року                                                                    м.
Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Автрамат”, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про поновлення
на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства “Автрамат”
на рішення Апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 11 лютого 2003
року працював у відкритому акціонерному товаристві (далі - ВАТ)
"Автрамат" на посаді майстра ділянки
1 групи станко-інструментального виробництва (далі - СІВ).
Відповідно до наказу від 3 серпня
2005 року №468 його було звільнено з 5 жовтня 2005 року із займаної посади у
зв'язку зі скороченням штату працівників.
Про таке скорочення його за два
місяці повідомлено не було, а також не враховано його переважне право на
залишення на роботі.
Вважав, що підставою для його
звільнення став конфлікт, який виник між ним і начальником цеху та негативно
вплинув на його стан здоров'я.
Просив поновити строк на звернення
до суду з позовом, що був пропущений із поважних причин, поновити його на
роботі на посаді майстра ділянки 1 групи СІВ, скасувати наказ № 468 та стягнути
з відповідача на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Рішенням Московського районного суд
м. Харкова від 18 січня            2007
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 29 березня
2007 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено
нове, яким позов задоволено частково: поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді
майстра СІВ ВАТ “Автрамат”, стягнуто з відповідача на користь позивача середній
заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10 579 грн. 10 коп., на
відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та судові витрати.

У
обгрунтування касаційної скарги ВАТ "Автрамат"  посилається на невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм
матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить питання про
скасування рішення суду апеляційної інстанції й залишення в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення районного суду
та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, апеляційний суд обґрунтовано
виходив із того, що звільнення позивача відбулось із порушенням вимог трудового
законодавства.

Однак при вирішенні питання про
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд
дійшов помилкового висновку щодо його розміру.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 “Про практику розгляду
судами трудових спорів” при присудженні оплати за час вимушеного прогулу
зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій
непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час.

Згідно з довідкою Московського
районного центру зайнятості
м. Харкова (а.с.116) ОСОБА_1 отримав в центрі зайнятості допомогу по
безробіттю за період з 4 листопада 2005 року до 30 листопада 2006 року в
розмірі 5131 грн.  04 коп.

Апеляційним судом у порушення вимог
ст. 213 ЦПК України дані вимоги закону та обставини справи враховані не були.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу стягнуто з дня звільнення до дня
ухвалення рішення і хоча апеляційний суд зазначив про вказану довідку центру
зайнятості, однак не враховував її при вирішенні питання щодо розміру
середнього заробітку.

З урахуванням наведеного розмір середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, належний до виплати позивачу,
становить різницю між середнім заробітком за
весь час затримки розрахунку та отриманою останнім допомогою в центрі
зайнятості (10 579 грн. 10 коп. - 5 131 грн.
04 коп.), що дорівнює 5 448 грн. 06 коп.

Оскільки неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та
порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи,
ухвалене рішення апеляційного суду в частині визначення розміру середнього
заробітку за час вимушеного прогулу підлягає зміні. У зв'язку з викладеним та
відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України
і п. 33 Інструкції про порядок обчислення та
справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової
інспекції України від 22 квітня 1993 року № 15 і зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 19 травня 1993 року за № 50, рішення апеляційного суду в
частині визначення розміру судового збору підлягає також зміні, зокрема
зменшенню до 62 грн. 98 коп. (54 грн. 48 коп. + 8 грн. 50 коп.).

Керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного
товариства “Автрамат” задовольнити частково.

Рішення
Апеляційного суду Харківської області від 29 березня             2007 року в частині визначення
розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, належного до стягнення
з відкритого акціонерного товариства “Автрамат” на користь ОСОБА_1,  та визначення розміру судового збору,
належного до стягнення з відкритого акціонерного товариства “Автрамат” на
користь держави, змінити: зменшити розмір середнього заробітку за час
вимушеного прогулу  з              10 579 грн. 10 коп. до 5 448 грн.
06 коп. (п'яти тисяч чотириста сорока восьми грн. 06 коп.) та розмір судового
збору зі 105 грн. до 62 грн. 98 коп. (шістдесяти двох грн. 98 коп.).

У решті рішення апеляційного суду
залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Ю.Л. Сенін