Справа № 2-1297/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
грудня 2008 року  Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого
- судді
Семенюк Л.А.

при
секретарі
Унгурян Т.В.

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності на будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку таким, який відбувся та
визнання за нею права власності на вказане нерухому майно, розташоване
АДРЕСА_1, посилаючись на слідуючі обставини.

29 липня 2008 року між нею та відповідачем
ОСОБА_2, громадянином республіки Молдова, було укладено усний договір
купівлі-продажу будинку за вищезазначеною адресою, який належить останньому на
підставі рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарсього району від 03
грудня 1965 року за №20. Згідно домовленості, позивачка виконала зобов'язання
покупця, передавши відповідачу  5600
гривень за вказаний будинок, а той, в свою чергу, передав його їй у
користування та володіння, ним вона користується  з дня укладення договору. Однак, незважаючи
на те, що фактично договір купівлі-продажу відбувся, про що свідчить наданий
суду письмовий договір між сторонами, вона до теперішнього часу не є власником
зазначеного будинку, оскільки відповідач ухиляються від нотаріального
оформлення правочину.

Оскільки позивачка зі своєї сторони
виконала умови договору купівлі-продажу, виготовила технічну документацію
(технічний паспорт) на будинок, як було домовлено між ними, сплатила
відповідачу за будинок кошти, вона просить визнати договір купівлі-продажу
дійсним та визнати за нею право власності на вищезазначене нерухому майно. До
цього часу спірний будинок не був зареєстрований в БТІ, що позбавляло
можливості укласти договір купівлі-продажу в установленому законом
нотаріальному порядку.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але
згідно телеграми, просив заслухати справу у його відсутності, не заперечуючи
проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення до доводи позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно договору від 20 вересня 2008 року
(а.с.5), ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу будинку, що
розташований АДРЕСА_1 за 5600 гривень, сплативши кошти власнику, а той, в свою
чергу, передав їй у володіння та користування вказаний будинок. Вказаний
договір сторони зобов'язались
засвідчити нотаріально не пізніше 20 вересня 2008 року, домовившись, що витрати
по засвідченню договору нотаріаьно бере на себе покупець.

Із
копії рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району від 03.12.1965
року №20 вбачається, що після смерті матері ОСОБА_3, будинок переоформлено
на  її старшого сина ОСОБА_2 та відкрито
особовий рахунок по погосподарській книзі сільської ради (а.с.9).

Довідкою Тузлівської сільської ради
Татарбунарського району №160 від 21.08.2007 року (а.с.10) підтверджується, що
за ОСОБА_2 дійсно числиться житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів в
погосподарські книзі сільської ради.

Згідно характеристики будівель і споруд по
технічному паспорту на будинок АДРЕСА_1 (а.с.11, 11-зворот), інвентарна
вартість будинку з урахуванням зносу
складає 9004 грн.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач передав позивачці житловий будинок у власність, але створює перепони
в нотаріальному посвідченні  укладеного
між ними правочину по причині віддаленості проживання (мешкає в м.Кишинів
республіки Молдова) та свого похилого віку, що й спонукало позивачку звернутись
до суду із  позовом про визнання за нею права
власності на будинок.

У відповідності зі ст.655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується  передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не
вимагається.

За таких обставин, судом з достовірністю
встановлено факт купівлі позивачкою будинку у відповідача, але належно не
оформленого в установленому законом порядку. Враховуючи, що при укладенні угоди
сторони домовились відносно всіх основних умов договору, що підтверджується
письмовим доказом, і відбулося повне виконання договору, але відповідач
ухиляється від його нотаріального посвідчення, оскільки за угодою між сторонами
вказаний правочин мав бути посвідчений в установленому законом порядку не
пізніше 20 вересня 2008 року, суд вважає можливим визнати зазначений договір
купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачкою право власності на будинок
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 220, 655 ЦК України,
ст.ст.58-60, 213,215, ЦПК України суд,

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на
будинок  - задовольнити.

Договір
купівлі-продажу, укладений  20 вересня
2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 на суму 5600 грн.
-  визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований
АДРЕСА_1.

Рішення районного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської
області, шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів з дня подачі
заяви про оскарження, апеляційної скарги.

Суддя
Семенюк