У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 листопада 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючого     Яреми А.Г.,

суддів:               Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,   Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на майно, витребування його з чужого незаконного володіння та
усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 про витребування
майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що у березні 2001
року та у грудні 2002 року він купив у                           ВАТ «Горошівське»
трактор ЮМЗ-6, тракторний причіп ПТС-4.2, бочку алюмінієву, автомобіль ГАЗ-53
(бензовоз), державний номерний знак НОМЕР_1, а 16 травня 2002 року він купив у
фірми «Топаз-ЛТД» автокран МАЗ-3575, однак ОСОБА_2 зорганізував жителів                          с. Горошова, які
заволоділи і безпідставно утримують його майно.

Позивач під час
розгляду справи уточнив позов і просив визнати незаконними дії відповідачів,
визнати за ним право власності на трактор ЮМЗ-6, тракторний причіп ПТС-4.2,
бочку алюмінієву, автомобіль ГАЗ-53 (бензовоз), автокран МАЗ-3575, витребувати
зазначене майно у ОСОБА_4 та зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у
користуванні цим майном.

Рішенням Борщівського
районного суду від 24 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду Тернопільської області від 26 лютого 2008 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що згідно
накладної № 16 від 10 березня 2001 року та квитанції до прибуткового касового
ордеру ОСОБА_1 оплатив у касу ВАТ «Горошівське» 8 160 грн. за трактор ЮМЗ-6,
тракторний причіп ПТС-4.2, бочку алюмінієву, згідно накладної № 1 від 25 грудня
2002 року та квитанції до прибуткового касового ордеру ОСОБА_1 оплатив у касу
ВАТ «Горошівське» 1536 грн. 59 коп. за автомобіль ГАЗ-53 Ац-4.8, державний номерний
знак НОМЕР_1, а відповідно до накладної № 28 від 16 травня 2002 року та
квитанції до прибуткового ордеру позивач оплатив фірмі «Топаз ЛТД» 126 тис.
грн. за автокран МАЗ-3575.

Задовольняючи позов, суд виходив
із того, що майно було придбане позивачем правомірно, натомість відповідачі не
визнають його право власності, без законних на те підстав вилучили майно з
володіння ОСОБА_1. та утримують його.

Проте з такими висновками суду
цілком погодитись не можна.

Відповідно
до частини четвертої статті 13 Закону України “Про власність”, чинного на час
придбання позивачем майна, законодавчими актами України може бути встановлено
спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна.

Пунктами 7, 8 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі-Правила), затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, передбачено, що
власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники
(далі-власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання
або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення
обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника,
поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність
придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання
транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери,
підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і
печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують
транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами,
нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами -
виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами,
укладеними на товарних біржах.

Для
реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані
в  підрозділах ДАІ, крім названих
документів, додається свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного  засобу з обліку.
Перед відчуженням, передачею такий транспортний
засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження,
передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у
підрозділах ДАІ, не проводиться.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 посилалися, зокрема, на те, що у ОСОБА_1. не
виникло право власності на автокран МАЗ-3575, оскільки зазначений транспортний
засіб взагалі не був і не є зареєстрованим в підрозділі
ДАІ, відсутній технічний паспорт на нього, не видавалися й номерні знаки.

Суд у
порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України зазначені заперечення відповідачів
належним чином не перевірив, положення Правил не врахував, у достатньому обсязі
не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що їх
регулює, не встановив та не зазначив у рішенні чи був дотриманий позивачем
спеціальний порядок набуття права власності на транспортні засоби, а тому
передчасно дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1.

Апеляційний суд на зазначене
уваги не звернув, у порушення вимог статей 303,           315 ЦПК України у достатній мірі не
перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини
і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції
без змін.

В порушення вимог статті 197 ЦПК
України під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції  не здійснювалось
фіксування судового засідання технічними засобами.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав, передбачених                   частиною другою статті 338
ЦПК України.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду від
24 грудня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26
лютого 2008 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л.
Сенін