КОПІЯ:                                                                                             Справа № 2-89/08 р.
11.01.2008  р.                                          Шосткинський
міськрайсуд Сумської області
в складі: головуючого
при секретарі                         - Нагорній Н..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Шостка справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного заводу „Зірка”,  3 особа
ОСОБА_2  про поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
2007 року ОСОБА_1 пред”явила позов до Шосткинського Казеного заводу „ Зірка” про
поновлення на  роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позивачка  зазначила, що вона працювала у відповідача з
8.09.1977 року, а з 8.09.1997 року майстром зміни на дільниці сірчаної кислоти
і згідно наказу №478 -к від 4.06.2007 року була звільнена з цієї посади за п.1
ч.1 ст.40КЗпП України у зв”язку зі скороченням штату працівників. Вважаючи
звільнення неправильним і посилаючись на те, що його причиною було упереджене
ставлення адміністрації, позивачка просить задовольнити свій позов та стягнути
на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який вона визначила
в сумі 2535,84 грн..
Представник відповідача Приходько Г. заперечує проти задоволення
позовних вимог ,бо скорочення штату працівників
- це вимушений захід, підприємство втратило об”єми виробництва, має
великі борги перед державою та працюючими. Всі вимоги стосовно процедури
скорочення були дотримані , а тому підстав для поновлення на роботі позивачки
особа ОСОБА_2 у судове засідання не з”явився, про день розгляду справи
повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглядати справу у його
Заслухавши сторони, представника позивачки ОСОБА_3, допитавши свідків та
дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.
п.1 ч.1 ст. 40 КЗ п П України трудовий договір може бути розірваний власником
або уповноваженим ним органом  у разі
змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації,
перепрофілювання, скорочення чисельності або штату працівників.
обґрунтування своїх вимог позивачкою були надані слідуючи докази: наказ №478-к
від 4.06.07 р. про звільнення ОСОБА_1 За п.1ст.40 КЗпП у зв”язку зі скороченням  штату з 4.06.07 р. з виплатою місячної
допомоги, підставою якого було рішення адміністрації заводу та відсутне
посилання на рішення профспілки а.с.2; довідка №2 від 7.06.07 р. голови
незалежної профспілки заводу „Зірка” про те, що згоди на  звільнення члена незалежної профспілки
ОСОБА_1профспілка не давала а.с.3; витяг з трудової книжки на ім”я ОСОБА_1, де
зазначено, що вона була працівником підприємства з 8.09.77р. по день звільнення
а.с.4-7; заяву на ім.”я директора заводу від 29.12.06 р. про те, щоб проводились
відрахування профспілкових членських внесків від її зарплати на рахунок вільних
профспілок; заяву про втуп до незалежної профспілки заводу; повідомлення від
13.03.2007 року голови незалежної профспілки ОСОБА_4  на ім”я начальника цеха ОСОБА_5 про те,  що ОСОБА_1 обрана головою цехкому та увійшла
до складу комітету незалежної профспілки; протокол № 5 зборів комітету
незалежної профспілки заводу від 25.01.2007 року відносно обрання ОСОБА_1
головою комітету профспілки дільниці №1 заводу та обрання її членом комітету
незалежної профспілки; свідоцтво про легалізацію профспілки та державну
реєстрацію її як юридичної особи; протокол установчих зборів №1 від 17.01.2006
р.; протокол №8 від 10.05.2007 р. засідання комітету незалежної профспілки
відносно відмови у дачі  згоди на
звільнення ОСОБА_1, оскільки вона була майстром зміни і не могла залишати зміну
без керівника, бо це є порушенням техніки безпеки. Як зазначила в судовому засіданні
ОСОБА_1, вперше її звільнення було ініційоване ще в листопаді 2006 року, бо
вона виступила проти тих порушень трудового законодавства, які мають місце на
заводі, де заробітна плата виплачується стихійно, а не у встановлені законом
строки, а люди працюють на роботах не за трудовим договором. Не звільнивши її в
2006 році, адміністрація заводу ініціювала її звільнення вдруге, вже коли вона
стала членом незалежної профспілки та агітувала до вступу у цю організацію
працівників заводу, при цьому відповідачі обгрунтовували її звільнення
вимушеним  скороченням , не піклуючись
про техніку безпеки робітників. Вона добросовісно відпрацювала на заводі 30
років та не мала нарікань на свою роботу, навіть після її  звільнення був виданий наказ про її
преміювання за участь у узмаганнях.
Допитані у судовому засіданні свідки- голова незалежної профспілки
ОСОБА_4  зазначив, що ще до вступу
ОСОБА_1 до незалежної профспілки, наприкінці 2006 року вона зверталась до нього
за допомогою з приводу її звільнення, тоді адміністрація обіцяла перевести її
апаратчиком щоб дати змогу допрацювати до пенсії , але це залишилось обіцянкою.
Оскільки на заводі грубо порушуються права робітників, що підтвердилось
страйками працюючих, адміністрація заводу намагається під виглядом скорочення
звільнити працівників які мають свою точку зору стосовно цих порушень. Тому
ОСОБА_1 вдруге попала під скорочення.
обгрунтування заперечень проти позову представником відповідача були також
надані слідуючі докази: витяг зі статуту казенного підприємства заводу “Зірка”
а.с.38; документи, підтверджуючі тяжкий стан господарчої діяльності підприємства;
наказ №620 від 26.10.2006 року, довідку про об”єми виробництва, довідку про
кількість звільнених працівників заводу за п.1 ст.40 КЗ п П у 2007 році,
довідку про чисельність основних працівників та майстрів змін в цеху №1,
де працювала позивачка; довідку про роботу цеху №1 за період з 2004- 2007 р.р.;
наказ №99 від 1.03.2007 р. про скорочення штату майстра зміни цеху-1 а.с.29;
витяг з розпорядження №22 від 12.03.2007 р. по цеху №1 з пропозицією нач.цеха
про скорочення майстра цеха ОСОБА_1 а.с.31; акт від 15.03.2007 р. про відмову
ОСОБА_1 від підпису у журналі розпоряджень стосовно її скорочення а.с.32; акт
від 03.04.2007 р. відмови ОСОБА_1 від запропонованої роботи  а.с.13; клопотання директора до незалежної
профспілки  від 26.04.2007 р. про дачу
згоди на звільнення позивачки; лист голови незалежної профспілки на ім”я
директора заводу від 16.05.2007 р. про відмову у дачі згоди на звільнення та
його обгрунтування а.с. 15; звіт від 03.04.2007 р. до центру зайнятості про
Суд не
ставить під сумнів тяжке економічне становище підприємства та дотримання
процедури скорочення штату- видання наказу про скорочення посад, повідомлення
центр зайнятості про можливе скорочення, надання пропозицій керівника
підрозділу, якому було деліговане це право, стосовно конкретної особи,
попередження ОСОБА_1 про скорочення, запропонування іншої роботи, звернення до
профспілки відносно надання згоди на звільнення.
встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1була головою цехкому та членом комітету
незалежної профспілки заводу, які згоду на її вільнення не надали.
Відповідно до ч.3 ст.252 КЗ п П зміна умов трудового договору та
звільнення керівників профспілкової організації
підприємства (у тому числі їх структурних підрозділів), крім додержання
загального порядку, допускається за наявності згоди вищестоящого органу
профспілки, до складу якої входить профспілкова організація цьго підприємства.
Тобто,ОСОБА_1 яка була головою цехкому та увійшла до складу комітету незалежної
профспілки, мала додаткові гарантії призвільненні з роботи, які не були
враховані адміністрацією підприємства, бо незалежна профспілка згоди на її
звільнення не дала, а відмово профспілкового органу в згоді на звільнення є
підставою для поновлення працівника на роботі, на що є посилання в п.15
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 з послідуючими
змінами “Про практику розгляду судами трудових спорів”.
ТомуОСОБА_1 має бути поновленою на роботі оскільки її звільнення
суперечить чинному законодавсву.
того, як свідчила у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є працівником
відділу кадрів,ОСОБА_1мала можливість залишитись на підприємстві , але як
зазначилаОСОБА_1 від неї намагались як скоріше позбутися, тому навіть до
пенсії, яка мала бути у лютомуі 2008 року, їй не дали можливості допрацювати, а
тому щоб її звільнити повинно якесь обгрунтування то й звільнили її за
скороченням штату. Це ствердження ОСОБА_1 суд вважає слушним, бо
відповідно до довідки заводу від 08.10.2007 року про чисельність робітників та
майстрів змін по цеху №1 (де працювалаОСОБА_1) на 13 працюючих робітників
вмзначено 3 майстри у співвідношенні
1-майстер - 4 робітники.Таке співвідношення існувало і після звільнення
ОСОБА_1, що підтверджує висновки незалежної профспілки про те, що не можна
залишати робітників зміни без керівника- майстра.
до ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі  одночасно вирішуються вимоги про виплату
працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
наданої довідки сума середнього заробітку ОСОБА_1складає 740,40 грн.( березень
+ квітень 754,34 +726,46 :2, травень 2007 р. не враховувався у зв”язку з
відпусткою). Спору стосовно розміру зазначеної суми сторони не мають.
Середньоденний заробіток за цей період складає 17,61 грн.( 740,40 грн.: 42 дні
кількість днів вимушеного прогулу - 126 за 2007 рік та 10 днів за 2008 рік.
Сума заробітку на цей час має бути 2394,96/17,61 грн. Х  136 днів), а не 2535,84 грн. На чому
відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові
витрати по справі.
ст..10,14,35,57,60,88,209,212-215,367 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.40, ч.3
ст.252,ст..235 КЗпП України
на посаді майстра зміни дільниці виробництва сірчаної та азотної кислоти по
виробництву піроксиліну та колоксиліну цеху №1 Шосткинського Казенного заводу
Поновлення на роботі ОСОБА_1 підлягає
негайному виконанню.
Шосткинського Казенного заводу „Зірка” на користь ОСОБА_1 заробітну плату за
час вимушеного прогулу в сумі 2394,96 грн.
Стягнення заробітної плати в межах середнього
заробітку підлягає негайному виконанню.
Стягнути з Шосткінського Казенного заводу
„Зірка” на користь держави судовий збір в сумі 58,50 грн., якій складається з
витрат  на інформаційне-технічне
забезпечення в сумі 7.50 грн., та держмита 51 грн.
На рішення може бути подана апеляція до
Сумського апеляційного суду через міськрайсуд шляхом подачі заяви про
оскарження на протязі 10 днів з дня проголошення рішення та після цього
протягом 20 днів подачі скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
Суддя                                           підпис                                     Шпак З.П.
Суддя: