АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
лютого 2008 року                                                                                             м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючої судді
Мизи Л.М.  суддів Федорової А.Є.,  Процик М. В. при секретарі   Тімченко О.І. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини,

ВСТАНОВИЛА:

18.12.2007       року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою
від 21.12.2007 року відкрите провадження у справі.

10.01.2008        року ОСОБА_2 подав до суду
заяву про забезпечення позову

шляхом заборонення відповідачці до розгляду справи вивозити дитину за межі
України

взагалі та за межі м. Одеса на строк понад 5 днів та зобов»язання
відповідачки до розгляду

справи повернути дитину на територію України.

Ухвалою
Приморського районного суду м. Одеса від 14.01.2008 року заява ОСОБА_2 задоволена,  заборонено ОСОБА_1 до розгляду
справи вивозити неповнолітнього ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
за межі України та за межі м. Одеси на строк більш ніж 5 днів без
погодження з судом та зобов»язано ОСОБА_1 в разі
перебування дитини за кордоном повернути її на територію України.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду та постановления нової ухвали з
мотивів порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді
апеляційного суду,  перевіривши доводи
апеляційної скарги,  законність та
обгрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження,  приходить до наступного висновку.

Відповідно
до ч.3  ст. 151 ЦПК України забезпечення
позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,  якщо невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В п.4
постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування
судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" від 22.12.2006 року №9 роз"яснено,  що розглядаючи заяву про забезпечення
позову,  суд повинен з урахуванням
доказів,  наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися,  зокрема,  в тому,
що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову тощо,
а вирішуючи питання про забезпечення позову ,  суд має брати до уваги інтереси не тільки
позивача,  а й інших осіб,  права яких можуть бути порушені у
зв"язку з застосуванням відповідних заходів.

Головуючий
у першій інстанції Терьохін С. С.                        Справа
№ 22ц -1184 / 08

Доповідач  Миза Л.М.                                                                 Категорія
ЦПК:

2

Однак,    суд
в порушення зазначеного застосував
заходи забезпечення позову при повній відсутності будь-яких доказів в
підтвердження   вимог позивача та
того,  що існує загроза невиконання або
утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Крім
того,  заборонивши відповідачці вивозити
дитину за межі м. Одеса та України,  суд
тим самим порушив права відповідача і дитини,
оскільки обмежив їх у конституційних правах на свободу пересування та
вільний вибір місця проживання ( ст. 33 Конституції).

До того
ж оскільки позивач не є громадянином України,
а є громадянином Росії,  то
знаходження чи проживання дитини в Росії жодним чином не перешкодить йому у
виконанні рішення про участь у вихованні дитини та зустрічах з нею ( в разі
задоволення позову).

Суперечить
діючому законодавству посилання суду,  як
на підставу задоволення заяви позивача,
на порушення відповідачем правил вивезення дитини за межі України,  тобто без нотаріально оформленого дозволу від
батька. Відповідно до пп.2 п. 2-2 Правил перетинання державного кордону
громадями України,  затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57,  виїзд за межі України громадян,  які не досягли 16-річного віку,  у супроводі одного з батьків або у супроводі
осіб,  які уповноважені одним з батьків
за нотаріального посвідченою згодою,
здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків,  коли другий з батьків є іноземцем або особою
без громадянства,  що підтверджує запис
про батька у свідоцтві про народження дитини,
та відсутній у пункті пропуску.

ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  тобто він має
вік 3 роки,  в його свідоцтві про
народження батьком зазначений ОСОБА_2- громадянин Російської Федерації. За межі
України дитина виїздила з матір"ю ОСОБА_1,
що підтверджено сторонами. Таким чином,
нотаріально посвідчений дозвіл батька на виїзд дитини за межі України не
вимагався Правилами,  дитина виїздила з матір
"ю за межі України у повній відповідності з вимогами закону.

З огляду
на зазначене,  колегія суддів приходить
до висновку,  що ухвала постановлена з
порушенням закону та неправильним вирішенням питання,  тому підляє скасуванню,  а оскільки відсутні підстави для задоволення
заяви ОСОБА_2 та застосування
заходів забезпечення позову,  то у
задоволенні заяви ОСОБА_2 слід
відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.2 п.2,
312 п.2,  314 ч.1 п.6,  315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Приморського  районного  суду
м.  Одеси  від
14  січня  2008
року скасувати.

У   задоволенні
заяви   ОСОБА_2       про забезпечення позову відмовити.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  оскарженню не

підлягає.