Справа 2-27/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06 березня 2008 року                  Садгірський районний суд
м. Чернівці

в
складі:  головуючого судді
Плавана В.О.

при
секретарі                   Ковтюк Л.В.

адвоката
Мірчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за позовною заявою  ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій області, ВАТ „Чернівецький
цукровий завод” про визнання недійсним ордера, усунення перешкод у користуванні
власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі  ОСОБА_1  та
ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом
до  ОСОБА_3, третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій області, ВАТ „Чернівецький
цукровий завод” про визнання недійсним ордера, усунення перешкод у користуванні
власністю.

В позові посилаються на те, що на підставі рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 20.10.2004 року за ними визнано право приватної спільної
часткової власності на 93/100 частини нежилої будівлі, що розташована АДРЕСА_1,
після чого Чернівецьким комунальним бюро технічної інвентаризації 21.01.2005
року було зареєстровано право спільної часткової власності на вказану будівлю.

В позові посилаються на те, що їх право власності виникло на підставі
цивільно-правових угод, укладених з власником нежитлового приміщення,
товариством з обмеженою відповідальністю „Мірт” та вищевказаним рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2004 року. Вважають вказані
рішення суду та угоду дійсними, не оскарженими та не скасованими у встановленому
законом порядку. Вказують в позові на те, що відсутня перспектива їх
оскарження, оскільки сторона по угодам ТОВ „Мірт” за рішенням органу
управління, вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій
України (ЄДРПОУ) по Запорізькій області. В зв'язку з ліквідацією „Мірт”
змінюють предмет позову.

В позові посилаються на те, що відповідно до рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 20.10.2004 року, рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 01.08.2005 року, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 06.06.2005 року, ухвали Вілянського районного суду Запорізької області,
встановлені обставини які не підлягають доказуванню, спірне приміщення належне
їм на праві власності - є нежилим приміщенням, вони не є правонаступниками прав
та обов'язків Чернівецького цукрового заводу, відповідно у них немає
зобов'язань відносно зобов'язань цукрового заводу, в тому числі по виданим
цукровим заводом ордерам. В належній їм частині приміщення безоплатно та
безпідставно знаходиться та користується їхньою власністю відповідачка ОСОБА_3

Вказують в позові на те, що на їхню пропозицію щодо укладання цивільно -
правової угоди по найму приміщення, відповідачка знехтувала їхньою пропозицією
і більше двох років займає разом із сином, без будь яких підстав належне їм
приміщення без оплати, крім того відповідачка зареєстрована в нежилому
позивачам приміщенні. Вказують в позові на те, що про видачу ордера НОМЕР_1
відповідачці ОСОБА_3 вони дізналися в червні 2006 року, вказаний ордер
відповідачці був виданий на зайняття житлової площі в гуртожитку на підставі
рішення адміністрації Чернівецького цукрового заводу.

Вважають даний ордер недійсним,
оскільки він був виданий на нежиле приміщення, що підтверджується вищевказаними
рішеннями судів м. Запоріжжя та Запорізької області, в Чернівецькій міській
раді приміщення АДРЕСА_1, як гуртожиток не зареєстроване. Крім того вказаний
факт підтверджується відповіддю начальника ЧКОБТІ від 30.08.2004 року ОСОБА_6
та листом прокуратури м. Чернівці  від
22.08.2005 року.  Нежиле приміщення
відповідно до ст. 127 ЖК України не може бути зареєстроване як гуртожиток,
надання ордеру на користування нежилим приміщенням не передбачено діючим
законодавством.

Вказують в позові на те, що відповідачка на момент отримання ордеру немала
ніякого відношення до Чернівецького цукрового заводу, працювала музичним
керівником дитячої установи. Відповідачка посилаючись на ордер чинить їм
перешкоди у користуванні та розпорядженні їх власністю, вони не мають доступу в
належне їм приміщення, не мають можливості використовувати вказане приміщення
для своїх цілей.

Посилаються в позові на те, що вони звернулися до суду з вказаним позовом,
оскільки відповідачка користується  на
протязі 2005-2007 року їх власністю, відмовляється укладати договір найму.

Просять визнати ордер НОМЕР_1 від 19.07.1996 року виданий ОСОБА_3 на
підставі рішення адміністрації Чернівецького цукрового заводу - недійсним.

Просять зобов'язати усунути відповідачкою перешкод  у здійсненні позивачами правомочностей
користування і розпорядження їх власністю, шляхом виселення та звільнення з
приміщення відповідачки разом з її сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
їхнього майна, домашніх тварин та заборонити відповідачці та її сину
користуватися вказаним приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Садгірський РВ УМВС України в Чернівецькій області зняти з
реєстраційного обліку відповідачку разом зо з її сином, які проживають та
зареєстровані в  приміщенні  АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, подали до суду
заяву, в якій просили розглянути справу в їх відсутність, свої позовні вимоги
підтримують в повному об'ємі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що на
підставі спільного засідання правління та профкому заводу №18 від 19.07.1996
року їй було видано ордер  НОМЕР_2 на
право зайняття кімнати НОМЕР_3 у гуртожитку АДРЕСА_1, як працівнику дитячої
установи, яка обслуговувала Чернівецький цукровий завод, куди вона заселився
разом із чоловіком та дитиною, у вказаному гуртожитку вона з дитиною проживають
по сьогоднішній день. Вказує в поясненнях на те, що її чоловік помер в 2005
році, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Перешкоджань у користуванні власністю позивачам вона з сином не чинять.
Єдиним місцем проживання у них є спірний гуртожиток. Вказує на те, що вони
підтримують будинок в належному стані та сплачують комунальні послуги згідно
договорів укладених будинковим комітетом. Вказує на те, що ордер вона отримала
на законних підставах, заселення її сім'ї в зазначене житлове приміщення було
на підставі ордеру, що був виданий підставі спільного засідання правління та
профкому заводу. Про її проживання у спірному приміщенні свідчить довідка
будинкового комітету від 19.12.2005 року.
Вважає що позов необґрунтований, просить відмовити в позові за
безпідставністю.

Третя особа - представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради
ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнав,
вважає їх необґрунтованими, просить в позові відмовити за безпідставністю. Крім
того просить захистити права на житло неповнолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Третя особа - ОСОБА_4  в судове
засідання не з'явилася повторно, хоча своєчасно був повідомлений про час та
місце розгляду, не повідомив суд про причину її неявки, не подав до суду заяви
про розгляд справи в його відсутність.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася повторно, хоча
своєчасно була повідомлена про час та місце розгляду, не повідомила суд про
причину її неявки, не подала до суду заяви про розгляд справи в її відсутність.

Третя особа - представник Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій
області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив
розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
визнає, вважає їх необґрунтованими, просить в позові відмовити за
безпідставністю.

Третя особа : представник ВАТ Чернівецький цукровий завод в судове
засідання не з'явилася повторно, хоча своєчасно був повідомлений про час та
місце розгляду, не повідомив суд про причину її неявки, не подав до суду заяви
про розгляд справи в його відсутність.

Суд заслухавши пояснення відповідача, третьої особи, дослідивши письмові
докази по справі вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, а тому в позові слід
відмовити за безпідставністю.

Судом встановлені обставини і відповідно до них правовідносини,  а
саме: що згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради
№603/29 від 10.12.1974 року Чернівецькому цукровому комбінату було відведено
земельну ділянку під будівництво гуртожитку для робітників та
інженерно-технічних працівників по АДРЕСА_1, відповідно з генпланом земельної
ділянки.

Згідно акту приймання в експлуатацію державною комісією закінчених
будівництвом будинків житлово-цивільного призначення від 29.09.1978 року,
призначеною рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №132 від
28.07.2006 року, було прийнято в експлуатацію 5-ти поверховий жилий будинок -
гуртожиток на 220 місць АДРЕСА_1, замовником якого був Чернівецький цукровий
завод.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради №586/19 від 29.09.1978 року, після завершення
будівництва гуртожитку, було затверджено акт приймання в експлуатацію державною
комісією 5-ти поверхової житлової будівлі, яка отримала статус гуртожитку на
220 місць АДРЕСА_1, який належить Чернівецькому цукровому заводу.

З копії паспорта гуртожитку вбачається, що вказаний гуртожиток належить
Чернівецькому цукровому заводу  та  розташований за адресою: АДРЕСА_1, вказана
будівля гуртожитку побудована згідно типового проекту 164-80-18 коридорного
типу, який розраховано на 220 місць, 44 кімнати житловою площею 1254 тис. кв.
м.

З рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21.06.88 року
№ 164/6 вбачається, що на прохання Чернівецького цукрового заводу кімнати на
другому, третьому, четвертому поверхах було переведено в статус, як гуртожиток
для проживання малих сімей по АДРЕСА_1.

З копії штатного розкладу працівників допоміжних цехів та дільниць ВАТ
„Чернівецький цукровий завод” вбачається, що однією із дільниць заводу
значиться житлово-комунальне господарство, де на утриманні і обслуговуванні був
вищевказаний гуртожиток з штатом працівників згідно розкладу, куди входили
прибиральниці, двірники, вахтери, кастелянша, комендант гуртожитку.

З копії відношення Чернівецького цукрового заводу від 24.03.1988 року №565
вбачається, що дирекція заводу просить головного лікаря санепідемстанції
провести медогляд працівників робітничого гуртожитку.

З копії списку осіб які підлягають медогляду в гуртожитку Чернівецького
цукрового заводу по АДРЕСА_1 в березні 1989 року вбачається, що під час
медогляду були оглянуті прибиральниці, вахтери, кастелянша, комендант
гуртожитку.

З ксерокопій актів перевірок Чернівецького управління водоканалу в період
часу за 1987 та 2001 роки, Головного державного санітарного лікаря м.
Чернівці     за 1984,1986 роки,
Державного пожежного нагляду за 1979 рік,
начальника паспортного столу Садгірського району м. Чернівці за 1987 рік
вбачається, що представниками вказаних організацій в присутності коменданта
гуртожитку були проведені перевірки діяльності гуртожитку по АДРЕСА_1.

З копії договору купівлі-продажу частини будівлі від 02.10.2003 року,  укладеного між ВАТ „Чернівецький цукровий
завод” та  ОСОБА_4 вбачається, що
предметом купівлі-продажу був 5/100 ідеальних частин нежитлової будівлі літ. Б,
яка складається з магазину, загальною площею 145,20 кв. м., що знаходиться
АДРЕСА_1. В пункті 1 даного договору зазначено, що під літ. А значиться
гуртожиток площею 3034,40 кв. м.

З копії договору купівлі-продажу частини будівлі від 05.03.2004 року,  укладеного між ВАТ „Чернівецький цукровий
завод” та ОСОБА_5 вбачається, що предметом купівлі-продажу є 2/100 ідеальних
частин нежитлової будівлі в будівлі гуртожитку літ. А, яка складається з
червоного кутка, загальною площею 78,0 кв. м., що знаходиться АДРЕСА_1. В
пункті 1 даного договору зазначено, що під літ. А значиться гуртожиток площею
3034,40 кв. м.

З копії довідки ВАТ„Чернівецький цукровий завод” № 623 від 08.06.2004 року
підписаної головою правління ОСОБА_9 та головним бухгалтером, вказується, що
станом на 01.06.2004 року балансова вартість гуртожитку АДРЕСА_1  складає 326218 грн.02 коп.

З копії заяви представника ВАТ„Чернівецький цукровий завод” від 04.06.2004
року начальнику ЧКОБТ вбачається, що представник заводу просить виготовити
витяг з реєстру прав власності для проведення відчуження власником об'єкту
нерухомості: гуртожитку АДРЕСА_1.

З копії договору купівлі-продажу частини будівлі від 11.06.2004 року,  укладеного між ВАТ „Чернівецький цукровий
завод” в особі продавця голови правління -ОСОБА_10 та ТОВ „Мірт” в особі
покупця директора вказаного підприємства ОСОБА_1 вбачається, що предметом
купівлі-продажу є  93/100 ідеальних
частин будівлі літ. А, загальною площею 2956,4 кв. м., яка знаходиться
АДРЕСА_1. В пункті 1 даного договору зазначено, що під Літ. А значиться
гуртожиток площею 3034,40 кв. м., також зазначено в договорі, що відчужується
частина будівлі гуртожитку Літ. А, яка згідно виконаними розрахунками складають
93/100 ідеальних часток.

З копії договору купівлі-продажу від 18.06.2004 року між ТОВ „Мірт” в особі
продавця директора вказаного підприємства ОСОБА_1 та покупця - фізичної
особи  ОСОБА_11 вбачається, що було
відчужено приміщення 93/100 ідеальних частин будівлі літ. А, загальною площею
2956,4 кв. м., яка знаходиться АДРЕСА_1. В пункті 1 даного договору зазначено,
що під Літ. А значиться гуртожиток площею 3034,40 кв. м., також зазначено в
договорі, що відчужується частина будівлі гуртожитку Літ. А, яка згідно
розрахунків складає 93/100 ідеальних часток.

Після чого за ОСОБА_11 21.06.2004 року було зареєстровано право власності
на вищевказане приміщення на підставі договору купівлі продажу від 18.06.2004 року.

З витягів реєстрів прав власності Чернівецького комунального обласного бюро
технічної інвентаризації за №№ 3281377 від 10.06.2004 року, 3903307 від
18.06.2004 року вбачається, що спірний тип об'єкту вказаний як нежитлова
будівля, в даних реєстрах вказується, що опис об'єкту є гуртожитком, в
примітках на зворотній стороні реєстрів вказується, що згідно заяви власників
відчужується частина будівлі гуртожиток Літ. А по АДРЕСА_1, яка згідно з
виконаними розрахунками складає 93/100 ідеальних часток.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 20.10.2004 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на
46/100 ідеальних частин спірного нежитлового приміщення, за ОСОБА_2  визнано право власності на 47/100  ідеальних частин нежилого приміщення ” Літ. „
А ”, загальною площею 1494   кв. м., яке
розташоване АДРЕСА_1.  Після чого
Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації за позивачами  21.01.2005 року було зареєстровано право
власності на вищевказане приміщення на підставі рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 20.10.2004 року. Згідно даного витягу спірний об'єкт
вказаний як нежитлова будівля.

В ухвалі Господарського суду Чернівецької області  від 07-16 лютого 2005 року встановлено, що в
березні 1997 року під час перетворення
державного підприємства „Чернівецький цукровий завод” у ВАТ, в процесі
його приватизації Регіональне відділення фонду держмайна України  в Чернівецькій області передав до статутного
фонду ВАТ „Чернівецький цукровий завод”, серед іншого майна також гуртожиток
АДРЕСА_1. Даний факт також підтверджується наказам регіонального відділення
Фонду державного майна України по Чернівецькій області №157-АТ від 07.03.19997
року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка та члени їх сім'ї, на
умовах договору найму з ВАТ „Чернівецький цукровий завод”, на підставі ордеру
постійно проживає та зареєстрована у спірному будинку, який є власністю
позивачів з 21.01.2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно Чернівецького комунального обласного бюро технічної
інвентаризації від 21.01.2005 року.

Згідно виданих ордеру на відповідачку було заведено картку прописки, а
також було зроблено запис в паспорті про прописку, де в графі про прописку
вказувалось, що відповідачка прописана в гуртожитку за  адресою спірного будинку.

Судом встановлено, що на момент розгляду даної справи власниками житлової
будівлі-гуртожитку, який знаходиться АДРЕСА_1 є чотири особи, які володіють
наступними ідеальними частками: ОСОБА_4 - 5/100 частин, ОСОБА_5 - 2/100 частин,
ОСОБА_1- 46/100 частин, ОСОБА_2 - 47/100 частин. Спірний будинок між власниками
не розділений в натурі, не визначено та не виділено частки кожного власника.

Судом встановлено, що виконавчими комітетами Чернівецької міської ради та
Садгірської районної ради м. Чернівці не приймалися рішення про зміну статусу
спірній будівлі - гуртожитку АДРЕСА_1.

Ці обставини підтверджені дослідженими доказами.

Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.ст. 6,7,8  ЖК України жилі будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у
встановленому порядку, як службових приміщень і приміщень гуртожитків.
Переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих  приміщень
в нежилі, або для використання в інших цілях, проводиться за рішенням
виконавчого комітету відповідної Ради.

Відповідно до ст.127 ЖК України для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших громадян в період роботи або навчання можуть
використовуватись гуртожитки, під які надаються спеціально споруджені або
переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як
гуртожитки у виконавчих комітетах відповідної Ради.

Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради
державному підприємству „Чернівецький цукровий завод” було дозволено
будівництво гуртожитку для робітників та інженерно-технічних працівників по
АДРЕСА_1, відповідно з генпланом земельної ділянки. Після завершення
будівництва, згідно акту державної комісії, рішенням виконкому Чернівецької
міської ради вказану будівлю було прийнято в експлуатацію та надано їй статус
гуртожитку, для робітників та інженерно-технічних працівників. Після чого
рішенням виконкому Чернівецької міської ради від 21.06.1988 року, було змінено
статус гуртожитку на другому, третьому, четвертому поверхах, з  гуртожитку для одиноких на гуртожиток для
проживання малих сімей.

Про те, що нерухоме майно, яке придбане позивачем є жилим будинком і має
статус гуртожитку підтверджується наступними доказами, а саме: договорами
купівлі-продажу частин спірної будівлі ОСОБА_4, ОСОБА_5, довідкою
ВАТ„Чернівецький цукровий завод” № 623 від 08.06.2004 року, договорами
купівлі-продажу 93/100 частин спірної будівлі від 11.06.2004 року, укладеного між
ВАТ „Чернівецький цукровий завод” та ТОВ „Мірт” та договором
купівлі-продажу  від 18.06.2004 року між
ТОВ „Мірт” та ОСОБА_11, де в пункті 1
вказаних договорів зазначено, що під літ. А значиться гуртожиток площею
3034,40 кв. м., також зазначено в договорах, що відчужується частина будівлі
гуртожитку Літ. А, яка згідно виконаними розрахунками складають 93/100
ідеальних часток.

Враховуючи наведене та на підставі рішень Чернівецької міської ради №603/29
від 10.12.1974 року, №586/19 від 29.09.1978 року, № 164/6 від 21.06.88 року,
витягів реєстрів прав власності Чернівецького комунального обласного бюро
технічної інвентаризації за №№ 3281377 від 10.06.2004 року, 3903307 від
18.06.2004 року та інших встановлених в судовому засіданні доказів, суд  приходить до висновку, що спірна будівля по
вул. Хотинській, буд. № 4 „ Д ”
м. Чернівці є жилим будинком і має статус гуртожитку.

На день розгляду справи статус житлового будинку - гуртожитку по вул.
Хотинській, буд. № 4 „ Д ” м. Чернівці ніким не змінювався, рішень виконавчих
комітетів відповідних Ради про зміну статусу спірної будівлі не
приймалося,  позивачі не надали до суду
відповідне рішення про зміну статусу будівлі, з житлової на нежитлову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що до продажу та на
момент продажу спірної будівлі підприємству ТОВ „Мірт” по вул. Хотинській, буд.
№ 4 „ Д ” м. Чернівці, з наступними відчуженнями даної будівлі, вона не
змінювала свого статусу,  залишається
жилим будинком зі статусом гуртожитку.

Дане твердження суду базується на вказаних вище доказах, які встановлені в
судовому засіданні, що спірна будівля будувалася відповідно до титульного
списку будівництва та проекту як приміщення гуртожитку, була здана в
експлуатацію та експлуатується по сьогоднішній день як гуртожиток, про це
свідчить розміщення кімнат в будівлі, підведені до неї комунікації, а саме:
електропостачання, водопостачання та водовідвід, газопостачання, тепло
забезпечення та інші зручності, які дають можливість  постійного проживання в даній будівлі людям.

Також в судовому засіданні встановлено, що даний гуртожиток обслуговувався
відповідним персоналом, який був зарахований до штатного розкладу працівників
допоміжних цехів та дільниць ВАТ „Чернівецький цукровий завод ”, які працювали
на умовах трудового договору, ордери на зайняття жилої площі в гуртожитку
видавалися на підставі спільного рішення адміністрації заводу та профкому
працівникам заводу у зв'язку з їх роботою на заводі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 достовірно було відомо,
що ТОВ „Мірт” придбало об'єкт нерухомості: житлову будівлю, яка має статус
гуртожитку АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою від 17.06.2004 року та заявами
від 17.06.2004 року та 18.06.2004 року написаних позивачем на ім'я  начальника ЧКОБТІ ОСОБА_6

Суд вважає, що лист-відповідь №1670 від 30.08.2004 року та лист-відповідь №
18-20 від 05.05.2005 року начальника Чернівецького КОБТІ про те, що в їхньому
архіві відсутнє рішення міськвиконкому про реєстрацію спірного приміщення
розташованого АДРЕСА_1 як гуртожиток, суперечить наведеним вище доказам,
оскільки в примітках на зворотних сторонах реєстрів Чернівецького комунального
обласного бюро технічної інвентаризації за №№ 3281377 від 10.06.2004 року та
№3903307 від 18.06.2004 року вказується, що згідно заяви власників відчужується
частина будівлі гуртожиток Літ. А по АДРЕСА_1, а в послідуючих витягах
реєстрів, на які посилаються позивачі дана інформація не вказується.

Також суд вважає, що лист прокуратури м. Чернівці від 22.08.2004 року є
окремою думкою посадової особи, і не може бути джерелом доказування, крім того
в листі відсутні посилання на документи, які підтверджують нежитловий статус
спірної будівлі.

Позивачами не було наведено достовірних доказів про те, що спірна будівля
яка розташована АДРЕСА_1 є нежитловим приміщення.

Враховуючи наведені докази суд приходить до висновку, що при набутті права
власності спірного нерухомого об'єкту позивачам достовірно було відомо, що дана
будівля має статус житлової, а також про можливі в майбутньому наслідки та претензії
третіх осіб. Дане твердження суду базується на встановлених в судовому
засіданні доказах, з яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуваючи директором
ТОВ „Мірт” укладав угоду з ВАТ „Чернівецький цукровий завод” на придбання
спірного об'єкту нерухомості та угоду на відчуження вказаного об'єкту  гр-ну ОСОБА_11, де в самих угодах та витягах
з реєстрів прав власності Чернівецького комунального обласного бюро технічної
інвентаризації і інших документах підписаних позивачем, йшлося про  відчуження спірної будівлі під літ. А, де
значиться гуртожиток площею 3034,40 кв. м., також зазначено в договорах, що
відчужується частина будівлі гуртожитку Літ. А, яка згідно з виконаними
розрахунками складає 93/100 ідеальних часток АДРЕСА_1.

Твердження позивачів про те, що при переході права власності на спірний
об'єкт нерухомості вони не знали про статус даного об'єкту, суд вважає
надуманими та безпідставними. А також суд вважає безпідставними твердження
позивачів  про те, що спірна будівля
АДРЕСА_1 є нежилою, оскільки дане твердження позивачів спростовується
матеріалами справи.

На підставі наведеного суд вважає, що позивачі  є власниками об'єкту нерухомості: житлової
будівлі, яка має статус гуртожитку розташованої АДРЕСА_1, оскільки на момент
придбання позивачами спірного будинку, він проектувався, здавався в
експлуатацію, використовується як житлова будівля і має статус гуртожитку.
Вказана будівля відповідає будівельно-технічним та санітарним нормам, в якій
можливе проживання людей, дана будівля ніколи не використовувалась як нежиле
приміщення.

Відповідно до ст.47 Конституції України та ст.ст.1,9 ЖК України, якими
передбачено, що кожен громадянин має право на житло та на одержання в
безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках
державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлових -
будівельних кооперативів та гуртожитках. Ніхто не може бути виселений або
обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом та за рішенням суду.

Відповідно до ст.48 Конституції України передбачено, що кожен громадянин
має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає
достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.ст.127-132 ЖК України, Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого Радою Міністрів Української РСР №208 від 03.06.1986 року
встановлено порядок надання житлової площі, користування житловою площею в
гуртожитках, а  також виселення з
гуртожитків.

Відповідно до ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної
особи-людини, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому ( гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

В судовому засіданні встановлено, що спірну житлову будівлю - гуртожиток
АДРЕСА_1, після завершення його будівництва та прийняття в експлуатацію в 1978
році, після чого в приміщення згідно ордерів
було заселено працівників ВАТ Чернівецького цукрового заводу, які з
моменту заселення  і по день розгляду
справи постійно проживають в даному гуртожитку.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 разом із сином проживають у
спірній житловій будівлі - гуртожитку АДРЕСА_1 на умовах договору найму згідно
ордеру виданого ВАТ „Чернівецьким цукровим заводом ”, вказана будівля є
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які володіють 93/100 ідеальних часток, ОСОБА_4
який володіє 5/100 частин, ОСОБА_5 яка володіє 2/100 частин спірної будівлі.
Відповідачка користуються комунальними послугами згідно договорів укладених
будинковим комітетом, який підтримує спірний будинок в належному технічному
стані та піклується про збереження власності, яка належить позивачам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не перешкоджають позивачам розпоряджатися та користуватися їхньою
власністю.

Так, ВАТ „Чернівецьким цукровим заводом” на підставі спільного засідання
правління та профкому заводу №18 від 19.07.1996 року було видано ордер  НОМЕР_2 на право зайняття кімнати НОМЕР_3 у
гуртожитку АДРЕСА_1, як працівнику дитячої установи, яка обслуговувала
Чернівецький цукровий завод, куди вона заселився разом із сім'єю, у вказаному
гуртожитку  проживає по сьогоднішній
день. В даній кімнаті разом з відповідачкою ОСОБА_3 проживає її син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

На підставі виданого ордеру відповідачка була прописана та зареєстрована у
спірній будівлі - гуртожитку, а також зроблено запис в її паспорті про прописку
у гуртожитку за вказаною в ордері адресою. З довідки-виписки будинкового
комітету видно, що місце проживання відповідачки та її сім'ї є постійним за
адресою АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що при видачі ордеру, на
підставі якого відбулося заселення відповідачки в гуртожиток, не були порушені
вимоги ст.ст.128,129 ЖК України та Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого Радою Міністрів Української РСР №208 від 03.06.1986 року.

При реєстрації відповідачки за місцем її постійного проживання у гуртожитку
АДРЕСА_1, також  не були порушені  вимоги ст. 29 ЦК України, ст.6 Закону України
„ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання ”, Примірного
регламенту з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з
реєстрації місця проживання (перебування ) фізичних осіб в Україні,
затвердженого наказом МВС України №96, від 03.02.2005 року.

Не виявлено порушень вимог ст.130 ЖК України, щодо порядку користування
відповідачкою житловою площею в гуртожитку, згідно укладених договорів
будинковим комітетом відповідачка здійснює оплату комунальних послуг, підтримує
спірну будівлю в належному технічному та санітарному стані, піклується про
збереження власності, яка належить позивачам.

На підставі наведеного суд вважає, що відповідачка законно та правомірно
набула право на житло в спірному гуртожитку, оскільки її заселення, реєстрація
та постійне проживання в гуртожитку здійснювалися в рамках закону.  Не знайшло свого підтвердження в судовому
засіданні твердження позивачів, щодо незаконного отримання відповідачкою
ордера, незаконного проживання та користування спірним гуртожитком. Твердження
відповідачів стосовно незаконного отримання відповідачкою ордера, незаконного
проживання та користування спірним гуртожитком, суд вважає надуманими та
безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами та
матеріалами справи.

Враховуючи наведене суд вважає, що ордер відповідачці видано на законних
підставах, для проживання в житловому приміщенні - гуртожитку, як працівнику
дитячої установи, яка обслуговувала Чернівецький цукровий завод. Визнавати
ордер недійсним немає законних підстав.

При наведених обставинах в частині позову, про визнання ордеру недійсним,
позовні вимоги не обґрунтовані, а тому в позові слід відмовити за
безпідставністю.

За змістом ст. 41 ч .7  Конституції
України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам суспільства. Такі ж положення містяться  в
ст.319 ч.5 ЦК України, якими передбачено, що власник здійснюючи свої
права, зобов'язаний не порушувати права та охоронювані законом інтереси
громадян, юридичних осіб та держави.

Відповідно до ст.810 ч.3 ЦК України до договору найму житла, крім найму
житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються
положення цього кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.ст. 770, 814 ЦК України у разі зміни власника житла,
переданого у найом, до нового власника переходять права та обов'язки
наймодавця. На вимогу наймодавця договір найму може бути розірваний за рішенням
суду.

Судом встановлено, що відповідно до ст.ст.316,328 ЦК України власниками житлової
будівлі-гуртожитку, яка знаходиться АДРЕСА_1 є чотири особи, які володіють
наступними ідеальними частками: ОСОБА_4 - 5/100 частин, ОСОБА_5 - 2/100 частин,
ОСОБА_1- 46/100 частин, ОСОБА_2 - 47/100 частин. Спірний будинок між власниками
не розділений в натурі, не визначено та не виділено частки кожного із
власників.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що згідно угод укладених з
ВАТ „Чернівецьким цукровим заводом” до нових власників ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 перейшли  права та обов'язки  наймодавця
житлової будівлі-гуртожитку, яка знаходиться АДРЕСА_1.

Власники будівлі, в тому числі і позивачі, є правонаступниками прав та
обов'язків Чернівецького цукрового заводу стосовно утримання, використання
даної будівлі, а також укладання відповідних угод згідно норм ЦК України та ЖК
України з мешканцями спірної будівлі, яка має статус гуртожитку.  Права власників спірної будівлі, в тому числі
позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2  щодо
володіння, користування та розпорядження майном
відповідачами не порушуються.

На вимогу наймодавця договір найму може бути розірваний тільки з підстав
передбачених п.2 ст.825 ЦК України та за ст.132 ЖК України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачі не
навели  підстави передбачені в п.2 ст.825
ЦК України та ст.ст.125,132 ЖК України для розірвання договору найму, виселення
та зняття з реєстрації відповідачів із спірної будівлі - гуртожитку АДРЕСА_1.

Крім того спірна будівля не розділена відповідно до часток між власниками,
не виділено кожному із власників його частка спірної будівлі в натурі,
позивачами не доведено в судовому засіданні, хто із власників якою часткою
будівлі володіє.

Вищевказані обставини підтверджуються також рішеннями Садгірського
районного суду м. Чернівці по справам №2-471/2006р., №2-492/2006р.,             №2-19/2006р., які вступили в
законну силу та ухвалою Верховного Суду України.

При наведених обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
необґрунтовані, а тому в позові їм слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.41,47,48 Конституції України, ст.ст. 5,29,316,319,321,
328,770, 386 ч.3, 810 ч.3, 814, 825 ЦК України, ст.ст. 41,47,48,
127,128,130,132 ЖК України,  Примірного
положення про гуртожитки, затвердженого Радою Міністрів Української РСР №208 від
03.06.1986 року., ст.6 Закону України „ Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання ”, Примірного регламенту з оформлення документів та
контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання
(перебування) фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом МВС України №96,
від 03.02.2005 року, ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В  И
Р  І  Ш
И  В :

В позові  ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій
області, ВАТ „Чернівецький цукровий завод” про визнання недійсним ордера,
усунення перешкод у користуванні власністю,
відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду  набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення  може  бути оскаржене  в апеляційному порядку до Апеляційного
суду  Чернівецької області, через  Садгірський районний суд  м. Чернівці шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня винесення рішення  заяви про
апеляційне  оскарження  і подання після цього протягом  20-ти
днів  апеляційної скарги, з
подачею її копії до  апеляційної
інстанції  або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Головуючий-суддя
Плаван В.О.