Р І Ш Е Н Н Я                                                 № 2-33-08

І М Е Н Е М                  У К Р А Ї Н И

04
квітня 2008 р.                 Староміський
райсуд м. Вінниці в складі

судді
Венгрин О.О.,

при
секретарі Бровко О.П.,

за
участі позивача ОСОБА_1., його представника - адвоката ОСОБА_2.,

відповідача
ОСОБА_3

його
представника - адвоката ОСОБА_4.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_3про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, мотивуючи його тим, що він є власником приміщення поАДРЕСА_1,
де знаходиться майстерня по пошиттю взуття. Майстерня має спільну стіну з
приміщенням, власником якого є приватний підприємець ОСОБА_5.- дружина
відповідача.  ОСОБА_5. зверталась до
Вінницького господарського суду з позовом про знесення приміщення майстерні,
оскільки воно самочинно побудоване до належного їй приміщення і заважає його
обслуговувати, проводити ремонтні роботи. Рішенням суду від 11.05.2005 р. в
задоволенні позову ПП ОСОБА_5. було відмовлено. Аналогічний позов виконкому
Вінницької міської ради задоволено, але постановою Житомирського апеляційного
господарського суду від 16.05.2006 р. рішення Вінницького господарського суду в
частині задоволення позову виконкому Вінницької міської ради скасовано, в
задоволенні позову відмовлено, в решті рішення залишено без змін. Таким чином,
даними рішеннями визнано його право на користування і володіння приміщенням
майстерні. Представником позивачки по даній справі був чоловік ОСОБА_5. -
ОСОБА_3.  В зв'язку з тим, що рішення
суду були не на його користь і скориставшись відсутністю позивача, він вдався
до протиправних дій відносно його майна. Зокрема, станом на 15.06.2006 р. через
вчинений пролом в спільній стіні зазначених приміщень відповідач проник в його
майстерню і закрив з середини вхідні двері, тим самим позбавив його можливості
зайти в приміщення. 17.10.2006 р. позивач зайшов до майстерні з працівниками
міліції і виявив повне руйнування приміщення, а саме: виламано двоє внутрішніх
дверей, обірвана електропроводка, розбитий умивальник, зруйновані три цегляні
перегородки в приміщенні майстерні, вчинено наскрізні підкопи під фундамент
стін з метою їх руйнування. За його підрахунками для придбання будматеріалів і
виконання робіт по відновленню приміщення потрібно буде понести витрати на суму
4000 грн. Крім того, він в майстерні зберігав матеріали для ремонту та пошиття
взуття, які зникли, а саме: 20 листів резини на загальну суму 760 грн.; 4 банки
клею для взуття на загальну суму 104 грн.; п'ять видів шкіри, вартістю 124
грн., 209 грн., 291 грн., 139 грн., 378 грн.; підошва, вартістю 24 грн.; хутро
натуральне на суму 180 грн.; на загальну суму 6000 російських рублів
зберігались куплені ним у ОСОБА_6. шкіра, поліуритан, набійки, 6 банок клею
«Сар», профілактика, каблуки, підошва, вартість яких еквівалентна 333 грн.
Таким чином, йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 6542 грн.

Своїми
діями ОСОБА_3. заподіяв йому значну моральну шкоду. Його робота по ремонту
взуття є єдиним доходом і  протиправними
діями ОСОБА_3. залишив його без коштів на існування, оскільки в зв'язку з
відсутністю приміщення і матеріалів позивач не мав можливості заробляти кошти.
Це порушило звичайний ритм його життя, привело до переживань, нервових стресів,
втрати сну та апетиту, зниження працездатності, підвищення кров'яного тиску, з'явився постійний головний та серцевий біль. На погіршення стану здоров'я вплинула також цинічна поведінка ОСОБА_3який подав до Староміського ВМ
заяву, де повідомив про вигадані факти погроз на адресу відповідача. Заподіяну
моральну шкоду він оцінює в розмірі 10000 грн. Просить стягнути з відповідача
на його користь 6542 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. у
відшкодування моральної шкоди. (а.с.4-7)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позов
підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити.

Представник
позивача - адвокат ОСОБА_2. позов підтримав, суду пояснив, що саме у ОСОБА_3був
зацікавлений у руйнуванні і знищенні майна позивача. Вони неодноразово судились
з приводу самочинної прибудови ОСОБА_1, а після постанови Житомирського
апеляційного господарського суду від 16.05.2006 р., яка була не на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_3і зруйнував приміщення ОСОБА_1. Крім того, вважає, що стороння
особа не могла проникнути в приміщення ОСОБА_1, тому що були зачинені вікна і
вхідні двері. Єдиний отвір був з приміщення ОСОБА_3в стіні. Характер дій в
майстерні свідчить про те, що пошкодження робились саме для того, щоб ОСОБА_1
не міг користуватись приміщенням, сторонній би викрав матеріали і утік. Потім
отвір у спільній стіні між приміщеннями ОСОБА_3і ОСОБА_1 був заварений металом,
а двері в приміщення ОСОБА_1 були відчинені, майно ОСОБА_1 могли забрати як
ОСОБА_3, так і сторонні особи зі сприяння ОСОБА_3. ОСОБА_1 не має документів
про  право власності на приміщення
майстерні, але названа сума матеріальної шкоди щодо вартості відновлювальних
робіт в сумі 4000 грн. не є завищеною, а на суму 2542 грн. у ОСОБА_1 викрадено
матеріалів з приміщення майстерні. Крім того, діями відповідача позивачу
завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10000 грн. Моральна шкода полягає в
порушенні нормального ритму життя, погіршився стан здоров”я, була знижена його
працездатність. Просить позов задоволити.

Відповідач
ОСОБА_3. позов не визнав, суду пояснив, що прибудова, в якій розміщувалась
майстерня ОСОБА_1. - самочинна, прибудована до стіни приміщення, власником
якого є ОСОБА_5. В майстерні ОСОБА_1 він нічого не ламав, а лише проводив
ремонт у приміщенні колишньої дружини. До майстерні він не заходив, ніяких
речей не брав. Вважає позов ОСОБА_1 - шлях відшкодування його збитків, оскільки
він не може узаконити приміщення прибудови. Стінка, в якій було зроблено отвір,
а потім його заварено. Є власністю ОСОБА_5., вона не є спільною власністю
ОСОБА_3і ОСОБА_1. Ще в лютому 2006 р. ОСОБА_1
пішов з названого приміщення майстерні, працював в іншому приміщенні.
Через місяць після виявлення пошкоджень в приміщенні ОСОБА_1 заявив про
зникнення його майна з майстерні. Він майно ОСОБА_1 не руйнував і матеріалів не
викрадав. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник
відповідача - адвокат ОСОБА_4. позов не визнав, суду пояснив, що позивач не
довів своїх вимог: немає доказів щодо знищення відповідачем майна, рпо те, що
майно належало позивачу, що в приміщенні майстерні знаходились матеріальні
цінності. В порушенні кримінальної справи відмовлено, ОСОБА_1 працював в іншому
приміщенні, в якому могли знаходитись його речі. Інші особи - наймані
працівники за вказівкою власниці розібрали стінку приміщення ОСОБА_3, а потім
отвір заварили. Приміщення не охоронялось. Не можна робити висновки про те, що
ОСОБА_3причетний до пошкодження приміщення і викрадення майна лише на припущеннях
позивача. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11.,
ОСОБА_12. ОСОБА_13., ОСОБА_14., ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_5., оглянувши
відмовний матеріал № 2039 ЖРЗПЗ № 2861 від 15.07.2006 р., інвентаризаційну
справу домоволодіння поАДРЕСА_1, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом
встановлено, що колишня дружина відповідача ОСОБА_5. є власником магазину під
літерою “А” поАДРЕСА_1 ( технічний план на а.с. 125 ) і земельної ділянки,
площею 0,1028 га за цією ж адресою. (а.с. 55,
40-41)

Позивач
ОСОБА_1. самочинно прибудував до стіни магазину ОСОБА_5. прибудову, яку
використовував під майстерню по пошиттю взуття. Технічна документація на
прибудову відсутня.

З
листа КП «ВООБТІ» від 07.08.2007 р. № 10383 вбачається, що станом на 02.08.2007
р. реєстрація права власності на прибудову до приміщення  «А» поАДРЕСА_1 БТІ не проводилась. (а.с. 52)

Згідно ст. 60 ч. 1, 3 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести  ті обставини, на які
вона посилається  як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір.

Суд
сприяв позивачу у наданні доказів шляхом призначення судової
будівельно-технічної експертизи з метою визначення вартості будівельних
матеріалів зруйнованих перегородок, луток, електропроводки.

Згідно
висновку судової будівельно-технічної експертизи № 636 від 15.03.2008 р. в
зв'язку з відсутністю технічної документації на майстерню поАДРЕСА_1 -
співвставити теперішній стан, планування з станом та плануванням, яке існувало
до руйнування і визначити, які будівельно-ремонтні роботи необхідно провести по
відновленню внутрішніх перегородок - є неможливим. (а.с.132-133)

Матеріальна шкода відшкодовується відповідно до ст. 1166 ЦК України, де
йдеться про те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Суду не надано доказів того, що
саме відповідач  ОСОБА_3. зруйнував перегородки   в самочинному приміщенні майстерні позивача
ОСОБА_1. Свідки з боку позивача ( ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_13. ) в своїх показання зазначали, що вони бачили
зруйновані стіни приміщення майстерні, Дроненко і Пилипенко бачили ОСОБА_3 між
приміщеннями ОСОБА_1 і ОСОБА_3через вікно, але не бачили того, що саме він
руйнував перегородки в майстерні ОСОБА_1.

Крім того, позивач не надав суду
доказів правових підстав зведення і користування прибудовою до магазину ОСОБА_3,
свого права власності на це приміщення.

Свідки з боку відповідача (  ОСОБА_14., ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_5. )
пояснили, що стінка між приміщеннями ОСОБА_3і ОСОБА_1 була розібрана найманими
працівниками ( дверний отвір ), який було заварено металом. При цьому обоє
ОСОБА_3 заборонили майстрам заходити в приміщення ОСОБА_1 і, майстри туди не
заходили, як не заходили і ОСОБА_3.

Судом встановлено, що  кримінальної справи по факту викрадення майна
ОСОБА_1. з приміщення майстерні поАДРЕСА_1 не порушено ( є постанова про
відмову в порушенні кримінальної справи від 12.10.2006 р. ), також немає
протоколу відносно ОСОБА_3  . про
вчинення дрібної крадіжки за ознаками ст. 51 КУпАП.

Згідно ст. 59 ч. 2 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тобто, винність відповідача
ОСОБА_3. у вчиненні крадіжки чи дрібної крадіжки має бути підтверджена тільки
рішенням суду ( вироком чи постановою ). Такого рішення суду немає, як і немає
порушеної кримінальної справи по факту викрадення майна позивача.

Отже, позов в частині
відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки вимога позивача про
відшкодування моральної шкоди витікає з вимоги про відшкодування матеріальної
шкоди, в задоволенні якої слід відмовити, позов в частині відшкодування
моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,

ст.ст. 10,
11, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1до
ОСОБА_3про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня
його проголошення, а апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Староміський райсуд м.
Вінниці до апеляційного суду Вінницької області.

Повне рішення суду буде виготовлено
на 10 квітня 2008 р.

Повне
рішення суду виготовлено 09.04.2008 р.

Суддя