У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого Патрюка
М.В.,

суддів:          Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом закритого
акціонерного товариства  комерційного
банку (далі - ЗАТ КБ) “ПриватБанк” в особі Головного Керченського відділення
філії Кримське регіональне управління ЗАТ КБ “Приватбанк” до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
третя особа - закрите акціонерне товариство Страхова компанія “Інгосстрах” про
стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Керченського міського
суду від 15 березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим у м. Феодосії від  15 серпня 2007
року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У жовтні
2007 року ЗАТ КБ “ПриватБанк” звернулося в суд із вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що 22
березня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ “ПриватБанк”
було укладено кредитний договір № 8ПСОАК00330637 про надання кредитних засобів для придбання автомобіля
“МАЗДА-6” у розмірі 40260,83 доларів США на термін до 22 березня 2013 року,
шляхом перерахування зазначеної суми на рахунок продавця автомобіля товариства з обмеженою відповідальністю
“Харків-автоленд”, який передбачав обов'язок відповідача сплачувати банкові відсотки за користування кредитом у
розмірі 0,88% щомісяця на суму
залишку заборгованості за кредитом, щомісяця сплачувати комісію за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,25%
від суми кредиту, а також погашати заборгованість
по кредиту, при цьому загальний щомісячний платіж складає 783,82 долара США. Пункт 3 даного договору передбачає, що у
випадку порушення позичальником своїх
зобов'язань, передбачених п. п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 договору, позичальник сплачує
банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 2,51%, нараховані від суми не погашеної в термін заборгованості за кредитом, сплата даних
відсотків повинна проводитися щомісяця
в період сплати основних відсотків. Свої зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі, однак ОСОБА_1., придбавши
за кредитні кошти автомобіль, із
квітня 2006 року припинив виконувати свої зобов'язанням за договором у частині погашення боргу по кредиту та сплаті
відсотків за користування кредитом і
комісії, мотивуючи невиконання зобов'язань тим, що придбаний ним за кредитні кошти автомобіль був викрадений у
нього в                           м.
Харкові. Факт крадіжки автомобіля
дійсно мав місце, та страхова компанія “Інгосстрах”, з яким був укладений договір страхування транспортного засобу, провела
позивачу - вигодоотримувачу виплату
страхового відшкодування двома платежами: 21 серпня 2006 року, в сумі еквівалентній 3139,27 доларів США, та                 22 серпня 2006 року, в сумі
еквівалентній 35110,63 доларів США, за
мінусом суми франшизи в розмірі 15% від вартості автомобіля. Дані засоби були враховані банком у рахунок оплати
відсотків за кредит, прострочених відсотків
та комісії за розрахунково-касове обслуговування, пені та погашення боргу по кредиту, однак страхового відшкодування виявилося
недостатньо для погашення всієї суми
боргу, та за час, що пройшов з моменту надходження в банк страхового відшкодування до дня подачі дійсного позову, 2
жовтня 2006 року, борг відповідача по
кредитному договору склав 4635,74 доларів США, що еквівалентно 23 410
грн. 50 коп.              ОСОБА_1.
відмовився виконувати зобов'язаним за кредитним
договором, тому банк відповідно до п.
п. 3.3 даного договору достроково розірвав з ним договір, направивши 28 липня
2006 року відповідне повідомлення з указівкою терміну для повернення банку кредитних засобів та проведення всіх
платежів до 5 серпня 2006 року, однак
відповідачем вимоги позивача не виконано. При укладенні з  ОСОБА_1 кредитного договору, з його дружиною
ОСОБА_2 був оформлений договір поруки № 8ЕКОАК00330637М від 22 березня
2006 року, відповідно до якого остання,
будучи поручителем, відповідала перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором у тому ж
розмірі, що і боржник, а у випадку невиконання
боржником своїх зобов'язань по кредитному договору він та поручитель
відповідають перед банком як солідарні боржники, у зв'язку з чим                  28 липня 2006 року ОСОБА_2 була направлена вимога про погашення заборгованості з вказівкою терміну до 7 серпня
2006 року, однак дані вимоги відповідачем також не виконані.

У зв'язку з цим позивач
просив стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість у розмірі 4635,74 доларів США, що еквівалентно 23 410грн. 49 коп., у
тому числі суму основного боргу у сумі 4480,36 доларів США, що еквівалентно            22 625 грн. 82 коп., заборгованість
по відсотках у сумі 53,89 доларів США, що еквівалентно 272 грн. 14 коп.,
заборгованість по комісії за розрахунково-касове обслуговування у сумі 100,65 доларів
США, що еквівалентно 508 грн.
28 коп.., пеню у сумі 0,84 долара США, що еквівалентно 4 242 грн.

Рішенням
Керченського міського суду від 15 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 серпня 2007 року, позов
задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ
“ПриватБанк” в особі Головного Керченського відділення філіалу Кримське
регіональне управління ЗАТ КБ “ПриватБанк” заборгованість за кредитним
договором № 8ПСОАК00330637 від 22 березня 2006 року у сумі 4635, 74 доларів США, що еквівалентно 23
410 грн. 49 коп., у тому числі суму основного боргу у сумі 4480, 36 доларів
США, що еквівалентно 22 625 грн.  82 коп.,
заборгованість по відсотках у сумі 53,89 доларів США, що еквівалентно 272 грн.
14 коп., заборгованість по комісії за розрахунково-касове обслуговування у сумі
100, 65 доларів США, що еквівалентно 508 грн. 28 коп., пеню у сумі 0,84 долара
США, що еквівалентно 4, 242 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Керченського міського суду від 15 березня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від  15 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                                            Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.