Справа  № 2 - 309
18 січня 2008 року                                                                                         Ялтинський
міський суд Криму
у складі судді  :
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі   Ялтинського міського
суду цивільну справу  за  позовом
Державної акціонерної холдингової компанії «Київський радіозавод» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб: служби зі справ неповнолітніх
Ялтинського міськвиконкому, виконкому Гаспринської селищної Ради про примусове
витребування майна з незаконного володіння шляхом виселення,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить витребувати з
незаконного володіння відповідачів приміщення площею 42 кв.метра, розташоване в
спальному корпусіАДРЕСА_1шляхом їх виселення.
Вимоги мотивує тим, що спальний корпусАДРЕСА_1належить на праві власності
державній акціонерній холдинговій компанії «Київський радіозавод». У червні
2007 року відповідачі самовільно, без згоди власника,  вселилися в кімнати № 23 і № 25, загальною
площею 42 кв.метра, розташовані в даному корпусі.  На прохання звільнити займані приміщення в
добровільному порядку не реагують.
Відповідачі позовні вимоги не визнали. ОСОБА_3пояснив суду, що приміщення
для проживання в спальному корпусі АДРЕСА_1було надане йому в 1981 році у
зв'язку із знаходженням в трудових відносинах в санаторієм «Марат». З 1993 року
з ним разом проживає його дружина - ОСОБА_1. і їх неповнолітня дочка - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спочатку вони проживали в кімнаті № 51, а спірні кімнати № 23 і
25 займав також колишній співробітник санаторію «Марат» - ОСОБА_5. 01 червня
2006 року вони обмінялися з ОСОБА_5займаними приміщеннями, після чого вселилися
в спірні кімнати. Ніяких претензій раніше з приводу їх проживання в спальному
корпусі № 13 ні з боку колишніх власників, ні з боку позивача не пред'являлося,
про майбутнє виселення їх ніхто не попереджав. Відповідачка ОСОБА_2. пояснила
суду, що взагалі ніколи не займала кімнати № 23 і 25, а завжди проживала в
кімнаті № 49 площею 12 кв. метрів, розташованої на третьому поверсі будинку. З
нею також проживає неповнолітня дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Представник третьої особи служби зі справ неповнолітніх просив суд ухвалити
рішення з урахуванням інтересів малолітніх дітей і відмовити в позові.

Представник третьої особи виконкому Ялтинської міської Ради в судове
засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним
чином, причин неявки суду не представив.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в
позові слід відмовити.

Судом встановлено, що спальний корпус АДРЕСА_1належить на праві власності
державній акціонерній холдинговій компанії «Київський радіозавод», на підставі
договору купівлі - продажу, укладеного 18 вересня 2000 року з приватним
підприємством «Фірма «Хелп» (а.с. 23, 24).

В даному спальному корпусі проживають відповідачі - ОСОБА_1., ОСОБА_3. з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_4. і ОСОБА_2. також з неповнолітньою дочкою
ОСОБА_6.

Як слідує з пояснень відповідачів, приміщення для проживання в даному
корпусі було надане ОСОБА_3., членами сім'ї якого вони всі є, в 1981 році у
зв'язку із знаходженням в трудових відносинах з санаторієм «Марат».  Спочатку вони займали кімнату 51, а 01 червня
2006 року ОСОБА_3 обміняв дану кімнату на кімнати № 22, 23, які займав
ОСОБА_5., провів в кімнатах ремонт і проживає в них по теперішній час з
ОСОБА_1. і дочкою ОСОБА_4. Відповідачка ОСОБА_2. з неповнолітньою дочкою
ОСОБА_6. проживає в кімнаті 49 площею 12 кв. метрів. Зареєстровані відповідачі
за адресою: АДРЕСА_2, сімейний гуртожиток, оскільки реєстрація в нежилих
приміщеннях недопустима.

Позивач в своїх вимогах просить витребувати у відповідача приміщення площею
42 кв.метра, не конкретизуючи при цьому які
саме це приміщення, де вони розташовані і ким саме з відповідачів вони
зайняті.  Також позивач не пред'являє
вимог про виселення неповнолітніх дітей, які, як було встановлено судом, теж
проживають в спірних приміщеннях.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на ст. 48 Закону
України «Про власність», проте даний нормативно - правовий акт втратив силу 27 квітня 2007 року, а тому не може бути покладений в
основу рішення суду. Яких-небудь інших правових підстав для задоволення
заявлених вимог, позивачем суду не висловлено.

Разом з тим, виходячи з судової практики, яка ґрунтується на  п. 5 Постанови № 2 Пленуму Верховного суду
УРСР від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового Кодексу Української РСР», при розгляді спорів, не
врегульованих житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного
законодавства. Наприклад, на підставі норм, регулюючих договір майнового найму,
а не житлового законодавства, вирішуються вимоги про виселення з приміщень, що
не входять до складу житлового фонду (виробничих, і інших нежилих приміщень).

Сторони підтвердили в судовому засіданні, що спальний корпус  АДРЕСА_1, в якому розташовані спірні
приміщення, є нежилою будовою. Згідно листу санаторію «Марат» на ім'я
Начальника Алупкінського ГОВД, спочатку кімната в спальному корпусі № 13 була
надана Овчиннікову з відома адміністрації санаторію (а.с. 45). Ніяких вимог про
звільнення ОСОБА_5 спірних приміщень, ні позивачем, ні колишніми власниками
майна не пред'являлося. 1 червня 2006 року Овчинніков, як правомірний
користувач, надав спірні кімнати для проживання ОСОБА_3 і членам його родини.

Згідно ст. 763 ЦК України, якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається
укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму нерухомого
майна, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору у
будь-який час, письмово попередивши про це іншу сторону за три місяці.

Разом з тим, позивачем вказану вимогу закону виконано не було, і
відповідачі не були ним письмово попереджені про необхідність звільнити займані
ними приміщення.

На
підставі викладеного, керуючись ст.. 763 ЦК України,  ст. ст. 10, 57, 58, 60, 64,  212, 213, 215, 217, 218   ЦПК України,  суд

В И Р І Ш И
В  :

В позові державній акціонерній холдинговій компанії «Київський радіозавод»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про примусове витребування майна з незаконного
володіння шляхом виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд АРК через Ялтинський міський
суд в строки та порядку, передбаченими ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: