Справа
№ 2-14/2008
26  травня 2008 року Бобринецький
районний суд Кіровоградської області в складі :
головуючого-судді  - Адаменко І.М.
при секретарі   -    Мельніковій О.С.
позивача  - ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідачів:
відділу Державної виконавчої служби Бобринецького РУЮ - Лавріненко А.В.,
Головного управління Державного казначейства України в Кіровоградській
області - Кудакова Ю.В.,
прокурора Бобринецького району Коваль М.М.,
розглянувши  у відкритому судовому
засіданні  м. Бобринець Кіровоградської
області в  залі судових засідань
Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу № 2-14 за  позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої
служби  Кіровоградської області, відділу
Державної виконавчої служби
Бобринецького районного управління юстиції,  Головного управління Державного казначейства
України в Кіровоградській області  про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
Позивач звернулась до суду з
позовом до Державної виконавчої служби в Кіровоградській області та
акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль” про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, згодом відмовившись від позовних вимог щодо останнього, яка
прийнята судом,  обґрунтовуючи вимоги
тим, що згідно договору купівлі-продажу укладеного 21.08.2002 року між ним та
ВАТ “Бобринецький райагрохім”, йому на праві власності належить огорожа металева,
розташована в АДРЕСА_1. Рішенням Бобринецького районного суду від 01.12.2004
року  вказане майно витребувано на його
користь із чужого незаконного володіння ТОВ “Єлисавет-Агро”, а 24.01.2005 року,
на звернення вказаного рішення до виконання, ним передано до державної
виконавчої служби  Бобринецького РУЮ
виконавчий лист №2-772, який останнім передано 23.05.2005 року на виконання
Державній виконавчій службі Кіровоградської області. Але працівники відділу
Державної виконавчої служби у Кіровоградській області Проценко А.Л. та Алі-Заде
Д.Н., всупереч закону “Про виконавче провадження”, своїми незаконними
діями  чинили перешкоди у виконані
вказаного рішення суду та не зважаючи на судову заборону, 11 травня 2005 року
та 31 жовтня 2005 зробили спробу реалізували його металеву огорожу з публічних
торгів на користь іншого стягувача, а саме на користь АППБ “Аваль”. Вказує, що
незаконність дій  працівників ДВС у
Кіровоградській області встановлена судовими рішеннями від 25.08.2005 р.,
01.11.2005 року та 9.11.2005 року, які набрали чинності та зазначає, що саме
з  вини вказаних осіб, працівників ВДВС у
Кіровоградській області, рішення суду від 01.12.2004 року та 09.11.2005 року
залишилися не виконаними, а він зазнав майнової шкоди так, як на даний час його
металева огорожа з вини відповідача
втрачена, тому просить стягнути з відділу державної виконавчої служби
моральну шкоди в загальній сумі 100000 грн.
В судовому засіданні позивач
неодноразово уточнював, збільшував та доповнював позовні вимоги заявивши їх
також до Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції
та Головного управління Державного казначейства України в Кіровоградській
області з яких просить стягнути 7135 грн. вартості 137 п/м металевої огорожі в
рахунок відшкодування майнових збитків та 100000 моральної шкоди. Заявлені,
уточнені, збільшені та доповнені вимоги підтримав, просить їх задовольнити
посилаючись в поясненнях  на обставини
викладені в позовній заяві, додаючи, що фактично передачі йому спірної огорожі
виконавчою службою не відбулася, й навіть після того, як  рішенням Бобринецького районного суду від
25.05.2005 року було скасовано постанову начальника підрозділу примусового
виконання рішень від 08.06.2005 року, якою той скасував акт державного
виконавця Алі-Заде Д.Н. про передачу йому 50 секцій металевої огорожі та 426
секцій огорожі ЖБІ,  вказаного майна від
виконавчої служби він так і не отримав. Та зазначив, що поки справа слухалася в
суді огорожа зникла й виконавча служба виконати судове рішення не має
Представник відповідача
відділу Державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції
Лавріненко А.В.  позовні вимоги не визнав
та заперечив проти їх  задоволення  пояснюючи, що працівники відділу ДВС  діяли у виконавчому провадженні щодо
стягнення на користь позивача та на користь банку “Аваль” діяли в межах закону
та повноважень, а тому позовні вимоги вважає безпідставними та просить
відмовити в їх задоволенні.
Представник відповідача
відділу державної виконавчої служби Кіровоградської області Проша Ю.А. в
судовому засіданні також не визнав позовні вимоги та заперечив проти   їх задоволення надаючи суду аналогічні
представнику відповідача Лавріненку А.В. пояснення, додаючи, що виконавче
провадження щодо виконання рішення суду від 01.12.2004 року  закінчене 27.09.2005 року на підставі ст.37
Закону України “Про виконавчен провадження” у зв”язку із фактичним його
виконанням, крім того зазначив, що у зв”язку із ліквідацією ВДВС
Кіровоградського РУЮ новостворена ДВС Кіровоградської області не є її  правонаступником.
Представник Головного
управління Державного казначейства
України в Кіровоградській області Кудаков Ю.В. позов не визнав та
просить відмовити в його задоволенні пояснюючи, що державна виконавча служба
входить до системи органів державної влади та є самостійним розпорядником
бюджетних коштів, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття
бюджетних зобов”язань та здійснення видатків із бюджету, тому Головне
управління Державного казначейства України в Кіровоградській області не несе
відповідальності за заподіяну шкоду працівниками державної служби й не може
бути належним відповідачем у даній справі так, яке здійснює лише
розрахунково-касове обслуговування  розпорядників
бюджетних коштів й не є стороною спірних правовідносин між позивачем та
державною виколнавчою службою.
Суд заслухавши осіб, які
беруть участь у справі та дослідивши інші докази вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.
В судовому засіданні
встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21.08.2002 року, укладеного
між  ВАТ Бобринецький “Райагрохім”  та ОСОБА_1 останній є власником металевої
огорожі та огорожу ЖБІ центральної садиби, які знаходяться на території ВАТ
Бобринецький “Райагрохім” за адресою м.Бобринець, вул. Орджонікідзе,1 ( а.с.260
Рішенням Бобринецького
районного суду у справі №2-772 від 01.12.2004 року вказану металеву огорожу та
огорожу ЖБІ, що належить ОСОБА_1, було витребувано з чужого незаконного
володіння ТОВ “Єлисавет Агро”, та на яку
ухвалою Бобринецького районного суду від 09.11.2004р., з метою
забезпечення позову, було накладено заборонену ТОВ “Єлисавет Агро” її
відчуджувати (а.с.12, т.1).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської
області від 12.05.2005 р. рішення Бобринецького районного суду від 01.12.2004
року  залишено без змін( а.с.20 т.1).

14.02.2005 року начальником
відділу ДВС Бобринецького РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання рішення Бобринецького районного  суду у справі №2-772 про витребування з
“Єлисавет-Агро” майна на користь ОСОБА_1 та постановою начальника відділу
державної вмконавчої служби Кіровоградського обласного управління юстиції від
23.05.2005 року вказане виконавче провадження передано на виконання підрозділу
примусового виконання рішень відділу ДВС Кіровоградського обласного управління
юстиції (а.с.192, т.1).

07.06.2005 року актом
державного виконавця Алі-Заде Д.Н. стягувачу ОСОБА_1 були передані металева огорожа
в кількості 50 секцій, та огорожа ЖБІ в кількості 426 секцій та двоє в”їздних
воріт ( а.с.204, т.1), але цього ж числа вказаним державним виконавцем  постановою було зупинено виконавче
провадження до набрання чинності ухвали Бобринецького районного суду від
02.06.2005 року про роз”яснення судового рішення від 01.12.2004р., ця постанова
08.06.2005 року направлена учасникам виконавчого провадження, в т.ч. ОСОБА_1 за
вихідним номером 1878-1880 ( а.с.205-206,т.1).

08.06.2005 року постановою
начальника підрозділу примусового виконання рішень Кіровоградського ОУЮ  Проценко А.Л.
було скасовано акт про передачу майна ОСОБА_1 від
07.06.2005р.(а.с.211-213, т.1).

Вказані обставини свідчать
про те, що 07.06.2005 року фактичного виконання рішення Бобринецького суду від
01.12.2004 року та передачі спірної металевої огорожі стягувачу ОСОБА_1 не
відбулося.

25.08.2005 року рішенням
Бобринецького районного суду Кіровоградської області скасовано постанову від
08.06.2005 року начальника підрозділу примусового виконання рішень
Кіровогрдського ОУЮ  Проценко А.Л., а
рішення допущено до негайного виконання, але незважаючи на це  державною виконавчою службою Кіровоградського
ОУЮ воно було виконано лише 23 вересня 2005 року, про що свідчить постанова про
відкриття виконавчого провадження державного виконавця підрозділу примусового
виконання рішень ВДВС Кіровоградського ОУЮ від 23.09.2005р.( а.с.39, т.1).

Оскільки у вказаний період,
поки ДВС Кіровоградського ОУЮ не виконувала судове рішення у справі №2-772,
спірною металевою огорожею незаконно заволодів акціонерний поштово-пенсійний
банк “Аваль” на підставі незаконного акту опису і арешту майна ВДВС
Кіровоградського ОУЮ від 15.03.2005 року, вказані факти встановлені рішенням
Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №2-633 від 09
листопада 2005 року, яке набрало законної сили 09 грудня 2005 року, та
яким  звільнено з-під арешту належне
ОСОБА_1 майно арештоване і описане ДВС Кіровоградського РУЮ актом серії АА
№301010 від 15.03.2005 року, а саме огорожу 730 метрів, та металеву огорожу 137
метрів, а також двоє в”їздних воріт, та витребувано вказане майно із чужого
незаконного володіння акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль” в особі
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.

На виконання вказаного
судового рішення від 09.11.2005 року, начальником  Державної виконавчої служби Бобринецького
районного управління юстиції 12.12.2005 року винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження  за виконавчим
листом №2-633 та 28.12.2005 року та постановою від 28.12.2005 року повернуто
виконавчий лист стягувачу без виконання у зв”язку із відмовою останнього
прийняти майно. Як пояснив в судовому засіданні
ОСОБА_1 28.12.2005 року він не був присутній при передачі майна так, як
хворів, але на передодні просив начальника ДВС Бобринецького РУЮ зупинити
виконавче провадження у зв”язку із зникненням частини присудженого йому майна,
а саме металевої огорожі, на що йому було відмовлено зазначаючи, що  дії вказаної посадової особи він не
оскаржував.

З пояснень позивача,
підтверджених письмовими доказами (а.с. 27, т.1 та а.с.219,т.2 ) та не
спростованих в судовому засіданні представниками відповідачів встановлено, що
спірна металева огорожа, яку ДВС Кіровоградського ОУЮ на виконання
Бобринецького районного суду від 01.12.2005 року мали передати ОСОБА_1 зникла
06.09.2005 року, й на заяву позивача до Бобринецького РВ УМВС України в
Кіровоградській області у порушенні кримінальної справи по факту крадіжки,
постановою від 16.09.2005 року, відмовлено. З цього слідує, що рішення суду від
09.11.2005 року у справі №2-633 не  могло
бути виконане ДВС в Бобринецького РУЮ  в
повному обсязі 28.12.2005 року, аналогічно залишилося не виконане ДВС
Кіровоградського РУЮ й рішення суду від 01.12.2004 року у справі №2-772 щодо
витребування майна з чужого незаконного володіння, в тому числі й металевої
огорожі так, як під час виконавчого провадження вона зникла, і цим стягувачу
заподіяно майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.86
Закону України “Про виконавче провадження”, збитки заподіяні державним
виконавцем громадянам чи юридичним особам
при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню  в порядку, передбаченому законом.

Спеціальний порядок
відшкодування збитків, заподіяних державним виконавцем при здійсненні
виконавчого провадження, відсутній, загальні підстави притягнення до
відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок цивільного правопорушення
визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України якою передбачено, що  майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не
з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК
України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником
під час виконання ним своїх трудових (службових)  обов”язків, а відповідно до ст.1174 ЦК
України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при
здійснені нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини
цієї особи,  вказані норми
кореспондуються із ст. 96 цього ж Кодексу. Статтею 1192 Цивільного кодексу
України передбачено, що шкода підлягає відшкодуванню в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодовуються завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Необхідною підставою для
настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність
складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної
поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки
(шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи,
яка заподіяла шкоду, чи незалежно від вини .

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону
України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов”язаний вжити
заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 25 Закону
України "Про виконавче провадження" виконавчі дії по виконанню
рішення повинні бути проведені протягом двох місяців з дня винесення постанови
про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки неправомірність  дій
працівників ВДВС Кіровоградського
РУЮ, а саме Проценка А.Л. та Алі-Заде Д.Н., пов”язаних із порушенням
прав та свобод стягувача ОСОБА_1 при здійсненні виконавчого провадження у
справі №2-772 про витребування майна, а саме металевої огорожі, із чужого
незаконного володіння на користь ОСОБА_1 встановлена  рішеннями Бобринецького районного суду від 25
серпня 2005 року та  01 листопада 2005
року, та 09 листопада 2005 року, які відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України
мають для суду  преюдиціальне значення,
між неправомірністю дій  та майновою
шкодою, заподіяною ОСОБА_1 зникненням металевої огорожі  мається причино-наслідковий зв”язок,   тому суд вважає, що  позовні вимоги щодо стягнення з ВДВС
Кіровоградської області матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню.

З висновку №226/25 судової
товарознавчої експертизи складеного 18.03.2008 року Кіровоградським відділенням
Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз вбачається, що
загальна ринкова вартість спірної огорожі металевої, довжиною 137 п/м, з
урахуванням зносу, станом  на 22.01.2008
року  становить 7944 грн.,  тому саме цю суму слід стягнути з відповідача
ДВС Кіровоградської області на користь позивача в рахунок майнової шкоди.

Суд, при визначені майнової
шкоди не враховує висновок -дослідження по визначенню дійсної вартості
інвентаря та обладнання проведеного 4.04.2005 року Кіровоградською
торгово-промисловою палатою та  висновок
товарознавчого експертного дослідження проведеного Кіровоградським відділенням
науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.08.2006 року, оскільки
вони є протирічивими, перший висновок вартості спірної огорожі проведено
експертом-автотоварознавцем, тобто особою, яка не має відповідної кваліфікаціїї
щодо проведення товарознавчих експертиз, крім того вказані висновки
спростовуються висновком  №226/25 судової
товарознавчої експертизи складеного 18.03.2008 року Кіровоградським відділенням
Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз та проведеної в даній
судовій справі.

Доводи представника
відповідача про те, що ДВС Кіровоградської області не є належним відповідачем у
справі так, як ВДВС Кіровоградського РУЮ ліквідовано, а новостворена державна
виконавча служба Кіровоградської області не є правонаступником останньої суд не
враховує так, як відповідно до статті 1 Закону України "Про державну
виконавчу службу", державна виконавча служба входить до системи органів
Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських
судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 цього
ж Закону, департамент державної виконавчої служби є урядовим органом державного
управління, який діє у складі Міністерства юстиції України, на яке покладається
реалізація єдиної державної політики у сфері примусового виконання рішень.

Відповідно до пункту 1
постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005 р. N 320 "Про
утворення урядового органу державного управління у складі Міністерства
юстиції", у складі Міністерства юстиції утворюється Департамент державної
виконавчої служби на базі органів державної виконавчої служби.

На цій підставі, та оскільки
знов утворені підрозділи прийняли від ліквідованих відділів Державної
виконавчої служби всі виконавчі провадження,
слід вважати, що до новоутворених органів державної виконавчої служби
застосовується процесуальне правонаступництво.

Враховуючи, що доказом    неправомірності дій державної виконавчої
служби чи її посадових осіб  можуть бути
рішення суду про визнання винесених державним виконавцем постанов незаконними
чи оскарження бездіяльності органів ДВС, що може мати преюдиціальне значення
для справи про відшкодування збитків, та те, що попереднє оскарження незаконних
дій державної виконавчої служби Бобринецького РУЮ, чи її посадових осіб до
суду  з боку ОСОБА_1 не було, позовні
вимоги щодо стягнення з ДВС Бобринецького РУЮ майнової та моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

Не підлягають також
задоволенню й позовні вимоги заявлені до Головного управління Державного
казначейства в Кіровоградській області, оскільки в судовому засіданні
встановлено, що останній не є учасником спірних правовідносин, які склалися між
позивачем та органами державної виконавчої служби, яка входить до системи
органів державної влади та відповідно до ч.1 ст.96 ЦК України та п.15 ст.2,
ст.22 Бюджетного кодексу самостійно відповідає за своїм зобов”язанням, є
розпорядником бюджетних коштів, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань,
взяття бюджетних зобов”язань та здійснення видатків з бюджету.  Статтею 2 Закону України “Про джерела
фінансування органів державної влади” та статтею 25 Бюджетного кодексу
передбачено, що органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за
рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом України про
Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення зобов”язань, які виникли
у державних органів, у тому числі і у зв”язку із заподіянням шкоди (збитків),
здійснюються за рахунок коштів, які обліковуються на рахунках розпорядника
бюджетних коштів заподіювача шкоди. В разі списання коштів з реєстраційних
рахунків бюджетних установ, з вини яких виникли відповідні зобов”язання,
розпорядники повинні впорядкувати свої зобов”язання з урахуванням безспірного
списання.

Щодо стягнення моральної
шкоди суд вважає, що у відповідності до ст.1167 ЦК України вона задоволенню не
підлягає так, як доказів її заподіяння з вини відповідачів та доказів
причинного зв”язку між шкодою та їх неправомірними діями позивач не надав.

У відповідності до ст.88 ЦПК
України з ДВС Кіровоградської області слід стягнути понесені позивачем та
документально підтверджені судові витрати в сумі 826 грн.32 коп. за проведення
судової товарознавчої експертизи.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК України,  ч.1 ст.96, ч.1ст.1172,ст.ст. 1166, 1167,
1174, 1192 ЦК України,  ст.ст.1, 3,ч.1
ст.5, ст.25, ч.2 ст.86 Закону України “про виконавче провадження”, ст.2.22,25
Бюджетного кодексу України ,суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Державної
виконавчої служби  Кіровоградської
області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 7944 грн. та судові витрати
за проведену судову товарознавчу експертизу в сумі 826 грн.32 коп., в іншій
частині позовних вимог відмовити.

ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог до відділу державної виконавчолї служби Бобринецького районного
управління юстиції та Головного управління Державного казначейства України  в Кіровоградській області про стягнення
матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
судову палату з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області через
Бобринецький районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги .

Суддя                                 (підпис)                                  І.М. Адаменко

З оригіналом згідно:

Суддя   І.М. Адаменко