Справа № 22-ц-681/2008                         Головуючий у суді першої інстанції -
Категорія - 57                                          Суддя-доповідач - Смирнова Т.В.
У Х В А Л А

Іменем України

“5” серпня 2008 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого  -
Смирнової Т.В.,

суддів
-  Ведмедь Н.І.,Хвостика С.Г.,-

з участю секретаря судового засідання  -
Пархоменко А.М.,-

та осіб, які приймають участь у справі   - представник ОСОБА_1,державного виконавця -
ОСОБА_2,-

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми  від  22
квітня 2008 року

у справі за скаргоюОСОБА_1., в інтересах ОСОБА_3,
зацікавлена особа: старший державний виконавець Зарічного ВДВС Сумського
міського управління юстиції Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2, на
неправомірні дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня
2008 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні скарги на неправомірні дії
державного виконавця за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі представник скаржниці ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою
визнати незаконними дії старшого державного виконавця Зарічного ВДВС СМУЮ
ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчого листа зі вселення ОСОБА_4
разом  з її дочкою ОСОБА_5в квартиру
АДРЕСА_1

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає,
що в рішенні Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2008 року, на
підставі якого було видано виконавчий лист №2- 179 від 24 квітня  2007 року, допущено описку, а саме
невірно  вказане житлове приміщення, в
яке потрібно вселити позивача з дочкою. Виконавчий лист, що виконаний органом
державної виконавчої служби не відповідав вимогам закону, тому апелянт вважав,
що Зарічний відділ державної виконавчої служби діяв незаконно, оскільки не
надав можливості боржнику добровільно виконати рішення після виправлення описки
в рішенні місцевого суду від 15 лютого 2007 року.

Крім того,недоліки виконавчого листа не були усунені  всупереч
ст.369 ЦПК України , що не надавало права ДВС проводити виконавчі дії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта
, підтримавшого скаргу, заперечення державного виконавця проти скарги,  перевіривши матеріали справи, законність та
обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає  частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

При своєму зверненні до суду  зі скаргою на дії державного виконавця,
ОСОБА_3  посилалась на те, що державний
виконавець примусово виконував виконавчий
лист, в якому  зроблено описку,
вселення стягувача проведено не за адресою, яка вказана  у виконавчому листі , виконавець, знаючи про
недоліки  виконавчого листа, не вчинила
дій для їх усунення, не зупинивши
виконавчого провадження  на
прохання боржника та не надала йому можливості
добровільного  виконання рішення
суду.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Зарічного
районного суду м.Суми від 15 лютого 2007 року визнано поважними причини
непроживання ОСОБА_4 за адресою в АДРЕСА_1, та вселено ОСОБА_4 разом з її
дочкою ОСОБА_5в  зазначену квартиру. 26
квітня 2007 року державним виконавцем ОСОБА_2 було відкрите виконавче
провадження з примусового виконання рішення місцевого суду від  15 лютого 2007 року про вселення ОСОБА_4
разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5у кв.АДРЕСА_1 в м. Суми. Постанова була
направлена ОСОБА_6, якому було запропоновано у 7-денний строк з часу отримання
копії постанови добровільно виконати рішення суду.

Оскільки в рішенні суду були переплутані  номери квартири та будинку , то ухвалою
Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2007 року у рішенні суду від 15
лютого 2007 року була виправлена описка, однак вказана ухвала суду була
скасована ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 липня 2007 року, а
справу передано на новий розгляд до місцевого суду.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми  від 30 серпня 2007 року була виправлена
описка і вказано, що ОСОБА_4 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_5підлягають
вселенню у квартиру АДРЕСА_1. Ця ухвала набрала законної сили і стягувачем була
подана державному виконавцю ОСОБА_2

5 жовтня 2007 року рішення суду щодо вселення ОСОБА_4
разом з її дочкою у квартиру АДРЕСА_1було виконано.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_3 місцевий суд
виходив з того, що рішення  про вселення
ОСОБА_4 разом з неповнолітньою дочкою виконано правильно, дії державного
виконавця ОСОБА_2 при його виконанні відповідають вимогам Закону України «Про
виконавче провадження», а після виправлення описки в рішенні суду повторне
відкриття виконавчого провадження чи надання строку на добровільне виконання
цього рішення законом не передбачено.

Проте , з висновком суду
щодо дотримання державним
виконавцем вимог  закону при
виконанні  виконавчого документа  неможна погодитись , виходячи з наступного.

Згідно з постановою державного виконавця від 26.04.2007
р. було відкрито  виконавче
провадження  про примусове виконання  виконавчого листа №2-179 від 24.04.2007 р.
про вселення ОСОБА_4 разом з донькою в квартиру АДРЕСА_1.

Вподальшому було встановлено, що  як в судовому рішенні , а потім у виконавчому
листі переплутано номер будинку та квартири.

В зв”язку з цим , Зарічним районним судом м.Суми
двічі:31.05.2007 р. та 30.08.2007 р. постановлено ухвали про виправлення описки
в судовому рішенні про вселення ОСОБА_4 з донькою  в квартиру.

Копії судових ухвал надавались державному виконавцю, і
тим самим він був поставлений до відому , щодо суперечностей у
виправленому  судовому рішенні  про вселення та у  виконавчому листі відносно адреси  будинку та квартири за яким  потрібно
виконувати  рішення  суду про вселення.

За наявності протиріччя між резолютивною частиною  виправленого судового рішення  та між відомостями, зазначеними у виконавчому
листі державному виконавцю у відповідності
до ст.28 Закону України “Про виконавче провадження” слід було звернутися
з заявою до Зарічного райсуду м.Суми , за відповідними роз”ясненнями.

Проте  державний
виконавець продовжив  виконання
виконавчого листа, який не відповідав
судовому рішенню ( після
виправлення помилки в рішенні), чим і допустив порушення  Закону України “Про виконавче провадженя”,
вселивши стягувачку  в жиле  приміщення не за тією адресою,що зазначена у
виконавчому листі.Такі дії державного виконавця
суперечать  ч.3 ст.80 Закону
України “Про виконавче провадження” , за якою примусове вселення полягає у
забезпеченні  державним виконавцем  безперешкодного  входження стягувача у приміщення ,
вказане у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в
ньому.

Заперечуючи проти апеляційної скарги  , державний виконавець ОСОБА_2 посилалась на
те, що  стягувачкою було  надано ухвалу про виправлення описки  в судовому рішенні  і цього було
достатньо для проведення  виконавчих дій за іншою адресою.

Проте,  з такою
позицією неможливо погодитись, оскільки резолютивна частина  рішення
та дані виконавчого документу були на час проведення  вселення різними, а ухвала суду  про виправлення  недоліків
судового рішення  не є
частиною  виконавчого документа.

Колегія суддів вважає, що
після усунення описки судового рішення слід було видати новий виконавчий
лист, в якому відповідно  до п.4 ст.19
Закону України “Про виконавче провадження” повинна бути  зазначена резолютивна  частина рішення у повній відповідності до
тексту рішення  після виправлення в ньому
описки.

Не прийнявши цього до уваги, суд першої інстанції  прийшов до помилкового висновку про те,
що  державний виконавець  при виконанні судового рішення  діяв у повній відповідності  до
Закону України”Про виконавче провадження” , а тому ухвала суду підлягає
скасуванню з постановленням  нової ухвали  про часткове задоволення  скарги .

При цьому колегія суддів
дійшла до висновку , що доводи скарги про необхідність  зупинення виконавчого провадження на час
розгляду  іншої справи про перегляд  судового рішення за нововиявленими
обставинами  є безпідставними і не
грунтуються  на законі.

Керуючись ст.ст. 304, п.1 ч.2 ст.307, 308, 313, п.4
ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України
колегія суддів судової палати, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Скасувати ухвалу
Зарічного районного суду м. Суми
від  22 квітня 2008 року в даній
справі .

СкаргуОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_3задовольнити частково
та визнати дії державного виконавця Зарічного
ВДВС ОСОБА_2 такими, що не відповідають вимогам ст.28 Закону України
“Про виконавче провадження” щодо роз”яснення рішення, яке підлягає
примусовому  виконанню.

Визнати, що державний виконавець допустив порушення ,
виконуючи виконавчий документ без виправлення допущеної в ньому  помилки без звернення за роз”ясненням до
суду, який видав виконавчий  документ.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і
з цього часу може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий :        Смирнова Т.В.,

Судді
:                  Ведмедь Н.І.,

Хвостик
С.Г.