Справа № 22ц
Головуючий у 1 інстанції Лобода А.Є.
Категорія:  30                                                                                                Доповідач: Мудренко
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  ВОЛИНСЬКОЇ
ОБЛАСТІ __________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 липня 2008 року                                                                         м.Луцьк

Колегія суддів судової палати  у цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого     -       судді
Мудренко Л.І.,

суддів                 -      Русинчука М.М., Веремчук Л.М.

при секретарі     -      Губарик
К.А.

з участю

позивача
ОСОБА_1

представника  позивача ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних збитків та моральної шкоди, за апеляційною скаргою  відповідача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського
районного суду від 26 травня 2008 року,

в
с т а н о в и л а :

В березні 2008 року ОСОБА_1 звернулася в суд з даним
позовом до ОСОБА_2 Вимоги мотивувала тим, що в червні 2007 року відповідач
позбавив її можливості користуватися водопроводом. Внаслідок його неправомірних
дій їй завдано моральної шкоди, що виразилося у довготривалих переживаннях,
головних болях, втраті нормального сну, зміні нормальних життєвих стосунків.
Моральну шкоду оцінила у 699 грн. Рішенням Ківерцівського районного суду від 13
листопада 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду,  ОСОБА_2 зобов'язано усунути перешкоди в
користуванні водогоном за власні кошти.

Проте, відповідач на час звернення
до суду з даним позовом не відновив водопостачання до її будинку. 13 січня 2008
року вона йшла по воду і впала на слизькій дорозі та зламала руку. Вважала, що
її падіння є наслідком неправомірних дій по відключенню водопроводу. Триваючими
в часі неправомірними діями  відповідача
їй завдано матеріальних збитків, пов'язаних з витратами на лікування в розмірі
72 грн. 31 коп., та моральної шкоди. Моральна шкода виражається у великих
фізичних стражданнях, внутрішніх переживаннях, втраті сну, зміні нормальних
життєвих зв'язків, неможливості виконувати необхідну роботу в сім'ї. Завдану
моральну шкоду оцінила в 1000 грн.

Покликаючись на викладені обставини,
позивач просила стягнути з відповідача на її користь 72 грн. 31 коп.
матеріальних збитків, пов'язаних з витратами на лікування, та 1699 грн.
завданої моральної шкоди.

Рішенням
Ківерцівського районного суду від 26 травня 2008 року позов  задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500
грн. моральної шкоди та 105 грн. 50 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, покликаючись на
неправильне застосування судом норм процесуального права, неповне з'ясування
обставин справи,  що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення  про стягнення моральної шкоди та постановити
нове рішення про відмову позивачу в позові.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримали з наведених у ній
підстав,  позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_3, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, рішення Ківерцівського районного суду від 26 травня 2008 року -
скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України  особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно вимог ст.
1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Обґрунтовуючи
вимоги про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з відключенням водопроводу,
позивач покликалася на порушення нормального сну,  головні болі. Однак на підтвердження вказаних
доводів, ОСОБА_1 та її представник не навели суду точних і достатніх доказів,
що у зв'язку з припиненням водопостачання до будинку у неї виникли проблеми зі
здоров'ям.

Факт отримання позивачем травми  у січні 2008 року за висновком суду першої
інстанції не пов'язаний як наслідок заподіяння їй моральної шкоди і вказаний
висновок суду позивачем не оскаржувався.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що  рішенням Ківерцівського районного суду від
13.11.2007 року визнано факт порушення відповідачем прав позивача ОСОБА_1 на
користування водогоном та відновлено її права, відповідача ОСОБА_2 зобов'язано
усунути перешкоди в користуванні водогоном. Однак останній не виконав негайно
рішення суду по відновленню водопостачання до будинку позивача, створеними
незручностями через відсутність води позивачу завдано моральної шкоди.

Вказані висновки суду є правильними.

Разом з тим, враховуючи, що на момент ухвалення
оскарженого рішення відповідач усунув джерело незручностей, рішення суду
виконав і відновив постачання води позивачу, визначений розмір 500 грн.
моральної шкоди буде надмірний.

В зв'язку з цим, колегія суддів приходить до висновку за
необхідне застосувати норми Конвенції про захист прав людини і основних свобод
(далі - Конвенція), а також рішення Європейського суду в справі «Тома проти
Люксембурга» (2001), котре більш змістовно розкриває поняття справедливої
сатисфакції (ст.41 Конвенції).

Враховуючи, що Конвенція є частиною національного
законодавства, а відповідні рішення прецедентними, то є підстави посилатися на
вказане рішення як на джерело права.

Зокрема, у згаданому вище рішенні «Тома проти
Люксембурга» (2001) при визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди
Європейський суд використав принцип, за яким сам факт визнання порушених прав є
достатнім для справедливої сатисфакції.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне скасувати
рішення місцевого суду про стягнення 500 грн. і ухвалити нове рішення про
відмову в позові про відшкодування моральної шкоди в грошовому виразі.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 отримала травму саме з
вини ОСОБА_2, в зв'язку з чим позивачу відмовлено у задоволенні майнових вимог.
Висновки суду в означеній частині як відповідачем так і позивачем не
оскаржувалися. Разом з тим в резолютивній частині рішення не зазначено, що
позивачу відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення матеріальних
збитків.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313 , 314, 316, 319 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду від 26 травня 2008
року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді