Справа №
РІШЕННЯ

іменем України

14 листопада
2008 року
м. Носівка

Носівський
районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Дикого В.М.,

при секретарі
Герасимчук Н.Ю.,

з участю
заявника ОСОБА_1.,

представника
заінтересованої особи ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду
Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту,
що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Носівського
районного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 з заявою про
встановлення факту каліцтва, в якій зазначив, що внаслідок отримання в
дитинстві ушкодження ноги він є інвалідом. Згідно висновку МСЕК ОСОБА_1.
безстроково встановлено другу групу інвалідності. Оскільки у лікарських
документах відсутні відомості про час отримання ушкодження ноги, ОСОБА_1.
просив судовим рішенням встановити факт, що він у 2-річному віці отримав
травму.

В судовому засіданні
заявник підтримав подану заяву та пояснив, що з розповіді батьків йому відомо,
що у 2-річному віці він впав з лавки і пошкодив ногу. Всі намагання вилікувати
отримане ушкодження не принесли позитивних результатів, і його визнано
інвалідом дитинства. Коли ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду
України в Носівському районі для оформлення документів на отримання допомоги
для інвалідів дитинства, йому повідомили, що необхідно підтвердити, що травма,
яка стала причиною інвалідності, отримана в дитинстві. Оскільки в медичних
документах такі відомості відсутні, заявник просив встановити факт отримання
травми судовим рішенням.

Представник
управління Пенсійного фонду України в Носівському районі ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечувала проти встановлення судом факту, що має юридичне
значення.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав показання, що він старший на шість років
брат ОСОБА_1. Свідок пам'ятає, як у двохрічному віці його брат ОСОБА_1 поліз за
котом, і впав з лавки. Батьки возили ОСОБА_1а по лікарнях, але лікарі
вилікувати пошкоджену ногу не змогли.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дав показання, що він все життя проживає
по-сусідству з родиною ОСОБА_1. По віку свідок старший за ОСОБА_1 на 10 років.
ОСОБА_4 зазначив, що він все життя знає ОСОБА_1 як «хромого».

Вислухавши
показання свідків, дослідивши докази, які містяться у справі, суд приходить до
наступного.

Відповідно до
довідок (а.с. 6, 7), починаючи з 1968 року ОСОБА_1 встановлювалася безстроково
третя, а пізніше - друга група інвалідності. Причиною інвалідності є
захворювання дитинства.

Відповідно до
змісту листа (а.с. 8), встановити факт настання у ОСОБА_1 інвалідності до 18
років на підставі медичних документів неможливо.

За таких
обставин суд приходить до висновку, що пояснення заявника та показання свідків
є достатніми доказами для прийняття рішення про встановлення факту каліцтва,
оскільки вони повністю узгоджуються між собою та з документами, які містяться в
матеріалах справи. Тому заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

На підставі
вищевикладеного, керуючись, ст. 208, 209, 212-215, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву
задовольнити.

Встановити факт,
що ОСОБА_1, який народився 11 ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2-річному віці отримав травму -
вивих лівого кульшового суглобу.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                           В.М. Дикий