Справа  №2-129/08
21 лютого 2008 року.
Комунарський районний суд
м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді:
за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,представника відповідача ОСОБА_4, представника Комунарської районної
адміністрації Запорізької міської ради - Фоломеєвої Л.О., представника ЗМБТІ -
Кирнос Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Комунарська районна адміністрація
Запорізької міської ради про встановлення земельного сервітуту, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,  третя особа: Комунарська районна
адміністрація Запорізької міської ради про встановлення земельного сервітуту, а
саме проходу шириною 3 (три) метри землі біля її будинку зі сторони відповідача
і зі сторони північної сторони її будинку, де прокладена газова труба в землі
до провулка та зобов'язати третю особу провести державну реєстрацію зазначеного
земельного сервітуту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається
на те, що їй на праві власності належить 6/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1. В
цьому будинку вона проживає з 1991 року. З 1991 року по вересень 2005 року вона
проживала без зайвих проблем, а з вересня місяця 2005 року новий сусід -
ОСОБА_3 з західної сторони її будинку зробив дерев'яний забір і перекрив їй
доступ - прохід до цієї частини її будинку. В зв'язку з чим, вона не має
можливості провести будівельні роботи даху - замінити шифер, зробити ремонт
стіни, фундаменту і обмотку, що в подальшому може привести до руйнації будинку.
Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням вирішити це питання
в порядку добросусідства, а саме, щоб він зробив біля її будинку ворота для
того, щоб вона мала прохід з метою проведення обслуговування і ремонту свого
будинку з його сторони, як це було раніше, до вересня 2005 року, коли він
ворота зняв і побудував дерев'яний забір. Але відповідач їй в цьому відмовив.
Також вона неодноразово зверталася до Комунарської районної адміністрації за
вирішенням спору, але там їй запропонували звернутися до суду.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги уточнила
в частині номера свого будинку, а саме вважати її будинком АДРЕСА_1. В іншій
частині позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що проживає в своєму будинку
АДРЕСА_1 з 1991 року. ЇЇ сусідами в будинку АДРЕСА_2 була сім'я ОСОБА_5, з якою
вони спільно користувалися земельною ділянкою будинку АДРЕСА_2, ніяких перешкод
з їх боку не вчинялися, вона мала вільний доступ на х земельну ділянку для
обслуговування свого будинку, завжди їм допомагала по господарству. Допомогла
ОСОБА_5, як інваліду війни, встановити металевий гараж для інвалідної машини,
який був встановлений в притулок до її частини будинку. Для прохіду на сусідню
ділянку рядом з гаражем, де встановлений пліт, була калитка, тому вона без
перешкод могла обслуговувати свій будинок. Після купівлі будинку АДРЕСА_2
ОСОБА_3, останній  зніс металевий гараж,
встановив новий дерев'яний   паркан в притулок
до її будинку, в якому воріт немає, також виніс її кирпич, який знаходився на
його земельній ділянці, за двір. Так як у неї немає доступу до будинку зі
сторони відповідача, за два роки будинок притерпів значних змін у бік
погіршення і потребує ремонту. Відповідач в добровільному порядку вирішити спір
не бажає. Просить позов задовольнити.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, суду
доповнив, що оскільки позивачем буде проводитися капітальний ремонт будинку,
тому і необхідно прохід 3 м шириною і по всій довжині будинку, оскільки може
виникнути потреба заїзду транспорту для проведення будівельних робіт. Також
необхідно встановити прохід шириною 3 м з північної сторони, де прокладена
газова руба і на теперішній час там часто зупиняються автомобілі, що є
неприпустимим і таким, що порушує п. 4.3.15 Правил безпеки систем газо збуту, в
якому вказано, що вдоль траси підземного газопроводу повинні бути виділені
смуги шириною по 2 м з обох сторін від осі газопроводу. Таким чином, у разі не
встановлення сервітуту, будинок позивача прийде в негідність, а також може бути
пошкоджений газопровод. Просить позов задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав
повністю, суду пояснив, що позивач не зверталася до нього з проханням надати їй
прохід, коли це необхідно для обслуговування її будинку з його сторони. Інші співвласники
до нього звертаються і він не відмовляє. Вважає, що оскільки земля знаходиться
в його користуванні, він має право встановлювати паркан по межі.
Представник відповідача також позовні вимоги не визнав,
суду пояснив, що з самого початку позивачем порушені технічні норми при
зведенні будинку, оскільки останній знаходиться прямо на межі з сусідньою
ділянкою, тобто абсолютно відсутня відстань від межі саме для того, щоб
обслуговувати будинок. Вимоги, що ставить позивач не є сервітутним правом, оскільки
позивачем не вказано який саме сервітут необхідно встановити, для яких потреб,
на який строк, можливість сплати збитків за встановлення сервітуту. Крім цього,
позивач не надала доказів, які б підтверджували критичний стан будинку і
необхідність його ремонту. Також відповідач не заперечує проти надання при
необхідності можливість проходу, однак виділення позивачу належної йому
земельної ділянки в розмірі 30 кв.м. є намагання позивача для особистих потреб
захопити землю. Крім цього, земельна ділянка, на яку просить встановити
сервітут позивач з північної сторони, не належить відповідачу, а тому вимоги в
цій частині безпідставні.
Представник третьої особи в судовому засідання
заперечувала проти задоволення позову, оскільки встановлення земельного
сервітуту в значній мірі порушує право відповідача на користування його
Представник ОП ЗМБТІ в судовому засіданні пояснив, що
власниками домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 - 9/20 частин; ОСОБА_7 - 31/100
частки і ОСОБА_1 - 6/25 частки. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці
площею 315 кв.м., у фактичному користуванні 337 кв.м., надлишки складають 22
СвідокОСОБА_8 суду пояснила, що вона з чоловіком у 2004
році придбала будинок АДРЕСА_2. Будинок с земельною ділянкою був
огороджений  парканом. Калитки не було.
Будинок ОСОБА_1 стоїть на межі. ОСОБА_1 ніколи не зверталася к ним з проханням
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що проживає з 1992 року
АДРЕСА_3. Від будинку ОСОБА_1 на відстані 40 см. Стояв забір, за ним металевий
гараж. З 1992 року і по теперішній час змін забору не було. На трикутнику, де
проходить газова труба, автомобілі не стоять, а на цьому місті знаходиться
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що проживає в будинку
АДРЕСА_4.ОСОБА_1 знає з 1991 року. Коли були колишні власники будинку АДРЕСА_2
- сім'я ОСОБА_5, ОСОБА_1 допомагала їм по господарству.  Паркан на той час був, однак була і калитка.
Відповідач нічого не міняв, тільки забив
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що забір між будинками АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 був, була калитка та в цьому місті був городик, де росла зелень та
Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі,
свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником 6/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право особистої
власності від 18.04.1991р  №317, акту
прийомки будинку від 19.02.1991р., рішенням Комунарської районної ради народних
депутатів №16/3 від 17.01.1991р. „Про оформлення права особистої власності”
(а.с. 10-12) і розташований на земельній ділянці площею 315 кв.м., фактично в
користуванні 337 кв.м. Житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві власності
ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.04.2005р.,
технічним поспортом (а.с. 56-60) і розташований на земельній ділянці площею 315
кв.м., фактично в користуванні 320 кв.м. Межа між ділянками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 проходить по границі зовнішніх стін будівель „Б”, „б”, „Л”, „Е” домоволодіння
АДРЕСА_1, що не дає можливості зі сторони ділянки АДРЕСА_2 перенести межу у бік
домоволодіння АДРЕСА_1, тобто захвату землі немає, що підтверджується
протоколом №8 засідання погоджувальної комісії щодо спору з приводу суміжного
землекористування АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 від 08.12.2005 року (а.с. 13). Тим самим
підтверджується факт знаходження будівель позивача на межі ділянок АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2 без наявності відступу.
Дані обставини повністю підтверджується дослідженими в
судовому засіданні доказами.
Відповідно до ст. 98 ЗК
України право   земельного  сервітуту
землекористувача  земельної  ділянки
на   обмежене   платне
або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення  земельного
сервітуту не веде до позбавлення власника  земельної
ділянки,  щодо  якої
встановлений  земельний сервітут,
прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний    сервітут
здійснюється   способом,   найменш обтяжливим  для
власника  земельної  ділянки,
щодо   якої   він встановлений. Відносини земельного
сервітуту передбачають наявність двох суміжних земельних ділянок, з яких одна
(обслуговуюча) обслуговує іншу (панівну). У межах земельного сервітуту
обслуговуюча земельна ділянка своїми зручностями, перевагами, природними
ресурсами усуває недоліки панівної земельної ділянки. Ст.. 99 ЗК України дає
приблизний перелік видів земельних сервітутів.
Згідно ст.. 100 ЗК України власник
або  землекористувач  земельної ділянки має право вимагати  встановлення
земельного  сервітуту  для
обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний  сервітут
встановлюється  за  домовленістю
між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або  за рішенням суду. Відповідно
до ч. 1 ст. 401 К України право користування чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим способом.
Згідно ч. 3 ст. 402 ЦК України у разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом
особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
вбачається з матеріалів справи і це не оспорюється сторонами, будинок позивача
розташований по межі земельних ділянок АДРЕСА_1, АДРЕСА_2.   Паркан по межі стояв і до придбання будинку
АДРЕСА_2 відповідачем ОСОБА_3, однак, як вказує позивач, була калитка, через
яку вона могла входити на сусідню земельну ділянку і обслуговувати будинок,
тобто цього їй було досить. З 1991 року по теперішній час, позивач не вимагала
і не просила встановлення земельного сервітуту. Позивачем в позовній заяві
також вказувалося, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням
встановити ворота, щоб вона могла проходити. Зараз вже позивач  вимагає встановити земельний сервітут, а саме
прохід шириною 3 м по всій довжині будинку для його обслуговування, при цьому
не мотивуючи нічим свої вимоги. Так, позивачем не надано суду доказів того, що
відповідач відмовив в доступі позивачу для обслуговування частини будинку з
його сторони. Напроти відповідач суду заявив, що ОСОБА_1 ніколи не зверталася
до нього з проханням надати прохід. Інші співвласники домоволодіння АДРЕСА_1
при необхідності обслуговування будинку до нього звертаються і він їм не
відмовляє у доступі, також він не проти надавати доступ і позивачу при
необхідності. Крім цього, в підтвердження руйнівного стану частини будинку
позивача, нічим не обумовлено, не надано доказів в необхідності проведення
ремонту, а також готовності позивача розпочати ремонт, оскільки якби такі
відомості були, то можливо було б встановити сервітут, однак останній був би строковим,
на період ремонту, оплатним, оскільки завдасть збитків відповідачу знаходженням
на земельній ділянці будівельних матеріалів та техніки. Крім цього, існування
такого виду земельного сервітуту, як просить позивач, не передбачено законом,
оскільки сервітут встановлюється для обслуговування земельної ділянки, а не
будинку. Таким чином, задоволення потреб позивача в частині обслуговування
будинку, на думку суду, можливо задовольнити іншим способом, в порядку
добросусідства, а не встановленням сервітуту, тим більш постійного, що є в
значній мірі обтяжливим для відповідача.
Щодо встановлення земельного
сервітуту шириною 3 м. з північної сторони будинку АДРЕСА_1, то суд вважає ці
вимоги безпідставними, оскільки позивачем не надано відомостей про власника або
користувача зазначеної земельної ділянки, так як відповідач не є власником цієї
земельної ділянки, що не оспорюється самим позивачем; про те, що позивач
зверталася до нього з питанням встановлення земельного сервітуту; про
обґрунтованість встановлення саме сервітуту. Посилання позивача на той факт, що
не встановлення сервітуту пошкодить газопровод, так як  порушені Правила безпеки систем
газопостачання України (далі Правила), ним не доведений. Суду не надано доказів
того, що газопровод розташований в порушення
цих Правил, а відповідь ВАТ „Запоріжгаз” №18/3696-Д від 10.08.2007р., на
яку посилається позивач, є загальною і не стосується саме розташування
газопроводу біля будинку АДРЕСА_1.
до ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона  зобов'язана  довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу
заперечень.    Докази  подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі. В обґрунтування
своїх позовних вимог, позивач не надала суду жодного доказу, а тому в позові
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98-100 ЗК України, ст. ст. 401, 402,
403 ЦК України, ст. ст. 4, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту - відмовити.
Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський
районний суд м. Запоріжжя
шляхом подання  заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                          М.П.Дзярук