РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня  2008 року.
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

в складі головуючого судді   Буднікової Н.П.,

при секретарі
Коваленко  Т.В.,

за участю
позивача ОСОБА_1.   та її   представника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у М.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, яке є спільною сумісною
власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з 22.09.1984 року по 06.04.2004 року перебували в зареєстрованому
шлюбі. Мають двох спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Неповнолітня донька ОСОБА_5 проживає з матір"ю і знаходиться на її
утриманні /а.с.6-7, 9, 13/.

В жовтні 2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, який підтримали у
судовому засіданні вона та її представник адвокат ОСОБА_3, про визнання за нею
права власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке придбали 17.08.1988
року в період сумісного життя на сімейні кошти /а.с.5/.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, про

розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка

/а.с.35/. Не повідомив суд про причину неявки, не подав заяву про

розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК

України суд вирішує справу за його відсутності на підставі наявних у

справі даних та доказів, постановляє заочне рішення, проти чого позивач

не заперечує.

2

В судовому засіданні
06.12.2007 року ОСОБА_2 позов визнав частково, не заперечував, щоб за позивачем
було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння. Суду пояснив, що
домоволодіння купили за 11000 руб.,
з яких 8000 руб. дали
його батьки, 2000 руб. дали її
батьки, 1000 руб. були їх
весільні гроші. Його батьки ніяким чином нотаріально не посвідчували передачу
грошей, говорили, що в разі розірвання шлюбу, щоб гроші їм були повернуті, але
після розірвання шлюбу позов до суду про стягнення грошей не пред'являли
/а.с.39-40/.

Вислухавши
позивача ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов піддягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з
пояснень ОСОБА_1., в період спільного життя з ОСОБА_2
на сімейні кошти вони придбали домоволодіння АДРЕСА_1, про що укладено договір купівлі-продажу, посвідчений
Бердянською державною нотаріальною конторою 17.08.1988 року, р.№1-6394 Правовстановлюючий документ оформлено на відповідача. Домоволодіння
розташоване на земельній ділянці площею 274 кв.м і складається з житлового будинку
літ."А" площею 18,9 кв.м, сіней „А", „а-1", ґанку до
„а", козирка до „а", підвалу „Е", воріт №3, хвіртки №4, басейну
„Ж", водопроводу „Д", замощення 1, паркану №2. Також на земельній
ділянці знаходяться самочинно збудовані сараї „К", „И", вбиральня „З". Не заперечує, що дійсно при
придбанні домоволодіння грошима їм допомогли його і її батьки, просто дали
гроші для їхньої сім"ї.

Вказані
обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 17.08.1988 року, довідкою Бердянського
комунального підприємства від 23.05.2006 року №140, технічним паспортом
станом на 22.03.2007 року /а.с.8, 10-12, 15-20/.

Згідно ст.ст.
22, 28 Кодексу про шлюб та сім"ю України, який діяв на той час, згідно
ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, який діє в теперішній час, майно,
набуте подружжям під час шлюбу, являється їх спільною
сумісною власністю. В разі поділу майна, яке являється спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може
відступити від рівності часток подружжя.

Судом
встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 набуте подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під
час шлюбу за договором купівлі-продажу від 17.08.1988 року. Відповідно ст.204 ЦК України /в
редакції 2003 року/ договір купівлі-продажу є правомірним, оскільки його
недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним.

В зв'язку з чим суд вважає встановленим, що домоволодіння являється
спільною   сумісною   власністю
подружжя   ОСОБА_1,   тому
є

3

підстави
визнати   за   ОСОБА_1
право   власності   на
1/2   частину домоволодіння.

Керуючись
ст.ст.208, 212-218, 223, 224-228 ЦГЖ України, ст.ст. 22, 28, 29 Кодексу про
шлюб та сім"ю України, ст.ст. 60, 63, 65, 70-71 Сімейного кодексу  України,
ст. 204 ЦК України,    суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке розташоване
на земельній ділянці розміром 274 кв.м.

На зазначеній
земельній ділянці знаходиться жилий будинок літ. „А", сіни „а", сіни
„а-1", ґанок до „а", козирок до „а", підвал „Е", басейн
„Ж",   водопровід „Д",    паркан №2,
ворота №3, хвіртка №4, замощення
І.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.