РІШЕННЯ

Іменем  України

17 січня 2008
року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
- судді                              Широкової
Л.В.

суддів                                                     Худякова А.М. , Павицької Т.М.

при секретарі
судового

засідання                                                Чичирко
В.А.

з участю
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_1,  подану на
рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2007
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства
„Тепломережа" про відшкодування моральної шкоди,  -

встановила:

У жовтні
2007 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом,  просив стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в розмірі 5 тис.
грн.,  заподіяну в період з
02.02.2006 р. по 11.09.2006 р.
у зв'язку з незаконним звільненням.
Посилався на те,  що 29 серпня
2005 р. відповідач звільнив його з роботи,
в зв'язку з чим він звернувся до Брусилівського районного суду з позовом
про поновлення його на роботі та відшкодування моральної шкоди. 02 лютого 2006
р. його позов було задоволено частково та стягнуто моральну шкоду в розмірі
1000 грн.,  в іншій частині позову
відмовлено. Дане рішення він оскаржив. Рішенням апеляційного суду Житомирської
області від 11.09.2006 р. його поновлено на роботі,  в решті рішення щодо стягнення моральної
шкоди залишено без змін. Так,  як з 02
лютого 2006 р. по 11 вересня 2006 р. продовжувалось порушення його права на
працю з вини відповідача,  були порушені
його нормальні життєві зв'язки,  являючись інвалідом З групи,  він змушений був їздити по судах,  не міг спокійно жити,  працювати,
отримувати заробітну плату,  що
призвело до моральних страждань.

Рішенням
Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2007 р. позов
залишено без задоволення .

Не
погоджуючись з даним рішенням,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу,  в якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог,  посилаючись на неповне з'ясування обставин
справи,  невідповідність висновків суду
матеріалам справи,  порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає,  що суд всупереч вимог  ст. 237-1 КЗпП України та п.13 постанови

Справа №
22ц/249/08                                                      Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Седун Ф.В.

Категорія
39                                                                      Суддя-доповідач
Широкова Л.В.

Пленуму Верховного Суду України
„Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995 p.
із змінами та доповненнями,  невірно
встановив те,  що він переживав моральні
страждання у зв'язку з незаконним звільненням.
Моральні страждання полягають в тому,
що через запис в трудовій книжці про звільнення за прогул він не міг
влаштуватись на роботу. Ця обставина пригнічувала його,  він постійно відчував напруженість,  в судовому засіданні,  він повинен був кожний раз переносити нервове
потрясіння із-за того,  що представники
відповідача говорили про нього неправду і принижували. У зв'язку з звільненням
змінився його фінансовий стан,  він
затрачував додаткові зусилля та шукав інші джерела доходів.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції ,  колегія суддів приходить до висновку про
те,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню,  з таких підстав.

Відповідно
до вимог  ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі,  якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні позову суд виходив з того,  що останній не надав суду належних доказів.
Проте,  з таким висновком суду колегія
суддів не може погодитися.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був незаконно звільнений відповідачем з
роботи,  тривалий час не працював,  морально страждав. Колегія суддів
вважає,  що позивачу у зв'язку з
внесенням до трудової книжки неправильного запису про звільнення та самим
незаконним звільненням,  яке було
підтверджено Апеляційним судом Житомирської області тільки 11 вересня 2006
року,  була заподіяна моральна шкода.
Відтак,  позов ОСОБА_1 є обгрунтованим.

Відповідно
до вимог  ст. 233 КЗпП України,  працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до районного,  районного в місті,  міського чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня,  коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення свого права,  а у справах про звільнення - в місячний строк
з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 до суду з позовом звернувся 01 жовтня
2007 року /згідно вхідного номера реєстрації/,
тобто з пропуском тримісячного строку,
передбаченого  ст. 233 КЗпП
України.

У разі
пропуску передбачених  ст. 233 КЗпП
України строків звернення до суду за вирішенням трудового спору відповідно до
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України,
даних у п.4 постанови від 6 листопада 1992 року №9 „Про практику
розгляду судами трудових спорів" /зі змінами,  внесеними

Постановами
Пленуму від 1 квітня 1994 року №4,  26
жовтня 1995 року №18 і від 25 травня 1998 року №15/,  суд з'ясовує не лише причини пропуску
зазначеного пропуску,  а й усі обставини
справи,  права та обов'язки сторін. При
обгрунтованості вимог та пропуску строку без поважних причин,  суд відмовляє в позові за пропуском строку
звернення до суду.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України,
викладених в п.25 постанови від 24 грудня 1999 року №13 „Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці" пропуск без поважних
причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для
відмови в позові.

Оскільки
позивач не навів причин,  які б можна
було визнати поважними,  колегія суддів
відмовляє йому в задоволенні позову за пропуском строку звернення до суду.

Керуючись  ст.
ст.  303-304,  307,
309,  313, 316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 грудня 2007 р.
скасувати та постановити нове, яким ОСОБА_1 в задоволенні позову до
комунального підприємства „Тепломережа" про відшкодування моральної шкоди
відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Рішення
може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.