Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Жайворонок Т.Є., Лященко Н.П.,

Мазурка В.А.,  Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від
16 квітня                   2008 року,

в с т а н о в и л а:

3 грудня 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Свої вимоги мотивувала тим, що 8 грудня 2004
року позичила відповідачу  1 500 доларів
США строком на один місяць, про що останній написав розписку. Оскільки гроші до
цього часу не повернуто, просила стягнути з відповідача суму боргу з
урахуванням індексу інфляції, 3% річних, відсоток за користування коштами на
рівні облікової ставки  НБУ, а
всього                 15 156 грн. Неповерненням
боргу відповідач завдав їй моральну шкоду,
тому просила стягнути компенсацію в сумі 5 тис. грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської
області від                27 лютого 2008
року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16
квітня 2008 року рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від
27 лютого 2008 року скасовано й ухвалено нове, яким  позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 борг  у розмірі 7 575
грн., кошти за користування позикою в розмірі 268 грн. 55 коп., а всього 7 843
грн. 55 коп.  Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. У решті рішення залишено без змін.

У  касаційній скарзі  ОСОБА_2
просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 16
квітня 2008 року, посилаючись на неправильне застосування   норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, і залишити в силі рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від
27 лютого 2008 року.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов,  апеляційний суд виходив із того, що  між сторонами було укладено договір
позики,  відповідач  борг не повернув,  а оскільки в договорі строк повернення боргу
не встановлено й позивачка з  претензіями
до  відповідача не зверталася, слід
стягнути  борг, відсоток за користування
коштами на рівні облікової ставки  НБУ з
моменту звернення до суду та відшкодувати спричинену невиконанням
зобов'язання  моральну шкоду.

З таким висновком суду апеляційної  інстанції повністю погодитись не можна, з
таких підстав.

За правилами ст. 1046 ЦК України  за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових котів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено,
що 8 грудня 2004 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 1 500  умовних одиниць, про що власноручно написав
розписку (а.с.3).

Висновок
апеляційного суду про те, що між сторонами було укладено договір позики на
суму, еквівалентну 1 500 доларів США, є законним та  обгрунтованим, тому заперечення відповідача в
цій частині безпідставні.

Стягуючи з ОСОБА_2 проценти за користування коштами, суд
апеляційної інстанції вірно виходив із вимог ч. 1 ст. 1048  ЦК України, відповідно до якої  позикодавець має право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку
України.

Разом з тим висновок апеляційного суду щодо  відшкодування моральної шкоди є  помилковим, оскільки суперечить  нормам матеріального права.

За правилами ст.
611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Зі змісту договору позики вбачається, що сторони не
передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язання.

Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення
договору позики й спеціальною нормою - ст. 1050 ЦК України.

За таких обставин
рішення апеляційного суду в частині відшкодування моральної шкоди
підлягає скасуванню  з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

У решті - рішення
апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити  частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 16
квітня 2008 року  в частині стягнення
моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
компенсації за моральну шкоду відмовити.

У решті рішення
залишити без змін.

Рішення  оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Т.Є.  Жайворонок
Н.П. Лященко   В.А.  Мазурок
В.С. Перепічай

Т.Є.
Жайворонок