РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 березня 2008 року                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:    за участю прокурора:

Барсукової В.М.,              Гуменюка В.І.,
Григор'євої Л.І.,              Данчука В.Г.,    Олексюк О.Б., -

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київського міського
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, третя особа: Орган
опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, виселення, зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У травні
2006 року ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом посилаючись на те, що 20
лютого 2001 року він придбав у ОСОБА_3. за договором купівлі-продажу квартиру
АДРЕСА_1. Після придбання квартири продавці створювали йому перешкоди у
користуванні цією квартирою. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від
18 грудня 2001 року виселено ОСОБА_3. та ОСОБА_2. із спірної квартири. 27
травня 2002 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня
2001 року скасовано за нововиявленими обставинами. Рішенням Оболонського
районного суду          м. Києва від 26 лютого 2003
року  позов ОСОБА_1. задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_2. та ОСОБА_5. виселитися з спірної
квартири та не чинити перешкоди власнику у користуванні, володінні та
розпорядженні майном. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2003
року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2003 року  скасовано. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 20 лютого 2001 року.

14 листопада 2003 року ОСОБА_3. та ОСОБА_2. уклали договір купівлі-продажу
спірної квартири із ОСОБА_4., який був зареєстрований у Київському БТІ 19
листопада 2003 року. Верховним Судом України 12 грудня 2003 року зупинено
виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2003 року.  Ухвалою Верховного Суду України від
24 березня 2004 року рішення апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2003 року
скасовано, рішення Оболонського районного суду м. Києва
від 26 лютого 2003 року залишено без зміни.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги та визнати
недійсним договір купівлі-продажу від 14 листопада 2003 року, зобов'язати
Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві скасувати реєстрацію у вищевказаній
квартирі ОСОБА_4 та ОСОБА_6., виселити ОСОБА_4. та її неповнолітнього сина
ОСОБА_6. із зазначеної квартири.

Рішенням
Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2007 року, залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2007 року, позов
задоволено. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 14 листопада 2003 року між
ОСОБА_3., яка діяла від імені матері ОСОБА_2., та ОСОБА_4., яка діяла від свого
імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_6. Зобов'язано КМБТІ провести
реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 Зобов'язано
Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві в особі Відділу у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб скасувати реєстрацію ОСОБА_4 та
неповнолітнього ОСОБА_6. за адресою:АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_4. та її
неповнолітнього сина ОСОБА_6. з квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_4 130 590 грн.

У
касаційних скаргах ОСОБА_4., ОСОБА_2., прокуратура         м. Києва
просять скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити рішення про
відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1.
суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за договором купівлі-продажу
від 20 лютого 2001 року ОСОБА_3., яка діяла за згодою своєї матері ОСОБА_2.,
здійснила відчуження квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1., тому вона не мала законних
прав на вчинення дій пов'язаних з розпорядженням вказаною квартирою, у зв'язку
з цим не могла бути і продавцем у спірній угоді від 14 листопада 2003 року.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можливо.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦПК
УРСР (1963 року) рішення, постановлені судом апеляційної інстанції, набирають
чинності негайно після їх ухвалення.

Встановлено, що рішенням апеляційного
суду м. Києва від 29 серпня 2003 року скасовано рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 26 лютого 2003 року та визнано недійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири від 20 лютого 2001 року.

Верховний Суд України своєю ухвалою від
12 грудня 2003 року зупинив виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 29
серпня 2003 року, а в подальшому і скасував рішення апеляційного суду м. Києва
від 29 серпня 2003 року. Проте це відбулося після укладення ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. спірного договору купівлі-продажу.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що 14 листопада 2003 року, тобто на момент укладення спірного договору
купівлі-продажу, ОСОБА_3. та ОСОБА_2. були власниками квартири АДРЕСА_1 і мали
право на розпорядження нею на свій розсуд, в тому числі і на її продаж.

Крім того, суди першої і апеляційної
інстанції не навели доводів недійсності угоди укладеної 14 листопада 2003 року
між ОСОБА_3., яка діяла за згодою своєї матері ОСОБА_2., та ОСОБА_4., яка діяла
від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_6., та не послались на
конкретну норму закону, помилково зазначаючи, що ОСОБА_3. та ОСОБА_2. не були
власниками спірної квартири на час укладення договору купівлі-продажу цієї
квартири.

Враховуючи викладене, вважати ухвалені рішення
законними і обґрунтованими немає підстав, тому вони підлягають
скасуванню.

Відповідно до статті 341 ЦПК України суд
касаційної інстанції скасовує судові рішення і ухвалює нове рішення, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Судами першої та апеляційної інстанції необґрунтовано застосовано матеріальний закон щодо визнання угоди недійсною тому
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає
можливим скасувати попередні рішення та ухвалити нове рішення про відмову позивачу
у задоволенні його позовних вимог.

Оскільки відмовлено у задоволенні основного
позову, а інші вимоги пов'язані з основним позовом, тому у їх задоволенні
слід також відмовити.

Керуючись статтями 336, 341, 344, 346 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_2, прокуратури м. Києва задовольнити.

Рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 13 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 9 липня 2007 року скасувати.

У задоволенні
вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,
виселення, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          А.В. Гнатенко

Судді:                                                                 В.М.
Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук