overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа
№ 2-87
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня  2008 року                                            Козівський районний  суд

Тернопільської
області

в
складі:                           судді                 Вирста М.М.

при секретарі                  Фещак Г.М.

з участю
:                позивача                  ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Козові справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
розірвання шлюбу  ,-

В С Т А
Н О В И В:

Сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі  з  31 грудня 1994  року.

Від даного шлюбу у них  народилось двоє дітей: син
ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1народження  та дочка
ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2народження.

Посилаючись
на обставини, які склались у сім'ї, позивачка просить шлюб розірвати.

В
судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Від відповідача в судове засідання поступила
письмова заява, в якій він просить слухати справу в його відсутності та з
позовними вимогами погоджується , проти їх задоволення  не заперечує.

Суд ,
заслухавши  показання позивачки,
приймаючи до уваги заяву відповідача , перевіривши матеріали  справи ,
вважає , що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено , що між сторонами склалися умови при
яких збереження сім'ї не можливе. Сторони миритися не бажають, спільно не
проживають, а тому суд вважає, що сім'я розпалась повністю і заявлені вимоги
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд
постановлює рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них ,
інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення .

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України ст. ст. 105, 110, 112 СК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Розірвати шлюб між
ОСОБА_11974 року народження та ОСОБА_21971 року народження, зареєстрований 31
грудня 1994  року           Ценівською сільською радою
Козівського району , актовий запис № 07.

Витрати
за розірвання шлюбу в державних органах РАЦСу у розмірі одного неоподаткованого
мінімуму доходів громадян стягнути з ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Заява про апеляційне оскарження подається
Апеляційному суду Тернопільської області через Козівський районний суд протягом
10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або без попереднього
подання такої заяви в строк встановлений законом .

Суддя
:                                       підпис.

З оригіналом:                              вірно.

ГОЛОВА
СУДУ:
Б.В.БОДНАРУК.
Справа № 2 -366/2008р.
Рішення

Іменем  України

14 травня 2008 року

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого
судді  Бойка І.І.

при секретарі
Страхоцькій М.В.,

розглянувши  у  попередньому судовому засіданні цивільну
справу  за  позовом ОСОБА_1до Микулинецької
селищної ради Теребовлянського району про визнання права власності на
спадкове майно  - житловий будинок з
надвірними будівлями,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій
просить визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1померла його тітка ОСОБА_2, яка заповітом від 03 грудня 1998 року
заповіла позивачу дане будинковолодіння,
належне їй на праві особистої власності.
Позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право
власності на спадкове майно, оскільки ОСОБА_2 належним чином не оформила своє
право власності на  вказане
будинковолодіння.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав,
зіславшись на мотиви, вказані у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги визнав та проти
задоволення позову не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає
до задоволення, оскільки позовні вимоги в попередньому судовому засіданні
визнані представником  відповідача. Дані
позовні вимоги також доводяться наступним.

03 грудня 1998 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого
належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що у АДРЕСА_1, заповіла
ОСОБА_1.

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_2не змінювався і не
скасовувався.

Згідно свідоцтва про смерть, серія І-ИД № НОМЕР_1, ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що є часом
відкриття спадщини.

Вартість спадкового майна, що розташовене в АДРЕСА_1згідно
зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд від 17
квітня 2008 року, виданого Теребовлянським районним  бюро технічної інвентаризації, -  12 113 грн. (дванадцять тиисяч сто тринадцять
грн.).

Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим
майном.

Судові витрати позивач просить покласти на нього.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право
на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи
за законом має право прийняти або не прийняти її.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 174, 179 ЦПК України, ст.ст.
1223,  1268 ЦК України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_1на спадкове майно за
заповітом, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у
АДРЕСА_1,  та належав померлій ОСОБА_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано.

Заява про апеляційне оскарження рішення  може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Тернопільської області
через Теребовлянський районний суд.

Головуючий:
Справа № 2-241/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

24.04.2008
року  Борівський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді
Гуляєвої Г.М.

при секретарі
Колісник Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в с м т. Борова цивільну справу за позовом     ОСОБА_1до
а/ф  “ Новий шлях” про визнання
права власності  на майновий пай члена
колективного  сільськогосподарського
підприємства.

В С Т А Н О В И В :

02.04.2008
року позивач звернувся  до суду з позовом
в якому вказав,  що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла
його бабуся  ОСОБА_2, яка  проживала
в с.Чернещина, Борівського району Харківської області . Після її
смерті  на його ім”я було  видано
свідоцтво про право  на спадщину  за заповітом, зареєстрованого  Чернещанською сільською радою  народних депутатів та Борівською державною
нотаріальною конторою  02 вересня
1994р.,  спадкоємцем зазначеного майна
являється ОСОБА_1

Згодом , відповідно до списку  осіб, які мають  право на майновий  пай , затвердженого  зборами співвласників  від 26 травня 2001р. , на ім”я  бабусі ОСОБА_2  було видано
свідоцтво серії ХА № НОМЕР_1  від
24 червня 2001р. про  право  власності на майновий  пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства .

В установлений
законом  шестимісячний  термін
не подав заяву   на
переоформлення  майнового паю , так як
ого було видано після смерті бабусі.

В
судовому засіданні позивач по
підтримав  позовні вимоги про
визнання права власності  на майновий пай
члена колективного
сільськогосподарського підприємства.

Представник відповідача  не
заперечує   проти  задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, дані факти та відповідні
правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами:   свідоцтвом про право на спадщину
за заповітом ( а.с.6), свідоцтвом про смерть ( а.с. 7), свідоцтвом  серії ХА № НОМЕР_1 про право  власності на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства ( а.с. 8), копією паспорту ( а.с.11).

Згідно ст. 1234 ч. 1  ЦК України “
заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї
смерті”

Відповідно до ст. 1235 ч. 1  ЦК України “
заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних , родинних
відносин, а також інших учасників цивільних відносин.”

З урахуванням викладеного, керуючись   ст. 1234 ч. 1, ст 1235 ч. 1 ЦК  України, ст.3,11,57, 60  ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати
за  ОСОБА_11963р.н.,   право власності на свідоцтво серії ХА №
НОМЕР_1 про право власності на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського  підприємства  в порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку  до апеляційного суду Харківської області
через Борівський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий                                                                                          Гуляєва
Г.М.
Справа № 2-223/2008 р.
У Х В А Л А

11.04.
2008 року Борівський районний суд Харківської області в складі

головуючого
Гуляєвої Г.М.

при секретарі
Колісник Ю.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні  в смт. Борова справу за
позовом Борівського підприємства теплових мереж до ОСОБА_1про стягнення
заборгованості.

В С Т А
Н О В И В:

21.03.2008р. позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що  ОСОБА_1проживає за адресою: АДРЕСА_1і є  абонентом Борівського підприємства теплових
мереж.

Однак, в  порушення ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу
України  відповідач своєчасно не
сплачував надані йому послуги по теплопостачанню та гарячому водопостачанню,
чим допустив заборгованість з  серпня   2006р, яка станом на 01  березня
2008р.  складає 1756 грн. 45 коп.

Відповідачу неодноразово вручалися листи з вимогою сплатити борг, але в
добровільному порядку заборгованість  не
погашена.

При проведенні попереднього судового
засідання від позивача  надійшла письмова
заява про залишення позову без розгляду , так як відповідач добровільно сплатив
борг.

Відповідно до вимог  п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України  суд постановляє ухвалу  про залишення
позовної заяви без розгляду , якщо позивач подав заяву про залишення
позову без розгляду.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України ,
якщо  позивач  не підтримує своїх  вимог унаслідок  задоволення їх відповідачем після
пред”явлення  позову, суд за заявою  позивача присуджує  стягнення
всіх понесених  ним у справі
витрат з відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи вважає можливим залишити позовну заяву без
розгляду, оскільки це не суперечить вимогам ст.207  ч.1 п. 5 ЦПК України.

З
урахуванням викладеного, керуючись
ст.130, 174   ЦПК України,  на підставі

ст. 89, ст. 207 ч.1  п.5 ЦПК України
, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву  Борівського
підприємства теплових мереж до ОСОБА_1про стягнення заборгованості - залишити
без розгляду.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь   Борівського
підприємства теплових мереж  витрати за
інформаційно - технічне  забезпечення
розгляду цивільних справ в сумі  30 грн.
на розрахунковий рахунок: 3313 у Харківське ГРУ ПриватБанку , МФО
банку: 351533, код 32468926.

Ухвалу
може бути оскаржено до  апеляційного  суду Харківської області  через Борівський районний суд шляхом подачі у
5 денний строк з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 10 днів апеляційної скарги
або в порядку ч. 4 ст. 295,  УПК
України.

Суддя
Гуляєва
Г.М.
Справа
№  2- 244/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ`ЯМ
УКРАЇНИ

18 .04. 2008 р.
Борівський районний суд Харківської області в складі

головуючого                                                                                  Гуляєвої Г.М.

при секретарі                                                                                 Колісник Ю.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в с.м.т.
Борова цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

Позивачка
звернулась до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем по даній справі
перебуває  у зареєстрованому шлюбі з  25.08.1998р. зареєстрованого  у Борівському районному відділі РАГС   Борівського району Харківської області,
актовий запис № 47.

Від
даного шлюбу мають двох неповнолітніх
дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1та ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2 , які в даний час
проживають з позивачем.

Позивачка
звернулась з позовом до ОСОБА_2   про
розірвання шлюбу,  та вказує на те, що ,
шлюбні відносини між ними  були припинені
у 2008р. В подальшому спільне життя  та
збереження сім'ї не можливе. , відносин ніяких не піддержують,  спільного господарства не ведуть.

Питання
щодо утримання дітей вирішено,  діти   будуть проживати з позивачем.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, а відповідач  не заперечує проти позовних вимог позивача.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд вважає що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.
4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку
встановленому ст. 174 ЦПК України , згідно з якою у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені ,
поновлювати стосунки намірів на мають, на примирення не згодні.

Керуючись
ст.10,11,209,212,214-215  ЦПК України,
ст. 110,111,112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Шлюб
між  ОСОБА_1, 1981 р.н. та ОСОБА_2, 1976
р.н.   , зареєстрований 25.08.1998р.
Борівським районним  відділом РАГС  Борівського району Харківської області  , актовий запис № 47- розірвати.

Дітей
: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1та ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2 р.народження  - залишити на виховання позивачці.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному
порядку  до апеляційного суду Харківської
області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий                                                                                                          Гуляєва Г.М.
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
В.Г., Косенка В.Й.,  Костенка А.В.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської  області від 7 листопада  2007 року,
Рішенням Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2007 року, додатковим рішенням
того ж суду від 22 червня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поділено майно набуте                  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час шлюбу, а
саме: трактор марки                 ДТ-75
вартість 15 802 грн., трактор ЮМЗ-6 - 25 247 грн. 32 коп., трактор Т-150К - 14
762 грн. 87 коп., виділивши сторонам по 1/ 2
частині зазначеного майна. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 906
грн. 09 коп. - вартість 1/ 2  частини
майна набутого під час шлюбу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської  області від 7 листопада  2007 року
вказані рішення суду першої інстанції змінені: виділено у власність
ОСОБА_2 трактори                       Т-150К
та ДТ-75, а ОСОБА_1 - трактор ЮМЗ - 6. Стягнуто
з                    ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 2 658 грн. 78 коп. компенсації. В іншій частині рішення
залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду
України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалене  у справі рішення суду апеляційної інстанції,
а справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції  в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено порушення норм
матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішення, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України, -

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської  області від 7 листопада  2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко

А.В.
Костенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

18 квітня 2008  року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду
України в складі:

Берднік І.С.,  Косенка В.Й.,  Костенка А.В.,-

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до національної  акціонерної
компанії «Енергетична компанія України», третя особа: ОСОБА_2, про визнання
формулювання причин звільнення неправильним, зміну формулювання причин
звільнення, зобов'язання внести зміни у наказ та трудову книжку, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вихідної допомоги,
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від              14 вересня 2007 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва
від  7 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 вересня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва
від 7 листопада 2007 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі рішення та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов, посилаючись на неправильне застосування судовими
інстанціями норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга  не підлягає задоволенню з таких  підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції  в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня                2007 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від  7 листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
й оскарженню не підлягає.

Судді:

І.С. Берднік

В.Й. Косенко

А.В.
Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого     Гнатенка А.В.,

суддів:               Данчука
В.Г.,

Косенка В.Й., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Подільська районна в                 м. Києві державна
адміністрація, про укладання договору найму жилого приміщення та вселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від
4 червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2007
року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У січні 2007 року позивач звернувся
до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що незважаючи на рішення
Подільського районного суду м. Києва від 5 травня 2006 року, яким було
відмовлено у визнанні неповнолітнього ОСОБА_2 таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, відповідачка проти його вселення та проживання в квартирі
АДРЕСА_1, тому просив позов задовольнити: вселити ОСОБА_2 у спірну квартиру,
виділити йому в користування кімнату площею 9,7 кв.м та посилаючись на ст. 104
ЖК України  укласти договір найму з
ОСОБА_1.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 4 червня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2007
року, позов задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1. В іншій
частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3
ставиться питання про скасування судових рішень з підстав порушення судами норм
матеріального та процесуального права й ухвалення нового рішення  про відмову у вселенні ОСОБА_2 у спірну
квартиру.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3  відхилити.

Рішення Подільського районного суду
м. Києва від 4 червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15
листопада 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                             В.Г. Данчук

В.Й. Косенко