Справа № 2-9/08
листопада    2008 року                                                   м.
міськрайонний суд Донецької області
у складі:          головуючої-судді                  Заруцької Г.М.
при секретарі                        Туник Т.В.
за участі:         позивачів                               ОСОБА_1, ОСОБА_2
відповідачів                           ОСОБА_3, ОСОБА_4
адвокатів                               ОСОБА_5, ОСОБА_6.
третьої особи ОСОБА_7
відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в місті Красноармійську цивільну
справу за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3  про захист права власності на квартиру та про
виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до  ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання угоди дійсною і визнання права власності на нерухоме майно, -
грудня 2006 року позивачі, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_3  про захист права
власності на квартиру та про виселення.
обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказали, що квартира, яка розташована АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної сумісної
власності на підставі Свідоцтва про право власності
на житло № 1516 виданого 22 червня 1993 року Комітетом по управлінню комунальної власності міської  Ради народних депутатів міста Красноармійська,
та Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої  Красноармійської державної нотаріальної
контори 01.09.2006 року по реєстру № 1-1416 та зареєстрованого в БТІ міста Красноармійська 11.09.2006 року.
В серпні 2005 року відповідачка  попросилася на деякий час пожити у квартирі
за вищевказаною адресою. Навіть ставилось питання про можливість купівлі-продажу квартири. Але відповідачка  не виконала умов домовленості,
і більше того, відмовляється виселитися з квартири.
житлом забезпечена. Має у власності квартиру,
розташовану АДРЕСА_2 на підставі  Свідоцтва про право власності на
житло, виданого КП «Управління міського господарства»
Добровільно відповідачка з квартири
виселитися  не бажає.
Виходячи з наведеного  позивачі просять суд захистити їх право на
квартиру АДРЕСА_1 і виселити відповідачку з сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
Відповідачка позов не  визнала і заявила зустрічний позов  до ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4
про визнання угоди дійсною і визнання права власності на нерухоме майно.
обґрунтування своїх позовних вимог відповідачка, ОСОБА_3, вказала, що в серпні
2005 року вони зустрілися з родиною ОСОБА_1 з метою придбати квартиру,
розташовану АДРЕСА_1. Спочатку вона вела переговори з ОСОБА_4, яка на той
момент була опікуном неповнолітньої ОСОБА_2
17.08.2005 року вона передала першу суму в розмірі 7000
грн. ОСОБА_4 в рахунок оплати за квартиру, а та в свою чергу, в рахунок
підтвердження їх домовленості передала їй ключі від квартири і вона в'їхала в
Оскільки квартира була повністю не придатна для
проживання і була велика заборгованість за комунальні послуги з даної квартири,
вони з ОСОБА_4 домовилися, що вона може робити ремонт. Крім того вона погасить
усю заборгованість з комунальних послуг і ця заборгованість ввійде у вартість
квартири. Загальна вартість квартири за домовленістю склала 450000 грн. ОСОБА_4
в свою чергу пообіцяла їй підготувати всі документи, необхідні для продажу
За період з жовтня 2005 року по
березень 2006 року вона ще виплатила 1050 грн. ОСОБА_2, яка просила гроші
нібито для оформлення документів.
05.04.2006 року до неї знову прийшла
ОСОБА_2 з метою взяти у неї ще грошей в рахунок плати за квартиру, на що
вона  в свою чергу запитала у неї, коли
будуть готові документи для оформлення угоди купівлі-продажу. ОСОБА_2 пообіцяла
їй підготувати їх у строк до 10 квітня 2006 року, про що на підтвердження була
11 квітня 2006 року вона зустрілася
з ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2 з метою з'ясувати питання про оформлення угоди
купівлі-продажу квартири. Як з'ясувалося під час розмови, одна частина квартири
належить померлому сину ОСОБА_8 - ОСОБА_10 і вказана частина ще неоформлена за
У цей же день була складена ще одна розписка, в
заборгованості з комунальних послуг, також було зазначено, що документи для
оформлення угоди будуть готові протягом трьох днів.
Після цього вона відповідачів за зустрічним позовом не
бачила і лише після того, як її викликали до суду за позовом ОСОБА_1 вона
дізналася, що документи вони переоформили наприкінці 2006 року і у теперішній
час відмовляються продавати квартиру.
За весь цей час нею були понесені затрати в розмірі 7910
грн. з оплати комунальних послуг, 7000 грн. сплатила за квартиру ОСОБА_4 як
опікуну ОСОБА_2 і 1050 грн. особисто ОСОБА_2
Таким чином, вона сплатила за
готова сплатити відповідачам за її позовом за їх першою вимогою.
Крім того, за цей період нею проводився ремонт.
З урахуванням вищевикладеного, відповідачка ОСОБА_3 вважає,
що між нею та позивачами за первісним позовом фактично відбулася угода
купівлі-продажу квартири, розташованої АДРЕСА_1.
Так, відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК
України, якщо сторони домовилися щодо усіх суттєвих умов договору, який
підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.
Між нею і позивачами за первісним позовом були обумовлені
усі суттєві умови договору і вони уклали договір, що підтверджується
розписками, вона погасила усю заборгованість і продовжує регулярно сплачувати
комунальні послуги, таким чином вона виконала усі суттєві умови, які були оговорені
у договорі. Вони повинні були нотаріально оформити всі правовстановлюючі
документи. Але позивачі за первісним позовом відмовляються від нотаріального
оформлення договору купівлі-продажу квартири, ні чим не мотивуючи свою відмову.
У зв'язку з цим ОСОБА_3 вважає необхідним визнати угоду
між нею і позивачами за первісним позовом, з купівлі-продажу квартири,
розташованої АДРЕСА_1 дійсною.
Крім того, вона вважає, що ОСОБА_1
порушили її право власності на придбане майно, оскільки вона не може без нотаріального
посвідчення договору оформити у БТІ своє право власності на це нерухоме майно.
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не витікає із закону або
незаконність набуття права власності не установлена  судом.
Крім того, відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України, право
власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у покупця з моменту такого посвідчення чи з моменту набрання законної
сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Виходячи з викладеного ОСОБА_3 просить суд визнати
нею і ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2, і визнати за нею право власності на цю квартиру
В судовому засіданні позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали доводи свого позову та наполягали на його
задоволенні. Вимоги ОСОБА_3 не визнали з мотивів, викладених у їх позовній
Позивач ОСОБА_8 просив заявлені ним
позовні вимоги задовольнити і розглядати справу без його участі, що
підтверджується заявою на а.с.93.
Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги
позивачів не визнала з мотивів, викладених у її позовній заяві і доводи якої, в
свою чергу, підтримала та на задоволенні якої наполягала.
Відповідачка ОСОБА_4 вважає вимоги ОСОБА_8,  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню, а позов ОСОБА_3 не визнала, оскільки остання не
виконала умови домовленості у встановлені строки.
Третя особа - представник органу опіки та піклування
Красноармійської міської ради просила суд ухвалити рішення у відповідності до
норм законодавства, вказавши, що органами опіки та піклування обом сторонам
давався дозвіл на продаж квартири, згідно заяв осіб, які зверталися з таким рішенням
і рішення приймалися з умовою забезпечення інтересів неповнолітніх та
малолітніх дітей. На теперішній час у ОСОБА_2 і у самої ОСОБА_3 є діти, тому їх
служба просить ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей.
Третя особа СГІРФО Красноармійського МВ ГУМВС України в
Донецькій області просить ухвалити рішення у відповідності до вимог
законодавства і розглядати справу без участі їх представника, що
підтверджується заявою на а.с.60.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши
фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають
задоволенню. В той же час вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з таких
Судом
установлено,  що квартира, яка розташована АДРЕСА_1 належить позивачам на праві спільної сумісної власності на
підставі Свідоцтва про право власності на
житло № 1516 виданого 22 червня 1993 року Комітетом по управлінню комунальної власності міської  Ради народних депутатів міста Красноармійська,
та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої
Красноармійської держаної нотаріальної контори 01.09.2006 року по
реєстру № 1-1416 та зареєстрованого в БТІ
міста Красноармійська 11.09.2006 року ( л.д. 5, 7-12, 148-152).
названих документів в зазначеній квартирі ОСОБА_8 належить Ѕ частка квартири і
ОСОБА_1, ОСОБА_2 належить по ј частці.
а.с.13 від 06.10.2006 року підтверджується, що відповідачці ОСОБА_3 на праві
спільної сумісної власності з ОСОБА_11 і ОСОБА_9 в рівних частках належить
квартира, розташована АДРЕСА_2.
про смерть на а.с.126 вбачається, що мати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 померла
рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 145 від 20 квітня
2005 року громадянка ОСОБА_4 призначена опікуном над неповнолітньою ОСОБА_2
(а.с.121, 153). Вказаним рішенням за неповнолітньою ОСОБА_2 закріплено право на
жилу площу у квратирі АДРЕСА_1 і було заборонено любе відчуження названої квартири
без згоди з опікунською радою Красноармійської міської ради.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони
домовилися щодо усіх суттєвих умов договору, який підтверджується письмовими
доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В той же час,
при розгляді цього спору належить виходити з законності наявності такої
домовленості. Як встановлено судом, щодо неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3,
20 квітня 2005 року була встановлена опіка і виконкомом Красноармійської
міської ради було заборонено будь-яке відчуження жилого приміщення АДРЕСА_1.

З рішення виконкому Красноармійської міської ради №158
від 15 березня 2006 року (а.с.144) вбачається, що дозвіл на продаж вищевказаної
квартири отриманий лише 15 березня 2006 року.

Отже, отримання від відповідачки грошей у рахунок нібито
майбутнього договору купівлі-продажу спірної квартир опікуном ОСОБА_4 17 серпня
2005 неправомірно та суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Тим паче,
відповідачка не могла вирішувати питання з купівлі-продажу квартири з
неповнолітньою ОСОБА_2, передаючи останній гроші 02.10.2005 р., 26.12.2005 р.,
06.03.2006 р., що вбачається з розписок на а.с.132, 134, 135.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 1 ст. 224 ЦК України
угода, вчинена без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 Цивільного
кодексу) є нікчемною і підлягає визнанню недійсною.

Крім того, суд не може взяти до уваги розписки на
а.с.133, 134, як доказ домовленості, що відбулася, про продаж відповідачці
спірної квартири, оскільки розписки викладені рукою самою відповідачки, яка
явно заінтересована у вирішенні цього спору.

В судовому засіданні відповідачка, ОСОБА_3, стверджувала,
що нею погашені борги з комунальних платежів спірної квартири: з квартплати в
сумі 2133,71 грн., з опалення 3407,07 грн., з водо забезпечення квартири -
924,05 грн., енергозабезпечення квартири - 273,38 грн., з газозабезпечення -
1171,79 грн. На а.с.86-88 маються надані суду ОСОБА_3 квитанції, які не в
повному обсязі підтверджують ствердження відповідачки, оскільки до справи на
вказаних аркушах долучені квитанції про оплату відповідачкою судового збору за
пред'явлення позову до суду; квитанція про оплату послуг ОСОБА_12 за квартиру,
розташовану АДРЕСА_3 в сумі 1712,25 грн., тобто за квартиру, яка не є предметом
спору. На а.с.88 маються квитанції з оплати платежів в 2008 році, тобто, після
надходження цього спору на розгляд суду.

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14.
(а.с.193, 195), які підтвердили списання з їх рахунків сум на погашення боргів
зі спірної квартири за проханням відповідачки (а.с.86, 87). Проте, названі суми
не відповідають вартості квартири про яку веде мову відповідачка в своїй
позовній заяві. Таким чином, дані суми платежів не можуть бути підставою для
задоволення вимог відповідачки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 стверджує,
що спірна квартира при вселенні відповідачки до неї не була придатна для
проживання, тобто квартира потребувала ремонту. В той же час відповідачкою не
надано доказів, які б підтвердили згоду позивачів на проведення ремонту в їх
квартирі.

Таким
чином, суд вважає первісний позов обґрунтованим і, не знаходить підстав для
задоволення зустрічного позову.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст.220, 321, 328, 334, 386, 391 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_8,ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Захистити право власності ОСОБА_8,ОСОБА_1, ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Виселити
ОСОБА_3, з сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири  АДРЕСА_1.

ОСОБА_3  до ОСОБА_8,ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
угоди дійсною і визнання права власності на нерухоме майно   відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області
через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі
протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя         (підпис).

З оригіналом
згідно.

Суддя