У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

3 вересня 2008 року                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Григор'євої Л.І.,

суддів:                 Гуменюка В.І.,             Костенка А.В.,

Косенка
В.Й..,            Пшонки М.П.,-

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

в с т а н о
в и л а:

У грудні 2004 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом посилаючись на
те, що 28 січня 2002 року він придбав у відповідачки автомобіль “Мерседес-Бенц,
190” за 5 тис. доларів США. Угода купівлі-продажу цього автомобілю була
оформлена генеральним дорученням. 16 жовтня 2002 року позивач звернувся до
органів ДАІ для переоформлення автомобіля, однак йому було відмовлено, оскільки
на цей автомобіль накладено арешт. 4 листопада 2002 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання права власності на майно та виключення його з-під
арешту. ОСОБА_2 позов визнала у повному обсязі. Рішенням Дарницького районного
суду      м. Києва від 11 лютого 2003
року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. У лютому 2004 року ОСОБА_2
скасувала генеральне доручення, видане на ім'я позивача, та забрала автомобіль.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив задовольнити його позов та стягнути з
ОСОБА_2 кошти, сплачені за автомобіль у розмірі 36 450 грн. та моральну шкоду у
розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28
березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21
грудня 2007 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 27 188 грн. 27 коп., моральну шкоду у
розмірі 2 тис. грн., судові витрати у розмірі 381 грн. 50 коп. та витрати,
пов'язані з проведенням експертизи у розмірі 351 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені
судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції виходив з того, що між сторонами мало
місце укладення усної угоди щодо спірного автомобіля та передача коштів.

Проте з такими висновками суду погодитись не можливо.

Встановлено, що 28 січня 2002 року ОСОБА_2 видала довіреність ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, якою надала останнім від її імені користуватися та розпоряджатися
належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20
грудня 2001 року автомобілем марки НОМЕР_1. Для здійснення цих повноважень
відповідачка надала позивачу право керувати автомобілем, а також представляти
її інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, органах
Державтоінспекції, комісіях або в будь-яких інших підприємствах, установах та
організаціях з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, відчуженням
та переобладнанням автомобіля.

Довіреність не є правовим
оформленням переходу права власності на автомобіль.

Повноваження, яке виникає у представника за довіреністю, не порушує його
майнових або особистих немайнових прав.

Відповідно до статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, може в
будь-який час її скасувати.

Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього
волевиявлення представлюваного.

Судом першої інстанції не
встановлено характер правовідносин, а також правову природу спірного правочину,
не зазначено закону на підставі якого він вважав, що позивачу спричинено збитки
чи шкоду, не зазначено доказів якими стверджується розмір на який претендує
позивач.

Також судом не зазначено мотивів
відшкодування моральної шкоди та її розмір.

Наявність у справі рішення
Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2003 року не є підставою для
відшкодування, зазначеного судом першої інстанції.

Апеляційний суд на наведене уваги не
звернув, у порушення вимог статті 303 ЦПК України, не перевірив усі доводи
апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, ухвалені у
справі судові рішення вважати обґрунтованими немає підстав. Такі рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2007 року скасувати, а справу направити
до суду першої інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                 В.І.
Гуменюк

В.Й. Косенко

А.В. Костенко

М.П. Пшонка