23 вересня 2008 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Косенка В.Й., Левченка Є.Ф., -
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
статутного територіально-галузевого об'єднання “Південна залізниця”, третя
особа - начальник Куп'янськ-Вузлової дистанції колії статутного
територіально-галузевого об'єднання “Південна залізниця” Хапьорський Олександр
В'ячеславович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, визнання наказів про дисциплінарні стягнення незаконними та
моральної шкоди за касаційною скаргою Хапьорського Олександра
В'ячеславовича на рішення Ленінського районного суду                 м. Харкова від 29
вересня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 травня
в с т а н о в и л а:
У березні 2005 року ОСОБА_1,
звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що він працював у відповідача
понад 50 років.                     24
березня 2004 року його було звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП
України за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків.
Приводом для його звільнення було рішення оперативної наради при начальнику
дистанції колії від 17 лютого 2005 року про притягнення його до дисциплінарної
відповідальності за порушення порядку проведення інструктажу з питань охорони
праці. Вважає звільнення незаконним, оскільки ніяких порушень з охорони праці
він не допускав. Крім того, з наказу про звільнення не зрозуміло які саме
порушення він допустив і що саме було підставою для звільнення.
Посилаючись на викладене, позивач просив поновити його на роботі на посаді
майстра мостового цеху Куп'янськ-Вузлової дистанції колії статутного
територіально-галузевого об'єднання (далі - СТГО) “Південна залізниця”, визнати
незаконним п. 1 наказу № 1 від 10 січня 2005 року про оголошення догани,
стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000
грн. на відшкодування моральної шкоди.
25 квітня 2005 року позивач доповнив позовні вимоги та просив поновити
строк на оскарження наказів відповідача № 33 від 21 квітня 2004 року. № 66 від
8 липня 2004 року, № 83 від 25 серпня 2004 року і визнати їх незаконними,
зазначаючи, що порушень з охорони праці він не допускав і нормативів витрат
електроенергії він не порушував.
Рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 29 вересня 2005 року позов задоволено частково. Поновлено позивача на роботі на посаді майстра
мостового цеху Куп'янськ-Вузлової дистанції колії СТГО “Південна залізниця”.
Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 6998 грн. 70 коп. Визнано незаконним дисциплінарне стягнення
- догану згідно з наказом № 1 від
10 січня 2005 року. Відмовлено позивачу в поновленні строків на
оскарження наказів № 33 від 21 квітня 2004 року. № 66 від 8 липня 2004 року, №
83 від 25 серпня 2004 року. У визнанні незаконними дисциплінарних стягнень за
цими наказами відмовлено у зв'язку зі спливом строку на їх оскарження. В
задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 30 листопада 2005
року затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачем, рішення районного
суду скасовано, а провадження у справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11 квітня 2008 року ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2005 року скасовано, а
справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 27 травня 2008 року у визнанні мирової угоди та закритті провадження у справі відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2008 року
рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 29 вересня 2005 року залишено без змін.

У обґрунтування касаційної скарги Хапьорський О.В.
посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне
застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування рішення районного суду в частині
задоволення позовних вимог і ухвали апеляційного суду й передачу справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів
дійшла висновку про те, що підстави для скасування  судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з вимогами
ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції
норм  матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального
права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Хапьорського Олександра В'ячеславовича відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 29 вересня 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 27 травня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Перепічай

В.Й. Косенко     Є.Ф. Левченко