У Х В А Л А

Іменем  України

21 жовтня 2008
року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької
районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним
розпорядження та Державного акта про право приватної власності на землю, за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 18 квітня 2008 року та рішення апеляційного суду
Волинської області від 26 червня 2008 року,

встановила:

У вересні 2007 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі
сертифіката від 30 червня 1997 року
серії  ВЛ  № 0154451
та   рішення   Поміньської
сільської   ради  від 28 грудня 1999 року № 7/2 їй належить
земельна ділянка № 13 на схемі поділу земель колективної власності КСП
“Промінь”. Відповідно до розпорядження Луцької районної державної адміністрації
від 28 жовтня 2002 року № 318 на дану земельну ділянку виданий Державний акт
про право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_2, чим порушено її право
щодо володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою.
Просила суд визнати розпорядження Луцької районної державної адміністрації від
28 жовтня 2002 року № 318 та Державний акт про право приватної власності на
землю, виданий на ім'я ОСОБА_2 частково недійсними.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2008 року позов
задоволено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2008 року
рішення Луцького міськрайонного суду змінено, доповнено резолютивну частину
рішення наступним: “Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним
позовом”, та замінено слова “судовий збір” на слова “витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи”. В решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_2просить
скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального
або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України підстави для скасування вказаних судових рішень, колегія суддів вважає
за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2008 року та рішення
апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2008 року   залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.М. Барсукова