Справа
№ 2-1616-2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

25 червня 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді                                                             Дубіжанської Т.О.

при секретарі                                                                       Рожко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Красногвардійської
районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2008 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили
визнати за ними право власності по 1/2 частині за кожним на магазин літ. А-2 з
мансардою та ганками літ. а і а1, загальною площею 334, 4 кв.м.,
основною 307,8 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтуванні
своїх вимог позивачі вказали на те, що 22.11.2006 року між позивачем ОСОБА_1 та
позивачем ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу незавершеного
будівництвом об'єкта нерухомого майна - будівлі магазину літ. А-2, А1-2,
А2-2 загальною площею 190,8 кв.м. та ганка літ. а, за адресою:
АДРЕСА_1. Даний договір був зареєстрований в КП «Дніпропетровське міжміське
бюро технічної інвентаризації». Продане нерухоме майно розташоване на земельній
ділянці площею 175 кв.м., яка передана в оренду позивачу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по
50 відсотків кожному, до 08.10.2013 року, за договорами оренди від 17.11.2003
року. Після укладання та реєстрації вказаного вище договору купівлі-продажу
позивачами за власні кошти було завершено будівництво магазину та виконано його
внутрішнє перепланування. Актом державної технічної комісії було введено в
експлуатацію нежитлову будівлю магазину літ. А-2 з мансардою та ганками літ. а
і а1, за адресою: АДРЕСА_1. Даний акт державної технічної комісії
затверджено рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради від 17.04.2008 року № 115/9, яким також узаконено спірне
нерухоме майно. Отже, позивачі вважають, що за ними необхідно визнати право
власності на новостворене нерухоме майно, оскільки це майно збудовано ними,
введено в експлуатацію та не порушує прав інших осіб. У зв'язку з цим, вони
вимушені звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивачі не з'явилися, але надали суду заяви про розгляд справи за їх
відсутністю, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за їх
відсутністю, проти вимог позивачів не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договорів оренди земельної
ділянки державної власності від 17.11.2003 року Дніпропетровська міська рада
передала позивачу - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в оренду, на умовах цих договорів,
частки (по 50% кожному) у користуванні земельною ділянкою загальною площею
0,0175 га (площі часток кожного складають 0,00875 га), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, для фактичного розміщення магазину (незавершене
будівництво), яка зареєстрована в Державному кадастрі м. Дніпропетровська
за кадастровим номером :07:442:0030 згідно з планом земельної
ділянки. Підставою для передачі земельної ділянки в оренду є рішення міської
ради від 08.10.2003 року № 293/12. Земельна ділянка передана до 08.10.2013
року. Згідно пунктів 4.1 цих договорів, цільове призначення земельної ділянки:
фактичне розміщення магазину (незавершене будівництво).  22.11.2006 року позивач - ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
за договором купівлі-продажу незавершеного будівництвом об'єкта нерухомого
майна, продали позивачу - ОСОБА_1 незавершений будівництвом об'єкт нерухомого
майна, готовністю 79%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який складається:
будівля магазину літ. А-2, А1-2, А2-2, загальною площею
190,8 кв.м.; ганок літ. а. Цей договір зареєстровано в КП «ДМБТІ» 27.11.2006
року, що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Таким чином, за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на об'єкт
незавершеного будівництва, тобто на матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі будівництва (створення майна).

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до експлуатації.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту державної технічної комісії
про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та садових будинків від 14.04.2008 року,
затвердженого рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради № 115/9 від 17.04.2008 року, позивачі - ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 виконали будівництво і пред'явили
державній технічній комісії закінчену будівництвом будівлю магазину літ. А-2 з
мансардою та ганками літ. а і а1, загальною площею 334,4 кв.м,
основною площею 307,8 кв.м, по АДРЕСА_1 . Рішення державної технічної комісії:
вказане новостворене майно готове до введення в експлуатацію. Рішенням
виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №
115/9 від 17.04.2008 року було узаконено будівлю магазину літ. А-2 з мансардою,
ганки літ. а і а1, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 334,4
кв.м, основною площею 307,8 кв.м.

Наведене вище підтверджує, що позивачами - ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 було завершено будівництво спірного
майна, яке прийняте до експлуатації.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної
часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом,
він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.

В позовній заяві позивачі просять визнати за ними право власності на спірне
майно по 1/2 частині за кожним.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Представник відповідача в своїй заяві проти задоволення позову не
заперечував.

Таким чином, суд вважає за можливим визнати за позивачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на новостворене
майно по 1/2 частині за кожним на магазин літ. А-2 з мансардою та ганками літ.
а і а1, загальною площею 334, 4 кв.м., основною площею 307,8 кв.м.,
який розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 357 ЦК
України, ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права
власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2
частині за кожним на магазин літ. А-2 з мансардою та ганками літ. а і а1,
загальною площею 334, 4 кв.м., основною площею 307,8 кв.м., який розташовано за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний
суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                                                                 Т.О. Дубіжанська