Справа
№ 2-1961/08
А О Ч Н Е   Р І Ш Е Н Н Я
М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді -
В. М., при секретарі - Демченко О. Г., розглянувши у відкритому
судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою прокурора Індустріального
м. Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_1 в особі директора Верхньодніпровського
дитячого будинку-інтернату №
Змієнко О.Л., до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи - орган опіки та піклування
району м. Дніпропетровська, приватний нотаріус
міського нотаріального округу Насобіна Тетяна Вікторівна,
нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкира
Юріївна, про визнання договорів дарування недійсними та анулювання
права власності на 12 частину квартири, -
звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими
що відповідачка ОСОБА_2 рішенням Індустріального районного
суду
м. Дніпропетровська 21.01.2002 була позбавлена батьківських прав щодо її
сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно із
про право власності на житло від 09.12.2002 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2
на праві спільної сумісної власності.
рішенням виконкому Індустріальної районної ради ОСОБА_1 був

влаштований
до дитячого будинку-інтернату на повне державне забезпечення з

діагнозом
тяжка розумова відсталість.

Незважаючи
на позбавлення батьківських прав, а значить, і неможливість бути

законним
представником свого сина, ОСОБА_2 без дозволу належного

законного
представника - органу опіки та піклування подарувала 12 частину

квартири
12.12.2005 ОСОБА_3, а та, в свою чергу, 16.05.2006 подарувала

цю
12 частину квартири ОСОБА_4.

Позивач
просить суд визнати недійсними вищезазначені договори дарування, як

нікчемні,
та скасувати державну реєстрацію права власності на 12 частину

квартири
за цими договорами.

У
судовому засіданні прокурор повністю підтримав позовні вимоги та, посилаючись

на
ті самі підстави, просив суд їх задовольнити.

Представник
дитячого будинку-інтернату у судовому засіданні підтримала позов

прокурора
та просила суд його задовольнити.

Відповідачі
у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не

повідомили,
заперечень та доказів на підтвердження заперечень суду не надали, а

тому
суд свою ухвалою розглянув позовні вимоги у відсутності відповідачів,

постановивши
у справі заочне рішення.

Приватний
нотаріус Насобіна Т. В. листом просила суд розглянути справу без її

участі.

Приватний
нотаріус Башкіна І. Ю. в судове засідання не з'явилась, повідомлена

належним
чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вислухавши думку сторін,

ухвалив
про розгляд справи у відсутності приватного нотаріуса.

Представник  органу опіки та піклування в судове засідання
не з'явилась,

повідомлена
належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вислухавши

думку
сторін, ухвалив про розгляд справи у відсутності представника  органу

опіки
та піклування.

Вислухавши
прокурора, представника дитячого будинку-інтернату, дослідивши

матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з

наступних
підстав.

Відповідно
до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як

за  зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,

в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін  та
інших осіб, які

беруть
участь у справі.

Відповідно
до ч.1 ст. 224 ЦК України правочин,
вчинений без дозволу органу

опіки
та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним.

Відповідно
до ч.1 ст.71 ЦК України опікун  не  має
права  без  дозволу

органу   опіки
та піклування: відмовитися від майнових прав підопічного,

видавати
письмові зобов'язання від імені підопічного, укладати договори, які

підлягають
нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації,  в тому

числі
договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири, укладати

договори
щодо іншого цінного майна.

Як
встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва

про
право власності на житло (а.с.7). квартира належить йому та відповідачці у

справі
на праві спільної сумісної власності.

Відповідно
до ст.369 ЦК України  співвласники
майна,  що є у спільній

сумісній  власності, володіють  і
користуються  ним спільно,  якщо інше не

встановлено
домовленістю між ними.

Розпоряджання
майном,  що є у спільній сумісній
власності, здійснюється за

згодою
всіх співвласників.

У
разі   вчинення   одним
із  співвласників  правочину
щодо розпорядження

спільним  майном
вважається,  що  він
вчинений  за згодою всіх співвласників.

Згода
співвласників  на вчинення правочину щодо
розпорядження спільним майном,

який
підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній  реєстрації,
має

бути
висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Співвласники
мають право  уповноважити  одного
з  них  на вчинення правочинів

щодо
розпорядження спільним майном.

Правочин  щодо
розпорядження  спільним  майном,
вчинений одним із

співвласників,  може бути
визнаний  судом  недійсним
за позовом  іншого

співвласника  у  разі
відсутності у співвласника, який вчинив правочин,

необхідних
повноважень.

Так
як мати ОСОБА_1 - відповідачка ОСОБА_2 була позбавлена

батьківських
прав, а ОСОБА_1 поміщений на повне державне забезпечення до

дитячого
будинку-інтернату, письмову згоду на дарування частини квартири, що є

у
спільній сумісній власності, мав би надати орган опіки та піклування.

Як
вбачається з відповідей дитячого будинку-інтернату (а.с.5) та органу опіки

та
піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.6), таку

згоду
опікуни не надавали.

Так
як в силу свого малолітнього віку та стану здоров я малолітній ОСОБА_1

не
може захистити свої права, на його захист з позовом про визнання недійними

договорів
дарування частини квартири звертається прокурор відповідно до ст.

36-1
Закону України «Про прокуратуру».

На
підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у

повному
обсязі.

Керуючись
ст.ст.71,224,369 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215, 224,

228
ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах

малолітнього
ОСОБА_1 в особі директора

Верхньодніпровського
дитячого будинку-інтернату № 1 Змієнко О.Л., до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті
особи - орган опіки та піклування Індустріального району м.

Дніпропетровська,
приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального

округу
Насобіна Тетяна Вікторівна, приватний нотаріус Дніпропетровського

міського
нотаріального округу Башкіна Ірина Юріївна, про визнання договорів

дарування
недійсними та анулювання реєстрації права власності на 12 частину

квартири
- задовольнити у повному обсязі.

Визнати
недійсним договір дарування 12 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 12.12.2005
між

ОСОБА_2
та ОСОБА_3, посвідчений

приватним
нотаріусом Насобіною Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 6314.

Визнати
недійсним договір дарування 12 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 16.05.2006
між

ОСОБА_3
та ОСОБА_4, посвідчений

приватним
нотаріусом Башкіною І.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1942.

Скасувати
державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на 12 частину квартири
АДРЕСА_1 за договорами дарування від 12.12.2005 та

16.05.2006.

Стягнути
з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно у дохід держави судовий збір та збір на
ІТЗ

розгляду
справи у суді у розмірі 81 грн.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти

денний
строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, або без подання

заяви
про апеляційне оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Заяву
про  перегляд  заочного
рішення  може  бути
подано протягом десяти днів

з
дня отримання його копії.

Суддя:

В.
М. Грищенко