Справа №2-1243/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2008 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі

головуючого судді

І.В. Склярської

при секретарі

Л.О. Лазаренко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина
ОСОБА_2
до
ОСОБА_3
Фонду комунального майна м. Херсона, третя особа
ОСОБА_4
орган опіки та піклування про визнання незаконної приватизації квартири; до
ОСОБА_3

ОСОБА_4
третя особа: 2 Херсонська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування про визнання договору дарування недійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про визнання розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона від 30.12.2005року №18657 ж і свідоцтва про право власності №
НОМЕР_1
від 30.12.2005року на ім'я
ОСОБА_3
недійсними, визнати договір дарування від 18.01.2006року недійсним, посилаючись на порушення відповідачами прав позивачки та її сина при приватизації, та порушення їх прав при укладанні договору дарування квартири.

В судовому засіданні позивачка та її адвокат позовні вимоги підтримали за підставами, вказаними в позові, просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що їх дії при приватизації квартири та її даруванні відповідали вимогам законодавства.

Представник фонду суду також пояснив, що при приватизації квартири,
ОСОБА_3
надав всі документи, які вимагає закон, повноважень щодо перевірки всіх обставин, що наявні при приватизації квартири фонд не має, при наявності відомостей щодо судових спорів відносно прав осіб на квартиру, приватизація можливо б й не була здійснена.

Третя особа: нотаріальна контора, в судове засідання її представник не з'явився, суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника нотконтори.

Третя особа: представник органу опіки та піклування вважає позовні вимоги, що стосуються неповнолітньої дитини, законними та обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки дитина була позбавлена права на приватизацію квартири, також вважає, що позивачка також має право на приватизацію спірної квартири.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази дійшов до наступного.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.11.2005року розірваний шлюб між
ОСОБА_3
та
ОСОБА_1

Після приватизації квартири №56 в б.6 по
АДРЕСА_1
в м. Херсоні та її дарування
ОСОБА_3
своїй матері
ОСОБА_4
., рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 09.02.2007року визначено місце проживання малолітнього
ОСОБА_2
квартиру №8 по
АДРЕСА_2
2 в м. Херсоні за місцем проживання його батька
ОСОБА_3
.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 02.11.2007року, в задоволені позову
ОСОБА_1
в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини про визнання права користування жилим приміщенням шляхом вселення відмовлено. При вирішенні питання щодо вселення дитини, судом відповідно до ст. 61 ЦПК України прийнято судове рішення про визначення місця проживання дитини.

Виходячи з вимог ч.4 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду в Україні" право на приватизацію одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду в Україні" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Відповідно до ч.2 п.1 ст.5 названого Закону, до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі разом з наймачем, або за якими зберігається право на житло.

Судовими рішеннями встановлені факти, що позивачка згідно вимог Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" в спірній квартирі не була зареєстрована та після фактичного припинення сімейних відносин в спірній квартирі не проживала. При вирішенні вимог про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення,
ОСОБА_1
. не доведено факт вселення в квартиру №6 будинку №56 по
АДРЕСА_1
в м. Херсоні з дотриманням встановленого порядку й проживання в цій квартирі на постійному місці проживанні., що стало підставою для відмови в задоволенні її позову.

Таким чином, з урахуванням вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду в Україні" на момент приватизації квартири №6 в будинку 56 по
АДРЕСА_1
в м. Херсоні
ОСОБА_1
не була членом сім'ї квартиронаймача та права на приватизацію квартири №56 в будинку№6 по
АДРЕСА_1
в м. Херсоні не має.

Разом з тим, на момент приватизації квартири,
ОСОБА_3
не заперечується факт проживання в квартирі його неповнолітнього сина, що також підтверджується матеріалами справи. Відповідно до принципу 4 "Декларації прав дитини" дитині повинно належати право на належне житло. Згідно зі ч.2 ст.18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Судом встановлено, що неповнолітній
ОСОБА_2
за місцем проживання та реєстрації батька
ОСОБА_3
зареєстрований не був, однак був і є членом сім'ї відповідача
ОСОБА_3

Фактично відповідачем
ОСОБА_3
не заперечується право неповнолітньої дитини - його сина
ОСОБА_2
на приватизацію квартири, але суду пояснив, що його матір не заперечує подарувати дитині частку квартири.
ОСОБА_4
. також суду пояснила, що має намір частку квартири подарувати онуку. Суду пояснили, що право дитини на житло можуть поновити шляхом дарування частки квартири неповнолітній дитині.

Разом з тим, ці наміри тривають вже другий рік та за різних причин не реалізовані, що свідчить про порушення права дитини на житло.

За вказаних обставин, суд вважає, що неповнолітній
ОСОБА_2
Ігоревич мав вправо на приватизацію квартири №6 в буд 56 по
АДРЕСА_1
в м. Херсоні.

Таким чином, з урахуванням поновлення права неповнолітнього
ОСОБА_2
Ігоревича на приватизацію квартири суд вважає, що розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона від 30.12.2005року №18657 ж та свідоцтва про право власності №
НОМЕР_1
від 30.12.2005року на ім'я
ОСОБА_3
має бути визнано недійсним.

В силу вимог ч.1,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину Є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами), вимог, які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з того, що порушене право неповнолітнього на приватизацію квартири має бути поновлено, а квартира вже подарована батьком неповнолітнього -
ОСОБА_3
своїй матері -
ОСОБА_4
., в силу вимог ч.6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, наявні підстави для визнання договору дарування квартири, в інтересах захисту прав неповнолітнього, недійсним.

Оскільки судовими рішеннями не визнано право позивачки на користування квартирою, вселення в неї, також не визнано її право на приватизацію спірної квартири, суд вважає, що приховання позивачем наявності судових спорів щодо спірної квартири, що зазначено в п.5 оскаржуваного договору не є в силу вимог Закону України "Про нотаріат" , Інструкції про здійснення нотаріальних угод, ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою для визнання договору дарування недійсним.

Керуючись Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду в Україні" , Законом України "Про нотаріат", ч.1,6 ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60 , 209, 212, 213, 214-215, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1
відносно себе особисто про визнання розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона від 30.12.2005року №18657 ж та свідоцтва про право власності №
НОМЕР_1
від 30.12.2005року на ім'я
ОСОБА_3
недійсними, про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Позовні вимоги
ОСОБА_1
в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2
про визнання розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона від 30.12.2005року №18657 ж и свідоцтва про право власності №
НОМЕР_1
від 30.12.2005року на ім'я
ОСОБА_3
недійсними, про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Визнати розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона від 30.12.2005року №18657 ж "Про передачу у приватну власність квартири №6 за адресою: м. Херсон
АДРЕСА_1
, Свідоцтво про право власності від 30.12.2005року серія №
НОМЕР_1
на ім'я
ОСОБА_3
- недійсними .

Визнати договір дарування від 18.01.2006року, укладений між
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
посвідчений 18.01.2006року Васильковою О.В., державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори - недійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя І.В. Склярська