Справа №2-957
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем   УКРАЇНИ

21
жовтня 2008 року

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря сз   Лозінської
Т.О.

представника  позивача  адвоката ОСОБА_1

представника відповідача Боднара О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

цивільну  справу  за
позовом ОСОБА_2 до Ямпільської міської ради Вінницької області про
визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права
власності на квартиру. Вказав, що  в 1991
році АДРЕСА_1 було розпочато будівництво 30-ти квартирного житлового будинку.
Будівництво велось за рахунок коштів дольової участі фізичних та юридичних
осіб. Замовником даного будівництва виступило підприємство “Агромаш”,
підрядником - підприємство “ПМК-25”. В 1993 році підрядник припинив будівництво
на завершальній стадії. А у 1998 році підприємства підрядника та замовника
визнано банкрутами. Для подальшого завершення будівництва дольовикам було
запропоновано створити об'єднання власників квартир, але це неможливо було
зробити в зв'язку з тим, що під час перевірки контрольно ревізійним управлінням
в Ямпільському районі використання коштів замовником будівництва та
підрядником, згідно акта було встановлено, що бухгалтерських документів про
фактичні витрати підрядника на виконання робіт по будівництву 30-ти квартирного
житлового будинку у підприємства “ПМК-25” не збережено, через що неможливо
перевірити достовірність визначеної підрядником вартості робіт. Після
неодноразових звернень позивача до різних органів влади та інстанцій про
вирішення нашої проблеми, та на виконання ст.27 Житлового кодексу України,
згідно якої “жила площа в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової
участі коштів підприємств, установ та організацій, розподіляється для заселення
між учасниками будівництва пропорційно до переданих ними коштів”, виконавчий
комітет Ямпільської міської ради 12.05.1999 року прийняв рішення №125 “Про
проведення розподілу квартир в 30-ти квартирному житловому будинку АДРЕСА_1. На
підставі даного рішення йому та його матері ОСОБА_3 було видано ордер № 1225
на  вселення в двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Позивач також пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3. На
день смерті матері він проживав разом із нею та здійснив її поховання, до
нотаріальної контори не звертався, оскільки вважав, що спадщину прийняв
фактично, будь-які спадкоємці після смерті його матері відсутні. Захищаючи своє
право на власність він вимушений звернутись до суду і просити суд визнати за
ним право власності на квартиру - а саме на 12 частину його покійної матері та
на 12 частину, що належить йому,  як
пайовикам, що внесли свій вклад в будівництво будинку. Представник позивача
позов підтримав, просив суд визнати за його довірителем право власності на
квартиру.

Представник відповідача Ямпільської
міської ради Вінницької області Боднар Олександр Володимирович позов визнав у
повному обсязі, не заперечував проти його задоволення, пояснив, що дійсно
міською радою не має змоги видати позивачеві свідоцтво про право власності на
квартиру,  оскільки  відсутня
бухгалтерська документація про витрати підрядника на виконання робіт, у
зв'язку із тим, що підприємство визнано банкрутом. Також не заперечував проти
задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на частку
квартири його матері, у порядку спадкування за законом.

Судом встановлені такі обставини і
визначені відповідно до них правовідносини.

Із досліджених судом письмових доказів,
які не суперечать один одному і підтверджують доводи позивача - Ордера № 1225,
виданого на підставі рішення виконкому Ямпільської міської ради  від 12.05.1999 року № 125, копії вказаного
рішення міської ради, повідомлення голови правління ВАТ «Агромаш»,  встановлено, що позивач на законних
підставах  є жителем квартири АДРЕСА_1.  Із дослідженої судом інвентарної справи на
квартиру АДРЕСА_1 на ім'я  ОСОБА_2, та
звіту про незалежну оцінку майна, встановлено, що квартира АДРЕСА_1  є закінченим житловим об'єктом  і придатна для проживання. Як встановлено із
досліджених доказів та доводів сторін - позивач був членом  житлового кооперативу, вніс свій пайовий
вклад в будівництво житлового будинку, однак
організація, яка була підрядником на виконання робіт по будівництву
визнана банкрутом. Як встановлено із доводів сторін та Акту КРУ за наведених
обставин відсутня бухгалтерська документація про витрати на будівництво, у
зв'язку із чим міська рада не видає свідоцтва про право власності на квартири
особам, між якими  квартири
розподілені.  Крім того, встановлено, що
ордер на вселення  в квартиру був виданий
позивачеві та його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Із довідки Ямпільської
міської ради встановлено, що позивач постійно проживав зі своєю матір'ю на
момент смерті і здійснив її поховання. Із повідомлення Ямпільської державної
нотаріальної контори  встановлено, що
заяви про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини щодо майна
ОСОБА_3 до нотаріальної контори не подавалися, спадкової справи не заведено.

Відповідно до ст.1 Протоколу до
Конвенції про захист прав людини та основоположних
свобод  - кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений
свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом
або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Відповідно до ст. 55 Конституції України  позивач має право звернутися за захистом
своїх прав та інтересів до суду. Відповідно до ст. 382, 384  ЦК України член житлового кооперативу або
іншого товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надані
йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст.392 ЦК
України, підставою визнання за позивачем права власності на 12 його частину як
дольовика в  будівництві житла, є
обставини, що підтверджують наявністю у позивача права власності чи іншого
права на майно, а саме - на квартиру. Необхідною умовою захисту права власності
шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на вказану
квартиру, що знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами та
доводами сторін. Оскільки нерухоме майно знаходиться у володінні позивача, його
право на це майно захищає презумпція правомірності фактичного володіння.

При вирішенні позовних вимог
в частині визнання за позивачем права власності на частку, що належала його
покійній матері, суд виходить із того, що відповідно до ст.1261 ЦК України
позивач є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на
успадкування майна своєї матері. Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України позивач
вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі
спадкодавцем на момент смерті і не заявив про свою відмову від спадщини
протягом встановленого строку для її прийняття, що підтверджено дослідженими
письмовими доказами. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що покійна
мати позивача ОСОБА_3  на законних
підставах разом із позивачем  набули
права власності на вказану квартиру, оскільки повністю внесли свої пайові
внески і отримали ордер на вселення в житло, однак, не змогли належним чином
зареєструвати своє право власності за незалежних від них обставин. Оскільки
позивач не має змоги в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на
частку квартири його матері,будь-які інші спадкоємці, крім нього відсутні, суд
має підстави для визнання за ним права власності на частку квартири його
матері, у порядку спадкування за законом. Таким чином,  позивач набуває права власності на 100%
квартири.

Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх
сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає до
задоволення в повному обсязі.

Виходячи із наведеного та беручи до уваги
ті обставини, які визнані сторонами і в порядку
ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення
позову в повному обсязі.

Спірні правовідносини, що виникли
між сторонами, врегульовані ст.ст. ст. ст. 27 і 58 Житлового кодексу України,
ст.ст. 382, 384, 386, 392 ЦК України.

Керуючись   ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України і на підставі ст. ст.55, 124 Конституції України, ст. ст. 27 і 58
Житлового кодексу України, ст.ст. 382, 386, 392, 1261, 1268  ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на
двохкімнатну загальною площею 50,6 м.кв квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти днів шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення через Ямпільський районний суд Вінницької області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ
підпис

Примітка:
Дане рішення вступило в законну силу:”___”___________2008р.

З оригіналом згідно:

СУДДЯ
ЯМПІЛЬСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ

ВІННИЦЬКОЇ
ОБЛАСТІ
А.Г.ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА

СТАРШИЙ
СЕКРЕТАР СУДУ
А.В.ПАТРАМАНСЬКА