Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   У К Р А Ї Н И

05 вересня 2008 року
м.Вінниця

Староміський
районний суд  м.Вінниці в
складі:

головуючого судді:
Сілакова С.М.,

при секретарі:
Нурієвій А.О.,

з участю представника позивача                    ОСОБА_3.,

відповідача
ОСОБА_2.,

представника третьої особи                             ОСОБА_4.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме
майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме
майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 09 лютого 2008 року між ним та
відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу вбудованих
приміщень з 50-1 по 50-6 загальною площею 43,0 кв.м., що знаходяться в підвалі
житлового будинку АДРЕСА_1, згідно якого ним було передано відповідачу 15000
грн. Загальна сума договору становила 252 500 грн. 15.04.2008 року між ними
було укладено ще один попередній договір купівлі-продажу цих приміщень, згідно
якого він передав відповідачу 25000 грн., а решта суми 212500 грн. будуть
передані відповідачу в момент підписання основного договору. Оскільки відбулась
передача значної суми коштів, він запропонував відповідачу укласти основний
договір купівлі-продажу раніше зазначеного в попередніх договорах строку. 19
травня 2008 року вони підписали основний договір купівлі-продажу вбудованих
приміщень по вище вказаній адресі. Відповідач отримав всю іншу суму грошей,
включаючи аванс, в момент підписання договору, а він отримав доступ до вказаних
приміщень. Проте, пізніше з»ясувалось, що посвідчити нотаріально даний договір
вони не можемо, оскільки відповідач зробив самочинне переобладнання
вищевказаних вбудованих приміщень, про що він як покупець не знав і не міг
знати. Договір купівлі-продажу між ними слід вважати укладеним, оскільки було
виконано усі істотні умови даного договору В даний час він не ю правомірним
власником даного нерухомого майна, оскільки договір нотаріально не посвідчений
та не відбулась його державна реєстрація, яка є обов»язковою. В травні 2008
року відповідачем була проведена будівельно-технічна експертиза. Згідно
висновку експерта, роботи які були проведені по переобладнанню приміщень по
АДРЕСА_1 виконані з дотриманням будівельних, архітектурних, санітарних
протипожежних норм і правил. Просив визнати договір купівлі-продажу нерухомого
майна - вбудованих приміщень №50-1 - №50-6 загальною площею 64,4 кв.м.,
позначені на плані літерою п/А, що знаходяться в підвалі житлового будинку
АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_2 від 19 травня 2008 року дійсним. Визнати за ним,
позивачем, право власності на вбудовані приміщення№50-1 - №50-6, загальною
площею 64,4 кв.м. позначені на плані літерою п/А що знаходяться в підвалі
житлового будинку АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала за обставин, викладених в позовній заяві. Просила позов
задоволити, застосувавши ст.376 ЦК України. Уточнила позовні вимоги, просила
визнати за ОСОБА_1 право власності на вбудовані приміщення №50 в будинку
АДРЕСА_1, загальною площею 64,4 кв.м., що з VIII -
коридор площею 8,8 кв.м., VI- тамбур площею 2,3 кв.м., 1 -кабінет площею 8,2 кв.м., 2
- душова, площею 2,5 кв.м., 3 - кабінет площею 11,9 кв.м., 4 - склад площею
24,5 кв.м., 5- комора, площею 6,2 кв.м.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав. Не заперечував щодо задоволення позову.

Представник
третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, висловила думку, що позов
підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення представника позивача,
відповідача, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові
належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст.657 ЦК України, власник має
право на розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що 9 лютого 2008 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу вбудованих
приміщень з 50-1 по 50-6 в підвалі житлового будинку по АДРЕСА_1. Згідно
вказаного договору позивач ОСОБА_1 сплатив попередньо відповідачу ОСОБА_2.
кошти в сумі 15000 грн. Загальна сума договору становила 252 500 грн. Основний
договір має бути укладено до 09.05.2008 року. Відповідач запропонував позивачу
надати кошти в рахунок оплати за нерухомість, мотивуючи, ти, що йому необхідно
закінчити ремонтні роботи в приміщенні.

15 квітня 2008 року між сторонами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу вказаних приміщень,
згідно якого позивач ОСОБА_1 сплатив попередньо відповідачу ОСОБА_2. кошти в
сумі 25000 грн., а решта суми 212 500 грн. будуть передані відповідачу в момент
підписання основного договору.

19 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено основний договір купівлі-продажу вбудованих приміщень з 50-1 по 50-6 в
підвалі житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 64,4 кв.м., позначені
на плані літерою п/А. Позивач, як покупець отримав доступ до вказаних
приміщень, а відповідач отримав всю суму грошей в момент підписання договору,
включаючи аванс. Зазначені обставини підтвердили сторони в судовому засіданні.

Сторони по договору купівлі-продажу нерухомого
майна не можуть посвідчити нотаріально даний договір, оскільки відповідачем
здійснено самочинне переобладнання вищевказаних вбудованих приміщень, про що
позивач, як покупець не знав і не міг знати.

Оскільки сторонами правочину, виконано усі
істотні умови договору (сплати коштів за нерухоме майно, доступ позивача до
приміщень), то в силу вимог ст.220 ч.2 ЦК України, договір купівлі-продажу від
19.05.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, слід визнати дійсним.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права
власності не встановлена судом.

Позивач в даний час не можу скористатися правом
володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки його право
власності нотаріально не посвідчено та не відбулася державна реєстрація права власності.

Згідно
висновку будівельно-технічної експертизи від 25.05.2008 року, роботи, які були
проведені по переобладнанню підвальних приміщень, що розташовані в житловому
будинку АДРЕСА_1 виконані з дотриманням вимог Державних будівельних норм
України з використанням якісних будівельних матеріалів та сучасних технологій.
Архітектурно-планувальні конструктивні рішення та інженерне забезпечення при
переобладнанні підвальних приміщень, що розташовані в житловому будинку
АДРЕСА_1 повністю відповідають будівельним нормам. При переобладнанні
підвальних приміщень враховані заходи щодо санітарно-гігієнічного благополуччя
та пожежної безпеки населення.

Враховуючи, що самочинне
переобладнання приміщень за адресою АДРЕСА_1 здійснено з дотриманням
будівельних, санітарних, архітектурних, протипожежних норм та правил, самочинне
переобладнання не порушує права інших осіб, суд вважає можливим визнати за
ОСОБА_1 право власності на вбудовані приміщення №50 в будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 64,4 кв.м., що складаються з VIII -
коридор площею 8,8 кв.м., VI- тамбур площею 2,3 кв.м., 1 -кабінет площею 8,2 кв.м., 2
- душова, площею 2,5 кв.м., 3 - кабінет площею 11,9 кв.м., 4 - склад площею
24,5 кв.м., 5- комора, площею 6,2 кв.м.

Суд розглядав справу в межах заявлених вимог та
на підставі наданих сторонами доказів.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220 ч.2, 317, 319,  328, 376, 657 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,
209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов
задоволити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу
від 19.05.2008 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
вбудовані приміщення №50 в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 64,4 кв.м., що
складаються з VIII - коридор площею 8,8 кв.м., VI-
тамбур площею 2,3 кв.м., 1 -кабінет площею 8,2 кв.м., 2 - душова, площею 2,5
кв.м., 3 - кабінет площею 11,9 кв.м., 4 - склад площею 24,5 кв.м., 5- комора,
площею 6,2 кв.м.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до
апеляційного суду Вінницької області через Староміський районний суд м.Вінниці
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: