Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22-812
2008р.          Головуючий у
першій інстанції   Циганаш І.А.
Категорія   42                              Доповідач  Черниш Т.В.
22 квітня 2008 року     Колегія
суддів удової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
головуючого - Кривохижі В.І.
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Дімановій Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27
27 грудня 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, за участю
третіх осіб- відділу імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВУМВС,
житлово-експлуатаційної контори №1 (далі-ЖЕК №1) про визнання відповідачки
такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1на підставах, передбачених ст. ст. 71, 72 ЖК України,
посилаючись на те, що  після розірвання
шлюбу в листопаді 2003 року ОСОБА_2. в цій квартирі, наймачем якої є він,
позивач, не проживає, спільне господарство вони не ведуть, квартиру він утримує
один. Просив також зобов'язати відділ імміграції та реєстрації фізичних осіб
знятиОСОБА_2 з реєстраційного обліку.
ОСОБА_2. проти позову заперечувала і
27 грудня 2007 року пред'явила доОСОБА_1. та ЖЕК №1 зустрічний позов про
зміну договору найму жилого приміщення.
Зазначала, що після укладення в 1989 році шлюбу з ОСОБА_1. вселилась як
член  сім»ї в  зазначену 2-кімнатну квартиру. Посилаючись на
те, що шлюб між нею та ОСОБА_1. розірваний в 2003 році, між ними не досягнуто
згоди щодо порядку користування квартирою, просила виділити у користування їй
кімнату площею 14,9 кв.м , в якій вона фактично постійно проживає і де
знаходяться її речі, відповідачу-кімнату площею 12,8 кв.м , а інші приміщення:
коридор, ванну, туалет, кухню  залишити у
загальному користуванні, а також зобов'язати ЖЕК №1 укласти з ними окремі
договори найму жилого приміщення.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2008р. в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов задоволено: ОСОБА_2
виділено в користування жилу кімнату площею 14,9 кв.м, а ОСОБА_1- жилу кімнату
площею 12,8 кв.м, інші приміщення залишені в загальному користуванні.
Зобов'язано ЖЕК №1 укласти  зі сторонами
окремі договори найму жилого приміщення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись  на порушення норм матеріального
та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги та відмовити в зустрічному позові. Зазначав,
зокрема, що суд неповно з'ясував обставини справи, не врахував, що відповідачка
права на квартиру не має, оскільки участі в її придбанні не приймала, з
листопада 2003 року не є членом його, позивача, сім»ї, останні роки постійно
проживає за іншою адресою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник
повністю підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2. їх заперечувала.

Перевіривши за матеріалами справи законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши
пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до правил статей 71,72 ЖК України наймач або члени його сім»ї
можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим
приміщенням, зокрема, за умови, що вони не проживають у ньому без поважних
причин понад шість місяців.

Встановлено, що згідно відповідного рішення міськвиконкому №308 від 19
липня 1990 року ОСОБА_1 є наймачем
розташованої в будинкуАДРЕСА_1, яка складається з двох ізольованих
кімнат жилою площею 14,9 кв.м та  12,8
кв.м, кухні-7,6 кв. м, лоджії, балкону, коридору, ванної кімнати, туалету.
Після реєстрації шлюбу в 1989році до наймача за його згодою як член сім»ї
вселилась і  в 1992 році прописалась
ОСОБА_2.  В листопаді 2003 році через
неприязні стосунки, конфлікти шлюб було розірвано.

Перевіряючи доводи позивача про не проживання ОСОБА_2. в квартирі з
листопада 2003р., тобто понад шість місяців, суд дійшов правильного висновку,
що вони не підтверджуються достовірними і безспірними доказами. Навпаки, свідки
ОСОБА_3., ОСОБА_4, які мешкають в тому ж будинку, підтвердили, що ОСОБА_2.
постійно проживає в спірній квартирі, займає жилу кімнату більшого розміру, а
ОСОБА_1- меншу. Цього не заперечували і допитані по справі за клопотанням
позивача свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, засвідчивши разом з тим, що, буваючи в
ОСОБА_1., відповідачку в квартирі не бачили. Позивач, стверджуючи, що спільне
господарство з колишньою дружиною не ведуть протягом останніх чотирьох років,
визнавав, що в кімнаті площею 14, 9 кв.м знаходяться особисті речі відповідачки,
вона має ключі від вхідних дверей квартири. Його доводи про те, що
ОСОБА_2постійно проживає в квартирі своєї матері по вул. Гагаріна, а в спірну
квартиру з'являється зрідка, не ґрунтуються на доказах.

Узгоджується з вимогами ст.ст.48, 63, 104 ЖК, роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними, зокрема в п.п. 9, 16 постанови від 12
квітня 1985р. « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», висновок суду про наявність правових підстав для
задоволення зустрічного позову.

Згідно схематичного плану спірної квартири загальна жила площа двох жилих
кімнат складає  27,7 кв.м. На момент
вирішенні спору в квартирі зареєстровані позивач та відповідач і на кожного з
них припадає по  13,85 кв.м жилої
площі.  При встановленому рівні середньої
забезпеченості житлом у м. Кіровограді -7,3 кв.м, виділені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в
користування  ізольовані кімнати площею
відповідно 14,9 та 12,8 кв.м, якими вони фактично користуються протягом
останніх років, можуть бути предметом окремих договорів найму жилого
приміщення. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про наявність
передбачених чинним житловим законодавством перешкод для визначення такого
порядку користування житлом та відповідної зміни  договору найму. Не містять їх і матеріали
справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, зокрема, щодо відсутності права
ОСОБА_2. на спірну квартиру, в тому числі і у зв'язку з наявністю на
ім'яОСОБА_1. заповіту, безпідставні, оскільки квартира не є предметом приватної
власності. Не ґрунтуються на законі та доказах і не спростовують правильного по
суті рішення суду і інші твердження апеляційної скарги. Встановлені судом
факти, з якими закон пов'язує настання відповідних правових наслідків для
сторін спору, в достатній мірі узгоджується з доказами, наданими сторонами в
обґрунтування своїх вимог і заперечень. Підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У  Х
В  А  Л
И  Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2008 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді