Справа № 22ц/45                                                     Головуючий у 1 інстанції      Гансецька І.А.
Категорія 12                                                                  Доповідач: Рафальська І.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

5 лютого 2008 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської
області у складі:

головуючого   Рафальської І.М.,

суддів  Зарицької Г.В.,  Балашкевича С.В.,

при секретарі Войтюк В.І.,

з участю прокурора Сидоренка О.П.,

представника    відповідача-управління    житлового
господарства    виконкому

Житомирської міськради -
Воротнікової Н.В.,

відповідача ОСОБА_1.,

представника відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.Житомирі цивільну справу за позовом прокурора м.Житомира в інтересах держави в особі
Житомирської міської ради до управління житлового господарства
виконкому Житомирської міськради /відділу приватизації державного житлового фонду/, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1про визнання недійсними свідоцтва про право
власності, договорів купівлі-продажу, виселення, зобов'язання
повернути квартиру, стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на рішення Корольовського райсуду м.Житомира від 15 жовтня 2007 року,

встановила:

У грудні 2006 року прокурор Корольовського району м.Житомира звернувся до суду з
вищевказаним позовом, у якому зазначав, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4., вступивши в злочинну змову між собою, заволоділи шляхом
обману квартирою АДРЕСА_1, яку в подальшому
продали ОСОБА_1.

Просив визнати недійсними свідоцтво про право власності на згадану квартиру
за НОМЕР_1 від 12.07.2004р., договори купівлі-продажу даної квартири, укладені^
між ОСОБА_4. та ОСОБА_3. 22.07.2004р. та між ОСОБА_3.
та ОСОБА_1. 20.08.2004р., виселити ОСОБА_1. зі
згаданої квартири без надання іншого житла та квартиру передати у
власність Житомирської міської ради.

У ході розгляду справи прокурор уточнив свої вимоги- та просив, крім вищевикладеного, зобов'язати ОСОБА_1. повернути спірну
квартиру в державний житловий фонд Житомирського
міськвиконкому та стягнути на користь ОСОБА_1. з ОСОБА_3. 89253 грн. 36 коп., з
ОСОБА_4. - 1859 грн.

Рішенням Корольовського райсуду м.Житомира від 15 жовтня 2007 року
позов задоволено частково.

2

Визнано
недійсними: свідоцтво про право власності на жилу квартиру АДРЕСА_1 НОМЕР_1 від
12.07.2004 року; договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1від 22.07.2004 року,
укладений між ОСОБА_4. та ОСОБА_3.; договір купівлі-продажу кв.АДРЕСА_1від
20.08.2004 року, укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_1.
Виселено ОСОБА_1. з кв.АДРЕСА_1без надання іншого житла. Зобов'язано
ОСОБА_1. повернути кв. АДРЕСА_1 у державний житловий фонд Житомирського
міськвиконкому. Стягнуто з ОСОБА_3. на
користь ОСОБА_1. 89253 грн.36 коп. Позов в частині стягнення з ОСОБА_4.    на користь ОСОБА_1. 1859 грн. залишено без
задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_3. 892 грн.53 коп. судового збору на користь держави та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить рішення райсуду
скасувати, оскільки вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права, а справу направити на новий розгляд;
посилається на те, що оскільки під час розслідування та розгляду кримінальної,
цивільної справ в діях ОСОБА_5. та
посадових, службових осіб державних органів не було виявлено ознак
правопорушень, то їх дії слід вважати такими, що відповідають чинному
законодавству і право ОСОБА_5. на спірну квартиру є законним. У зв'язку
з цим, вважає апелянт, немає підстав визнавати свідоцтво про право власності та
договори купівлі-продажу недійсними та виселяти його з придбаної ним квартири.
Вважає себе добросовісним набувачем квартири.

Розглянувши
матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи
позов частково, суд виходив з того, що відповідно до висновку комплексної посмертної
судово-психолого-психіатричної експертизи від 14.02.2006 року ОСОБА_5. був
визнаний психічно хворим і не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними,
не міг в повній мірі оцінювати наслідки своїх дій при наданні прав ОСОБА_4. на
розпорядження його майном, в тому числі і квартирою.

Враховуючи
наведене, суд визнав недійсними свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1
від 12 липня 2004 року, видане відділом приватизації державного житлового фонду
управління житлово-комунального господарства Житомирської міськради, та договори купівлі-продажу, укладені:
22.07.2004р. між ОСОБА_4. та ОСОБА_3. та 20.08.2004р. між ОСОБА_3. та
ОСОБА_1.

Проте, суд не
звернув уваги на те, що вищевказаний висновок експертизи стосується надання
права на розпорядження майном, в тому числі і квартирою ОСОБА_5., і не
стосується приватизації квартири, оскільки право ОСОБА_5. на квартиру виникло
тільки після видачі свідоцтва про право на житло. А оскільки ОСОБА_5. особисто
підписав заяву про передачу у приватну власність спірної квартири /ОСОБА_4.
/а.с.142/ і до приватизації квартири не був визнаний судом недієздатним, тому
дане свідоцтво з підстав, заявлених прокурором, не може бути визнане недійсним.

Довіреність від
імені ОСОБА_5. на оформлення документів для приватизації спірної квартири,
посвідчена секретарем селищної ради Баранівського району за р. № 775,    не визнана судом недійсною.

Що стосується
визнання недійсними правочинів, то райсуд
неправильно встановив, що укладався договір купівлі-продажу між ОСОБА_4. та
ОСОБА_3., оскільки такий договір не укладався, він був 22.02.2004р. укладений
між ОСОБА_5. та ОСОБА_3. та посвідчений 22.07.2004р. приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального округу за реєстром № 3424 /а.с.47/.

З- матеріалів
справи вбачається, що від імені ОСОБА_5., на підставі доручення, посвідченого
Довбиською селищною радою Баранівського району Житомирської області
21.07.2004р. за р. № 832 діяла гр. ОСОБА_4.,
яка й підписала цей договір.

-3-

Зазначене доручення також не
визнане судом недійсним.

Крім того, частиною 1 ст.388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не міг
знати /добросовісний набувач/, власник має право витребувати це майно від набувача
у певних випадках.

У даному випадку, власником спірної квартири на момент її продажу був ОСОБА_3., що стверджується відповідним договором
купівлі-продажу /а.с.46/, з володіння поза його волею
квартира не виходила, її в нього ніхто не викрадав і він розпорядився нею
на свій розсуд - продав ОСОБА_1.

Ніякого відношення до маніпуляцій з квартирою осіб, пізніше засуджених за вироком суду, відповідач ОСОБА_1. не мав, а тому підстави
для витребування у нього квартири відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення райсуду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог
прокурора м.Житомира в інтересах держави в
особі Житомирської міської ради.

У зв'язку з наведеним колегія суддів скасовує заходи забезпечення позову за
ухвалою Корольовського райсуду м.Житомира від 15 жовтня 2007 року у
вигляді накладення арешту на спірну квартиру.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 225 Цивільного кодексу України, 303, 304, 307,
309, 313, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Корольовського райсуду м.Житомира від 15 жовтня 2007 року
скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора
м.Житомира в інтересах

держави в особі Житомирської міської ради до управління
житлового господарства

виконкому Житомирської міськради /відділу приватизації
державного житлового фонду/,

ОСОБА_3,                                                    ОСОБА_4,

ОСОБА_1про визнання недійсними
свідоцтва про право власності, договорів купівлі-продажу,
виселення, зобов'язання повернути квартиру, стягнення коштів.

Заходи забезпечення позову за ухвалою Корольовського райсуду м.Житомира від 15 жовтня 2007
року у вигляді накладення арешту на кв.АДРЕСА_1, належну на праві власності ОСОБА_1., скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.