Справа
№2-75/2008
Новоукраїнський районний суд
Кіровоградської області у складі
відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до СТОВ «Колос» Новоукраїнського району про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся з  даним позовом до суду до відповідача   з проханням стягнути кошти за здану у жовтні 2002 року з обистого підсобного господарства дві
голови дійних корів загальною живою вагою 882 кг., за договірною ціною 4 грн.,
за кілограм живої ваги  за домовленістю з директором СТОВ
здав у господарство так як
утримувати далі не було змоги, а здавати на забій було шкода, постільки
високоудійними. Корів було прийнято на МТФ №2 зоотехніком ОСОБА_2., і завідуючою МТФ ОСОБА_3., в групу доярки
ОСОБА_4. Корів було зважено, вага складала 882 кг. Документи було здано в
бухгалтерію. Накладної позивач не вимагав, так як працював в господарстві і йому головний бухгалтер ОСОБА_5,
підтвердила, що дійсно від нього
прийнято живність і обіцяла з ним
розрахуватися до кінця року. Розхрахунки не було проведено, переписано в бухгалтерії  заборгованість, з обіцянкою віддати з урожаю
наступного року. Він неодноразово звертався до директора і головного
бухгалтера віддати заборговані гроші, отримував обіцянки але оскільки працював
у господарстві тому не бажав конфліктувати, тим більше що сума боргу по бухгалтерії
рахувалась 3528 грн.
У серпні 2004 року позивач розрахувався з господарства,
отримав трудову книжку та розрахунок по заробітній платі, а за здану худобу з ним
розхрахунки не  проведено до цього часу,
позивачем уточнено позовні вимоги та просить стягнути борг в сумі 8173 грн,
виходячи із суми 5.90 гривень за 1 кг, із яких 5204 грн. сума основного боргу,
3010 сума нарахованих відсотків з врахуванням індексу інфляції та 1253 грн.
Крім цього, позивач просить стягнути з
відповідача судові  витрати у розмірі
В судовому засіданні позивач
спільно із представником повністю підтримали
Представники  відповідача позовні вимоги визнали частково,
обґрунтовуючи свої визнання та заперечення, тим що керівникОСОБА_6 при обході
ферм господарства 06 жовтня 2002 року виявила в одній із груп 2 корови, які
були прийняті зоотехніком ОСОБА_2. без погодження із керівництвом. Так як
в  господарстві були на утриманні корови,
а позивач працював заступником керівника пішла назустріч про оформлення корів
по ціні 3 грн. за 1 кг живої ваги, по цінам які склалися в господарстві та
району, про що розпорядилася головному бухгалтеру, але вкінці 2002 року
виявилося, що ОСОБА_1. відмовився отримувати гроші в сумі 2445 гривень, так як
його не влаштовувала ціна за 1 кг ваги. Проте іншої ціни у господарстві не
було, а одна із корів виявилася лейкозною, друга билася та через 8 місяців
що позивач, як заступник виписав дошку в рахунок зданих корів, а не сметани, як
стверджує позивач тому просять суд стягнути суму за мінусом вартості хвойної
дошки, що становить 474 гривні.
ОСОБА_7 в судовому засіданні посвідчила, що працює на посаді голови ревізійної
комісії і завжди присутня при прийнятті живності і їй особисто про здачу
ОСОБА_1. 2-х голів корів було невідомо, її підпис в накладіній відсутній і лише
при перерахунку виявили у 2002 році лишок 2-х корів, ціна на корів була 2.5-3
грн., про те що ОСОБА_1 здавав сметану в господарство невідомо.
ОСОБА_4  суду пояснила, що в її групу
привів двох корів ОСОБА_1. за дозволом зоотехніка ОСОБА_2.,  стадо корів господарства паслося на стадбищі,
а здані ОСОБА_1. стояли в корівнику, одна з них не доїлася, а  через два місяці одна виявлено було лейкозна,
інша билася не давалася до доїльного апарату та корови одну раніше, другу
пізніше  здано на забій.
ОСОБА_8 в судовому засіданні посвідчила, що у 2002 році працювала в СТОВ
«Колос» обліковцем -фуражиром і у вересні до ферми привів зоотехнік із ОСОБА_1.
двох корів, які билися.
ОСОБА_9. суду пояснила, що позивач доводиться їй чоловіком і так як він
працював заступником у господарстві він і домовився про здачу корів у СТОВ
«Колос», так як на м»ясо було жалко здавати, придбавало господарство як у всіх
по ціні 3 грн. за кілограм, а потім мова йшла про 4 гривні за кг так як чоловік
домовився із керівником.
ОСОБА_10 в судовому засіданні посвідчив, що у жовтні 2002 року також здавав у
господарство корову по договірній ціні 4 гривні за 1 кг, господарство з ним не
розрахувалося, доказів про здачу не має, кошти не отримував, до суду не
пояснення позивача та його представника, представників відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, відповідно до ст.ст. 655,656
ЦК України (2003р.) та ст..ст.224,225 ЦК України (1963р.), який діяв на час
виникнення правовідносин   підлягає  частковому задоволенню за  наступних обставин.
Судом
встановлено, що між сторонами у відповідності до положень ст.ст. 655,656 ЦК
України (2003р.) та ст..ст.224,225 ЦК України (1963р.), який діяв на час
виникнення правовідносин  був укладений
договір купівлі-продажу за яким у жовтні 2002 року позивач з обистого підсобного
господарства здав дві голови дійних корів вагою 380 та 460 кг, загальною живою
вагою 882 кг.,  з його слів за договірною
ціною 4 грн., за кілограм живої ваги,  за
накладною господарства від 03 жовтня 2002 року (а.с.16) за ціною 3 грн. за  кілограм живої ваги, інших доказів,
які б свідчили про іншу  вартість кілограма живої ваги у господарстві
- відповідача по справі, судом не встановлено, господарство здавало ВРХ по ціні
2.50-3 грн. за 1 кг, що підтверджується письмовими доказами про розрахунки з
дебіторами та кредиторами, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні (а.с.
свідка ОСОБА_10, що вартість становила 4 гривні за 1 кг ваги, суд не може
прийняти до уваги, так як при огляді книги господарства за 2002 рік не виявлено
здачу свідком корови за будь-якою ціною, доказів про здачу не має, кошти не
отримував, до суду не звертався, свідок ОСОБА_2., який приймав корів помер,
чого не заперечують сторони (а.с.11-115)
Крім того як вбачається із довідки ПВКП
«Елбі», яке згідно Статуту підприємства займається заготівкою, забоєм та
реалізацією м»яса свинини та ВРХ, в якому вартість 1 кг живої ваги ВРХ в період
з серпня по листопад 2002 року становила середньої вгодованості 3 гривні, вище
середньої 3.20 грн. за 1 кг.(а.с.56)
позивача, що необхідно стягнути борг по цінам які діяли по Україні  згідно заключення спеціаліста за кілограм
живої ваги  дійної корови, яка становить
4 гривні та  5.90 гривень (а.с.17,165,166)
спростовується копіями накладних оригінали, яких оглянуто в судовому засіданні,
що господарство протягом 2002-2003 років здавало продукцію по 2.50-3.00 грн за кілограм живої ваги
(а.с.116-130), якщо продавця не влаштовували ціни господарства він міг
звернутися до іншого підприємства про здачу ВРХ, але останній цього не робив, а
здав за місцем свого працевлаштування.
Доказів що існувала усна  домовленість з директором СТОВ “Колос”ОСОБА_6., яка
заперечує наявність такої домовленості, але не заперечує, що позивач просив
виписати по 4 гривні за 1 кг на що вона не погодилася і отримувати кошти,
згідно накладної відмовився по 3 грн., що також підтвердив головний бухгалтер
господарства ОСОБА_5, а кошти дійсно більше 3-х днів не можуть залишатися в
дійсно взяв на себе зобов»язання, щодо виплати коштів за придбану живність в
сумі 2445 гривень, виходячи  з суми 3.00
грн за кілограм живої ваги при цьому враховано та відмінусовано в розмірі 3%
від загальної ваги на внутрішні органи, згідно встановлених правил прийомки живності,
щодо 3% позивач не заперечує, що становить 11 та 14 кг відповіно.(а.с.16)
Відповідач повинен розрахуватися  з позивачем 380-11=369 х 3.00=1107 грн. та
460 -14=446х3.00=1338 грн. на загальну
суму 1107+1338=2445 грн. Строк розрахунку  визначено позивачем до кінця  2002 року, однак як встановлено в судовому
засіданні вини відповідача у несвоєчасному розрахунку немає, так як фактично
позивач був і є не згідний із ціною 3.00 грн за кілограм живої ваги, яку
пропонувало господарство.
Однак, в порушення вимог ст. 1049  ЦК України, у визначений строк відповідач
свої зобов”язання по поверненню грошей не виконав так,  надавши у підтвердження доказ від 03.02.2005
року  про запрошення позивача до
бухгалтерії господарства для оформлення документів за здану живність (а.с.19),
доказів виконання зобов”язання не представив, мотивуючи відмовою позивача
отримувати суму в кінці 2002 року, що відсутність вини відповідача у
простроченні зобов»язання, так як фактично позивач був не згодний із
нарахованою сумою 2245 гривень, тому положення ст. 625 ЦК України передбачається
відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов”язання. Ця
відповідальність полягає у сплаті боргу за весь час прострочення з урахуванням
індексу інфляції, а також сплаті трьох процентів річних від простроченої суми не може
бути судом застосована до даних правовідносин..
відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо строк(термін) виконання боржником
обов”язку не встановлений або визначений моментом пред”явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов”язок у семиденний строк від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок
негайного виконання не випливає із договору або акту цивільного законодавства.
для звільнення відповідача від виконання зобов'язань за  договором
купівлі-продажу судом   не  встановлено, а тому позовні вимоги є частково
цьому відповідачем не доведено, що
згідно накладної від 27 листопада 2002 року позивач отримав дошку хвойну
на суму 474.00 гривень, оскільки позивачем надано довідку, яка підтверджує
перебування позивача  на цей час на
санаторно-курортному лікуванні, останній не заперечує про отримання дошки, але
отримана ним в серпні 2002 року, як вбачається з накладної в обмін за здану
продукцію, при цьому судом неможливо встановити за яку саме здану продукції
сало, сметану, як стверджує позивач та свідок ОСОБА_9. чи  здану живність, як стверджують представники
відповідача, відповідно заяви  про обмін
живності на дошки позивач не писав, що свідчить про відсутність договору міни(
бартеру) між сторонами по справі.(а.с.131-135,171)
На підставі встановленого, суд приходить до
висновку, що відповідач повинен розрахуватися
з позивачем за придбану живність згідно накладної від 06.10.2002 року  380-11=369 х 3.00=1107 грн. та 460
-14=446х3.00=1338 грн. на загальну  суму
1107+1338=2445 грн.(а.с.16)
до ст. 88 ч. 1 ЦПК України відповідач
також   зобов'язаний   відшкодувати позивачу документально
підтверджені (а.с.6,83а,89) судові  витрати
по справі  пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог 2445 х100: 8173х112.28 =33.59 у розмірі 33  грн.59 коп., які сплачені позивачем при
зверненні до суду.
викладеного , керуючись ст. 88 ч. 1, 209 - 215 ЦПК України ст. ст. 526,
530, 655,656,715 ЦК України (2003р.) та ст..ст.224,225,241,242 ЦК України
(1963р ЦК України) , суд -
вимоги задовольнити частково.
Стягнути із  СТОВ «Колос» Новоукраїнського району
Кіровоградської області на   користь
ОСОБА_1 борг за здану ВРХ в сумі 2445 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити за
СТОВ «Колос» Новоукраїнського району Кіровоградської області на   користь ОСОБА_1  судові витрати в сумі 33.59 гривень
Рішення
може бути оскаржене до Кіровоградського апеляційного суду через Новоукраїнський
районний суд після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом
10 днів з моменту проголошення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву
не було подано.

У разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Головуючий:
О.А. Гарбуз