Справа
№ 22-ц-1651/2008 р.
Головуючий у 1 інст. - Косач І.А.
Доповідач -Позігун М.І.
У Х В А Л А

І
М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25 вересня  2008
року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді
Позігуна М.І.

суддів -Шемець Н.В.,
Смаглюк Р.І.

при секретарі  - Марченко О.О.

з участю - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників
сторін  ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_7 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня
2008 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_1 про визнання
свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування недійсним та
за зустрічним позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2, першої Чернігівської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання довіреності та договору
дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 просять скасувати рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 31 липня 2008 року, яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7,
ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та договору
дарування недійсним. Визнано недійсними свідоцтво про право на спадщину за
законом від 16 жовтня 2006 року, посвідчене державним нотаріусом другої
Чернігівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за
НОМЕР_1 та договір дарування частини будинку від 19 жовтня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу
ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_2. Зобов'язано ОСОБА_1 повернути
майно, 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та
земельну ділянку площею 0,0686 га, на якій він розташований, що
знаходиться  в АДРЕСА_1,  власнику ОСОБА_2. Стягнуто з  ОСОБА_7, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові
витрати на сплату судового збору в сумі 380 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 410
грн. - по 210 грн. з кожного та відмовлено в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 до  ОСОБА_2, ОСОБА_3,
першої Чернігівської державної нотаріальної контори про визнання довіреності та
договору дарування недійсним.

Незаконність судового рішення апелянти обґрунтовують
порушенням судом норм матеріального і процесуального права.  Зокрема, за наявності  достатніх доказів щодо незадовільного стану
здоров'я покійної ОСОБА_7, в тому числі і синдрому судинного паркінсонізму та
показів  ОСОБА_2, що мати майже нічого не
бачила і не могла самостійно читати,  суд
не прийшов до висновку, що Сорока в силу важкої хвороби не могла самостійно
вчиняти підпис та прочитати документ, який було складено. Без оцінки судом
залишилося порушення нотаріусом  при
затвердженні підпису ОСОБА_7 на довіреності №2728 від 8 серпня 2003 року на
ім'я ОСОБА_3  вимог ст. 45 Закону України
„Про нотаріат” та пунктів 10, 11, 12, 13 Інструкції  про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України від 18.06. 1994 року. Так, не  ОСОБА_7 просила нотаріуса  оформити доручення на ім'я ОСОБА_3 на право
подарувати належну їй 1/3 частину будинку, а
сама нотаріус запропонувала їй вчинити таку дію. 6 серпня нотаріусом
вже  посвідчувався підпис на дорученні на
ім'я ОСОБА_2 на право отримання документів в МБТІ, але оскільки підпис був
поганим, то цей документ не було можливим використовувати за призначенням.
Підпис в паспорті відрізнявся від підпису на дорученні. Незважаючи на
обізнаність про незадовільний стан здоров'я поручителя,  нотаріус не прочитала тексту доручення, не
запросила сторонньої особи, щоби та вчинила підпис за волею та згодою
поручителя.

Суд не врахував, що в силу похилого віку довіритель  не розуміла значення своїх дій,  які вона вчиняла,  а тому підписані нею документи не можуть  бути
використані для вчинення правочинів. Крім того, судом не враховано
матеріальну, моральну та фізичну залежність ОСОБА_7 від ОСОБА_2 та його дружини
ОСОБА_3. З врахуванням викладено, суд не дав належної оцінки висновку
посмертної судово-психіатричної експертизи, який не відповідає фактичним
обставинам справи.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги суд приходить до слідую
чого висновку.

Судом встановлено,
що ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок та
державного акту на право власності на землю належала 1/3 частина житлового
будинку з відповідною частиною надвірних будівель та земельна ділянка площею
0.0686 га  по АДРЕСА_1.

Відповідно до доручення від 8.08.2003 року, посвідченого
державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори
ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3,
ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_3 подарувати належні їй на праві власності
частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку ОСОБА_2.

9.12.2003 року було укладено договір дарування частини
житлового будинку та земельної ділянки, згідно
якого ОСОБА_7,  від імені якої
діяла ОСОБА_3 на підставі довіреності від 8.08.2003 року,  подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар 1/3
частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та земельну
ділянку площею 0.0686 га по АДРЕСА_1. В Чернігівському МБТІ  ОСОБА_2 право власності не зареєстрував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

15.03.2004 року ОСОБА_7 звернувся до другої Чернігівської
державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_7 і 16.10.2006 року ним було отримано свідоцтво про право на спадщину за
законом, відповідно до якого ним  як
спадкоємцем першої черги отримано спадщину, що складається з 1/3 частини
житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та земельної ділянки
площею 0.0686 га по АДРЕСА_1.

19.10.2006 року ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у
дар 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що
знаходяться в АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7,  суд виходив із того,  що доручення і договір дарування укладено з
додержанням форми угоди встановленої законом, власник має право на власний  розсуд розпорядитися своїм майном,  а згідно висновку  посмертної судово-психіатричної
експертизи  від  4.07.2008 року хоча у ОСОБА_7 на час  видачі доручення 8.08.2003 року і мав місце
органічний розлад особистості внаслідок судинного захворювання головного мозку,
але дане захворювання не позбавляло її можливості усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними. Оцінку зазначеної експертизи судом дано в сукупності  з іншими доказами по справі,  в якій
відсутні докази  надання доручення
8.08.2003 року ОСОБА_7 ОСОБА_3 на укладення договору дарування  нерухомого майна  її сину ОСОБА_2 внаслідок обману, тяжких
обставин та в той період,  коли
довіритель не усвідомлювала значення своїх дій. Діючим законодавством не
встановлено  вимог щодо графічного
вигляду вчиненого підпису на дорученні
та  його обов'язкової  відповідності підпису у паспорті особи.  Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо
порушення нотаріусом вимог ст. 45 Закону України „Про нотаріат” та пунктів 10,
11, 12, 13 Інструкції  про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України від 18.06.1994 року не спростовують висновку
суду, що довіреність підписано саме ОСОБА_7 і на це було волевиявлення
останньої, непрямим доказом чого є
надання нею доручення  6 жовтня
2003 року на отримання документів в БТІ, та що, і доручення, і договір
дарування укладено з додержанням форми угоди, встановленої законом, оскільки
довіреність ОСОБА_7 підписувалася у присутності нотаріуса і справжність  підпису не викликає сумнівів з врахуванням
наявного  у  довірителя захворювання. В довіреності
зазначено про  її посвідчення на дому у
довірителя в зв'язку з її хворобою. Роз'яснення нотаріусом  довірителю щодо  характеру та змісту вчинення нотаріальної дії
та її наслідків не суперечить  вимогам
ст. 8 Інструкції...

Оскільки судом
обгрунтовано було  відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про визнання довіреності та договору
дарування недійсними, в зв'язку з чим
1/3 частина жилого будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 на день
смерті ОСОБА_7 їй  не належали, а тому
зазначене майно не могло ввійти до складу спадщини.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийшов до висновку
щодо наявності правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_2,  визнав недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 16 жовтня 2006 року
на ім'я ОСОБА_7, а відповідно і договір дарування  від 19 жовтня 2006 року ОСОБА_9 ОСОБА_1
отриманого спадкового майна.

Оскільки місцевим судом
рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і
процесуального  права,  підстави для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова  від 31 липня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення ,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України на
протязі двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                        Судді: