У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 травня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Данчука В.Г.,
Косенка В.Й.,-

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Головне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними свідоцтв про
право на спадщину за законом, свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
визнання права власності на частину будинку, поділ будинку в натурі, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за
законом, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
визнання недійсним договору щодо порядку користування будинком, визнання права
власності на будинок, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання
права власності на частину будинку, за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання частково
недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, визнання
права власності на частину будинку, поділ будинку в натурі,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2006 року ОСОБА_1. звернувся із зазначеним
позовом посилаючись на те, що  він є
сином ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. є також
його дітьми. Після смерті діда ОСОБА_7.,ОСОБА_8, як дружина, отримала свідоцтво
про право власності від 21 вересня 1978 року на Ѕ частину будинку. Іншу Ѕ
частину успадкували в рівних частках такожОСОБА_8 та донька ОСОБА_3. по ј
частині кожна. 24 травня 1986 року між ними укладено договір щодо порядку
користування будинком відповідно до належних їм часток у будинку.ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_8 померла та 11 листопада 2004 року її син ОСОБА_2 отримав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на ѕ частин будинку. Позивач вважає, що його
майнові права, як спадкоємця порушені, оскільки на час смерті діда вже не було
в живих його батька ОСОБА_6 У ОСОБА_6, на час його смерті, були діти: позивач,
ОСОБА_4., ОСОБА_5., які на той час були неповнолітніми, вони мали право на
спадкове майно у порядку спадкування за законом як спадкоємці першої черги.
ОСОБА_1. просив задовольнити його позовні вимоги.

ОСОБА_2 звернувся із позовом доОСОБА_1., ОСОБА_3. та
просив визнати недійсним свідоцтво про право власності від 21 вересня 1978
року, виданеОСОБА_8, на Ѕ частину спірного будинку, свідоцтво про право на
спадщину за законом від 21 вересня 1978 року, виданеОСОБА_8 на ј частину
будинку, свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 вересня 1978 року,
видане ОСОБА_3. на ј частину будинку, договір щодо порядку користування
будинком, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 листопада 2004
року на ѕ частини будинку та просив визнати за ним право власності на весь
спірний будинок. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 липня 1968 року його
батько ОСОБА_7 склав заповіт, яким все майно заповів своїй дружиніОСОБА_8.
Нотаріусом цей заповіт не було враховано, а тому видані свідоцтва про право на
спадщину дружині померлогоОСОБА_8 на ј частину будинку, ОСОБА_3. на ј частину,
а такожОСОБА_8 отримала свідоцтво про право власності на Ѕ частину спірного
будинку. 4 жовтня 2003 рокуОСОБА_8 склала заповіт, яким все майно заповіла
ОСОБА_2. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після
смерті матері. Оскільки мати мала успадкувати весь будинок після смерті
чоловіка, вважає, що він є єдиним спадкоємцем всього будинку у порядку спадкування
за заповітом післяОСОБА_8

ОСОБА_3. звернулася із позовом доОСОБА_1.,ОСОБА_2 про
визнання права власності на ј частину будинку та визнання за нею та ОСОБА_2
право спільної сумісної власності на кімнату у будинку, посилаючись на те,
що  після смерті її батька ОСОБА_7. вона
та її матиОСОБА_8 звернулися із заявами про прийняття спадщини. 24 травня 1986
року між нею таОСОБА_8 укладений договір про встановлення порядку користування
будинком відповідно до часток у праві спільної часткової власності, встановлений
порядок користування діє вже більше 20 років та зберігає свою силу також після
оформлення спадкових прав за заповітом ОСОБА_2. на ѕ частини будинку.

ОСОБА_4., ОСОБА_5 звернулися із позовом доОСОБА_2,
ОСОБА_3. про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом,
свідоцтво про право на спадщину за заповітом, визнання за ними та ОСОБА_1.
право власності на 1/6 частину будинку у порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7. та поділити будинок у натурі. В обґрунтування позову зазначили,
що після смерті ОСОБА_7. право на спадщину мали спадкоємці першої черги:
дружинаОСОБА_8, діти ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 На час смерті ОСОБА_7. у його
сина ОСОБА_6. були діти: ОСОБА_1., ОСОБА_5, ОСОБА_4. Оскільки їх батько ОСОБА_4
помер до смерті ОСОБА_7., то вони як онуки померлого спадкують порівну ту
частку, яка б належала при спадкуванні їх померлому батьку ОСОБА_6. При
оформленні спадщини їх права не були захищені, оскільки на той час вони були
неповнолітніми.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31
травня 2007 року позовні вимоги задоволено частково. Свідоцтво про право на спадщину за законом від   21 вересня 1978 року, видане ОСОБА_3. на ј частину будинку АДРЕСА_1визнано недійсним. Свідоцтво
про право на спадщину за законом від 21 вересня 1978 року, видане ОСОБА_8. на ј  частину
вказаного будинку визнано недійсним. Договір
від 24 травня 1986 року, укладений між ОСОБА_8. та ОСОБА_3. щодо порядку користування зазначеним будинком
визнано недійсним. Залишено за ОСОБА_2 право власності на ѕ частини будинку
АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від 11 листопада 2004 року. Визнано
за ОСОБА_3. право власності на 1/8
частину будинку АДРЕСА_1у порядку спадкування за законом, як за
спадкоємцем першої черги після ОСОБА_7., померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнано за ОСОБА_1. право власності на 1/24 частину будинку АДРЕСА_1у порядку спадкування за
законом, як за спадкоємцем першої черги після ОСОБА_7., померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на 1/24 частину будинку
АДРЕСА_1у порядку спадкування за законом,
як за спадкоємцем першої черги після ОСОБА_7., померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. Визнано
за ОСОБА_5 право власності на 1/24 частину будинку АДРЕСА_1у порядку
спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги після ОСОБА_7.,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. В решті позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2007
року рішення  Подільського районного суду
м. Києва від 31 травня 2007 року в частині задоволення частково
позовівОСОБА_1., ОСОБА_4., ОСОБА_5. скасовано. У задоволенні позовівОСОБА_1.
доОСОБА_2, ОСОБА_3. про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за
законом, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності
на частину будинку, поділ будинку в натурі, ОСОБА_4., ОСОБА_5. доОСОБА_2,
ОСОБА_3. про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за
законом та за заповітом, визнання права власності на частину будинку, поділ
будинку в натурі відмовлено. В решті рішення Подільського районного суду м.
Києва від 31 травня 2007 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та
ухвалити в цій частині рішення про задоволення його позову, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм
процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_1. просять
скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши у силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційні скарги задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права. Доводи скарг висновків суду не спростовують. Підстав для їх скасування
не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Касаційну каргу ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 31
травня 2007 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2007
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            В.І.
Гуменюк

Судді:
В.Г. Данчук

В.Й. Косенко