Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-1190/2008р.                       Головуючий
інстанції Дудкіна Т.М.
Категорія  46                                                                                                                                  Доповідач
в апеляційній                                                                                                                                                                                                                Інстанції Колбіна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 жовтня
2008 року колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду міста
Севастополя в складі:

головуючого:      Клочка В.П.,

суддів:           Колбіної Т.П., Сундукова В.М.,

при
секретарі:         Кілівник Н.І.,

за участю:        ОСОБА_1
та її представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого
суду Ленінського району міста Севастополя від 22 липня
2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл
спільного майна за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного
майна,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді
2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна.
Просив визнати за ним право власності на &frac12; частку
квартири №12 в будинку АДРЕСА_1 та виділити йому частку рухомого майна, яке
складається з холодильника „Wirpool”,
комп'ютера „Пентіум-3”, книжної шафи, відеокамери „Canon”,
медичної лампи „Біоптрон”.

Вимоги
позову мотивовані тим, що сторони в справі з 1995 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, в період якого ними на спільні кошти було придбане
наведене майно. В 2005 році шлюб між сторонами розірвано, в зв'язку з чим
позивач вважає доцільним провести його розподіл.

В липні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про додатковий
розподіл майна: холодильнику „Горіння”, ДВД-програвача „Соні”, фотовідеокамери
„Мінолта”, автомобілів „ВАЗ” та „ДЕУ Ланос”, мотивуючи свої вимоги тим, що це
майно також набуто сторонами в період шлюбу, однак в позові ОСОБА_3 не
зазначене позивачем в якості сумісно нажитого.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 22.07.2008р. позов
задоволено частково.

За ОСОБА_3
та ОСОБА_1 визнано право власності на &frac12; частку
квартири АДРЕСА_1, за кожним, та припинено право спільної сумісної власності на
зазначену квартиру між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

За ОСОБА_3
також визнано право власності на книжну шафу, вартістю 200 грн., одне крісло,
вартістю 500 грн., одну тумбу, вартістю 150 грн., комод, вартістю 200 грн.,
стіл, вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 1350 грн.

За ОСОБА_1
визнано право власності на холодильник „Wirpool”,
вартістю 1000 грн., комп'ютер, вартістю 500 грн., шафу-купе, вартістю 300 грн.,
одне крісло, вартістю 500 грн., одну тумбу, вартістю 150 грн.,  ліжко, вартістю 700 грн., пральну машину
„Індезіт”, вартістю 500 грн., відеокамеру „Canon”,
вартістю 500 грн., медичну лампу „Біоптрон”, вартістю 500 грн., міостимулятор,
вартістю 10 грн., а всього на загальну суму 4660грн.

З ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 стягнуто 50 грн., в рахунок відшкодування різниці від продажу
автомобілю „ДЕУ Ланос”.

В
задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено
питання про судові витрати.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в
частині розподілу квартири та визнання за ОСОБА_3 1/2 її частки,  та просить ухвалити в цій частині нове
рішення, яким визнати за нею право власності на 2/3 частки спірної квартири.

Оскільки
рішення суду оскаржується лише в частині розподілу квартири АДРЕСА_1, а в іншій
частині рішення суду ніким не оскаржене, в порядку ч.1 ст.303 ЦПК України,
колегія суддів вважає за можливе розглядати справу тільки у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, тобто у частині
позовних вимог стосовно розподілу вищезазначеної квартири.

Колегія
суддів, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що остання
задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 суд виходив з того,
що оскільки спірна квартира являється спільним нажитим майном подружжя, за
кожною зі сторін  слід визначити право
власності на &frac12; її частку.

З
такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони засновані на
вимогах закону, та відповідають фактичним обставинам справи.

Зі
справи видно, що з 28.01.1995 року по 2005 рік сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

09.08.2007
року, тобто у період сумісного життя, ними була придбана квартира АДРЕСА_1
(а.с.4).

Відповідно
до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один
з ним не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Виходячи
з цього, суд дійшов правильного висновку про визнання за сторонами права
власності на &frac12; частки вказаної квартири, за кожним.

Доводи
ОСОБА_1 стосовно того, що відповідно до ч.3 ст.70 СК України її частка у
квартирі повинна бути збільшена до 2/3, оскільки на її утриманні залишився
неповнолітній син сторін по справі; ОСОБА_3 скриває фактичний розмір заробітної
плати, який він отримує працюючи моряком на закордонних судах, у зв'язку з чим
на утримання сина сплачує мізерні аліменти колегія не може прийняти до уваги з
наступних підстав.

Згідно
з ч.3 ст.70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може
бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Як
вбачається з довідки ПП ОСОБА_5 (а.с.199), наданої ОСОБА_3 апеляційному суду,
він працює менеджером з продажу будівельних матеріалів, отримує стабільний
заробіток.

Згідно
довідок-розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, складених ВДВС
Гагарінського РУЮ м.Севастополя (а.с.200-201,202,203), ОСОБА_3 сплачує аліменти
на користь ОСОБА_1 вчасно, заборгованості не має.

Крім
того, на утриманні ОСОБА_3 знаходиться дружина ОСОБА_4, та їх малолітній син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

При
такому положенні підстав, передбачених ч.3 ст.70 СК України, для визнання за
ОСОБА_1 права власності на 2/3 спірної квартири, не мається.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району міста Севастополя від 22 липня
2008 року - залишити без змін.

Ухвала
вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного суду України протягом 2-х місяців із дня
набрання чинності.

Головуючий:            /підпис/      В.П. Клочко

Судді:                 /підпис/      Т.П. Колбіна

/підпис/      В.М. Сундуков

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного

суду міста Севастополя                Т.П.
Колбіна