Справа № 22- ц -
5422/2008 рік.                             Головуючий І інстанції:  - Вікторов В.В.
Категорія: трудові.                                                               Суддя -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

2 грудня 2008
року.  Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого
- судді : - Ізмайлової Г.Н.,

суддів: - Підлісної
І.А.,  Кокоші В. В.,

при
секретарі:  - Матвійчук О.Т.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду  м. Харкова
від 3 вересня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства „Харківський метрополітен”, 3 особа: - начальник електродепо
„Московське” Волков Олександр Валерійович про визнання звільнення з роботи
незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення премії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом  до ДП „Харківській
метрополітен”  про визнання  звільнення з роботи незаконним, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що він працював машиністом електропоїзду 3 класу в електродепо
„Московське”  ДП  „Харківській метрополітен”.

У зв'язку з тим, що на підприємстві
склалася виробнича ситуація небезпечна для його життя та здоров'я, він з 20
листопада 2007 року відмовився виконувати покладені на нього трудовим договором
обов'язки машиніста до усунення адміністрацією метрополітену порушень
законодавства з охорони праці.

Протягом всього робочого часу він
перебував на території електродепо, однак наказом виконуючого обов'язки начальника
електродепо „Московське” ДП  „Харківській
метрополітен”  № 352 - к від 17 грудня
2007 року був звільнений з роботи  на
підставі  п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП
України  - за прогули без поважних
причин.

У лютому 2008 року ОСОБА_1 подав в суд
змінену позовну заяву, яку доповнив вимогою про стягнення з ДП „Харківський
метрополітен” на його користь премії за листопад 2007 року.

У зміненій позовній заяві, ОСОБА_1
обґрунтовував свою відмову від виконання трудових обов'язків порушенням
адміністрацією метрополітену законодавства з охорони праці та зазначав, що ці
порушення були виявлені перевірками, проведеними працівниками територіальної
державної інспекції праці у Харківській області, а також  територіального управління Держгірпромнагляду
у Харківській області.

Відповідач, в особі свого
представника, 3 - особа:  Волков  О.В., позов не визнали.

При цьому посилалися на те, що  ОСОБА_1 був відсутній без поважних причин на
роботі та своєму робочому місці з 22 листопада по 14 грудня 2007 року, а тому
був звільнений з посади машиніста електропоїзду за прогули.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 3 вересня 2008 року у задоволенні позову  відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення
судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню, а рішення
суду зміні з таких підстав.

Відповідно до  п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган може розірвати трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його
чинності у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання його звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходив з того,
що звільнення ОСОБА_1. з роботи проведено відповідачем з дотриманням вимог
трудового законодавства, оскільки позивач з 21 листопада по 17 грудня 2007 року
здійснив прогули  без поважних причин.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов
його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 працював на посаді машиніста електропоїзду 3 класу в  електродепо „Московське”  ДП
„Харківській метрополітен” та  був
членом Вільної профспілки залізничників України Харківського метрополітену  (далі ВПЗУХМ) (а. с. 17, 54 - 56).

В кінці 2007 року між ВПЗУХМ  та відповідачем виник спір з приводу
дотримання адміністрацією ДП
„Харківській метрополітен” законодавства з охорони праці, які були
виявлені комплексними перевірками.

20 листопада 2007 року ОСОБА_1 подав
заяву керівнику електродепо „Московське” про звільнення його з роботи
відповідно до  п. 3 ст. 38 КЗпП України,
посилаючись на порушення
відповідачем  вимог ст. ст. 249,
250 КЗпП України та пунктів 2.9, 3.5, 9.1, 9.9, 9.12 колективного договору.

Цього ж дня виконуючий обов'язки
начальника електродепо „Московське” ДП „Харківський метрополітен” Волков О.В.,
відмовив ОСОБА_1 у розірвання трудового договору з ініціативи працівника,
мотивуючи відмову ненаданням позивачем доказів порушення адміністрацією
підприємства трудового законодавства та колективного договору (а.с. 101).

З 22 листопада 2007 року ОСОБА_1 разом
із іншими членами ВПЗУХМ, відмовився виконувати покладені на нього трудовим
договором обов'язки машиніста електропоїзду та знаходився в приміщенні
профспілки.

Протокольним рішенням № 14 ВПЗУХМ від 7
грудня 2007 року,  адміністрації
електродепо „Московське” ДП „Харківський метрополітен” відмовлено у наданні
згоди на звільнення  ОСОБА_1. з роботи за
п. 4 ст. 40 КЗпП України ( а.с.51).

Вказане рішення ВПЗУХМ 13 грудня 2007
року на нараді адміністрації електродепо „Московське” ДП „Харківській
метрополітен” було визнано необґрунтованим (а.с.130-135).

Наказом виконуючого обов'язки
начальника електродепо „Московське” ДП
„Харківській метрополітен”  № 352
- к від 17 грудня 2007 року,  ОСОБА_1.
звільнено з посади машиніста електропоїзду 3 класу на підставі   п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України - за прогули
без поважних причин ( а.с.3).

Із ксерокопій актів, складених  членами
ВПЗУХМ і залучених до матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 протягом всіх робочих днів з 22
листопада по 17 грудня 2007 року перебував на території електродепо
„Московське” ДП „Харківській метрополітен”, однак трудові обов'язки  машиніста електропоїзду на  робочому місці не виконував.

Ці обставини  підтвердив в суді апеляційної інстанції  і 3 особа Волков О.В.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року
„Про практику розгляду судами трудових спорів” (зі змінами, внесеними згідно із
Постановами Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.04.1994 року, № 18 від
26.10.1995 року, № 15 від 25.05.1998 року), при розгляді позовів  про поновлення на роботі осіб, звільнених за
п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією
нормою закону прогулом визнається лише відсутність робітника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно
протягом робочого дня без поважних причин.

Таким чином, самовільна відсутність
працівника на робочому місці, який не залишив місце розташування підприємства,
установи, організації, може бути підставою для застосування до нього не
звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України, а іншого дисциплінарного стягнення,
передбаченого  діючим трудовим
законодавством.

Оскільки ОСОБА_1 всі свої робочі дні з
22 листопада по 17 грудня 2007 року перебував на території електродепо
„Московське” ДП „Харківській метрополітен”, але був відсутнім на своєму
робочому місці, до нього не може бути застосовано норми законодавства про працю
в частині звільнення за вчинення працівником прогулу.

За таких обставин, судова колегія
скасовує рішення суду першої інстанції щодо відмови у визнанні звільнення
ОСОБА_1. з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалює нове рішення про задоволення
вимог ОСОБА_1. в частині поновлення на роботі на посаді машиніста 3 класу
електропоїзду лінійної роботи електродепо „Московське” ДП „Харківський
метрополітен” з часу звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на
роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за
весь час вимушеного прогулу.

У зв'язку з поновленням ОСОБА_1. на
роботі, судова колегія стягує з відповідача на його користь середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 17 грудня 2007 року по 2 грудня 2008 року.

При проведенні підрахунку середнього
заробітку, судова колегія виходить з того, що середньоденний заробіток позивача
до  дня звільнення  з роботи складав 135 грн. 07 коп. (2812 грн.
50 коп. + 2860 грн. 80 коп.) : (22 + 20) сума заробітної плати за серпень -
вересень 2007 року розділена на кількість робочих днів у цих місяцях) (а.
с.96).

Всього кількість днів вимушеного
прогулу ОСОБА_1., складає у грудні 2007 року - 11 днів; січні, лютому, березні,
червні, серпні 2008 року по - 21 дню; квітні,
вересні  2008 року  по - 22
дні; травні 2008 року - 19 днів; липні, жовтні 2008 року по -23 дні;
листопаді 2008 року - 20 днів; грудні 2008 року - 1 день.

Розмір заробітної  плати за час вимушеного прогулу
становить  33 227 грн. 22 коп.

Доводи представника відповідача та 3-ї
особи Волкова О.В. про те, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи з додержанням
норм трудового законодавства, не можуть бути прийняті судовою колегією до
уваги, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 про стягнення премії за листопад 2007 року, суд виходив з того, що
позивач не відпрацював у цьому місяці повний звітний місяць, в той час як у
відповідності до змін та доповнень до положення про преміювання робітників, які
не входять до складу виробничих бригад ДП
„Харківській метрополітен”, затверджених наказом № 437 від 21 вересня
2007 року та погоджених з профспілкою, нарахування і виплата премії
працівникові проводиться за відпрацьований звітний місяць.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині є законним та обґрунтованим та підстав для його скасування судова
колегія не вбачає.

Відповідно до  ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо  позивача, на користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги
ОСОБА_1. підлягають частковому задоволенню, судова колегія стягує з ДП
„Харківській метрополітен” в дохід держави судовий збір в сумі 332 грн. 27 коп.
(1 %  від
суми задоволених позовних вимог 33227 грн. 22 коп.), а також витрати з
інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи  в сумі 30 грн.

Керуючись  ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307,  п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст.
314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

в и р і ш и л а  :

Апеляційну  скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 3 вересня 2008 року в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову
про визнання його звільнення з роботи незаконним, поновленні на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та в частині  віднесення судових витрат по справі за
рахунок держави скасувати, ухваливши нове рішення.

Визнати
звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі наказу № 349 - к від 17 грудня 2007
року незаконним.

Поновити
ОСОБА_1 на посаду машиніста 3 класу електропоїзду лінійної роботи електродепо
„Московське” державного підприємства „Харківський метрополітен” з  17 грудня 2007 року.

Стягнути
з державного підприємства „Харківський метрополітен” (розрахунковий  рахунок 0010 Харківська філія  АКБ „Базіс” код МФО  351760, , ІНП
90) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі  33 227 (тридцять три тисячі двісті
двадцять сім) грн. 22 (двадцять дві) коп.

Стягнути
з державного підприємства „Харківський метрополітен” на користь держави судовий
збір в сумі 332 (триста тридцять дві) грн. 27 (двадцять сім) коп. та витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцяти) грн.

В іншій
частині рішення Ленінського районного суду м. Харкова  від 3 вересня 2008 року  залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в  касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: