Справа N 22ц 40 /2008 року.                    Головуючий у 1 інстанції Кологрива Т.М.
- 38.                                     Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА

іменем України.

14 січня 2008 року.                                                                               м.  Миколаїв.

Колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Данилової О.О.,

із секретарем
судового засідання Варміш О.С. ,

з участю:

позивачів
ОСОБА_1 й ОСОБА_2 ,  у відкритому
судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 переглянула рішення місцевого
Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2007
року,  ухваленого в цивільній справі за
позовом ОСОБА_1,  в інтересах ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі й з'явилися до
суду,  виступ прокурора,  який підтримав рішення суду 1 інстанції,  перевіривши в межах оскарження докази,

установила:

2 серпня 2007 року ОСОБА_1
пред'явила позов до ОСОБА_3 про позбавлення того батьківських прав відносно
доньки ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Такі
вимоги обґрунтовувала тим,  що є
піклувальником онуки,  яка з малолітства
проживає разом з нею.

Відповідач,  який є її батьком,  ухиляється від виконання своїх батьківських
обов'язків,  не піклується про здоров'я
доньки,  про її фізичний,  моральний і духовний розвиток,  не займається її вихованням,  не надає матеріального утримання.

Посилаючись на
зазначене просила позов задовольнити.

Відповідач
позов не визнав,  пояснивши,  що сам знаходиться в тяжкому матеріальному
становищі,  оскільки не має постійної
роботи,  сам утримує й виховує ще і
малолітнього сина. Не дивлячись на це,  у
межах можливого надає матеріальне утримання дочці. Приймати ж участь у
вихованні доньки не може,  бо цьому перешкоджає
позивачка.

Представник
органу опіки та піклування проти задоволення позову заперечував.

Рішенням
місцевого Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2007 року у позові
відмовлено за його недоведеністю.

Не
згодившись із таким рішенням,  ОСОБА_1
його оскаржила,  просила скасувати,  а справу передати на новий розгляд суду 1 інстанції,  оскільки,
як на її думку,  місцевий суд
поверхнево дослідив обставини справи й безпідставно не взяв до уваги надані нею
докази.

Апеляційну
скаргу слід відхилити,  оскаржене рішення
суду 1 інстанції
залишити без зміни,  оскільки той
постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи
спір таким чином,  як викладено у
оскарженому судовому рішенні,  суд  1  інстанції виходив з того,
що законних підстав для позбавлення відповідача

2

батьківських
прав відносно неповнолітньої доньки немає,
а тому у позові слід відмовити.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області погоджується з такими обставинами та правовідносинами,  висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення справи,  вважає вірними,  обґрунтованими й законними.

Так,   ст.
ст.  21,
24,  51 Конституції
України,   ст.  5
СК України закріплено що,

·
громадяни України рівні у їх гідності та правах;

·
права і свободи людини є невідчужуваними та непорушним;

·
сім'я,
дитинство,  материнство й
батьківство охороняються державою;

·
материнство
та  батьківство   в
Україні   охороняється   й
заохочується

державою.

Законним
обмеженням такого - є
положення  ст.  164 СК України,  яка передбачає,  що батьки або один із них можуть бути
позбавленні батьківських прав,  якщо буде
встановлено,  що вони ухиляються від
виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною;
вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини,  примушують її до жебракування та
бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини,  а також якщо є хронічними алкоголіками або
наркоманами.

При
цьому,  слід враховувати,  що позбавлення батьківських прав є крайньою
мірою сімейно-правової відповідальності,
яка наступає при винній поведінці батьків чи одного з них.

На
момент постановляння місцевим судом рішення,
підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки не
було,  а тому,  повно,
всебічно та об'єктивно дослідивши обставини справи,  характер відношення відповідача до доньки суд
вірно відмовив у позові.

Відповідач
не вчиняв будь яких дій на шкоду своїй дитині,
по мірі можливості надає доньці утримання. Бажає виконувати свої
батьківські обов'язки,  піклуватися про
здоров'я дитини,  про її фізичний,  моральний і духовний розвиток,  займатися її вихованням.

Що ж до
твердження особи,  яка подала апеляційну
скаргу,  про ігнорування судом наданих
нею доказів,  то воно не може бути взяте
до уваги,  оскільки спростовуються
матеріалами справи.

Стосовно
зазначення апелянта про лобіювання судом інтересів батька всупереч інтересам
дитини,  то вона теж не може бути взяте
до уваги,  оскільки збереження правового
зв'язку батька з дитиною,  як ні найкраще
відповідає перш за все інтересам дитини.

Керуючись  ст.
ст.  307-308,  313-315 ЦПК
України,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
місцевого Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала
набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двох місяців
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України.