Справа № 2-242/2008
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2008 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді                                           Петешенковій
М.Ю.

при секретарі                                                Замковій
І. А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області, Комунального виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного підприємства Самарського району м. Дніпропетровська
Самарського району м. Дніпропетровська про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням, суд -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2007
року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2, треті особи: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, КВ
ЖРЕП Самарського району м. Дніпропетровська про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням, посилаючись на слідуючи обставини.

З відповідачем
по справі вона перебуває у шлюбі з 30 червня 1990 року. Сімейне життя з
відповідачем не склалося на підставі суперечок між ними, які стали виникати у
1998 році, внаслідок чого наприкінці 1999 року відповідач покинув квартиру
АДРЕСА_1, де вони проживали разом і де він був зареєстрований.

Вона зазначає,
що є власницею квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 18 травня 1995 року Восьмою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою.

Позивач вважає,
що вона несе додаткові витрати, оскільки сплачує відповідач не сплачує
комунальні послуги та плату за користування житлом.

У зв'язку з цим,
позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила
задовольнити їх в повному обсязі на підставі обставин, вказаних в позовній
заяві.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що
у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування
положень ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України.

В судове
засідання представник третьої особи - Відділу громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області не з”явився. На адресу суду надійшов лист з проханням розглянути справу
в його відсутності (а.с. 39).

В
судовому засіданні представник третьої особи КВ ЖРЕП Самарського району міста
Дніпропетровськ ОСОБА_4 позовні вимоги вважала не обгрунтованими та не
підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Свідки ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідками позивача, починаючи
з 1999 року ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин.

Вислухавши
пояснення представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст.
405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідно до
ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за
ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім'ї відсутні з поважних причин більш ніж шість місяців, цей строк може
бути продовжено наймодавцем, а у випадку спору - судом.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 30 червня 1990 року до
20 грудня 2007 року (а.с. а.с. 6, 42).

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з договору купівлі-продажу квартири від 18 травня 1995 року (а.с. 9-10),
квартира АДРЕСА_1 була придбана в 1995 році, коли позивач перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем, тобто квартира являлася спільною сумісною
власністю подружжя.

На
теперішній час в спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2

Відповідно до
актів від 05 квітня 2007 року, 05 лютого 2007 року та 01 грудня 2006 року,
відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 починаючи з січня 2000 року,
тобто більш ніж шість місяців (а.с. 20-22).

Доводи
представника позивача про те, що відповідач по справі ОСОБА_2 не мешкає в
спірній квартирі починаючи з січня 2000 року без поважних причин, у зв”язку з
чим він втратив право користування цим житлом, суд не може вважати такими, що
відповідають дійсності, оскільки суперечать зібраним доказам у матеріалах
цивільної справи.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку,
що відповідач будучи фактичним співвласником спірної квартири не може бути
визнаний втратившим право користування цим житлом та необхідним відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Яких-небудь
доказів в підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, представник позивача
суду не надав.

Судом
роз”яснювались представнику позивача положення ст.ст. 10,11,57-60 ЦПК України
та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд
розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає
до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Керуючись ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 71,
72 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-64, 169, 209, 214, 215,
224, 225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю
третіх осіб: Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, Комунального
виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Самарського району
м. Дніпропетровська про визнання втратившим право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
перегляд заочного рішення.

Головуючий суддя:                                                                             М.Ю.
Петешенкова