Справа № 2- 2213
РІШЕННЯ

Іменем
України

04 липня 2008 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в
складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі - Полікарпові Є.В.,

з участю:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3
та ОСОБА_4, треті особи - Орджонікідзевська районна в м. Харкові Рада та
ділянка № 46 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова, про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи - Орджонікідзевська районна в м.
Харкові Рада та ділянка № 46 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова, про поновлення
порушеного права та вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулися до суду з позовом до дочки та колишньої дружини позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 посилаючись на те, що в 1989 році відповідачка
з дочкою добровільно залишила спірне житло, переїхала жити до своєї матері і з
цього часу в квартирі не з'являється, нею не цікавиться і участі в утриманні
квартири не приймає.

В
судовому засіданні позивачі позов підтримали.

Відповідачі
позов не визнали, звернулися до суду зі зустрічним позовом (а.с. 24) про
поновлення їх порушеного права та вселення до спірної квартири посилаючись на
те, що в 1986 році вона одружилася з відповідачем ОСОБА_1 і вселилася в спірну
квартиру, де й була прописана. Після народження в 1989 році доньки сімейні
відносини між нею та чоловіком стали дуже напруженими, оскільки ОСОБА_1
зловживав спиртними напоями, не працював, вихованням дитини не займався,
внаслідок чого в 1997 році вони розірвали шлюб, але до 2005 року вона
продовжувала жити з відповідачем однією сім'єю в спірній квартирі. З метою
позбавлення її прописки та права користування спірним жилим приміщенням ОСОБА_1
в нетверезому стані вчиняв сварки, внаслідок яких вона була вимушена з донькою
ночувати у знайомих. Щоб уникнути викликів міліції мати відповідача - ОСОБА_5
запропонувала їй з донькою тимчасово пожити в її квартирі АДРЕСА_2, і кожного
разу, після сварок з ОСОБА_1 вона з донькою ночувала в квартирі свекрухи, потім
тимчасово перейшла туди жити. Позивачка вважала, що відповідачі вчиняли
стосовно неї та її доньки неправомірні дії та створили їм перешкоди в
користуванні спірним житлом.

В
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 зустрічний позов підтримала.

Відповідачка
ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про
що свідчить корінець судової повістки на її ім'я, яку було вручено для передачі
члену її родини - її матері ОСОБА_3 під особистий підпис (а.с. 35), в судове
засідання не з'явилася, заперечень проти позову не надала, заяви про
відкладання розгляду справи від неї до суду не надходило. За таких обставин суд
вважав за можливе розглянути справу у її відсутність.

Представники
третіх осіб - Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради та КП
«Жилкомсервіс» м. Харкова в судове засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені, звернулися до суду з заявами про розгляд
справи в їх відсутність, при прийнятті рішення по справі покладалися на розсуд
суду (а.с. 13, 36)

Вислухавши
сторони, свідків, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд
вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню
не підлягає.

Судом
встановлено, що спірним житловим приміщенням є житлова кімната площею 17,6
кв.м., розташована в двокімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1, яка не
приватизована і знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс» м. Харкова. В спірній
кімнаті зареєстровані позивач ОСОБА_1 та його колишня дружина - відповідачка
ОСОБА_3, а також їх повнолітня дочка - відповідачка ОСОБА_4 Іншу житлову
кімнату площею 9,6 кв.м. в цій комунальній квартирі займає позивач ОСОБА_2.
Наведені обставини підтверджуються довідкою про склад сім'ї та реєстрацію (а.с.
6) та рішенням Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова № 181/7 від 16 травня
1989 року про відкриття окремих особових рахунків на квартиру (а.с. 39).

В 1986
році позивач ОСОБА_1 одружився з відповідачкою ОСОБА_3 і вселив її в спірну
квартиру, після чого 22 липня 1988 року її було в ній у встановленому порядку
зареєстровано.

Рішенням
Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова № 181/7 від 16 травня 1989 року на
ім'я ОСОБА_1 на його родину, яка складалася з нього та його дружини ОСОБА_3, в
спірній квартирі було відкрито окремий особовий рахунок на кімнату житловою
площею 17,9 кв.м. (а.с. 39).

14
грудня 1989 року у сторін народилася донька - відповідачка - ОСОБА_4 і після
цього, зі згоди матері позивача ОСОБА_5, забравши усі свої речі зі спірної
квартири, добровільно, позивач ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_3 та їх донька
перейшли жити в квартиру ОСОБА_5, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. В 1997
році відносини між сторонами погіршилися і з ініціативи відповідачки ОСОБА_3 їх
шлюб було судом розірвано, в зв'язку з чим позивач ОСОБА_1 повернувся проживати
в спірну кімнату, а відповідачка повертатися з ним до спірної квартири
відмовилася і з донькою залишилася проживати в квартирі ОСОБА_5, де і живе до
теперішнього часу, сплачуючи квартирну плату та комунальні послуги за цю
квартиру. Щодо участі ОСОБА_3 в оплаті квартирної плати та комунальних послуг
за спірну квартиру, то, як вона визнала в судовому засіданні, вона ніколи їх не
сплачувала, оскільки квартирою не користувалася і не цікавилася, а регулярно
платила лише за те житло, яким користувалася, тобто за квартиру АДРЕСА_2.

Наведені
обставини встановлені судом на підставі пояснень свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які
пояснили в судовому засіданні, що протягом останніх щонайменше десяти років, а
взагалі, починаючи з 1989 року, вони жодного разу не бачили відповідачку
ОСОБА_3 або її доньку ні в спірній квартирі, ні в під'їзді, ні біля їх будинку.
Їм відомо, що в спірній квартирі живуть брати ОСОБА_1, до 1989 року жила їх
мати. Ніколи ніяких конфліктів щодо користування цією квартирою ні між братами,
ні між ними та будь - ким - не було. Відповідачка ОСОБА_3 з 1989 року в
квартирі не живе і ніякого її майна в ній нема.

Суд не
має підстав не довіряти поясненням цих свідків, оскільки вони нічим не
зацікавлені в результатах розгляду справи, а, крім того, їх пояснення
співвідносяться з іншими доказами по справі, а саме:

-     актом
перевірки проживання відповідачів в спірній квартирі від 08 квітня 2008 року,
складеного за участю сусідів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та представників житлово -
експлуатаційної організації, згідно якого відповідачі в спірній квартирі не проживають
(а.с. 4);

-     копією
свідоцтва про розірвання шлюбу, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_3 оформили розірвання шлюбу в органах РАЦС 14 грудня 2005
року (а.с. 5);

-     довідкою про
склад сім'ї та прописку, з якої вбачається, що відповідачі разом з позивачем
ОСОБА_1 зареєстровані в кімнаті жилою площею 17,6 кв.м. комунальної квартири
АДРЕСА_1, і їх сусідом є позивач ОСОБА_2., який займає кімнату жилою площею 9,6
кв.м.(а.с. 6);

-     копіями
квитанцій про сплату квартирної плати та комунальних послуг позивачем ОСОБА_1
за спірну квартиру (а.с. 10, 11);

-     квитанціями
про сплату квартирної плати та комунальних послуг відповідачкою ОСОБА_3 за
квартиру АДРЕСА_2 за останні три роки (а.с. 26 - 31);

-     копією рішення
Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова № 181/7 від 16 травня 1989 року,
відповідно до якого на ім'я позивача ОСОБА_1 на його родину, яка складалася з
нього та його дружини ОСОБА_3, в спірній квартирі було відкрито окремий
особовий рахунок на кімнату житловою площею 17,9 кв.м. (а.с. 39).

Відповідно
до ст. 71 ЖК України “При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї
за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або
члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разу спору -
судом”.

На
підставі наданих позивачами доказів та відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України,
суд вважає, що відповідачі відсутні в спірному житловому приміщенні протягом
більше ніж шести місяців без поважних причин, і визнає їх такими, що втратили
право користування спірним житловим приміщенням.

Судом
не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності
відповідачів в спірному житловому приміщенні, і суд не вбачає підстав для
продовження цього строку виходячи з наступного…

Суд
не може прийняти до уваги посилання відповідачки ОСОБА_3 на те, що позивачі
вчиняли стосовно неї та її доньки неправомірні дії та створили їм перешкоди в
користуванні спірним житлом, оскільки ніяких доказів в підтвердження цього
ствердження відповідачі суду не надали, і, як визнала в судовому засіданні сама
відповідачка ОСОБА_3, вона ніколи, нікуди не зверталася ні с письмовими, ні з
усними заявами щодо вчинення ким ось з позивачів відносно них неправомірних дій
чи порушення позивачами їх прав на користування спірним жилим приміщенням.
Також відповідачка ОСОБА_3 визнала в судовому засіданні, що в спірній квартирі
нема майна, яке б належало їй або її дочці, оскільки ще в 1989 році вона добровільно
забрала з квартири усі свої речі і більше їх в квартиру завозити навіть немала
наміру.

Також
суд не може прийняти до уваги і пояснення відповідачки ОСОБА_3 стосовно того,
що протягом останніх дев'ятнадцяти років вона періодично жила в спірній квартирі,
зберігаючи за собою право на користування жилим приміщенням, оскільки
відповідачі не тільки надали суду ніяких доказів в підтвердження цих обставин,
а, навпаки, відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала, що вона взагалі
не може пригадати, коли останній раз була в спірній квартирі, і не змогла
повідомити суду про внутрішній стан квартири і розташування в ній меблів та
спальних місць.

Посилання
відповідачки ОСОБА_3 на те, що вона не мала можливості протягом кількох років
жити в спірній квартирі, оскільки в ній проживав брат її чоловіка - позивач
ОСОБА_2. з дружиною, також не може бути враховано судом в якості поважної
причини відсутності відповідачки протягом дев'ятнадцяти років в спірному жилому
приміщенні, оскільки згідно рішення Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова
№ 181/7 від 16 травня 1989 року в користування позивача ОСОБА_2 в цій квартирі
було надано житлову кімнату площею 9,6 кв.м., а не кімнату жилою площею 17,6
кв.м., в якій відповідачка ОСОБА_3 з донькою були зареєстровані.

Наведені
обставини визнані відповідачкою і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню
не підлягають.

На
підставі викладеного слід дійти висновку, що протягом останніх дев'ятнадцяти
років позивачами не було вчинено ніяких неправомірних дій чи створено перешкод
щодо обмеження або порушення прав відповідачів на користування спірним жилим
приміщенням, тому суд і не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поновлення їх порушеного права та вселення в спірну
квартиру.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в рівних частках на користь
позивача ОСОБА_1 сплачені ним судові витрати по справі, які складаються з
судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, ст. ст. 71 72 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи - Орджонікідзевська
районна в м. Харкові Рада та ділянка № 46 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова, про
визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
задовольнити.

Визнати
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням
в квартирі АДРЕСА_1.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи -
Орджонікідзевська районна в м. Харкові Рада та ділянка № 46 КП «Жилкомсервіс»
м. Харкова, про поновлення порушеного права та вселення, - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати по справі по 8 грн. з кожної на користь
ОСОБА_1

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: