Справа № 2-155/08
ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ
Київський   районний суд   м. Сімферополя  у
Головуючого, судді        Харченко         І.О.
при секретарі                   Мевлюдовій   Ф.І.
у   відкритому   судовому
засіданні  у   м. Сімферополі   цивільну
справу за позовом  ОСОБА_1   до
ОСОБА_2, ОСОБА_3    та   ОСОБА_4
про   стягнення   боргу,
ОСОБА_1   звернулася
до  суду   з
позовом  до   ОСОБА_2, ОСОБА_3  про
стягнення  боргу  за
договором  позики. Свої  вимоги
мотивувала   тим,  що
17.04.2003  року  вона
позичила  ОСОБА_5 1500 доларів
підтверджується  договором позики,  який
оформлений   розпискою.  Відповідно
договору  ОСОБА_5  зобов'язався
повернути   гроші  до
17.04.2004 року. У  ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_5 помер (був   вбитий).
Спадкоємцями  після  його
дружина - ОСОБА_2  та  син  -
ОСОБА_3.   Просить  стягнути
з   відповідачів  на
боргу  за  договорами
позики   в   розмірі
року  позивачка  ОСОБА_1
доповнила  свої  позовні вимоги. Просила стягнути  з
відповідачів  солідарно  на  її  користь
суму  боргу - 7998 грн., суму
інфляційних втрат - 2895 грн. 27 коп.,
3%  річних - 479 грн. 88 коп., а
Ухвалою  суду
від   26.09.2007 року   до
участі  у  справі
в  якості  співвідповідача  залучено
ОСОБА_4,   як  спадкоємця
після   смерті   ОСОБА_6,
залучений  судом   в
якості   співвідповідача.
У судовому   засіданні
позивачка   позовну   заяву
підтримала  з  мотивів
та  підстав,  викладених
у  позові,    просила
її   задовольнити  у
Відповідачі   ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4  у
судове    засідання  не
з'явилися,  про  час
та   місце   слухання
справи   повідомлені   належним
чином,   причини   неявки
суду  не відомі.
позивача   суд   ухвалює
рішення   при   заочному
розгляді справи, що
відповідає   положенням  ст. 224 ЦПК України.  Суд
вважає   можливим   розглянути справу  у
відсутність відповідачів, так
як  мається   достатньо
матеріалів  про  права
і   взаємовідносини     сторін.

Вислухавши
позивачку,   дослідивши   матеріали
справи   та    докази,
надані  сторонами  на
підставі  ст. 60 ЦПК України,  суд
дійшов  висновку,  що
позов  ОСОБА_1  підлягає
частковому   задоволенню   з
таких    підстав.

Відповідно  до   статті   526 ЦК України (від   16 січня 2003 року №  435-IV),
зобов'язання   повинне  виповнюватися   належним
чином   відповідно  до
умов  договору  і
вимогам  дійсного   Кодексу,
інших  актів   цивільного
законодавства,  а   при
відсутності таких умов  і  вимог - відповідно    до
звичаїв   ділового   обороту
або   інших    вимог,
що   звичайно   висуваються.

Відповідно
до  ст. 1046  ЦК України,
за договором  позики одна сторона
(позикодавець)   передає у  власність
другій  стороні  (позичальникові)  грошові
кошти   або інші  речі,
визначені   родовими  ознаками, а
позичальник  зобов'язується   повернути
позикодавцеві  таку  ж
суму   грошових   коштів
(суму  позики)  або
таку  ж   кількість
речей  того ж  роду
та  такої  ж
якості.   Договір  позики
є   укладеним  з
моменту  передання  грошей
або  інших   речей,
визначених   родовими    ознаками.

Відповідно  до
ст. 612   ч.1  ЦК
України,  боржник   вважається
таким,  що   прострочив,
якщо  він  не
приступив  до   виконання
зобов'язання    або   не виконав
його  у   строк,
встановлений    договором    або
законом.

Відповідно  до  ст.
625 ЦК України,   боржник  не
звільняється  від   відповідальності за неможливість  виконання
ним  грошового   зобов'язання. Боржник,  який
прострочив виконання
грошового   зобов'язання,  на
вимогу   кредитора   зобов'язаний   сплатити
суму   боргу  з
урахуванням    встановленого  індексу
інфляції  за   весь
час   прострочення,  а
також   три   проценти
річних   від   простроченої
суми, якщо  інший   розмір
процентів  не   встановлений    договором
або   законом.

Відповідно    до   статті
1051   ГК  України,
позичальник    має   право
оспорити   договір позики   на
тій   підставі,   що
грошові    кошти
насправді   не   були
отримані   їм    від
займодавця   або    були
отримані   в   меншій
кількості,    чим   встановлено
договором.

Договір
позики  є  реальним,
тому    вважається   укладеним
з  моменту  передання грошей.

Статтею   60 ЦПК  України  передбачено, що  кожна
сторона   повинна    довести
ті   обставини, на   які   вона
посилається    як   на
підставу    своїх     вимог
або   заперечень.

Суд    розглядає
цивільну  справу  не
інакше  як  за
зверненням  фізичних  чи
юридичних  осіб,   поданих
відповідно    до  цього
Кодексу,    в  межах
заявлених  ними  вимог і
на  підставі,  доказів
поданих    сторонами    та
іншими    особами,  які
беруть  участь  у
справі  (ст. 11 ЦПК  України).

Судовим   розглядом
встановлено,  що  17.04.2003 року  позивачка
ОСОБА_1 позичила   ОСОБА_5  1500 доларів
США,   що   підтверджується    договором
позики   оформленого    розпискою (а.с.47 ).  За
умовами   цього   договору
ОСОБА_5  зобов'язався  повернути
гроші   до   17.04.2007 року.

Письмова   форма   договору
позики   сторонами    додержана,
що  не  суперечить
вимогам   діючого   цивільного
законодавства,   у   зв'язку
з  чим   суд
дійшов   висновку,  що
між   позивачкою   ОСОБА_1
та   ОСОБА_5   укладено
договор   позики   від
17.04.2003  року    на
зазначену   суму.

05.06.2003 року
позичальника    ОСОБА_5   було
вбито  (а.с.9-13).

Відповідно    до
матеріалів   спадкової   справи №752/03  та
цивільної   справи   № 2-480/05,
після  смерті   ОСОБА_5
відкрилася   спадщина  у
вигляді  частки   автомобілю
марки „МERCEDES-BENZ”,  1988 року
випуску,   державний   номер НОМЕР_1. Заяви про прийняття   спадщини
до  Третьої   сімферопольської   державної
нотаріальної   контори   подали
спадкоємці   першої   черги
ОСОБА_2   (дружина)   та
сини    спадкодавця - ОСОБА_3   і
ОСОБА_6  (ст.1261 ЦК). Спадкоємці   ОСОБА_2
і  ОСОБА_3
отримали   свідоцтва  про
право  на спадщину   по  закону   від   10.03.2004 року   відповідно  за   серію
і    номерами    НОМЕР_2
та
НОМЕР_3.  Кожний  зі
спадкоємців   отримав  у  власність  по
1/6  частки
автомобілю   марки „МERCEDES-BENZ”, 1988 року   випуску,
державний   номер НОМЕР_1.

Крім    того,
спадкоємиця   ОСОБА_2  отримала
свідоцтво   про   право
власності  від 01.03.2004
року  серії  ВВВ № 878796, згідно  якого
їй    належить  право
власності  на  Ѕ
частку  спільного майна,  придбанного
подружжям  у термін
зареєстрованого шлюбу, яке складається
з  права   власності
на  1/2 частку автомобіля     марки „МERCEDES-BENZ”, 1988
року   випуску, державний номер НОМЕР_1
(а.с.18,19   справи  № 2-480/05).

Спадкоємець   ОСОБА_6   свідоцтво  про  право
на спадщину по  закону у вигляді 1/6 частки   автомобіля    марки „МERCEDES-BENZ”, 1988 року   випуску,
державний номер НОМЕР_1, не  отримав,
оскільки   помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно   довідки
Першої   сімферопольської   державної
нотаріальної   контори  від
21.06.2007 року   заведена   спадкова
справа  за   №
807/2006.    З  заявою
про  прийнятя
спадщини
до
нотаріальної   контори   10.11.2006
звернулася    мати    спадкодавця   ОСОБА_6  -
ОСОБА_4,   яка  отримала    свідоцтво   про   право
власності на   спадщину  за
законом.

Ухвалою  суду
від  26.09.2007 року  її
залучено  до  участі
у  справі  в
якості  співвідповідача.

Загальна   вартість    спадкового   майна   спадкодавця  ОСОБА_5,
у   вигляді    1/2
частки   автомобіля    марки   „МERCEDES-BENZ”,
1988 року   випуску,   державний
номер НОМЕР_1,  складає   11420
грн. 64  коп.

З  огляду   матеріалів   спадкової
справи  витікає,   що  на   кожного
спадкоємця   припадає  по
1/3
частки    спадкового   майна
або   по    3806  грн.
88   коп.

Згідно   матеріалів     справи,
відповідачка   ОСОБА_2 08.09.2006
року  внесла  на депозитний   рахунок
Київського   відділу  ДВС Сімферопольського міського управління
юстиції АР   Крим   кошти
в   сумі   3806
грн.  87 коп.  Платіжним
дорученням №  147 від 15.11.2006
року   ці
кошти   були  перераховані
на  ім'я  відповідачці    ОСОБА_4
та  отримані   нею.

З   огляду  на  викладене  суд   доходить    висновку, що    спадкоємці,
відповідачі   по
справі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли    спадщину у порядку, передбаченному   законом.

Статтею   1216 ЦК
України  встановлено,   що спадкуванням  є  перехід
прав та обов'язків (спадщини)   від   фізичної
особи,   яка  померла (спадкодавця), до   інших осіб (спадкоємців).

Спадкування
здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу
спадщини   входять   усі
права  та   обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент відкриття   спадщини і
не  припинилися   внаслідок
його   смерті (ст.1218 ЦК
України).

У   першу   чергу
право   на
спадкування   за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за   життя спадкодавця  та
народжені    після  його смерті, той  з
подружжя,   який   його
пережив,   та   батьки (ст.1261 ЦК).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові
спадкодавця належить протягом  шести   місяців
від дня, коли він  дізнався  або міг
дізнатися   про  відкриття спадщини,  пред'явити свої   вимоги
до   спадкоємців,  які
прийняли  спадщину,   незалежно від    настання
строку   вимоги.

Згідно  ст. 1282 ЦК
України   спадкоємці  зобов'язані
задовольнити  вимоги  кредитора
повністю,  але  в
межах   вартості  майна,
одержаного у  спадщину.  Кожен
із  спадкоємців  зобов'язані
задовольнити   вимоги   кредитора
особисто,  у   розмірі,
який   відповідає   його
частці   у   спадщині.

Судом   встановлено,  що
загальний   борг   відповідачів    перед
позивачкою   дорівнює    1500
доларів   США,   який
вони   й   повинні
повернути    позивачці   у   повному  обсязі.
Між   відповідачами   борг
повинен   бути    розподілений   таким
чином   -  ОСОБА_2
-1/3  частка   боргу,
ОСОБА_3  - 1/3    та
ОСОБА_4 - 1/3 .  Отриманного   ними
спадкового  майна  та
коштів    достатньо    для
погашення   боргу   перед
позивачкою.

Відповідно    до
ст.99    Конституції   України
і   Указу   Президента
України  від 25 серпня  1996 року
№  762/96   «Про
грошову   реформу   в
Україні»  грошовою  одиницею
і   єдиним    законним
засобом    платежу    на
території   України  є
гривня,  таким  чином
з  відповідача  підлягає
стягненню   сума    у
гривні,    яка     еквівалентна  1500
доларів  США   за
курсом   Національного    банку
України  (4,852),  що
на   день    ухвалення
рішення    судом    становить
7278 грн.

Суд
приходить  до   висновку
про   те,   що
сума    заборгованості   за
договорами  позики  повинна
бути   стягнена  з
відповідачів,   а   саме:
з  ОСОБА_2   на
користь   ОСОБА_1 підлягає     стягненню  1/3
частка     від    загальної
суми   боргу  - 2426
грн., з  ОСОБА_3   на
користь   позивачки    підлягає
стягненню  1/3   частка
від   загальної  суми
боргу  -   2426
грн., з ОСОБА_4  також   1/3
частка    від   загальної
суми   боргу - 2426 грн.

Позовні   вимоги    ОСОБА_1
щодо   стягнення  з
відповідачів  на   її
користь   індексу інфляції   та
трьох   відсотків   річних
за   вищевказаним    договором
не  підлягають  задоволенню,
оскільки   згідно  пояснень
позиачки  нею   гроші
позичалися  у   долларах
США,  а  індексації
підлягає   лише  національна
валюта  України.

Відповідно  до  ст.
88 ЦПК   України,  стороні,
на   користь  якої
ухвалено   рішення, суд    присуджує
з   другої    сторони    понесені
нею  і    документально   підтверджені   судові
витрати.

На   підставі
ст. ст. 526, 612, 625, 1046,
1051, 1216,  ч.1 ст. 1230, ч.2 ст.
1281, 1282   ЦК   України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218,  218,
224-226 ЦПК  України,  с у д
-

В И Р І
Ш И В:

Позов
ОСОБА_1   до  ОСОБА_2,
ОСОБА_3    та   ОСОБА_4
про  стягнення  боргу
-   задовольнити     частково.

Стягнути  з
ОСОБА_2  на  користь
ОСОБА_1   в   рахунок
погашення  боргу  2426
грн. 00  коп.,   витрати
по  сплаті  судового
збору  у   розмірі
17  грн,  витрати
на  інформаційно-технічне  забезпечення    судового
розгляду   справи   у
Київскому  районі  м. Сімферополь -  10
грн.,  а  всього
2453 грн. 00 коп.

Стягнути  з  ОСОБА_3   на
користь  ОСОБА_1   в
рахунок  погашення  боргу
2426  грн. 00  коп.,
витрати  по  сплаті
судового  збору  у
розмірі  17  грн,
витрати  на  інформаційно-технічне  забезпечення    судового
розгляду   справи   у
Київскому  районі  м. Сімферополь  - 10
грн.,  а  всього
2453 грн. 00 коп.

Стягнути  з
ОСОБА_4  на  користь
ОСОБА_1   в   рахунок
погашення  боргу  2426
грн. 00  коп.,   витрати
по  сплаті  судового
збору  у   розмірі
17  грн,  витрати
на  інформаційно-технічне  забезпечення    судового
розгляду   справи   у
Київскому  районі  м. Сімферополь  - 10
грн.,  а  всього
2453 грн. 00 коп.

В  решті
вимог    позов  залишити
без  задоволення.

Рішення   може   бути  оскаржене  в
апеляційному  порядку
до  Апеляційного  суду
АР Крим   через   Київський
районний
суд   міста  Сімферополя
шляхом
подачі   в  10-денний   строк
з  дня   проголошення   рішення
заяви   про   апеляційне
оскарження   і  подання
після   цього   протягом  20
днів   апеляційної   скарги.

Суддя: