У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Пшонки М.П.,             Прокопчука Ю.В.                 Романюка Я.М., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» треті особи: професійна
спілка «Незалежна профспілкова організація «Октан» працівників закритого
акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та визнання незаконними
наказів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 25 березня 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 25 червня 2008 року,

встановила:

В серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що наказом генерального директора ЗАТ “ЛИНІК” від 10
липня 2007 року № 328-ЛС його звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату
працівників. Оскільки його не ознайомили з наявними вакансіями по його
кваліфікації, порушили його переважне право на залишення на роботі, звільнили
за наявності обґрунтованої незгоди на звільнення НПО “Октан”, членом якої він
є, просив суд поновити його на роботі на посаді водія автобусу ЛАЗ-5207 FT,
колони пасажирських перевезень автотранспортного цеху № 27 ЗАТ “ЛИНІК”,
стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2
599 грн. 21 коп. та 5 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 25 березня 2008
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 25
червня 2008 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просив
скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити
позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для
висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального права, а
отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для
скасування вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 25 березня 2008
року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 25 червня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                       Прокопчук Ю.В.                            Романюк
Я.М.