overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

24
листопада 2008 року                                                                      м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 2 липня 2008 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2008 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Оболонської
районної у м. Києві державної адміністрації про недоцільне використання
аліментів,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що за
рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2007 року з нього
на користь відповідачки на утримання дитини стягуються аліменти. З листопада
2007 року по квітень 2008 року ним була перерахована сума в розмірі 13 054 грн.
34 коп. Оскільки відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною він не
може перевіряти цільове використання перерахованих ним коштів. На звернення до
опікунської ради з питанням перевірки цільового використання аліментів
відповіді він не отримав. Просив розділити суму аліментів &frac14;
частини всіх доходів на дві рівні части - 1/8 з яких
щомісяця перераховувати на особовий рахунок (вклад “Дитячий”) Печерського
відділення Державного ощадного банку України, а іншу 1/8 частину перерахувати
на ім'я відповідачки для задоволення витрат на проживання доньки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 2 липня 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2008 року,
у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 2 липня 2008 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 12 серпня 2008 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Касаційна скарга необґрунтована. Доводи скарги висновків суду не
спростовують. Передбачених законом підстав неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм процесуального права не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини 3 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки
та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про
недоцільне використання аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                      В.І. Гуменюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 листопада 2008 року                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Гуменюка В.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора      м. Сніжне в інтересах держави в особі
державного підприємства (далі - ДП) «Сніжнеантрацит» до ОСОБА_1 про
відшкодування майнової шкоди,

в
с т а н о в и л а:

У листопаді 2007 року прокурор м. Сніжне в інтересах
держави в особі ДП «Сніжнеантрацит», звернувшись до
суду з указаним позовом, зазначав, що з            4 травня 2005 року до теперішнього
часу ОСОБА_1 працює майстром лампової шахти «Ударник» ДП
«Сніжнеантрацит».

У період з лютого до червня 2006
року ОСОБА_1 привласнив гірничо-шахтне обладнання, яке знаходилося на
зберіганні в коморі лампової, всього на суму 70 779 грн.

Постановою Сніжнянського міського
суду Донецької області від 26 вересня 2007 року кримінальна справа у відношенні
ОСОБА_1 за обвинуваченням за    ст. ст.
367 ч. 2, 263 ч. 1 КК України закрита на підставі ст. 1 п. «б» Закону України
від 19 квітня 2007 року «Про амністію».

З підстав, передбачених ст. 1166 ЦК
України, прокурор м. Сніжне просив стягнути з відповідача 70 779 грн. завданої
підприємству майнової шкоди.

Рішенням Сніжнянського
міського суду Донецької області від 22 квітня 2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ДП
«Сніжнеантрацит» 70 779 грн.

Додатковим рішенням Сніжнянського
міського суду Донецької області від   3
червня 2008 року вирішено питання судових витрат.

Ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 22 серпня 2008 року рішення Сніжнянського міського
суду Донецької області від 22 квітня 2008 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сніжнянського
міського суду Донецької області від 22 квітня 2008 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 22 серпня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк
У х в а л а

І
м е н е м  У к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Яреми А.Г.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні 2 грудня 2008 року цивільну справу за позовом Хмельницького вищого
професійного училища № 25 до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку за касаційною
скаргою Хмельницького вищого професійного училища № 25 на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 11 липня 2007 р. та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 2 квітня 2008 р.,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 р. Хмельницьке вище професійне училище № 25 звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_1 про його виселення з к. 146-147 гуртожитку,
розташованого за адресою: м. Хмельницький, вул. Миру, 613. У позовній заяві
зазначалось, що з 1993 р. ОСОБА_1 проживає
у вказаному гуртожитку, власником якого з 1994 р. є позивач. У листопаді
2003 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір найму жилого
приміщення - кімнат АДРЕСА_1 гуртожитку строком на 1 рік. Відповідно до умов
цього договору позивач має право вимагати виселення особи з займаного
приміщення без надання іншого жилого приміщення з попередженням про це за три
місяці. 12 квітня 2006 р. відповідач ОСОБА_1
був попереджений про майбутнє виселення, проте у добровільному порядку
він не виселяється та продовжує проживати у гуртожитку, а тому позивач просив
ухвалити рішення про його примусове виселення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 липня 2007 р. залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 2 квітня 2008 р., у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній Хмельницьке вище професійне училище № 25 просить скасувати
судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права, та справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини, що не були встановлені в рішенні
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами
допущені порушення або неправильне застосування норм  матеріального або процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

У х в а л и л а:

Касаційну скаргу Хмельницького вищого професійного училища № 25 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 11 липня 2007 р. та ухвалу Апеляційного
суду Хмельницької області від 2 квітня 2008 р. відхилити, а зазначені судові
рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Лихута Л.М.
Охрімчук Л.І.
У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

7 листопада 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 серпня 2008 року в справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - комунальне підприємство
“Житловик-3”, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд із вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1.
Відповідачка є власником квартири НОМЕР_1 за цією адресою, яка знаходиться
поверхом вище. 10 березня 2006 року з квартири відповідачки сталося залиття
гарячою водою квартири позивачів, внаслідок чого їм було завдано матеріальну та
моральну шкоду. Уточнивши під час судового розгляду позовні вимоги, просили суд
стягнути з відповідачки на їх користь 3 888 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди,          2 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди, 920, 20 грн. витрат по проведенню
судово-технічної експертизи, судові витрати.

Рішенням Євпаторійського міського суду Автономної Республіки
Крим від 17 серпня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 26 серпня 2008 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2., ОСОБА_3 2 500 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 300 грн. на відшкодування моральної шкоди, 920, 20 грн.
витрат по проведенню судово-технічної експертизи., та на користь держави
судовий збір у сумі            51 грн. В
задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування ухвали апеляційного суду з підстав неправильного застосування судом
норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до нього
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного
судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частиною 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - комунальне підприємство
“Житловик-3”, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                         М.В. Патрюк
Справа № 2-0-188/2008
ДЕСНЯНСЬКИЙ  РАЙОННИЙ СУД  МІСТА ЧЕРНІГОВА
22 вересня 2008 року
районний суд міста Чернігова у складі:
головуючого - судді Коверзнева
при секретарі - Балаба О.А.,
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне значення,
особи: Чернігівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області,
року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення, а саме, що її матір - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є
дочкою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
обґрунтування заяви зазначила, що встановлення даного факту необхідно для
отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на майно
матері, яке успадковане нею від ОСОБА_3. Також зазначила, що змушена вирішувати
вказане питання в судовому порядку, через відсутність свідоцтва та актового
запису про народження матері, які б підтвердили факт родинних відносин між
судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала і наполягала на задоволенні.
Будучи допитаною в якості свідка підтвердила, що її матір - ОСОБА_4 є дочкою
особи не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої
Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
є дочкою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Дослідженими в судовому засіданні
доказами, які в сукупності узгоджуються між собою, зокрема: довідкою
Терехівської сільської ради Чернігівського району (а.с. 15) та показаннями
свідка, підтверджується, що матір"ю ОСОБА_4 була ОСОБА_3, яка померла
є підставою для задоволення заяви і встановлення факту родинних відносин між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3., що необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на
статтями 208, 209, 212 - 215, 256, 259, 294 ЦПК України, суд
задовольнити. Для отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4,
встановити факт, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була дочкою ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішення
суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Заява про
апеляційне оскарження рішення подається протягом 10 днів з дня його
проголошення, а апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання заяви.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження рішення, якщо подається в строк, встановлений для подання
заяви.

Головуючий:
Справа № 2-1221/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

03.04.
2008 року                                                                                                          м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова  у складі

головуючого   судді        -
Матвієвської
Г.В.

при
секретареві               -          Оболєнській С.А.

розглянувши у
попередньому  судовому  засіданні
в м. Харкові  цивільну  справу
за  позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про  розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі з
08.11.2003  року,  від шлюбу
мають  дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач звернулась до  суду з
цим  позовом та  просить
розірвати їх  шлюб, пояснюючи,
що  сім'я  фактично розірвана, спільне  господарство не ведеться, спору про поділ
майна немає, примирення  неможливе.

В  попереднє судове
засідання позивач   з'явився,  позов
підтримав, просив  його  задовольнити.

Відповідач  в  попереднє судове
засідання   з'явився,    позов
визнав  повністю, заперечень
проти   позовних вимог не надав.

Відповідно  до  ч.4
ст. 130  ЦПК  україни
при  визнанні  позову
ухвалюється  судове рішення  в
порядку, встановленому  ст.
174  цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.
174 ЦПК  України  у  разі
визнання  відповідачем позову суд за  наявності для
того  законних підстав  ухвалює рішення  про
задоволення  позову.

Заслухавши
позивача,  відповідача,  вивчивши матеріали  справи, суд  вважає, що
позов  підлягає задоволенню, так як сім'я
існує формально, стосунки
розірвані остаточно,  відродити її  не  виявляється можливим.

Витрати по  розірванню  шлюбу суд  покладає на
відповідача.

На  підставі ст. ст.110,112  Сімейного Кодексу України,  керуючись

ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215  ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб  між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 08.11.2003 р.  у міському відділі реєстрації актів
цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий  запис
№  1611.

Місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити з ОСОБА_1.

Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання  шлюбу
в  органах РАГС  у
розмірі  17  грн.
покласти на  ОСОБА_2.

Рішення  може  бути
оскаржене  в  апеляційному
порядку  до  Апеляційного
суду   Харківської області
через  суд  першої
інстанції шляхом  подачі  в 10-денний
строк  з  дня
проголошення рішення  заяви  про апеляційне оскарження  і
поданням  після  цього
протягом 20  днів апеляційної  скарги, з подачею її копії  до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                    Матвієвська
Г.В.
Справа
№ 2- 14742008 рік
ІМЕНЕМ                   УКРАЇНИ
Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі :
головуючого - судді Глібко О.В.,
при секретарі - Гарбуз О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивачка звернулася з позовом до суду і просила розірвати їх шлюб, який
був зареєстрований 06 листопада 1993
року у  відділі РАГС
Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова. При цьому позивачка посилається на
те, що сім'я фактично розпалася.
Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, просив
позов задовольнити  та розірвати їх шлюб.
Суд
вважає, що даний шлюб необхідно розірвати із наступних причин. Як встановлено
судом сторони уклали шлюб 06 листопада 1993
року у  відділі РАГС
Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова, а з 26.09.2007 року шлюбні
відносини сторони не підтримують, сумісне господарство не ведуть з цього ж
часу, проживають по різним помешканням. Головною причиною розпаду сім'ї стало
непорозуміння  у характерах, різні
погляди на сумісне сімейне життя. Сім'я розпалася і поновленню не підлягає.
Від даного шлюбу сторони мають дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за згодою сторін, після розірвання шлюбу залишається
проживати з матір'ю - ОСОБА_1
про розподіл майна, на час розгляду справи, відсутній.
подальше сумісне  проживання сторін і
збереження їх шлюбу буде суперечить інтересам сторін та їх неповнолітній дитині
, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.
того, що в розпаді сім'ї винні обидві сторони,
подальші трати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу суд покладає
підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
ст. 112 Сімейного кодексу України суд -
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
шлюб між  ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
зареєстрований 06 листопада 1993  року
у  відділі РАГС Орджонікідзевського
райвиконкому м. Харкова, актовий запис № 698.
Місцем проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
після розірвання шлюбу визначити
проживання з матір'ю - ОСОБА_1
з   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державне мито при
отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в розмірі з кожного по 10 грн.( десять
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Орджонікідзевський  районний суд шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
:
Справа № 2-1466/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня
2008
р.      Орджонікідзевский районний суд м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі- Липовецькій В.В.

за участю позивача- ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_2

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м.Харкові
цивільну
справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про  розірвання шлюбу,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду  з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, зареєстрованого 21.09.2001 р.. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
посилається на те, що між ними не склалися відносини, протягом останніх років
виникали постійні скандали, претензії, відповідачка неодноразово не ночувала
дома, приходила в нетверезому стані, приводила
стороннього чоловіка, що привело до втрати відчуттів і припинення
шлюбних стосунків у листопаді 2007 р.

Відповідачка проти позову
про розірвання шлюбу не заперечувала, вказуючи, що  чоловік неповажно  ставився
до її 10-річного сина, ОСОБА_2 вимушена була працювати на важкій роботі
в цеху, всю заробітну плату віддавати чоловіку, між сторонами було відсутнє
взаємопорозуміння, кожен дотримувався різних поглядів на сімейне життя,  позивач заперечував зареєструвати дружину в
будинку, який вони спільно побудували і примушував  складати розписки нібито  про відсутність претензій по розподіл майна,
на якому вона зараз наполягає.

Виходячи з наведеного, суд
вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130
ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст.. 174  ЦПК України.
Згідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи
встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2001
р., дітей не мають.

Сторони
з листопада 2007 р. не підтримують шлюбні відносини, проживають
роздільно,  наполягають на розірванні
шлюбу,  оскільки їх сім*я розпалася
остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя,
примирення  і збереження сім*ї неможливі,  шлюб існує формально, його збереження
суперечило б  їх інтересам. Таким чином,
визнання відповідачем пред*явленого позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного і
керуючись ст.ст.130, 174 ЦПК України, ст..ст. 110, 112 Сімейного Кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований між
ОСОБА_1та ОСОБА_2 21 вересня 2001 р. у відділі реєстрації актів громадянського
стану Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова під актовим записом
№ 616, розірвати.

При видачі свідоцтва про
розірвання шлюбу стягнути держмито в доход держави з ОСОБА_1-25 грн.,
ОСОБА_2  від витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до 05 липня 2008 р. через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги  або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ  -