справа № 2 - 274/08р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2008 року

смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого суді Сташківа Н.Б.

при секретарях : Гук Р.Б.,

Драус О.О.

адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом
ОСОБА_2
до
ОСОБА_3
про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач
ОСОБА_2
у червні 2008 року звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3
про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться
АДРЕСА_1
, як на частку в майні, набутому подружжям за час шлюбу.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач
ОСОБА_2
посилається на те, що, перебуваючи у шлюбних стосунках з 1969 року, рішенням Підволочиської селищної ради Підволочиського району від 1979 р. відповідачу
ОСОБА_3
дозволено будівництво житлового будинку на існуючій садибі
АДРЕСА_1
. Даний будинок завершений будівництвом у 1998 році за їх спільні кошти та кошти їх батьків. У 2003 році
ОСОБА_3
видано свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_1
їх шлюб було розірвано, однак на даний час вони не можуть дійти обопільної згоди, щодо поділу будинковолодіння, у зв'язку із чим просить визнати за нею право власності на Ѕ частку нерухомого майна, набутого подружжям під час шлюбу за адресою
АДРЕСА_1
.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2
заявлені вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві та доповнила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1
між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб, який розірваний у 2007 році. За час спільного проживання подружжям з допомогою батьків та за їх спільні кошти був збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою
АДРЕСА_1
. У 2003 році Підволочиська селищна рада встановила факт належності та визнала за
ОСОБА_3
право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою
АДРЕСА_1
, та на ім'я відповідача у 2003 році видано свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння. На даний час між нею та
ОСОБА_3
виникають суперечності щодо володіння, користування та розпоряджання спірним нерухомим майном, яке вирішити в добровільному порядку неможливо. Пояснила, що з 2002 року вона проживала у м. Скалаті Підволочиського району у будинку своєї матері, оскільки відповідач зловживав алкогольними напоями, крім того її мати згідно медичного висновку потребувала стороннього догляду та допомоги, тому і не мала можливості проживати за адресою смт. Підволочиськ Тернопільського району і не приймала будь-якої участі у здійснені поточних ремонтів, не давала згоди на їх проведення. Крім того даний будинок не потребував проведення будь-яких будівельних чи внутрішньооздоблювальних робіт, оскільки був збудований у 1998 році і є практично новим, однак кошти, які витрачені відповідачем та їх спільними дітьми на ремонт, згідна в добровільному порядку повернути відповідно до представлених квитанцій. Також доповнила, що після оформлення на її ім'я правовстановлюючих документів вона не заперечує, щоб у частці, яка буде їй належати, проживали їх діти та онуки, які згодом завершать будівництво свого власного житлового будинку над гаражем та господарськими будівлями по
АДРЕСА_1
.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечив, та пояснив, що між ним та позивачем по справі у 1969 році був зареєстрований шлюб. У 1979 році вони розпочали будівництво житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1
, який завершили у 1998 році. З 2002 року їх відносини погіршились через негідну поведінку позивача
ОСОБА_2
подружніх стосунках, у зв'язку з чим вони фактично припинили ведення спільного господарства, крім того вона не турбувалась інтересами сім"ї, не дбала про матеріальне становище дітей, не брала участі у проведенні поточних ремонтів, тому їх шлюбні стосунки припинились і позивач вимушена була переїхати проживати до своєї матері у м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області. З того часу він разом із дітьми провели ремонтні роботи, зокрема замінили вікна, двері, підлоги, покриття даху будинку, практично повністю провели внутрішньооздоблювальні роботи, у зв'язку з чим вартість будинку значно зросла, а також враховуючи те, що він проживає разом із своїм повнолітнім сином, невісткою та двома малолітніми онуками, тому не заперечує проти того, щоб визнати за позивачем право власності лише на 1/3 частку спірного будинковолодіння.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти :

ІНФОРМАЦІЯ_1
Староскалатською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області зареєстровано шлюб між
ОСОБА_3
та
ОСОБА_2
, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис №

15;

15 травня 1979 року рішенням Підволочиської селищної ради Тернопільської області затверджено протокол № 2 уповноважених колгоспу ім. Леніна про дозвіл
ОСОБА_3
будівництва житлового будинку на існуючій садибі
АДРЕСА_1
, після чого виготовлено генеральний план та акт винесення в натурі червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель індивідуального будівництва;

рішенням Підволочиської селищної ради
НОМЕР_2
встановлено факт належності та визнано право власності на житловий будинок і господарські будівлі в
АДРЕСА_1
, після чого 06 липня 2003 року на ім'я
ОСОБА_3
видано свідоцтво про право власності серії
НОМЕР_1
;

ІНФОРМАЦІЯ_1
шлюб між
ОСОБА_3
та
ОСОБА_2
– розірвано про що, відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції видано свідоцтво серії
НОМЕР_3
, про що зроблено відповідний актовий запис № 62;

Зі слів сторін судом установлено, що з 2002 року вони фактично припинили подружні стосунки, нарізно вели господарство, крім того позивач
ОСОБА_2
переїхала у м. Скалат Підволочиського району з поважних причин, у зв'язку із хворобою своєї матері, яка потребувала стороннього догляду, що підтверджується довідкою, виданою Підволочиською центральною районною лікарнею від 02 вересня 2008 року.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодесу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Судом установлено, що будинковолодіння
АДРЕСА_1
є об"єктом спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_3

ОСОБА_2
та підлягає поділу між ними. При цьому не можуть бути взяті до уваги при визначенні розміру часток кожного з подружжя посилання відповідача
ОСОБА_3
на те, що вартість будинковолодіння значно зросла у звязку із проведеними внутрішньооздоблювальними ремонтами, а також покази свідків
ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
,
ОСОБА_6
,
ОСОБА_7
, які підтвердили зазначені обставини, оскільки такої підстави для визначення розміру часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, законом, зокрема ст. 70 Сімейного кодексу України, не передбачено. З цих же підстав не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача на те, що з ним проживають неповнолітні внуки, яким після поділу будинковолодіння бракуватиме місця для проживання, оскільки позивач
ОСОБА_2
не проживала у спірному будинковолодінні з поважних причин – хвороби матері. Крім цього, син відповідача
ОСОБА_4
здійснює будівництво власного житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1
, у якому має намір проживати, що сторонами не оспорюється, а позивач
ОСОБА_2
не заперечує проти того, щоб разом із нею проживав її син, невістка та двоє їх малолітніх дітей.

Таким чином судом установлено порушення прав позивача
ОСОБА_2
, які підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частку майна
АДРЕСА_1
смт. Підволочиська, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 294, п. 4 ст. 295 ЦПК України, ст.ст. 60, 68, 69, 70, Сімейного кодексу України, суд, п. 30 Постанови ПВС України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_2
право власності на Ѕ частину будинковолодіння, розташованого за адресою
АДРЕСА_1
, як частку в майні, набутому подружжям за час шлюбу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Заява про апеляційне оскарження рішення подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, апеляційна скарга - протягом 20 днів після заяви про апеляційне оскарження або без попереднього подання такої заяви, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя