Головуючий у першій інстанції Журавель П.І.                               Справа № 22ц-397/08
Доповідач Артеменко І. А.                                                                     Категорія ЦП: 40
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО січня 2008 року                                                                                               м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого   Артеменка І. А.,

суддів                Градовського Ю.М.,

Суворова В.О.,

при секретарі Велич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою державного підприємства „Іллічівський морський
торгівельний порт" на рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від 5 жовтня 2007 року по справі за позовом прокурора Одеської області в інтересах ОСОБА_1до
державного підприємства „Іллічівський морський
торгівельний порт" про поновлення на роботі і виплату
заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановила:

У липні 2007
року прокурор Одеської області в інтересах ОСОБА_1звернувся до суду із позовом до державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт" про поновлення
строку для звернення до суду із зазначеним позовом; про визнання незаконним наказу начальника державного
підприємства „Іллічівський морський
торгівельний порт" № 130 - Л від 12.07.2006 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оператора розвантажувальної
установки 4-го терміналу порту по ч. 1 ст. 36 КЗпП України; поновлення на
посаді оператора розвантажувальної установки 4-го терміналу ДП „Іллічівський морський торгівельний порт"; стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у розмірі 11217,56 гривень.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 5 жовтня 2007
року позов задоволено частково. Поновлено позивачу
строки для звернення із зазначеним позовом до
суду. Скасовано наказ начальника державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт" № 130 - Л, від
12.07.2006 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оператора розвантажувальної установи 4-го терміналу порту по ч. 1
ст. 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на
посаді оператора розвантажувальної установки 4-го терміналу державного підприємства „Іллічівський
морський торгівельний порт". Стягнуто
з державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт" на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного
прогулу у розмірі 7081,16 гривні.

В апеляційній
скарзі державного підприємства „Іллічівський морський торгівельний порт" просить рішення суду скасувати, по справі
постановити нове рішення, яким відмовити у позові прокурору Одеської
області в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм права.

2

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні
здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися
обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників
процесу,  колегія суддів вважає,
необхідним скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позов прокурора Одеської області в інтересах ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами ч.
1 ст. 36 КЗпП України, звільнення за згодою
сторін можливе тільки тоді, коли сторони виявили бажання розірвати трудовий договір і досягай взаємної згоди, однак ОСОБА_1
свою згоду про розірвання трудового договору не давала

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним
судом встановлено, що 11.07.2000 року наказом № 128 - Л ОСОБА_1 була
прийнята на роботу в Іллічівський морський торгівельний порт оператором
розвантажувальної установки (а с. 34).

12.07.2006    року
наказом № 130 - Л ОСОБА_1
була звільнена з роботи в

Іллічівськом морському торгівельному порту
відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а. с.

7 - 9). З наказом про звільнення ОСОБА_1 була
ознайомлена 24.01.2007 року про що

свідчить її підпис(а с
9).

Між тим, згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України, звільнення за згодою сторін
можливе тільки тоді, коли сторони виявили
бажання розірвати трудовий договір і досягли взаємної згоди. ОСОБА_1 же свою згоду про розірвання трудового договору з підстав ч,
1 ст. 36 КЗпП України не давала, що не заперечує відповідач.

За правилами ч.
2 ст. 232 КЗпП України - безпосередньо у міських судах розглядаються трудові спори за заявами про поновлення на роботі
незалежно від підстав припинення
трудового договору, оплату за час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, суд при винесенні рішення про поновлення
на роботі одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність
скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та
поновленні її на роботі, а також про те, що заробітну плату ОСОБА_1 потрібно обчислювати з 24.01.2007 року, так як до цього дня
ОСОБА_1 на роботу не виходила за власним бажанням, а не
вимушено.

Крім того, колегія суддів погоджується з тим, що строки звернення до суду з
позовом про поновлення ОСОБА_1 на роботі були пропущені з поважних причин, а тому
можуть бути поновлені., виходячи з наступного.

25.01.2007    року ОСОБА_1 звернулась з письмовою скаргою до
Іллічівськом

транспортної прокуратури, в якій просила внести
припис про усунення порушень

трудового законодавства про її звільненні ,
зобов'язати відділ кадрів Іллічівського

морського торгівельного порту видати їй копію
наказу № 130 - Л від 12.07.2007 року і

трудову книжку (а. с. 21 - 22).

15.02.2007 року
Іллічівський транспортний прокурор вніс припис на ім'я начальника ДП „Іллічівський морський транспортний порт" про усунення
порушень КЗпП України, та зобов'язав
негайно видати заявнику копію наказу № 130 - Л від 12.07.2006 року і трудову
книжку на ім'я ОСОБА_1 та копію заяви, яка стала підставою для звільнення.

02.03.2007 року
ДП „Іллічівський морський торгівельний порт" на припис прокурора надіслав відповідь, у якій
зазначається, що „видати трудову книжку ОСОБА_1 неможливо у зв'язку з неявкою заявника до служби комплектування та
підготовки кадрів ДП „Іллічівський морський торгівельний порт".

03.04.2007 року Іллічівськом транспортним прокурором на ім'я начальника ДП
„Іллічівський морський торгівельний порт" було внесено протест на наказ №
130 - Л від 11.07.2006 року.

3

07.05.2007 року за підписом
заступника начальника ДП „Іллічівський морський торгівельний порт" прокурору Іллічівськом транспортної прокуратури
була дана відповідь на протест у якій було відмовлено у
задоволенні вимог протесту (а с. 30-31).

26.04.2007 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою скаргою в Одеську обласну
прокуратуру, в якій скаржиться на бездіяльність прокуратура Іллічівської
транспортої прокуратури щодо захисту її прав від злочинних посягань з боку
посадових осіб ДП „Іллічівського морського
торгівельного порту", ставлячи вимогу про порушення кримінальної
справи (а. с. 151 - 152).

2005
року в прокурату Одеської області надійшла заява голови Незалежної профспілки ДП „Іллічівський морський торгівельний
порт" ОСОБА_2 в якій він просив „прийняти всі необхідні заходи, передбачені діючим законодавством
для забезпечення законності і захисту законних прав і
інтересів працівника ДП „Іллічівського морського порту" члена НПРП
ОСОБА_1 (а с. 155).

2006
року у прокуратуру Одеської області
начальником ДП „Іллічівський морський торгівельний порт"
було відправлено документи необхідні для складання зазначеного позову, ці документи надійшли в прокуратуру 12.06.2007 року.

27.06.2007    року прокуратурою Одеської області було
підготовлено зазначену

позовну заяву (а с. 2).

Таким чином, зазначене свідчить про поважність причин пропуску строку на звернення
до суду з позовом.

У доводах апеляційної скарги апелянти посилаються на порушення судом норм
права. На думку колегії суддів, викладені у скарзі доводи не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, яке
призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні обставини по
справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213,215 ЦПК України, а тому не
вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.
303, 307 ч.1 п1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного підприємства „Іллічівський морський
торгівельний порт" відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 5 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду України.