УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

5 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової
В.М.

Данчука
В.Г.,

Григор'євої
Л.І.,

Косенка В.Й.,
-

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового
боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 14 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 28 лютого 2007 року,

в с т а
н о в и л а:

У грудні 2005 року позивач звернувся в суд із
позовом про стягнення боргу, посилаючись на те, що в жовтні 2002 року позичив
відповідачу 7 060 доларів США, з яких 3 тис. доларів США ОСОБА_2 повинен був
повернути до 1 січня 2003 року, а решту -
до липня 2003 року. Оскільки відповідач свої зобов'язання  в установлений строк не виконав, на  звернення не реагує,  просив суд позов задовольнити.

Рішенням
Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від                 28 лютого 2007 року, позовні
вимоги задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48 269 грн. 22 коп.
основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних -  2 993 грн. 28 коп., витрати на юридичні
послуги - 500 грн., вартість експертизи - 470 грн. 72 коп., 360 грн.  судового збору, а всього 52 593 грн. 22 коп.

У  касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, оскільки ними, на думку касатора, неправильно визначено
курс долара США та помилково застосовано норми ЦК УРСР 1963 року, у зв'язку з
чим ставить питання про скасування судових рішень, ухвалення нового рішення про
залишення позову без розгляду  та
закриття провадження у справі.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно
зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно
до ст. 374 ЦК УРСР 1963 року за договором позики одна сторона передає другій
стороні у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість
речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент
передачі грошей або речей.

Задовольняючи
позов, місцевий суд, з яким погодилась і апеляційна інстанція,  виходив із того,  що відповідно до розписки від 16 жовтня 2002
року, написаної та підписаної  ОСОБА_2,
останній позичив у ОСОБА_1 7 060 доларів США, які в установлений строк не повернув.

Однак,
установивши правильно обставини справи, суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, допустив помилку при здійснення розрахунку суми боргу внаслідок
визначення курсу долара США на момент виникнення зобов'язання, а не на момент
ухвалення рішення.

За таких
обставин судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених                ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд суду першої інстанції.

Керуючись
ст. ст. 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а
л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення
Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 лютого 2007 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

В.М.
Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко