ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
“2” грудня 2008 року
Ялтинський міський суд Автономної
головуючого, судді
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
і ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,
Позивач звернувся до
Ялтинського міського суду АРК із зазначеною позовною
заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд :
-              Стягнути на користь ОСОБА_1 у
відшкодування майнової шкоди дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять гривень, у
відшкодування моральної шкоди п'ять тисяч гривень, а усього - сім тисяч п'ятсот
двадцять п'ять гривень.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12 травня 2008
року ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗІЛ 5301, держномер НОМЕР_1, яким володів з
відповідних підстав, на вул. Радянська, 35 у смт. Сімеїз, порушив вимоги п.
10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося зіткнення з
транспортним засобом Міцубісі, держномер НОМЕР_2, який належить на праві
власності ОСОБА_1. Відповідно відповідач має відшкодувати майнову шкоду у
розмірі, який не відшкодований страховою виплатою, і моральну шкоду, яка
полягає у душевних стражданнях внаслідок пошкодження майна.
Відповідач та третя особа проти позову заперечували ОСОБА_3 і третя особа ОСОБА_4 заперечували проти позову,
наполягаючи, що ОСОБА_3 відшкодував вартість ремонту транспортного засобу
Відповідач ОСОБА_2 у
судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.
Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають
значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх
допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача за довіреністю
ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_3, третьої особи, повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про таке.
Як вбачається з постанови судді Ялтинського міського суду
АРК у справі про адміністративне правопорушення № 3-7903/2008 р., 12 травня
2008 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗІЛ 5301, держномер НОМЕР_1, на вул.
Радянська, 35 у смт. Сімеїз порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху
України, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», держномер НОМЕР_2.
Власником транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове право, право підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особи, які беруть участь у справі, в порядку ч. 1 ст. 61
ЦПК України визнали, що відповідач ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної
пригоди був володільцем транспортного засобу
ЗІЛ, держномер НОМЕР_1.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України).
Розмір майнової шкоди визначений згідно розрахунку страхового відшкодування
від 13 червня 2008 року, отже підлягає стягненню з ОСОБА_3 невідшкодована сума
в розмірі 2525 гривень.
Зважаючи на те, що позивач у зв'язку із пошкодженням його майна зазнав
душевних страждань, йому була завдана моральна шкода, яка підлягає
відшкодуванню в порядку ст. ст. 23, 1167 ЦК України. При цьому суд погоджується
з розміром відшкодування моральної шкоди, який визначений позивачем, адже він
відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань, вимогам
розумності і справедливості.
Таким чином, розглянувши цивільну справу в присутності представника
позивача, відповідача та третьої особи, суд дійшов висновку, що підлягають
задоволенню вимоги до відповідача ОСОБА_3, у задоволенні позову до ОСОБА_2
Питання про розподіл судових витрат вирішується
відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 22, 23, 1166,
1167, 1187, 1188 ЦК України,  ст. ст. 1,
3 - 8, 10, 11, 15, 60, 61, 158, 179, 209, 212-215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4
про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування
майнової шкоди дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять гривень, у відшкодування
моральної шкоди п'ять тисяч гривень, а усього - сім тисяч п'ятсот двадцять
В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі п'ятдесят дев'ять гривень, суму
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в
розмірі тридцять гривень, а усього вісімдесят дев'ять гривень п'ятдесят
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в
десятиденний  строк з наступного дня
після його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК
України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст.
ст. 223, 294 ЦПК України.

СУДДЯ -