У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України в складі:

Яреми А.Г.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Києві 22 жовтня 2008 року справу за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної ради м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим, ОСОБА_2 про визнання рішення виконавчого комітету
незаконним, ордеру недійсним, виселення та вселення за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 16 липня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 31 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 р. ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Київської районної ради м.
Сімферополя, ОСОБА_2 про визнання рішення виконавчого комітету Київської
районної ради м. Сімферополя від 26 жовтня 1999 р. та ордеру, виданого на ім”я
ОСОБА_2, недійсними, вселення у квартиру АДРЕСА_1. Посилався на те, що згідно з
рішенням виконавчого комітету від 8 липня 1999 року він отримав ордер № 1 на
вказану квартиру, яка є службовим приміщенням,
та вселився в неї, проте у 30-денний термін не зареєстрував його в житлово-експлуатаційній
організації, оскільки 2 серпня 1999 року він був взятий під варту та згодом
засуджений. 26 жовтня 1999 р.  виконавчий
комітет Київської районної ради м. Сімферополя визнав цей ордер недійсним та
надав цю квартиру як службову ОСОБА_2, видавши йому ордер. Про це він, ОСОБА_1,
дізнався у 2004 року, перебуваючи в ССІ № 15.

Вважаючи зазначене
рішення виконавчого комітету від 26 жовтня 1999 року незаконним, просив його
скасувати, виселити ОСОБА_2 з квартири, а його, позивача, вселити в спірну
квартиру.

Рішенням Київського
районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 липня 2007
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 31 березня 2008 року, у задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і
ставить питання про скасування судових рішень й ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в  межах  касаційної
скарги  правильність застосування судом
першої  або  апеляційної
інстанції  норм  матеріального
чи процесуального  права  і  не  може  встановлювати
або (та) вважати доведеними  обставини,  що  не  були  встановлені  в  рішенні   чи відкинуті   ним,
вирішувати   питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про
те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм  матеріального або процесуального права, які призвели
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 липня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 31 березня 2008 року
відхилити, а зазначені судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Лихута Л.М.
Охрімчук Л.І.