листопада   2008 року                                                      м.
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу
за позовом закритого акціонерного товариства "Український
медіа холдинг" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за касаційною
скаргою судді Алуштинського міського суду Лантратової Антоніни Іванівни на
окрему ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від                 16 квітня 2008 року,
в с т а н о в и л а:
2007 року закрите акціонерне товариство (далі - ЗАТ) "Український медіа
холдінг" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
за договором купівлі-продажу від 28 лютого            2001 року товариство придбало в
ОСОБА_1 384 прості іменні акції
рішенням суду від 15 березня 2004 року вказаний договір купівлі-продажу цінних
паперів визнано недійсним.

Рішенням суду
від 16 жовтня 2007 року визнано недійсним і договір купівлі-продажу цінних
паперів, укладений 28 лютого 2004 року між ним і ОСОБА_1, у зв'язку з  недобросовісністю останньої.

Оскільки
вказані договори визнано недійсними у зв'язку з недобросовісністю відповідачки,
чим йому заподіяно збитки, позивач просив відшкодувати йому їх у натурі шляхом
стягнення з відповідачки на його користь 384 простих іменних акцій ТОВ
"Онікс", а  також стягнути з
ОСОБА_1 на його користь збитки в розмірі 28 980 193 грн. 73 коп. та дивіденди
за 2005 - 2007 роки.

Ухвалами
Алуштинського міського суду від 21 листопада 2007 року відкрито провадження у
справі за вказаним позовом і задоволено заяву про забезпечення позову.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від                  16 квітня 2008 року зазначені
ухвали суду першої інстанції скасовано, відмовлено ЗАТ "Український медіа
холдінг" у відкритті провадження у справі за вказаним позовом.

Окремою
ухвалою того ж суду від 16 квітня 2008 року доведено до відома голови
Алуштинського міського суду про порушення суддею цього суду норм процесуального
права для вжиття необхідних заходів до вдосконалення організації роботи з
вивчення й однакового застосування суддями цивільного процесуального
законодавства, що регламентує рух позовної заяви та визначає підстави відкриття
провадження у справі.

В обгрунтування касаційної скарги суддя Алуштинського міського суду
Лантратова А.І. посилається на невідповідність висновків суду обставинам
справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм
процесуального права та ставить питання про скасування окремої ухвали.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи окрему ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що  спір виник між ЗАТ "Онікс", ЗАТ
"Український медіа холдінг"
та           ОСОБА_1,
правовідносини в цій справі стосуються корпоративних прав і є корпоративними, а
також з того, що даних про реєстрацію і знаходження належного ЗАТ
"Онікс" майна на території підсудності Алуштинського міського суду
немає, у зв'язку з чим ухвали судді першої інстанції Лантратової А.І. від 21
листопада 2007 року постановлені з порушенням процесуальних норм щодо правил
підвідомчості та підсудності.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися неможна.

Так, статтею 320 ЦПК
України встановлено, що апеляційний суд
у  випадках  і  в  порядку,
встановлених статтею  211  цього Кодексу,  може постановити окрему ухвалу,  в якій зазначити  порушення норм  права і помилки,  допущені судом першої інстанції,  які не є підставою для скасування рішення чи
ухвали суду першої інстанції.

Отже,
окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час
судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що
цьому сприяли.

Згідно
з ч. 1 ст. 15 зазначеного Кодексу
суди  розглядають  в порядку цивільного судочинства справи про
захист порушених,  невизнаних або
оспорюваних прав,  свобод чи
інтересів,   що   виникають
із  цивільних,  житлових,
земельних, сімейних,  трудових відносин,  а також з інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно
до положень Закону
України від 15 грудня 2006 року
№ 483-V "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів" та внесених змін до ч. 1
ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи,  що
виникають  з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством  та  його
учасником  (засновником,
акціонером),  у  тому
числі  учасником,  який вибув,
а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських
товариств, що пов'язані  із
створенням,  діяльністю,  управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Частинами
1, 3 ст. 167 ГК України встановлено, що під корпоративними відносинами маються
на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних
прав, якими є права  особи,  частка
якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації,
що  включають  правомочності
на  участь  цієї
особи в управлінні
господарською  організацією,  отримання
певної  частки   прибутку (дивідендів)  даної
організації  та  активів
у  разі  ліквідації останньої  відповідно
до  закону,  а
також  інші  правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

Статтею 116 ЦК
України визначені окремі права учасників господарського товариства, серед яких:
брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому
документі, крім випадків, установлених законом; брати участь у розподілі
прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у
встановленому порядку з товариства; здійснити відчуження часток у статутному
(складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у
товаристві, у порядку, встановленому законом; одержувати інформацію про
діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Отже, за
предметним складом господарському суду повинні бути підвідомчі справи у спорах,
які виникають з корпоративних відносин, якщо вони стосуються саме корпоративних
прав учасників (засновників, акціонерів) господарського товариства,
передбачених ч. 1 ст. 167 ГК України та ст. 116 ЦК України, а також інших прав,
які передбачаються у інших законах або у статутних документах господарського
товариства.

Крім
того, законодавець чітко розмежував підсудність таких справ за суб'єктним
складом.

Так,
якщо виходити зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарському суду
підвідомчі справи у спорах, які виникають із корпоративних відносин, лише між
учасниками (засновниками, акціонерами) та самим господарським товариством.
Тобто,  сторонами у такому спорі
обов'язково мають бути господарське товари­ство та його учасники
(засновники, акціонери), у  тому  числі
учасники,  які вибули.  Також відповідно до змісту цієї норми справи
за участю фізичної особи (не суб'єкта господарської діяльності) у спорах між
самими учасниками (засновниками, акціонерами) без участі господарського
товариства підвідомчі господарському суду тільки у разі, якщо підстави та
предмет спору стосуються створення, діяльності, управління та припинення
діяльності господарського товариства.

Як
убачається з матеріалів цієї справи, в обгрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що з вини відповідачки він не зміг скористатися правами, визначеними
ст. 116 ЦК України, у зв'язку з цим він вважав, що ОСОБА_1 заподіяла йому
збитки. Правовою підставою позову                   ЗАТ "Український медіа
холдінг" зазначило ст. ст. 11, 16, 509 ЦК України, а також  ст. 22 указаного Кодексу й ст. 225 ГК
України, якими визначено поняття збитків, установлено способи відшкодування
збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також склад та розмір
відшкодування збитків. Предметом позову, тобто матеріально-правовою вимогою
позивача, в цьому випадку було відшкодування збитків. Крім того, позивач на
підставі ч. 4 ст. 22 ЦК України зазначив у клопотанні  спосіб такого відшкодування - в натурі.

Звертаючись
до суду з позовом, ЗАТ " Український медіа холдінг"  вважало, що його права порушено саме
діями  ОСОБА_1, а тому звернулося з
позовом саме до неї.

Згідно
з матеріалами справи відповідачка акціонером                            ЗАТ
"Український медіа холдінг", у тому числі учасником, який вибув,  не була.

Таким
чином, чіткої вказівки в законі на підвідомчість справи з таким предметним і
суб'єктним складом саме господарському суду немає.

Крім
того, згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови,
що  виникають   з
приводу   нерухомого   майна, пред'являються   за
місцезнаходженням  майна  або
основної  його частини.

Однак,
у даному позовні відсутні вимоги щодо нерухомого майна ЗАТ "Онікс", а
тому погодитися з висновком  апеляційного
суду щодо грубого порушення суддею першої інстанції вимог ст. 114 ЦПК України
неможна.

Ураховуючи
наведене, наявність ускладнень при розмежуванні корпоративних справ, категорії
яких чітко визначені в п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України,  та справами, що виникають з відносин,
похідних від корпоративних, а також те, що зі змісту оскаржуваної в касаційної
порядку окремої ухвали суду апеляційної інстанції  не вбачається, що останній належним чином
установив причини та умови,  що сприяли  вчиненню суддею порушення норм процесуального
права (на його думку), апеляційний суд прийшов до передчасного висновку про
необхідність  постановлення окремої
ухвали стосовно судді  Алуштинського міського суду  Лантратової А.І.

За таких
обставин зазначена окрема ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, п. 3 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу судді Алуштинського міського суду Лантратової Антоніни Іванівни
задовольнити.

Окрему ухвалу
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від                 16 квітня 2008 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Я.М. Романюк