Справа № 2 - 377/08 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

19 червня 2008 року                                                                                   м.
Балаклія

Балаклійський
районний суд у складі :

Головуючого
- судді Чайка І.В.

При
секретарі - Красюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до Акціонерного товариства закритого типу
«Спецбудмонтаж» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И
В :

Зважаючи
на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у
обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд на
підставі п.3 ст.209ЦПК України вважає за необхідне проголосити вступну та
резолютивну частини.

Керуючись  ст. 21,24, 48 КЗпП України,  ст.ст.10,11,60, 88,212-216  ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити
ОСОБА_1в задоволенні позовних вимог  до
Акціонерного товариства закритого типу «Спецбудмонтаж» про стягнення заробітної
плати та моральної шкоди.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Мотивоване
рішення буде виготовлено не пізніше п'яти днів з дня його оголошення,
тобто,  23 червня 2008 року.

СУДДЯ:

Справа № 2 - 377/08 р.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

19 червня 2008 року                                                                                   м.
Балаклія

Балаклійський
районний суд у складі :

Головуючого
- судді Чайка І.В.

При
секретарі - Красюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до Акціонерного товариства закритого типу
«Спецбудмонтаж» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И
В :

16 січня
2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до АТЗТ «Спецбудмонтаж» про
стягнення заробітної плати та моральної шкоди, вказуючи у своєму позові, що він
працював з 01.10.2004 року в АТЗТ «Спецбудмонтаж»   постачальником будівельних матеріалів за
усним договором та при звільненні 01.07.2005 року підприємство не розрахувалось
з ним у повному обсязі та має заборгованість по заробітній платі у сумі 2 746
грн., але позивач оцінює суму заборгованості у зв'язку з підвищенням цін та
тарифів у 5 500 грн. та просить стягнути заборгованість за весь час затримки
виплати заробітної плати з розрахунку 1000 грн. щомісячно, тобто 24000
грн.  У зв'язку з невиплатою заробітної
плати він вважає, що йому спричинено моральну шкоду, оскільки відповідач
відмовляється сплатити борг по заробітній платі та взагалі вважає, що позивач
не працював на вказаному підприємстві. 11.05.2005 року позивачу призначена ІІ
група інвалідності, страждає його сім'я, моральну шкоду позивач оцінює у 20 000
грн.

У
судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги збільшивши моральну
шкоду до 100 000 грн., просить встановити факт, що від дійсно працював у АТЗТ
«Спецбудмонтаж» з 01.10.2004 року по 30.06.2005 року та зобов'язати відповідача
сплатити податки до державного бюджету пенсійного фонду за весь час його
трудової діяльності на підприємстві.

У
судовому засіданні позивач пояснив,що він працював з 01.10.2004 року в АТЗТ
«Спецбудмонтаж»   постачальником
будівельних матеріалів за усним договором.
Він працював  на будівництві
оздоровчого комплексу «Єскоріал» в м. Кривий Ріг де займався придбанням
будматеріалів через підприємство «Енергія» Доказами про те, що він дійсно
працював на підприємстві відповідача вважає накладні, яки додав до позову. При
звільненні 01.07.2005 року підприємство не розрахувалось з ним у повному обсязі
та має заборгованість по заробітній платі у сумі 2 746 грн., але позивач оцінює
суму заборгованості у зв'язку з підвищенням цін та тарифів у 5 500 грн.    У зв'язку з невиплатою заробітної плати він
вважає, що йому спричинено моральну шкоду, оскільки відповідач відмовляється
сплатити борг по заробітній платі та взагалі вважає, що позивач не працював на
вказаному підприємстві. 11.05.2005 року позивачу призначена ІІ група
інвалідності, страждає його сім'я, моральну шкоду позивач оцінює у 20 000 грн.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що позивач на
підприємстві ніколи не працював, трудовий, або цивільний договір з ним не
укладав, заробітна плата йому  не
нараховувалася та не виплачувалася, податки та обов*язкові платежі за нього не
платилися. Представник відповідача вважає, що позивач не надані позивачем
документи на підтвердження позовних вимог є неналежними доказами по справі,
тому що жоден з них не вказує на трудові взаємовідносини позивача з
відповідачем.

Вислухавши
пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідка, вивчивши
матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно
ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником
підприємства

У
відповідності до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило,
у письмовій формі. Додержання письмової форми трудового договору є обов*язковим
у разі його укладенні з фізичною особою. При укладенні трудового договору
громадянин зобов*язаний подати паспорт,трудову книжку,документ про освіту
,  довідку про стан здоров*я.
Укладення  трудового договору
оформляється наказом власника про зарахування працівника на роботу.

Частиною
1 ст. 48 КЗпП України  встановлено, що
трудова книжка є основним документом про
трудову діяльність працівника

Судом
встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1НОМЕР_1останнім місцем роботи
позивача вказане ЗАТ «Балакліяагропромбуд», де він працював з 16.08. по 02.12.
2002 року / а.с. 169- 176/. Позивач  не
заперечував, що  після вказаного
періоду  в його трудову книжку інших записів
про працю занесене не було.

Управління
Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі повідомило, що згідно даних
персоніфікованого обліку  відомості на
застраховану особу ОСОБА_1 по підприємству АОЗТ «Спецбубмонтаж» за 2004 -2005
роки відсутні / а.с. 165/

Частина
1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень.

У
відповідності до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази,які містять
інформацію щодо предмета доказування

Як
вбачається з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Надані
позивачем у якості доказів про знаходження
його у трудових відносинах з АОЗТ «Спецбубмонтаж» протокол № 15 від
18.03.2005 року/ а.с.18/,відомість про отримання захисних засобів / а.с.19-23/,
накладна-вимога / а.с. 24/, табель / а.с.36/ не можуть бути прийняти судом як
належний доказ, тому, що, як пояснив сам позивач ці документи складені ним
власноруч, крім того в них не має прізвища позивача та посилання на  підприємство відповідача або його печатки.

Акт /
а.с. 27, / рахунок-фактура / а.с.41 , надані позивачем у якості доказів по
справі, також не можуть бути прийняти судом як належний доказ, тому, що він
складений між ОСОБА_1. та ДП «Криворізьким державним центром стандартизації,
метрології та сертифікації», а доказів про те, що позивач при складенні цього
акту діяв від  імені  підприємства відповідача, позивач у судове
засідання не надав.

Надані
позивачем квитанції  / а.с.29-33/ також
не можуть бути прийняті  судом як доказ
по справі, тому що вони свідчать про перерахування сум платником ОСОБА_1.
отримувачу ОСОБА_1.Крім того сам позивач не заперечував у судовому засіданні,
що ці квитанції свідчать про те, що він сам перераховував собі гроші.

Доручення
на отримання матеріалів / а.с.38, , табель / а.с.36/, довідки про надходження
виробів  / а.с. 61-62/  ,надані позивачем у якості доказів про
знаходження  його у трудових відносинах з
АОЗТ «Спецбудмонтаж»  , не можуть бути
прийняти судом як належний доказ, тому, що, як пояснив сам позивач ці документи
складені ним власноруч, крім того в них не посилання на  підприємство відповідача або його печатки.

Надані у
якості доказів по справі накладні, рахунки-фактури,податкові накладні,рахунки,
ТТН, специфікації, свідоцтва / а.с. 42-60, 63-86 / взагалі не мають відношення
до   справи , тому що в них взагалі  немає посилання ні на позивача ні на
відповідача.

Суд
також не може прийняти до уваги пояснення свідка ОСОБА_2.. тому що у судовому
засіданні він лише підтвердив , що мешкав з позивачем,а  достовірних даних про працевлаштування
позивача до підприємства відповідача він не
має.

Таким  чином, суд вважає ,що позивач не надав суду
належних доказів, що він дійсно перебував у трудових відносинах з АОЗТ
«Спецбубмонтаж», з ним укладався трудовій договір,підприємство має перед ним
заборгованість по заробітній платі та спричинило йому моральну шкоду.

Керуючись ст. ст.21,24, 48 КЗпП
України ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 216 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог  до
Акціонерного товариства закритого типу «Спецбудмонтаж» про стягнення заробітної
плати та моральної шкоди.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ: