Справа НОМЕР_1-2399/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем         України

11 грудня 2008
року.   Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської  області в
складі: судді Кобзія Б.І., при секретарі Герасименко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Кременчуці цивільну справу за позовом фізичних осіб ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження
майном, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, в
якому просили суд постановити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні ними - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права
користування та розпорядження 1/3 частиною АДРЕСА_1 , а саме:

- зобов'язати ОСОБА_3 у триденний строк зняти
огорожу до їх будинку та зняти замки які він встановив у квартирі НОМЕР_1
;

- зобов'язати
ОСОБА_3 у триденний строк відновити хвіртку яку він демонтував;

- зобов'язати
ОСОБА_3 відновити огорожу на земельній ділянці, яка слугувала межею між їх та ОСОБА_3
земельними ділянками.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та представник позивача ОСОБА_2. ОСОБА_4 позовні  вимоги підтримали, суд пояснили, що
Крюківським районним судом м.Кременчука була розглянута цивільна справа
за  позовом  ОСОБА_1 і ОСОБА_2. до ОСОБА_3 про визнання
недійсним заповіту ОСОБА_5 та визнання за ними права власності на 1/3 частину
АДРЕСА_1.  Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 2 квітня 2008
року визнано недійсним заповіт від 27.02 2003 року, складений від імені ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 і посвідчений приватним
нотаріусом Спірідовичем М.В. Одночасно судом було визнано за ОСОБА_1 та
за  ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 право
власності на І/3 частину АДРЕСА_1.

Відповідачем ОСОБА_3 рішення Крюківського районного суду було
оскаржене в апеляційному порядку . 17 вересня 2008 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ухвалою
апеляційного суду рішення Крюківського районного суду від 02.04 2008 року
залишено без змін .

Отримавши ухвалу апеляційного суду
вони почали оформлення документів на право
власності на спадщину у МБТІ  міста
Кременчука, але  коли  прибули до будинку по АДРЕСА_1 то виявили, що
ОСОБА_3 самовільно зруйнував вхідну хвіртку, яка вела у двір будинку і на її
місці збудував бетонну огорожу. Замінив замки на вхідних дверях квартири
НОМЕР_1, порушив огорожу яка розділяла земельні ділянки і слугувала межею, поспилював дерева. Таким чином, ОСОБА_3
своїми незаконними діями чинить їм перешкоди і вони не мають змоги зайти у
частину будинку ( кваритиру НОМЕР_1 ), яка належить їм на праві власності. На
їх вимоги у добровільному порядку усунути перешкоди ОСОБА_3 відповів грубою
лайкою і заявив що недопустить їх у двір, тому вони вимушені звертатися до суду
з даним позовом і просять їх вимоги задовільнити.

Відповідач
ОСОБА_3 в судове засідання  особисто не
з»явився. Представник відповідача  по
довіреності  ОСОБА_6  заявлений позов не визнала, суду пояснила, що
вона  з чоловіком ОСОБА_3  тривалий час проживає в частині спірного
будинку. Декілька років доглядали ОСОБА_5 і вважають, що саме вони мають
унаслідувати по заповіту спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5, в
тому числі і  1/3 частину будинку, що
належала померлій. Вони не згодні ні з рішенням Крюківського районного суду від
02.04.2008 року, ні з рішенням апеляційного суду Полтавської області,
подали  касаційну скаргу і заперечують
проти користування  позивачами
присудженою останнім частиною будинку. Одночасно  представник відповідача ОСОБА_6 пояснила, що
відповідач не перешкоджає тому, щоб позивачі користувалися будинком, але не
збирається зносити встановлену ним після першого рішення суду (яке скасоване)
огорожу, встановлювати хвіртку у двір на місці, де вона була до встановлення
бетонного паркану та відновлювати огорожу між земельними ділянками, оскільки на
це були витрачені значні кошти. Замки на дверях квартири НОМЕР_1 не міняв, тому
підстав їх знімати не має. Якщо позивачі бажають, то хай за свої кошти  встановлюють хвіртку та відновлюють огорожу
між земельними ділянками. Позов вважає необгрунтованим і не підлягаючим
задовільненню.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приймає до уваги слідуюче.

В серпні 2003
року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Крюківського районного суду м.Кременчука з
позовом до ОСОБА_3, в якому просили суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5,
посвідчений 27.02.2003 року приватним нотаріусом Спірідовичем М.В. на користь
ОСОБА_3 та визнати за ними право власності на квартииру НОМЕР_1 будинку
АДРЕСА_1, яка мала належати їм на підставі заповіту від 18.12.1987 року.

Рішенням  Крюківського районного суду м.Кременчука  в задовільненні позову ОСОБА_1  та ОСОБА_2 було відмовлено.  В подальшому за скаргою позивачів справа була
переглянута  апеляційним судом
Полтавської області, рішення суду першої інстанції було скасоване, а справа
була направлена на новий розгляд.

В
подальшому справа за  позовом  ОСОБА_1 і ОСОБА_2. до ОСОБА_3 про визнання
недійсним заповіту ОСОБА_5 та визнання за ними права власності на квартиру
НОМЕР_1 , будинкуАДРЕСА_1була  повторно розглянута Крюківським районним
судом.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука
від 02.04. 2008 року визнано недійсним заповіт від 27.02 2003 року,
складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, та  визнано за ОСОБА_1 і
за  ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 право
власності на І/3 частину АДРЕСА_1.

Відповідачем
ОСОБА_3 рішення Крюківського районного суду було оскаржене
в апеляційному порядку. 17 вересня 2008 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Полтавської
області розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_3 і  ухвалою апеляційного суду рішення
Крюківського районного суду м.Кременчука від
02.04 2008 року залишено без змін.

За час розгляду
справи в суді відповідач ОСОБА_3 демонтував старий дерев»яний  паркан з хвірткою, яка вела у двір до
квартири НОМЕР_1 та встановив на місці паркану бетонну огорожу, прибрав
огорожу, яка слугувала межею між  його
земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_5, відрізав газопостачання від
квартири НОМЕР_1, що підтвердила в судовому засіданні і представник відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_6, яка заявила, що відповідач не заперечує проти того, щоб
позивачі користувалися частиною будинку, однак відновлювати хвіртку в двір не
збирається і встановлювати огорожу між земельними ділянками не буде, так як уже
витратив  значні кошти на її
встановлення.

Таким чином, в
судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачів про те, що
вказаними діями відповідача їм чиняться перешкоджи в користуванні належачою
їм  на законних підставах власністю, а
тому їх вимоги є обгрунтованими і підлягають задовільненню.

На
підставі викладеного та керуючись ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України , та
ст.ст.386 , 391 ЦК України, суд -

Р І Ш И В:

Позовну заяву
фізичних осіб ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до фізичної особи ОСОБА_3 про усунення перешкод
у здійсненні права користування та розпорядження майном задовільнити.

Зобов»язати
ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свого права
користування та розпорядження належачою їм на праві приватної власності 1/3
частиною (квартирою НОМЕР_1) в будинку АДРЕСА_1, а саме:

-     зобов»язати ОСОБА_3 зняти встановлену ним
огорожу та замки на дверях квартири НОМЕР_1 і забезпечити ОСОБА_1 і ОСОБА_2.
доступ до належачої їм на праві приватної власності 1/3 частини будинку (
квартири НОМЕР_1) та господарських будівель в будинковолодінні АДРЕСА_1;

-     зобов»язати ОСОБА_3 відновити демонтовану
ним хвіртку - вхід до будинковолодіння та квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1;

-     зобов»язати ОСОБА_3 відновити огорожу на
земельній ділянці, яка слугувала межею між його земельною ділянкою та земельною
ділянкою, що на даний час належить ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування сплаченого
державного мита 8  грн. 50 коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтаської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: