У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 року                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Шешорської сільської ради, третя особа Коломийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації, про визнання рішення незаконним та визнання свідоцтва
про право власності недійсним,

в
с т а н о в и л а:

У 2007 році позивачка,
звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що під час перебування у
шлюбі з відповідачем був побудований будинок АДРЕСА_1. У 1987 році шлюб було
розірвано.

Ухвалою Косівського районного народного суду
Івано-Франківської області від 12 травня 1987 року затверджено мирову угоду,
відповідно до умов якої її частка у будинку становить 53%, а частка відповідача
- 47%, однак у 2006 році ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на весь
будинок, чим порушив її права.

Посилаючись на викладене,
просила визнати незаконними рішення виконкому Шешорської сільської ради від 24
січня 1990 року та від 14 лютого 1990 року в частині визнання права власності
на будинок за ОСОБА_2 та визнати недійсним свідоцтво про право власності на
будинок.

Рішенням Косівського
районного суду Івано-Франківської області від            5 лютого 2008 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 7 травня 2008
року, позов задоволено частково. Визнано незаконними рішення виконкому Шешорської
сільської ради від 24 січня 1990 року № 2 та додаток № 1 до цього рішення в
частині надання ОСОБА_2 права на оформлення права власності на будинок та
рішення виконкому Шешорської сільської ради від 14 лютого 1990 року № 33 в
частині визнання права власності на будинок за ОСОБА_2 Визнано недійсним
свідоцтво про право власності на будинок, видане на ім'я ОСОБА_2

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Косівського
районного суду Івано-Франківської області від              5 лютого 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від       7 травня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва