Справа № 22ц-1067/2008 р.
Головуючий у I інстанції -
Категорія - цивільна
Доповідач - Євстафіїв О.К.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2008 р.

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Хромець Н.С.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

при
секретарі

Зіньковець О.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Менського районного суду від 22.04.2008 р. по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

у липні 2007 р. ОСОБА_3 пред'явив позов до
ОСОБА_2 і ОСОБА_1, у якому просив стягнути на його користь, після уточнення позовних
вимог у судовому засіданні, 17002 грн. 86 коп. на відшкодування матеріальної
шкоди, 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди та понесені по справі судові
витрати. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.03.2007 р. з вини ОСОБА_1 за
участю автомобілів, що належать йому і ОСОБА_2, належний йому автомобіль зазнав
механічних ушкоджень. Згідно з висновком судової експертизи, розмір завданих
йому у такий спосіб збитків становить 17002 грн. 86 коп. Вищевказаними діями і
відмовою добровільно відшкодувати шкоду йому було завдано також і моральної
шкоди на вищевказану суму у вигляді втрати душевного спокою, відриву від
звичайних занять та необхідності прикладення додаткових зусиль для відновлення
своїх порушених прав.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено у
наступний спосіб: на користь ОСОБА_3 стягнуто:

- з
ОСОБА_2 - 17002 грн. 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 250 грн. на
відшкодування вартості висновку спеціаліста - автотоварознавця, 131 грн. 97
коп. на повернення витрат по сплаті державного мита, 15 грн. на відшкодування
витрат з інформаційно-технічного розгляду справи, а всього 17399 грн. 83 коп.,

- з
ОСОБА_1 - 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди і 15 грн. на відшкодування
витрат з інформаційно-технічного розгляду справи; з останнього також стягнуто 8
грн. 50 коп. мита на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1
просять змінити дане рішення. При цьому вони посилаються на те, що розмір
завданої ОСОБА_3 шкоди необхідно визначити виходячи з цін, що були чинними
станом на момент її завдання, тобто виходячи з її розміру, який вказано у
висновку експерта-автотоварознавця від 12.04.2007 р. № 0356, що становить 11996
грн. 89 коп. Суд же І інстанції при визначенні розміру матеріальної шкоди
виходив з розміру цієї шкоди, що визначено у висновку судової автотоварознавчої
експертизи від 03.03.2008 р. № 1094-1096, що є неправильним,

-
відшкодування позивачеві моральної шкоди у повному обсязі суперечить чинному
законодавству, т.я. не існує точних критеріїв її майнового виразу.

У судовому засіданні представник позивача
апеляційну скаргу не визнав. Сенс його доводів зводиться до того, що рішення
місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд І
інстанції виходив з того, що за завдану ОСОБА_3 матеріальну шкоду має
відповідати ОСОБА_2 як володілець джерела підвищеної небезпеки, а за завдану
моральну шкоду - ОСОБА_1 як особа, винна у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди. Але цих висновків суд дійшов без дотримання норм матеріального права,
що регламентує спірні правовідносини.

Так, по справі встановлено, що:

-
21.03.2007 р. за участю автомобілів, що належать позивачеві й ОСОБА_2, з вини
ОСОБА_1, який керував автомобілем, що є власністю ОСОБА_2, сталася
дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ці автомобілі зазнали механічних
пошкоджень. Це підтверджується матеріалами справи № 3-782-07 Коропського
районного суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КпАП
України. Правомірність керування ОСОБА_1 належним ОСОБА_2 автомобілем ніким не
оспорюється і, крім того, підтверджується копією тимчасового реєстраційного
талону на автомобіль ОСОБА_2, термін чинності якого з 2002 р. по 26.05.2012 р.
(а.с. 60),

-
згідно з висновком експерта - автотоварознавця № 0356 від 12.04.2007 р. (а.с.
7-38), розмір шкоди, завданої ОСОБА_3 під час вищезазначеної пригоди, станом на
момент його виготовлення становить 11996 грн. 89 коп., а згідно з висновком
експертів від 03.03.2008 р. № 1094-1096 (а.с. 71-83), розмір даної шкоди становить
17002 грн. 86 коп.

З вищеописаного випливають такі висновки.
Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі. Оскільки реальний розмір збитків, завданих позивачеві під час
дорожньо-транспортної пригоди, про яку йшлося вище, визначено у висновку
експертів від 03.03.2008 р. № 1094-1096, то місцевий суд вірно визначив розмір
цих збитків саме на підставі даного висновку, а не на підставі висновку
експерта - автотоварознавця № 0356 від 12.04.2007 р., який містить задавнену
інформацію про це.

Суд погоджується з доводами ОСОБА_3 і
висновками суду І інстанції відносно того, що йому шляхом пошкодження
автомобіля і відмовою добровільно відшкодувати шкоду було завдано моральної
шкоди у вигляді втрати душевного спокою, відриву від звичайних занять та
необхідності прикладення додаткових зусиль для відновлення своїх порушених
прав. Її розмір місцевий суд визначив без порушень чинного законодавства,
зокрема засад розумності, виваженості й справедливості, виходячи з наявних у
справі доказів про характер і спосіб завдання даної шкоди, тривалості її
перетерплювання. Тож доводи апелюючої сторони щодо того, що розмір моральної
шкоди визначено судом з порушенням норм чинного законодавства, є юридично
неспроможними.

Ч. 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що
апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду
справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, яке
є обов'язковою підставою для скасування рішення. Таке порушення виявлено
апеляційним судом при розгляді цієї справи. Так, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК
України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі володіє таким джерелом (в тому числі й
транспортним засобом). Тож встановивши, що ОСОБА_1 у момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди на відповідній правовій підставі володів
автомобілем, що належить ОСОБА_2, місцевий суд зобов'язаний був покласти саме
на нього обов'язок по відшкодуванню всього обсягу завданої ОСОБА_3 шкоди,
оскільки покладення обов'язку по відшкодуванню її частини на ОСОБА_2 суперечить
наведеній вище нормі права.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає
зміні шляхом покладення обов'язку відшкодувати позивачеві завдану шкоду у
повному обсязі та судових витрат на ОСОБА_1 і звільнення від цього обов'язку
ОСОБА_2

В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з
останнього також належить стягнути 47 грн. 56 коп. мита на користь держави,
недоплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, виходячи з п/п п/п
„а”, „д” п. 1 ст. 3 Декрету Кабміну України „Про державне мито” і ціни позову
17002 грн. 86 коп. (17002 грн. 86 коп. х 1% (розмір державного мита за
звернення до суду з майновими вимогами) + 8 грн. 50 коп. (розмір державного
мита за звернення до суду з немайновими вимогами) - 130 грн. 97 коп. (розмір
державного мита, яким фактично оплачено позовну заяву) = 47 грн. 56 коп.).

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 316
ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ч. 1 п. 1 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково, рішення Менського районного суду від 22.04.2008 р.
змінити; позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
17002 (сімнадцять тисяч дві) грн. 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди,
1500 (одну тисячу п'ятсот) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, 250
(двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. на відшкодування вартості висновку спеціаліста,
160 (сто шістдесят) грн. 97 коп. на відшкодування витрат по сплаті державного
мита й витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього
18913 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот тринадцять) грн. 83 коп.

У задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 47 (сорок сім) грн. 56
коп. мита на користь держави.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, але воно може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                         Судді: