У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І., Гуменюка В.І.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного засудження, за
касаційною скаргою Долинської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської
області на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в порядку ст.ст. 1-4,
12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду» до суду із
заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного засудження.
Просив суд стягнути на його користь 5 363 гривні 06 копійок  матеріальної шкоди та 1 500 гривень моральної
шкоди, посилаючись на те, що був незаконно засуджений за ч. 1 ст. 122 КК
України до виправних робіт строком на 1 рік із відрахуванням у дохід держави
20% із суми заробітку. У подальшому вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного
суду скасовано судом касаційної інстанції з направленням справи на новий
судовий розгляд. Під час нового розгляду прокурор змінив обвинувачення на ч. 1
ст. 125 КК України. Оскільки потерпілий відмовився підтримувати обвинувачення
шляхом подання скарги, як того вимагає ст. 27 КПК України, кримінальну справу
було закрито на підставі ч. 7 ст. 6 КПК України.

Ухвалою Долинського районного суду від 5 лютого 2007 року
заяву задоволено. Постановлено визначити розмір відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 5 363 гривень 06 копійок та моральної шкоди в сумі 1 500 гривень.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 жовтня 2007 року апеляційну
скаргу Долинської міжрайонної прокуратури на ухвалу місцевого суду повернуто у
зв'язку з тим, що вона не брала участі у справі й оскарженою ухвалою питання
про її права та обов'язки не вирішувалися.

Долинська міжрайонна прокуратура звернулася до Верховного
Суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції й передати справу на новий апеляційний розгляд,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права, зокрема: ст. 121 Конституції України,
ст. ст. 36-1, 37 Закону України «Про прокуратуру» та ст.ст. 45, 213 ЦПК
України.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Повертаючи апеляційну скаргу Долинської міжрайонної
прокуратури на ухвалу місцевого суду, апеляційний суд, виходив із того, що вона
не брала участі у справі й оскарженою ухвалою питання про її права та обов'язки
не вирішувалися.

Проте з таким висновком судів погодитися не можна,
оскільки він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з правилами ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор
здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку,
встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Підставою представництва прокуратурою інтересів держави є
наявність
порушень  або  загрози
порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок
протиправних  дій  (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб,
що вчиняються  у  відносинах між ними або з державою (ч.
2 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»).

При цьому прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може
здійснювати представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом (ч. 5
ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про прокуратуру»
право внесення апеляційного, касаційного і окремого подання на вироки, рішення,
ухвали і постанови судів надається прокурору і заступнику прокурора в межах їх
компетенції, незалежно від їх участі в розгляді справи в суді першої
інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, подана в порядку
зазначеного процесуального та матеріального закону апеляційна скарга
Долинського міжрайонного прокурора була прийнята судом першої інстанції та
направлена до суду апеляційної інстанції

Обгрунтовуючи підстави представництва інтересів держави в
даній справі, прокуратура в апеляційній скарзі зазначала, що постановлення без
її участі у справі місцевим судом незаконної ухвали про задоволення вимог
ОСОБА_1 призвело до  безспірного списання
коштів у сумі 6 863 гривень 06 копійок за рахунок Державного бюджету України,
що є порушенням інтересів держави.

Незважаючи на це, суд апеляційної інстанції на вимоги
матеріального та процесуального законодавства уваги не звернув і без достатніх
підстав повернув апеляційну скаргу заявнику

Крім того, апеляційний суд у порушення вимог ст. 294 ЦПК
України не вирішив питання про поновлення пропущеного строку апеляційного
оскарження, хоча таке клопотання містилося в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України, з направленням
справи до апеляційного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної
скарги Долинської міжрайонної прокуратури на ухвалу місцевого суду.

Керуючись ст.ст.
336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Долинської міжрайонної прокуратури задовольнити частково.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Івано-Франківської області від 4 жовтня 2007 року скасувати,
а справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про
прийняття апеляційної скарги Долинської міжрайонної прокуратури на ухвалу Долинського
районного суду від                 5
лютого 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко