22 жовтня  2008 року                                                                     м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він як науково-педагогічний
працівник одержує пенсію, призначену
відповідно до Закону України від 13 грудня
1991 року № 1977-XII "Про наукову і науково-технічну
діяльність", та має право на її перерахунок у встановленому законодавством
Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі                     м. Києва вилучило з довідок
інформацію про виплати за індивідуальними контрактами та при перерахунку пенсії
не врахувало її. При цьому в порушення вимог Законів України від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII "Про
інформацію" та від 2 жовтня 1996 року №
393/96-ВР "Про звернення громадян" належної відповіді
відповідачами на його звернення щодо підстав неврахування таких виплат йому
Вважаючи, що діями відповідачів порушено його права, просив визнати дії відповідачів щодо відмови в належному
перерахунку призначеної йому пенсії неправомірними та відшкодувати моральну
У процесі розгляду справи позивач неодноразово доповнював вимоги, просив
визнати неправомірними дії відповідачів щодо неналежного розгляду його звернень, вилучення управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі
м. Києва інформації з довідок, які використовуються при розрахунку
наукової пенсії, та, визнавши укладені між ним і факультетом ІОТ НТУУ “КПІ”
індивідуальні контракти формами трудового договору, які підпадають під дію КЗпП
України,  зобов'язати головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок наукової пенсії з
урахуванням указаних виплат.
Справа судами розглядалася неодноразово.
Останнім рішенням Шевченківського районного суду
м. Києва від              15 березня 2007
року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня
2007 року зазначене рішення суду скасовано, а провадження у справі закрито.
В обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків апеляційного суду обставинам справи й порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду в частині  закриття провадження у справі та передачу
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
скарга  підлягає задоволенню з таких
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, апеляційний суд
виходив із того, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного
судочинства, а не цивільного, що є безумовною підставою для закриття
з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.
з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду в серпні 2004 року (а.с.3)
та в процесі розгляду справи неодноразово доповнював свої вимоги.
Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 2 вересня
2005 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідачів щодо
надання неповних відповідей на певні звернення позивача в частині незазначення причин
вилучення інформації з довідок, зобов'язано головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві  надати відповідь позивачу
на звернення  від 9 січня 2004 року та від                 30 квітня 2004 року щодо причин
вилучення інформації з довідок та  управління
Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва надати відповідь на звернення
від 8 червня 2005 року щодо причин вилучення інформації з довідок; у задоволенні
решти вимог відмовлено  (а.с.163-165).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 березня 2006 року вказане рішення
суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести
перерахунок наукової пенсії скасовано, а справу в цій частині направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції, у решті рішення залишено без змін (а. с. 232
- 234).

Проте, незважаючи
на викладене, ухвалою Шевченківського районного суду м.
Києва від 31 березня 2006 року було помилково відкрито провадження в цій  цивільній справі (а. с. 236).

Відповідно до ч. 9 розділу ХІ  “Прикінцеві та перехідні положення”  ЦПК України 2004 року заяви і скарги у справах,
що виникають з адміністративно-правових відносин, подані до набрання чинності цим
Кодексом за правилами, встановленими главами 29-32, 36 ЦПК України 1963 року, розглядаються
в порядку, встановленому Кодексом
адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Згідно з вимогами абзаців 1, 2 ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС
України після
набрання  чинності  цим
Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з
адміністративно-правових відносин, подані
і  не  розглянуті
до  набрання  чинності КАС
України (до
1 вересня 2005 року),
розглядаються  в порядку,  встановленому
цим  Кодексом.  Такі заяви чи скарги (подання) не можуть  бути
залишені  без руху  або
повернуті у порядку,
встановленому цим Кодексом,  якщо
вони подані з додержанням відповідних вимог і правил  підсудності, встановлених ЦПК  України 1963 року.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3                 КАС України є орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства,
в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 18                КАС України, підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним судам (п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, даний спір, що виник між сторонами, є публічно-правовим і відноситься
до компетенції адміністративних судів, тому його розгляд судом першої інстанції
після повернення з апеляційного суду в березні 2006 року повинен був
здійснюватися за нормами КАС України.

Ураховуючи наведені норми процесуального права, суть спору та вказані
обставини справи,  апеляційний суд дійшов
правильного висновку щодо необхідності розгляду такого спору в порядку, установленому               КАС України, у зв'язку з чим
необхідно було скасувати рішення районного суду та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Проте апеляційний суд також допустив порушення зазначених норм
процесуального права та помилково закрив провадження.

За таких обставин, ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 335 ЦПК України            2004 року, ухвала апеляційного
суду  в частині
закриття провадження у справі підлягає скасуванню з підстав,
передбачених п. 3 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
з постановленням у цій частині
нової ухвали про передачу  справи
на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку адміністративного
судочинства, в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верхового Суду України

у х в а л и л
а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2007 року
в частині закриття провадження скасувати,
постановити у цій частині  нову ухвалу.

Передати  справу на новий розгляд до
суду першої інстанції в порядку адміністративного судочинства.

В іншій частині ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Я.М. Романюк