У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

27 серпня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного

Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя
особа служба у справах дітей Кам&cent;янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області,
про визначення місця проживання дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2007  року ОСОБА_1. звернувся до суду з названим позовом.

Зазначав, що з 1992 року він підтримував із ОСОБА_2. фактичні шлюбні
стосунки, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1народився син, ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - син,
ОСОБА_4 .

З 1995 року їхня сім'я мешкала в придбаному будинку АДРЕСА_1

З 2004 року між ним і відповідачкою стосунки ускладнились, у зв'язку з
неналежним виконанням останньою обов'язків щодо догляду й виховання дітей.

У квітні 2004 року ОСОБА_2. разом із дітьми переїхала жити до своєї матері.
За рішенням місцевого суду він сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі
1/8 частини свого заробітку, постійно спілкується з дітьми та вчителями.

Відповідачка усунулася від виховання дітей, ніде не працює і, крім
аліментів, не має ніякого доходу. За останні три роки син ОСОБА_3, у зв'язку з
поганим навчанням і поведінкою, змінив три школи. Син ОСОБА_4 хворіє на
захворювання, що виникло внаслідок поганого харчування та антисанітарних умов
проживання.

Після його звернення до органу опіки та піклування розпорядженням голови
Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації від 5 червня 2007 року
місце проживання   дітей   було
визначено з ним - АДРЕСА_1

Оскільки відповідачка це розпорядження не виконує, ОСОБА_1. просив суд визначити місцем проживання ОСОБА_4та ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13
серпня 2007 року позов задоволено частково: визначено місце проживання
малолітнього ОСОБА_4за місцем проживання батька, ОСОБА_1., а в решті вимог
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2007 року
рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 . посилається на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду
та залишення в силі рішення місцевого суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов та визначаючи
місце проживання меншого сина з батьком, місцевий суд виходив із того, що
відповідачка недбало виконує свої материнські обов'язки щодо  дітей і, зокрема, не має регулярного доходу й
постійного місця роботи, а орган опікита піклування визначив місце проживання
дітей з батьком.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд дійшов висновку,
що малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю лише у виняткових випадках,
старший син ОСОБА_3 бажає жити з матір'ю й братом, а відповідачка виконує
материнські обов'язки належним чином.

Проте повністю погодитись з такими висновками
апеляційного суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України  рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу  під час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення,  та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення  строку
позовної давності тощо),  які
мають значення для вирішення справи,
та  докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та
піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків,
хто не має самостійного доходу.

При вирішенні справи місцевим судом
встановлено, що відповідачка не має регулярного доходу та постійного місця
роботи, а її реєстрація 1 червня 2007 року як фізичної особи-підприємця не є
доказом наявності в неї певних доходів.

Ревізуючи
рішення місцевого суду, апеляційний суд у порушення вимог ст. 303 ЦПК
України цей висновок місцевого суду не спростував та не встановив протилежного;
при цьому належним чином не перевірив обставини перебування ОСОБА_2. з 22
травня 2007 року на обліку як безробітної особи (а.с. 28) та її зняття з цього
обліку в серпні 2007 року (а.с. 44).

За таких обставин ухвалене в
справі рішення апеляційного суду не можна визнати законним й обґрунтованим, а
тому з урахуванням вимог ч.ч. 2 і 3 ст. 338 ЦПК України воно підлягає
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись  ст.ст.
336,  338   ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 16
жовтня 2007 року скасувати, а  справу передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.
Ярема

Судді:

Т.Є. Жайворонок

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

В.С. Перепічай