Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Данчука В.Г., Мазурка В.А., -
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: П'ята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про
визнання права власності на спадкове майно і поділ майна та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - П'ята Київська державна
нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та
визнання права власності на частку в спадковому майні за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м.
Києва від 29 лютого 2008 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 5
в с т а н о в и л а:
У липні 2005 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2., звернувшись до суду з указаним
позовом, зазначали, що 3 квітня 1992 року їх батько - ОСОБА_5 та ОСОБА_3.
зареєстрували шлюб, від цього шлюбу дітей у них не має. В 1994 році ОСОБА_5
приватизував квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_3. в цій квартирі ніколи зареєстрована не
була та участі в її приватизації не приймала. 7 червня 1996 року ОСОБА_5 продав
зазначену квартиру і в цей же день, за виручені від продажу квартири кошти,
разом із сином ОСОБА_3. - ОСОБА_4 за їх спільні кошти купили квартиру АДРЕСА_2,
внаслідок чого стали співвласниками цієї квартири в рівних долях. За остаток
коштів, виручених від продажу квартири, ОСОБА_5 купив автомобіль “Пежо”. Крім
того, 4 червня 1999 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3., перебуваючи в шлюбі, на спільні
кошти подружжя придбали автомобіль “ГАЗ”.                    ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5
Посилаючись на викладене, позивачі просили в порядку спадкування за законом
визнати за ними право власності на 1/3 частку за кожним від спадкового майна
померлого: 1/2 частки квартири, автомобіля “Пежо”, 1/2 частки автомобіля “ГАЗ”.
В ході судового розгляду ОСОБА_1. і ОСОБА_1. уточнили позовні вимоги та
просили визнати за ними право власності в порядку спадкування по 1/3 частці
спадкового майна вартістю 101806 грн. 15 коп. за кожним, визнати за ОСОБА_3.
право власності в порядку спадкування на 1/2 частку спірної квартири,
автомобіль “Пежо”, 1/2 частку автомобіля “ГАЗ” та стягнути з неї грошову
компенсацію за належні їм частки спадкового майна в розмірі               101806 грн. 15 коп. кожному і
судові витрати.
У вересні 2005 року ОСОБА_3. звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання
права власності на частку в спадковому майні, зазначаючи, що все спадкове майно
є спільною сумісною власністю її з
ОСОБА_5, оскільки було придбано ними під час шлюбу. Тому, ОСОБА_3. просила
визнати 1/2 частку спірної квартири, автомобіль “Пежо” і автомобіль “ГАЗ”
спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 1/4
частку квартири як власність у спільній сумісній власності подружжя та на 1/4
частку квартири в порядку спадкування, стягнувши з неї на користь ОСОБА_1. і
за нею право власності на автомобіль “ГАЗ” ( 1/2 частку як право власності у
спільній сумісній власності подружжя та на 1/2 частку в порядку спадкування),
визнати за ОСОБА_1. і ОСОБА_2. право власності на автомобіль “Пежо” в рівних
частках за кожним та стягнути з них грошову компенсацію вартості часток
автомобілів у розмірі 4930 грн. 80 коп.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 лютого              2008 року позов ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та зустрічний позов ОСОБА_3. задоволені частково. Визнано за ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. право власності в порядку спадкування по 1/3 частці за
кожним від спадкового майна: 1/2 частки квартири, автомобіля “Пежо”, 1/2 частки
автомобіля “ГАЗ”. Визнано за ОСОБА_3. право власності у спільному майні
подружжя на 1/2 частку автомобіля “ГАЗ”. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 5 червня 2008 року змінено
мотивувальну частину зазначеного рішення районного суду в частині застосування
правових норм, на підставі яких було вирішено спір по даній справі, виключено з
неї посилання суду на ст. ст. 57, 59, 60, 61, 62 СК України (в редакції 2004
року) та вказано, що спір вирішено (крім норм ЦК України) на підставі ст. ст.
22, 24, 25, 28 КпШС України (в редакції 1963 року). Рішення районного суду в
частині вирішення спору щодо квартири та автомобіля “ГАЗ” змінено. Визнано за
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. право власності по 1/6 частці спірної квартири
за кожним. Визнано за ОСОБА_3. право власності на 2/3 частки автомобіля “ГАЗ”,
а за ОСОБА_1. і ОСОБА_2. по 1/6 частці цього автомобіля. В решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_3. посилається на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить
питання про скасування судових рішень й передачу справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів
дійшла висновку про те, що підстави для скасування  судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції
норм  матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального
права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Солом'янського районного суду м. Києва від 29 лютого                 2008 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 5 червня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Перепічай

В.Г. Данчук   В.А. Мазурок