Головуючий у першій інстанції Швайковський А. А.                                   Справа № 33ц-50/08
M.B.                                                                                         Категорія ЦП: 33
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2008 року                                                                                                м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду

Одеської області в складі:

Головуючого Федорової А.Є.,

Суддів: Процик М.В.,                                   Миза
Л.М.,

Станкевича В.А.,                                     Вадовської Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю
(далі ТОВ) «Агрофірма Восход» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по орендній платі, та за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ТОВ «Агрофірма Восход»
про визнання договору оренди землі недійсним, за касаційною скаргою ТОВ
«Агрофірма Восход» на рішення
апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2005 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2001
року ліквідаційна комісія ЗАТ «Восход»,
а згодом правонаступник ТОВ «Восход»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, просило про стягнення з
них заборгованості по орендній платі за землю в сумі 10180 грн. та про
стягнення з них понесених судових витрат.

Позивач
посилався на те, що 20.03.1999р. з відповідачами було укладено договір оренди
земельної ділянки площею 197га. Згідно договору оренди орендатор повинен сплатити орендодавцю орендну плату в сумі 19700
грн., або зібраним врожаєм на вказану суму. Відповідачі частково виплатили
орендну плату зібраним врожаєм на суму 9520 грн. Борг складає 10180 грн.

Відповідачі позов не визнавали, подали зустрічний позов про визнання
договору оренди землі недійсним, посилались те, що договір оренди
не зареєстрований в райдержадміністрації,
позивач без їх згоди листом від 10.07.1999 року землю передав Щасливській
сільській раді, частина земельної ділянки ними не використовувалась з поважних
причин, оскільки була під парами, а частина була під солончаками.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2005
року позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто на користь ТОВ «Агрофірма Восход» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 5090 грн. з кожного. Стягнуто з них
же користь ТОВ «Агрофірма Восход»
судові витрати по 50,9 грн. з кожного.

В задоволенні
позову ОСОБА_1. та ОСОБА_2 до ТОВ «Агрофірма Восход» про визнання договору оренди землі
від 15.03.1999р. недійсним відмовлено повністю.

2

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня
2005 року рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від
10.05.2005р. по цій справі скасовано та постановлено нове рішення наступного
змісту:

У задоволенні
позовних вимог ТОВ «Агрофірма Восход»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі відмовити.

У касаційній скарзі ТОВ «Агрофірма Восход» посилається на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду Запорізької
області від 22 грудня 2005 року та про залишення в силі рішення Оріхівського
районного суду Запорізької області від 10 травня 2005 року.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позов ТОВ «Агрофірма Восход»,
суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання мають виконуватися
належним чином і у встановлені договором строки,
а відповідачі не повністю виконали свої зобов'язання, передбачені п.2.3
договору оренди землі від 20.03.1999 року, який було розірвано 22
березня 2000 року. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним, суд першої інстанції
виходив з того, що договір оренди землі хоч і не був нотаріально посвідчений та
не був зареєстрований в держадміністрації, однак фактично виконувався і суд на
підставі ст.47 ч.2 ЦК України 1963 року вправі визнати таку угоду дійсною, а
крім того, у відповідності до ст.71 ЦК України 1963 року сплинув трирічний
строк позовної давності.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову ТОВ
«Агрофірма Восход» в позові апеляційний суд виходив з того, що ЗАТ „Восход" було ліквідоване, а це виключає
можливість правонаступництва, та згідно ст.223 ч.3 ЦК України 1963 року
зобов'язання між сторонами припинилися ліквідацією юридичної особи.

Однак з такими висновками судів погодитись неможливо, оскільки вони
зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 18 Закону України „Про оренду землі" від 06.10.1998
року договір оренди землі набирає чинності після його державної
реєстрації.

Згідно ст.22 ЗК України 1992 року, який діяв на момент виникнення
правовідносин між сторонами, заборонялось приступати до використання земельної
ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в
натурі і отримання документа, який засвідчує право користування
землею.

Вказані норми матеріального права
судами застосовані не були.

Із матеріалів
справи вбачається, що за умовами договору оренди землі від 20.03.1999 року,
підписаного сторонами (розділ 1, та розділ 2 п.2.2, розділ 8): земельна ділянка
повинна була передаватися в оренду орендарям по акту прийому-передачі в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності
договору; договір укладався на термін 10 років, починаючи з дати його реєстрації; договір набував чинності після
його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації,
(а.с.4-6) За поясненнями сторін та згідно матеріалів справи вказаний
договір оренди не був нотаріально посвідченим і не був зареєстрованим в
райдержадміністрації, а отже і не набув чинності. Не зважаючи на це,
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приступили до використання земельної ділянки.
Те, що договір не набув чинності виключає можливість стягнення з відповідачів
орендної плати. Однак наявність факту використання земельної ділянки без
документа, який посвідчує право користування, породжує зобов'язання
користувачів, які безпідставно використовували земельну ділянку позивача
виплатити йому частину одержаного доходу,
за правилами ст.469 ЦК України 1963 року При цьому розмір
такого доходу суд може визначити відповідно до встановлених розмірів орендної
плати.

3

Суд першої
інстанції не притягнув до участі в розгляді справи Щасливську сільську раду, не
звернувши увагу на те, що позивач в липні 1999 року надіслав лист відповідачам,
в якому запропонував незасіяні площі земельної ділянки передати Щасливській сільській раді, а зайняті під
посівами передати їй же після збирання врожаю, але не пізніше 01 жовтня
1999 року. (ас.21) Матеріалами справи достеменно не встановлено розмір фактично використаної відповідачами земельної
ділянки.

В матеріалах
справи міститься довідка позивача про те, що земля передана відповідачам, як приватними підприємцям, (а.с.55)
Ця інформація судом не перевірялась, і відповідно не з'ясовано, чи
підлягає розгляду справа в суді загальної юрисдикції.

Судами не витребувано у відділі реєстрації та єдиного реєстру
Шевченківської райадмІністрації Запорізької міськради відомості щодо
обставин та підстав зняття з реєстрації підприємства - З AT "Восход", після
передачі їм реєстраційної справи в 2001 році Оріхівською райдержадміністрацією.
(ас.260)

За таких обставин, колегія суддів вважає передчасним висновок апеляційного
суду щодо наявності ліквідації ЗАТ "Восход" в 1999 році та припинення
зобов'язання в зв'язку з ліквідацією юридичної особи.

Крім того, із
ухвали апеляційного суду вбачається, що скасувавши рішення суду першої
інстанції в повному обсязі, та постановивши нове рішення, колегія суддів
ухвалила рішення тільки за позовом ТОВ «Агрофірма Восход» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по орендній платі. Ніякого рішення по зустрічним позовним вимогам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до
ТОВ «Агрофірма Восход» про визнання договору оренди землі
недійсним колегія суддів не ухвалила.

За таких
обставин, ухвалені в даній справі судові рішення не можна визнати законними і
обгрунтованими, вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції, з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.336,338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Восход» задовольнити
частково.

Рішення
Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2005 року та
рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2005 року
скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.