У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2008 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого
Яреми А.Г.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,     Сеніна
Ю.Л.,

Барсукової В.М.,    Левченка Є.Ф.,                Косенка В.Й.,

Берднік І.С.,            Лихути Л.М.,          Костенка
А.В.,

Гнатенка А.В.,
Охрімчук Л.І.,                 Патрюка М.П.,

Пшонки М.П.,         Шабуніна В.М.,         Прокопчука Ю.В.,

Романюка Я.М.,     Гуменюка
В.І.,                  Данчука В.Г.,

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Національної акціонерної страхової компанії “Оранта” (далі - НАСК “Оранта”) про
стягнення страхових платежів по обов'язковому особистому страхуванню
працівників прокуратури, за скаргою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з
винятковими обставинами рішення військового апеляційного суду
Військово-Морських Сил України від  30
листопада 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 9 березня 2005 року

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У вересні 2004 року позивачі звернулися в суд із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1. працює в
органах військової прокуратури з 22 березня
1986 року на посаді першого заступника  військового
прокурора Військово-Морських Сил України (на момент подання позову), а ОСОБА_2 - з 25 червня
1984 року на посаді військового прокурора Військово-Морських Сил України (на момент
подання позову). Зазначали, що висновком МСЕК від 24 серпня 2004 року ОСОБА_1. установлено                 25 % втрати професійної працездатності
у зв'язку з професійним захворюванням,  висновком
МСЕК від 13 вересня 2004 року ОСОБА_2. установлено 5 % втрати професійної працездатності у зв'язку
з виробничою травмою.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовив їм
у виплаті страхових сум, посилаючись при цьому на те, що працівники військової
прокуратури підлягають страхуванню на умовах, передбачених Законом України “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та
постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488 “Про Умови
державного обов'язкового особистого страхування військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх
сімей страхових сум”, а не на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів
України від 19 серпня 1992 року № 486 “Про затвердження Порядку та умов
державного обов'язкового особистого страхування працівників прокуратури”,
позивачі просили стягнути з НАСК “Оранта” на користь ОСОБА_1. 202 242 грн. 30
коп., на користьОСОБА_2                            34 249 грн. 86 коп. страхової
компенсації по державному обов'язковому особистому страхуванню працівників
прокуратури.

Рішенням військового місцевого суду Севастопольського
гарнізону від             7 жовтня 2004
року позовОСОБА_2 і ОСОБА_1. задоволено. Стягнуто з НАСК “Оранта” на
користьОСОБА_2 34 250 грн., на користь                ОСОБА_1. 202 242 грн. 30 коп.

Рішенням військового апеляційного суду Військово-Морських
Сил України від 30 листопада 2004 року рішення військового місцевого суду Севастопольського
гарнізону від 7 жовтня 2004 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 і  ОСОБА_1. відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України  від
9 березня 2005 року касаційні скарги ОСОБА_1. іОСОБА_2 відхилено, рішення
військового апеляційного суду Військово-Морських Сил України від 30 листопада
2004 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 22 червня 2005 року в задоволенні заяви
ОСОБА_1. іОСОБА_2 про перегляд рішення військового апеляційного суду
Військово-Морських Сил України від 30 листопада 2004 року та ухвали Верховного
Суду України від 9 березня 2005 року у зв'язку з винятковими обставинами
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням
військового апеляційного суду Військово-Морських Сил України від 30 листопада
2004 року, ухвалами Верховного Суду України від 9 березня 2005 року та від 22
червня 2005 року, ОСОБА_1.    подав
скаргу про перегляд указаних рішення та ухвал у зв'язку з винятковими
обставинами, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції
одного і того самого положення закону частини 4 статті 50 Закону України “Про
прокуратуру” встановленого рішенням Конституційного Суду України у справі за
конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення
положень частини четвертої статті 50 Закону України “Про прокуратуру” від 25
жовтня 2007 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 ЦПК України підставою оскарження у зв'язку
з винятковими обставинами судових рішень у цивільних справах після їх перегляду
у касаційному порядку є неоднакове застосування судом касаційної інстанції
одного і того самого положення закону.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах дійшла висновку, що скарга не підлягає
задоволенню у зв'язку з відсутністю підстав для перегляду оскаржуваних судових
рішень у зв'язку з винятковими обставинами, оскільки рішення Конституційного
суду України відповідно до статті 354 ЦПК України не є такою підставою, а з
підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини 4 статті
50 Закону України ”Про прокуратуру” заявнику відмовлено в перегляді
оскаржуваних судових рішень у зв'язку з винятковими обставинами ухвалою
Верховного Суду України від 22 червня 2005 року.

Керуючись статтями 354, 357, 358 ЦПК України, Судова палата у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в
а л и л а:

Скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення військового апеляційного суду Військово-Морських Сил України від 30
листопада 2004 року і ухвалу Верховного Суду України від 9 березня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                        А.Г. Ярема

Судді:                                    Л.І. Григор'єва                            А.В. Гнатенко

В.І. Гуменюк                                    А.В.
Костенко

В.М. Барсукова                                В.Й. Косенко

Є.Ф. Левченко                            Ю.В. Прокопчук

І.С. Берднік                                       Л.М.
Лихута

В.Г. Данчук                                       Л.І.
Охрімчук

Я.М.
Романюк
М.В. Патрюк

Ю.Л.Сенін                                         В.М.
Шабунін

М.П. Пшонка