Справа № 22ц-1813/2008                              Головуючий у 1
Категорія - цивільна                                     Литвиненко
Доповідач - Шемець Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

Позігуна
м.і.

суддів:

Губар
В.С., шЕМЕЦЬ н.в.

при секретарі:
з участю:

ОСОБА_1 ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника Деснянського ВДВС
Чернігівського  міського управління
юстиції - Ільченка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2008 року у
справі за  поданням державного виконавця
Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного
документа до виконання зобов'язань, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з
апеляційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова 03
вересня 2008 року, якою йому  тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон з вилученням паспортного документа (паспорта
громадянина України для виїзду за кордон) до виконання ним своїх зобов'язань зі
сплати аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати ухвалу  суду першої
інстанції, посилаючись на її незаконність та порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Апелянт вважає, що приймаючи таке судове рішення,
місцевим судом не були враховані норми Сімейного законодавства щодо способів
виконання батьками обов'язку утримувати дитину.Звертає увагу суду на те, що
одержувач аліментів не звертався до суду з позовом про збільшення розміру
аліментів, а державний виконавець самостійно та необґрунтовано збільшив суму
аліментів. Апелянту є незрозумілою
позиція державного виконавця щодо нарахування у серпні 2008 року
заборгованості по аліментах за дев'ять останніх років, оскільки загальна
позовна давність згідно зі ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три
роки. Крім того, в ході розгляду справи судом не було належним чином з'ясовано
звідки взялася заборгованість на суму 19170, 09 грн. станом на 01.08.2008 року
та  15456, 71 грн. станом на 15.08.2008
року та чи існує така заборгованість взагалі, оскільки він щомісячно сплачував
аліменти на утримання дітей, що підтверджується відповідними доказами, а їх
розмір визначався в залежності від отриманого ним доходу, стягувачка їх
отримувала і не висувала ніяких претензій.

На думку апелянта, судом також неправильно застосовано норму ст. 6 Закону
України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України”,
якою визначено підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон, оскільки судом прийнято рішення про відмову йому у виїзді за
кордон, а зазначене не було предметом вимог державного виконавця і не
заявлялося ним самим. Як зазначає апелянт, судом невірно застосовані  норми ст. 373 ЦПК України та ст. 33 Закону
України „Про виконавче провадження”, оскільки дані норми регулюють питання
відстрочки і розстрочки виконання, зміни або встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, а відмова у виїзді за кордон з вилученням
паспортного документа не є способом і порядком виконання судового рішення, а є
підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон.
Оскаржувана ухвала не встановлює ні способу, ні порядку виконання рішення, ні
тимчасового обмеження боржнику права виїзду за межі України, про що подавалось
подання державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в”їзду в Україну
громадян України” передбачено, що громадянинові України, може бути тимчасово
відмовлено  у видачі паспорта громадянина
України для виїзду закордон у випадках, якщо: 2) діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші невиконані зобов”язання - до виконання
зобов”язань, або розв”язання спору за погодженням сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов”язань заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України. Громадянинові України, який має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами
1-9 частини першої цієї статті.

Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених
пунктами 1-9 частини першої цієї статті.... Тимчасове затримання або вилучення
паспорта у таких випадках здійснюється судом...

Підстави та порядок тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України
та/або тимчасового затримання або вилучення паспорта/проїзного документа у разі
наявності неврегульованих аліментних зобов”язань визначено постановами Кабінету
Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року „Про затвердження Правил
перетинання державного кордону громадянами України”  з подальшими змінами та доповненнями та №231
від 31 березня 1995 року „ Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення” з подальшими змінами.

Як вбачається з подання державного виконавця у боржника ОСОБА_2  мається значна заборгованість по  аліментах. В оскаржуваній ухвалі суду
зазначено, що розмір заборгованості на 15 серпня 2008 року становить 15456
грн.71 коп. Проте апелянт заперечував наявність заборгованості по сплаті
аліментів.

Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, на час звернення до
суду державного виконавця з даним поданням
боржника не було повідомлено про наявність боргу по аліментах.
Розрахунку заборгованості або інших доказів ухилення боржника від виконання
аліментних зобов”язань матеріали  справи
не містять.

Проте саме існування невиконаних аліментних зобов”язань та ухилення
боржника  від виконання таких зобов”язань
і може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Крім визначення у поданні та судовому рішенні заходів - тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документу чи без
такого, мають бути визначені органи, що мають здійснити ці заходи.

Проте ні в поданні державного виконавця, ні в ухвалі суду це не визначено.

Не зазначено також і вид паспортного документа, його серію , номер, а також
державний орган, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ на
зберігання.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 він має
закордонний паспорт, але строк його дії вже закінчився, крім того, наміру
виїхати за межі України він не має і такого наміру не виказував.

Представник  Деснянського ВДВС  пояснив, що
питання щодо наявності у ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду
за кордон не з”ясовувалось і будь-яких даних щодо наявності/відсутності паспортного
документа та  можливого виїзду боржника
за межі України вони не мають.

Апеляційний суд вважає, що нез”ясовані зазначені обставини
унеможливлюють  ухвалення  законного та обгрунтованого судового
рішення   та виконання наявної
ухвали  суду.

Крім того, апеляційний суд враховує, що в поданні державного виконавця
ставилось питання про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2  права виїзду за межі України з
вилученням  паспортного документа до
виконання ним своїх зобов”язань, а ухвалою суду тимчасово відмовлено ОСОБА_2 у
виїзді за кордон з вилученням паспортного документа до виконання ним своїх
зобов”язань.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 не заявлялись вимоги щодо
надання  можливості виїзду за межі
України  і судом першої інстанції,
виходячи з резолютивної частини ухвали суду, фактично не вирішено питання щодо
заявленої вимоги - встановлення тимчасового обмеження  права виїзду за межі України, що є підставою
для скасування ухвали суду і направлення матеріалів справи на новий розгляд.

Доводи представника апелянта щодо того, що зазначене подання не підлягає
розгляду   в порядку цивільного
судочинства і суд зобов”язаний був відмовити у відкритті провадження,
апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки в силу ст.5 Закону України
„Про виконавче провадження” державний виконавець зобов”язаний вживати заходів
примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати інші повноваження,
передбачені цим та іншими законами, тобто, за наявності  певних обставин - ухилення боржника від
виконання своїх зобов”язань, з дотриманням вимог законодавства, що регулює
питання виїзду з України,  з дотриманням
прав боржника, такі вимоги можуть бути предметом  судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що
оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, оскільки останнім порушено порядок його вирішення.

Керуючись ст.ст.  303,  307, 312ч.1 п.3, 315, 317, 319 ЦПК
України,  апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2008 року -
скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: