Справа № 2- 2025/2008
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2008 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є., при секретарі – Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про розірвання договорів про надання юридичних послуг, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

27.08.2007р. позивач
ОСОБА_1
звернувся в суд з позовною заявою до відповідача
ОСОБА_2
про розірвання договорів про надання юридичних послуг, укладених ними
ІНФОРМАЦІЯ_1
через істотне

порушення відповідачем умов договору

зі стягненням отриманих коштів по вказаним договорам в сумі
ІНФОРМАЦІЯ_2
та про стягнення моральної шкоди в сумі
ІНФОРМАЦІЯ_3
,

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що предметом даних договорів було надання юридичних послуг по представництву інтересів
ОСОБА_1
в судах, пов’язаних з подіями: крадіжкою майна - ферм, які знаходяться в
АДРЕСА_1
шляхом демонтажу, власником яких він є та спричинення
ІНФОРМАЦІЯ_4
тілесних ушкоджень братами
ОСОБА_3

ОСОБА_1
Обов’язками відповідача за вказаними договорами було вивчення наданих
ОСОБА_1
документів і інформування його про можливі варіанти вирішення питань, пов’язаних з предметом договору, підготовка необхідних документів в судах, здійснення представництва інтересів
ОСОБА_1
на всіх стадіях судового процесу, гарантування збереження і конфіденційності отриманих документів та інформації.

Посилаючись на те, що відповідач
ОСОБА_2
не виконував умови договорів про надання юридичних послуг, не відповідав на телефонні дзвінки, уникав зустрічі для з’ясування ситуації руху справ, позивач просив позов задовольнити.

Наслідком невиконання обов’язків відповідачем по укладеним договорам було спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в моральних стражданнях та переживаннях, втраті нормальних життєвих зв’язків, відшукуванні додаткових зусиль для пошуку іншого юриста та пошуку коштів для оплати юридичних послуг в період тимчасової непрацездатності.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідач
ОСОБА_2
в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що виконував умови укладених договорів, здійснюючи представництво інтересів
ОСОБА_1
на стадіях судового процесу до моменту, коли в червні 2007 року позивач в односторонньому порядку розірвав договір від
ІНФОРМАЦІЯ_5
.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно частини першої статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. Право на правову допомогу – це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги. Відповідно до міжнародних стандартів правова допомога повинна здійснюватися незалежною юридичною професією. Держава в особі відповідних органів визначає певне коло суб’єктів надання правової допомоги та їх повноваження. Одним з таких суб’єктів є суб’єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу у порядку, визначеному законодавством України, але спеціального закону, за яким їм надано право надавати таку допомогу, їх права і обов’язки, як суб’єктів здійснення такого виду діяльності, гарантії її здійснення, відповідальність за неналежну якість правової допомоги, спеціальний допуск через перевірку рівня знань осіб, котрі її надаватимуть, гарантію збереження професійної таємниці, не прийнято.

У відповідності до Закону України від 19.06.2003 року «Про соціальні послуги» юридичні послуги - надання консультацій з питань чинного законодавства, здійснення захисту прав та інтересів осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах, сприяння застосуванню державного примусу і реалізації юридичної відповідальності осіб, що вдаються до протиправних дій щодо цієї особи (оформлення правових документів, адвокатська допомога, захист прав та інтересів особи тощо).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач
ОСОБА_2
не є адвокатом, а є фізичною особою-підприємцем (а.с.96).
ІНФОРМАЦІЯ_1
ним були укладені з позивачем
ОСОБА_1
договори про надання юридичних послуг у зв’язку з тим, що позивач бажав юридичного вирішення ситуації, яка склалася внаслідок крадіжки майна - ферм, які знаходяться в
АДРЕСА_1
шляхом демонтажу, власником яких є позивач та спричинення
ІНФОРМАЦІЯ_4
йому тілесних ушкоджень братами
ОСОБА_3
через кримінальне переслідування та встановлення винних в скоєному осіб, вважаючи себе потерпілою стороною, а в подальшому - цивільним позивачем. Таким чином, позивач
ОСОБА_1
реалізував своє право на правову допомогу, а у відповідача
ОСОБА_2
з’явився обов’язок підготовити необхідні документи для суду і здійснити представництво інтересів
ОСОБА_1
на всіх стадіях судового процесу. Тобто, представництво інтересів позивача було обмежено сферою судового розгляду, питання представництва на досудовому слідстві цими договорами передбачено не було.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання укладених договорів в Вознесенський МРВ УМВС України подані звернення з вимогою порушити кримінальні справи по фактам, викладених у заявах
ОСОБА_1

Також, згідно п.п. 2, 3 договорів передбачена можливість за згодою сторін кожну заяву з предмету договору оплачувати окремо. На виконання договору в цій частині були укладені між сторонами додаткові оплатні договори про надання правової допомоги:

-
ІНФОРМАЦІЯ_6

-
ІНФОРМАЦІЯ_7

-
ІНФОРМАЦІЯ_8

-
ІНФОРМАЦІЯ_9

Відповідач
ОСОБА_2
приймав участь в судових засіданнях щодо оскаржень процесуальних актів органів досудового слідства, які позивач вважав незаконними та такими, що порушують його права. Подальше невиконання ним обов’язку здійснення представництва
ОСОБА_1
в суді було обумовлено зверненням позивача до відділу внутрішніх справ
ІНФОРМАЦІЯ_10
про притягнення до кримінальної відповідальності
ОСОБА_2
за неналежне виконання умов договору від
ІНФОРМАЦІЯ_5
та
ІНФОРМАЦІЯ_11
з заявою про відмову в односторонньому порядку від зобов’язань (а.с.50)

Постановою від
ІНФОРМАЦІЯ_12
в порушенні кримінальної справи за заявою
ОСОБА_1
відмовлено (а.с.12), доводи про неналежне виконання умов договору від
ІНФОРМАЦІЯ_13
виникли лише при подачі позову до суду 27.08.2007 року.

У відповідності до ст. 651ч.2 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, та в інших випадках, встановлених договором або законом. Договорами від
ІНФОРМАЦІЯ_1
, укладених сторонами не визначено, що є іншими обставинами в якості підстави для розірвання договору, в тому числі, не передбачено порядок і наслідки розірвання догорів про надання послуг, які б визначалися домовленістю сторін.

Стаття 907 ЦК України як норма права, що встановлює спеціальні правила також не формулює підстав, за наявності яких у сторони виникає право на розірвання договору, а лише передбачає, якими способами можуть встановлюватися такі підстави.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критерію, що встановлений абзацом другим частини 2 статті 651 ЦК України. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття – «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто, істотність порушення визначається виключно за об’єктивними обставинами, що склались в сторони, яка вимагає розірвання договору. Вина сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і взагалі для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 653 ЦК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір розірваний у зв’язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. При цьому кваліфікувати гроші, які передані за договором до його розірвання, як збитки, неможливо. Крім того, відшкодування збитків є мірою відповідальності, що застосовується за наявності вини (ст.ст. 611, 614 ЦК України), а отримання коштів з підстави укладення договорів про надання правової допомоги, які відпали в зв’язку з розірванням договору, не пов’язується з виною.

Заявляючи вимоги про розірвання договору, сторона позивач виходить з того, що цей договір є укладеним та дійсним. Твердження позивача про те, що договір в частині визначення вартості послуг, яка є не спів рівномірною, явно збільшеною, не може рахуватись істотним порушенням договору, оскільки визначення суми договору проходить на стадії укладення договору, а порушення договору проходить на стадії його виконання. Тобто, порушити договір на стадії його укладання неможливо. Позивач не заявляв вимог щодо оскарження обставин, які могли бути підставою для визнання договору недійсним.

В судовому засіданні не встановлено істотного порушення договору відповідачем і тому не має підстав для його розірвання в судовому порядку. Вказані договори були розірвані самим позивачем шляхом односторонньої відмови від договору, про що свідчить його заява (а.с.10, 50).

Вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі
ІНФОРМАЦІЯ_3
задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Стягнення моральної шкоди в договірних відносинах можливе лише , коли в самому договорі або законі таке право передбачено. Укладеними договорами між сторонами стягнення моральної шкоди не передбачено. Діючим законодавством України також не передбачено стягнення моральної шкоди в зобов’язаннях, що виникають по наданню правової допомоги. Крім того, у зв’язку з незадоволенням основних вимог і вимоги про стягнення моральної шкоди, однією з умов настання якої є наявність вини, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1
відмовити в позові до
ОСОБА_2
про розірвання договорів про надання юридичних послуг, стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заява про апеляційне оскарження.

Суддя: О.Є.Старжинська