Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
Справа № 2-642/2008р.

19 листопада 2008 року
Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого: Зембри Є.Й.

при секретарі Логвинюк
Т.С.

адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_4 про
виселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом про виселення  до відповідачки ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та суду пояснила,
що їй на праві власності належить квартираАДРЕСА_1 Тернопільської області.

В належній їй квартирі зареєстровані крім неї, її син  - ОСОБА_5, внуки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
колишня невістка - ОСОБА_4. Шлюб між сином позивачки та відповідачкою розірвано
в 2007 році. Після розірвання шлюбу відповідачка продовжує проживати у спірній
квартирі.

Дана обставина заважає їй як власнику користуватися та розпоряджатися своїм
майном.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що не
згідна з виселенням, оскільки правила співжиття вона не порушує, так як
позивачка з нею не проживає та ніколи не проживала, а має інше житло в якому
проживає з своїм чоловіком, перешкод в допуску позивачки до квартири не чинить,
не руйнує та не порушує правил співжиття, не псує житлове приміщення тому
вважає, що підстав для її виселення  не
має.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до
переконання, що позов не підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_3. разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 проживає в іншому місці,
а саме в АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2000 року та реєстраційного
посвідчення ОСОБА_3 купила та являється власником  трьохкімнатної квартири, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Згідно
довідки Гаївської сільської ради відповідачка по справі зареєстрована та
проживає в квартирі ОСОБА_3з 18 грудня 2003 року.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
зареєстровано в 2000 році, а розірвано в травні 2007 року.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_4 яка є колишньою
невісткою позивачки, проживає в спірному будинку з 18 грудня 2003 року.

Відповідно до вимог статті 321 ЦК України право власності є непорушним і
ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Позивачка ОСОБА_3.
просить захистити її право власника житлового будинку шляхом виселення з нього
колишніх членів сім"ї, а саме відповідачку
по справі, колишню невістку ОСОБА_4

Судом встановлено, що відповідачка
вселилася в спірну квартиру як дружина сина позивачки, тобто вона проживала на
правах члена сім'ї позивачки і цього факту ніхто не заперечує, а з часу
розлучення - як колишній член її сім'ї.

Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у
праві користуватися ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених
законодавством.

Згідно зі статтею 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником
будинку не позбавляє колишніх членів його сім"ї права користуватися
займаним приміщенням. Отже,
сторони нарівні мають право користування спірним житлом.

Право вимагати в судовому порядку
виселення колишніх членів сім"ї власник жилого будинку має відповідно до
статті 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених частиною 1
статті 116 ЖК України.

Позивачка ОСОБА_3. не навела підстав, передбачених
нормами статті 116 ЖК України, які можуть бути порушені
при виселенні відповідачки ОСОБА_4 із спірного будинку.

Ураховуючи, що відповідачка ОСОБА_4 не вселялася у спірну квартиру як
наймач, а є колишнім членом сім'ї власника житла та те, що  в судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_3. не ґрунтуються на законі, а саме із
змісту позовної заяви не вбачається і в судовому засіданні не здобуто доказів
того, що до відповідачки застосовувалися заходи запобігання і громадського
впливу за порушення правила співжиття, а також не встановлено порушень правил
співжиття, а саме того, що вона систематично руйнує чи псує жиле приміщення,
або використовує його не за призначенням, або робить неможливим для інших
проживання із нею в одній квартирі, позовні вимоги задоволенню не підлягають, а
тому в задоволенні позову слід відмовити.

На
підставі наведеного, керуючись статтями 209, 210, 212-215 ЦПК України, статтями
116, 156, 157 ЖК України,  суд, -

В И Р І Ш И
В:

В
позові ОСОБА_3до ОСОБА_4 про виселення з квартири АДРЕСА_1  Тернопільської області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, або апеляційної скарги.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду
може бути подано до Кременецького районного суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: