Справа
№ 2-345/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008 р. Каланчацький
районний суд Херсонської області в складі головуючого судді Прудкої Л.Г.,

при секретарі Радіоновій О.В.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ними право
спільної сумісної власності на артезіанську скважину в комплекті з вежею
Рожновського, що знаходиться в с.Роздольне в районі колишнього винцеху,на
підставі договору купівлі-продажу. Мотивуючи заяву, позивачі вказують, що
зазначену скважину в комплекті з вежею Рожновського відповідач придбав у ВАТ
«Парижком» за 1100 грн. у 2004 р. Цією скважиною сторони та інші мешканці, які
проживають біля території колишнього винцеху, користувались давно. Після того,
як відповідач викупив спірну нерухомість, вони, впевнившись, що він бурить в
своєму дворі артезіанську скважину для своїх потреб, домовились, що куплять у
нього придбану ним скважину в комплекті з вежею Рожновського за п»ять тисяч
грн. Зазначену суму позивачі сплатили відповідачеві 24 червня 2006 р., про що
останній склав відповідну розписку. Після того, як ОСОБА_4. оформив право
власності на своє ім»я на зазначене нерухоме майно, позивачі стали вимагати від
нього передачу їм цього майна, однак відповідач відмовив, пославшись на те, що
в теперішній час вартість скважини та вежі становить 17 тис.грн.

Позивачі вважають, що виконали всі
умови договору купівлі-продажу, а оскільки відповідач відмовляється передати їм
куплене майно, просять визнати за ними право власності на спірну нерухомість в
судовому порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_3 пояснив, що він з
ОСОБА_4 особисто не домовлявся про купівлю-продаж спірного майна, а лише
передав ОСОБА_1. 2,5 тис.грн. як свою долю за колодязь. При ньому ОСОБА_4
розписку не складав і він її не бачив, а, ознайомившись з текстом розписки у
судовому засіданні, позивач пояснив, що при такому договорі немає сенсу
вимагати від відповідача передачі скважини.

Відповідач позов не визнав та
пояснив, що дійсно між ним та позивачем ОСОБА_1 була усна домовленість про
купівлю-продаж скважини з вежею Рожновського за ціною 17 тис.грн. При цьому
ОСОБА_1 наполіг, щоб він 24 червня 2006 р. отримав від нього 5 тис.грн., що, як
він вважав, буде гарантією того, що відповідач колодязь не продасть іншим
особам. Отримавши від позивача 5 тис.грн., ОСОБА_4 написав розписку ОСОБА_1 за
змістом,як того влаштовувало. Однак відповідач заперечує, що між ними було
обумовлено ціну в 5 тис.грн. і не згоден з такою ціною, разом з тим не
заперечує проти продажу йому колодязя з вежею по ціні 17 тис.грн. Відповідач
при цьому посилається на те, що розписка не містить в собі відомостей про
істотні умови договору, зокрема, ціни, а також про передачу товару покупцеві та
отримання грошей продавцем. Будь-якої домовленості відносно колодязя у ньго з
ОСОБА_3 не було.

Судом встановлені слідуючі обставини
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов»язується
передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець
приймає або зобов»язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну
грошову суму. Стаття 203 ЦК
України, яка регламентує загальні вимоги, додержання яких є необхідним для
чинності правочину, вказує, що волевиявлення учасника правочину має бути
вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом встановлено, що позивачеві
ОСОБА_4 належить на праві приватної власності скважина в комплекті з вежею
Рожновського, які він придбав у ВАТ «Парижком» в 2004 р.

Позивачі, які мешкають біля території
колишнього винцеху с.Роздольне, користувались водою з цієї скважини.

Як встановлено в судовому засіданні,
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 в 2006 р. була домовленість про
викуп цього колодязя позивачем у відповідача після належного оформлення
останнім права власності на вказане нерухоме майно. В забезпечення цієї
домовленості позивач ОСОБА_1 передав відповідачеві 5000 грн.

Разом з тим, суд не може прийняти
розписку від 24 червня 2006 р. як доказ здійснення договору купівлі-продажу між
сторонами, оскільки розписка не містить в собі відомостей про продавця та
покупця, про ціну товара, про передачу товару продавцем покупцеві та отримання
грошей відповідачем від позивачів. В ній тільки зазначено,що ОСОБА_4. продав
артезіанську скважину винцеху у комплекті з вежею Рожновського за готівку.

Таким чином, розписка від 24.06.2006
р. не містить в собі істотних умов договору купівлі-продажу і свідчить про
здійснення нікчемного правочину.

Відповідач пояснив, що не заперечує
проти продажу спірного нерухомого майна позивачам за ціною 17 тис.грн., однак
позивач ОСОБА_1 відмовився від такої ціни, пославшись на те, що в 2006 р.
пробити артезіанську скважину можна було саме за 5000 грн., тобто сторони не
дійшли згоди щодо ціни товару.

Будь-яких доказів тому, що сторони
домовились про купівлю-продаж артезіанської скважини в комплекті з вежею Рожновського за 5000
тис.грн., позивачі суду не надали. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив,
що знав зі слів сторін про купівлю позивачем ОСОБА_1 колодязя у ОСОБА_4, однак
про ціну вони при ньому не говорили.

Стаття 220 ЦК України, на яку
посилаються позивачі, передбачає, що, якщо сторони домовились щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Оскільки суду не надано письмових
доказів щодо усіх істотних умов договору, суд вважає позов необгрунтованим та
таким,що задоволенню не підлягає.

Крім того, судом встановлено, що
позивач ОСОБА_3 не укладав ніякої домовленості щодо купівлі-продажу колодязя з
відповідачем.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, ст.203, 209, 220, 655, 657, 691 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_3, ОСОБА_1 в
задоволенні позову до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до 20 червня 2008
року
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя :