overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа 2-254
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2008 р.                 Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Шахінського П.І.,

при секретарі Кушнір Т.В.

розглянувши у відкритому  судовому засіданні в м. Жмеринка справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

у
с т а н о в и в :

сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26.12.2007 року, від шлюбу мають спільну
дочку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її
утриманні.

Позивачка в судовому засіданні
уточнила позовні вимоги в зв'язку з тим, що відповідач працює та має постійний
заробіток, просила винести рішення, яким стягувати з відповідача  на її користь аліменти на утримання дочки в
розмірі &frac14;
частини зарплати щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою
повноліття.

Відповідач
до початку судового засідання подав заперечення проти позову, але в зв'язку з
уточненням позивачкою позовних вимог, в судовому засіданні позов визнав
повністю, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі  &frac14; частини зарплати
щомісяця, до досягнення дочкою повноліття.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на
законі, доведений матеріалами справи, визнаний відповідачем, це визнання не
суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст.130, 174,
213-215 ЦПК України, на підставі ст.180,182,184 СК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2, 1973 р. народження, уродженця та мешканця м. Гнівань
Тиврівського району Вінницької області, АДРЕСА_1, працюючого в ТОВ «Фраміс» м.
Вінниця вул. Островського,69, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання  дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1  в розмірі &frac14; частини зарплати щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2008 р. і до досягнення дочкою
ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути
з ОСОБА_2 мито на користь держави в сумі 51 (п'ятдесят одна) грн., та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 (сім) грн. 50
коп. (призначення платежу - інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи, КЕКД 22050000, символ звітності 259, банк одержувач : ГУДКУ у
Вінницькій області, м. Вінниця, МФО 802015, № рахунку 0006, , одержувач: держбюджет м. Жмеринка).

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного
суду  Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення через Жмеринський міськрайонний суд, після чого
рішення набирає законної сили в разі неподання такої заяви.

Апеляційна скарга на рішення подається в такому ж порядку протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або протягом десяти днів
без подачі такої заяви. У разі належного подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючийпідпис

З оригіналом вірно :

суддя Жмеринського

міськрайонного суду
Шахінський П.І.

секретар:
24 березня 2008 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:           Лященко Н.П.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_3на рішення Печерського районного суду м. Києва від 2 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 вересня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 26 жовтня 2006 року ОСОБА_2 до певної кількості           народних депутатів України було
направлено листи, в яких розповсюджена
неправдива інформація, що принижує його честь, гідність та ділову
репутацію, в якому просив зобов'язати відповідача спростувати неправдиві
відомості, які він виклав в листах до народних депутатів України, принести йому
вибачення та          відшкодувати
завдану йому моральну шкоду в сумі 1 700 грн.
Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 2 квітня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 3 вересня 2007
року, в задоволенні  позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення його позовних         вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи                     недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав право на
висловлення критичної оцінки, поглядів та припущень  відносно певних подій.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції й
залишив його рішення без змін, відхиливши апеляційну скаргу представника            позивача.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається             порушення судами норм
матеріального та процесуального права колегія суддів  вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 2 квітня 2007 року та             ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 3 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:                                                                         Н.П.
Лященко

Ю.В.
Прокопчук
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 березня 2008 року

м. Київ

Колегія  суддів
Судової палати у

цивільних  справах
Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Гнатенка А.В.,

Суддів:

Балюка М.І.,

Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г..

Косенка В.Й..

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 до колективного підприємства “Васильківська шкіряна
фірма”, треті особи - Фонд Державного майна України, Васильківська міжрайонна
прокуратура Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю “Слава”,
виконавчий  комітет Васильківської
міської  ради, про визнання порушення
права на законність приватизації комунального підприємства “Васильківська  шкіряна
фірма”,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області
від  2 серпня 2007 року позовну заяву повернуто
позивачам для подання до належного суду.

Не погоджуючись з
вказаною ухвалою позивачі подали апеляційну
скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 13 вересня          2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3та ОСОБА_4 залишено
без  розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про
скасування ухвали судді апеляційного суду та направлення справи до  апеляційного суду для вирішення питання про
прийняття апеляційної  скарги, у зв'язку
з порушенням норм  процесуального права.

Касаційна  скарга
не  підлягає  задоволенню
за  таких  підстав.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу на ухвалу суду і залишає ухвалу без змін,
якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Залишаючи апеляційну скаргу без розгляду, суддя
апеляційного суду вірно  виходив  із
того, що  заявниками  заява
про  апеляційне  оскарження ухвали  суду
першої інстанції подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Клопотання  про поновлення вказаного
строку заявниками не подавалося , а
також не  порушувалося  й у
самій  скарзі.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала судді апеляційного суду відповідає
вимогам процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи є
необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, оскаржувана ухвала судді апеляційного суду є законною й
обґрунтованою, тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст.336, 342 ЦПК України, колегія  суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4  відхилити.

Ухвалу судді апеляційного суду Київської області від 13
вересня  2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню  не  підлягає.

Головуючий                                                                    А.В.Гнатенко

Судді:                                                                                М.І. Балюк

Л.І.Григор'єва

В.Г.Данчук

В.Й.Косенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

26 березня 2008 року                                                                                            м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Охрімчук Л.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Краматорського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2008 року у справі за
позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення аліментів, за зустрічним позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про виключення запису про батьківство з актового запису про
народження дитини,

в с т а н о в и в :

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернулася в суд із
позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_2 про виключення запису про батьківство з актового запису про
народження дитини.

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від                 19
жовтня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2008 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені: стягнуто з
ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки з усіх
видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з
12 липня 2007 року і до повноліття дитини, стягнуто з ОСОБА_1 51 грн.
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи на користь держави, у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посить скасувати
ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 3 та ч. 5 ст. 328, 335 ЦПК України,

у  х  в
а  л  и  в :

Відмовити ОСОБА_1у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення аліментів, за зустрічним
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про виключення запису про батьківство з актового
запису про народження дитини.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України
Л.І. Охрімчук
У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 березня  2008 року

м. Київ

Суддя Верховного Суду України Григор`єва Л.І., розглянувши
матеріали за касаційною скаргою Одеської
залізниці на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від
23 січня 2008 року                      в
справі за  позовом ОСОБА_1до Одеської
залізниці, третя особа: начальник Знам'янського загону відомчої воєнізованої
охорони, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди ,

в с т а н о в и л а

Рішенням  Знам'янського міськрайонного
суду від 14 листопада     2007 року в
задоволенні позову відмовлено .

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 23 січня
2008 року  рішення Знам'янського
міськрайонного суду від 14 листопада 2007 року скасовано. Позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано звільнення позивача незаконним  та поновлено його на посаді начальника
відокремленої групи воєнізованої охорони станції Кременчук Одеської залізниці з
24 травня 2007 року. Стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 10053 грн. 84 коп., у відшкодування моральної шкоди 500 грн. та судових
витрат 500 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
відповідача на користь держави 109 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі Одеська залізниця
ставить питання про скасування ухваленого в справі рішення, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі
слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Обґрунтування
касаційної скарги Одеської залізниці не містить доводів, які викликають
необхідність перевірки  матеріалів
справи, наведені нею доводи та зміст оскаржуваного рішення також не дають
підстави для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення норм
процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права, які
передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування зазначеного
рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 3, ч. 5 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а  :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
Одеської залізниці на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23
січня 2008 року в справі за  позовом
ОСОБА_1до Одеської залізниці, третя особа: начальник Знам'янського загону
відомчої воєнізованої охорони, про визнання звільнення незаконним, поновлення
на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди  відмовити.

Копію ухвали Верховного Суду
України разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                         Л.І.
Григор`єва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

Патрюка М.В.,       Прокопчука
Ю.В.,       Романюка Я.М.,

розглянувши
справу за позовом Об'єднання власників багатоквартирного будинку “Новий Едем”
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання свідоцтва про право власності на
підсобні приміщення, договору купівлі-продажу підсобних приміщень недійсними,
усунення перешкод у користуванні частинами будинку, що перебувають у спільній
власності членів об'єднання, виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4на ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня                  2005 року позов задоволено.
Визнано недійсними: договір купівлі-продажу підсобного приміщення, укладеного
26 липня 1999 року між ОСОБА_1 та об'єднанням власників багатоквартирного будинку
“Новий Едем”, а також свідоцтво про право власності на підсобне приміщення,
видане 26 липня                 1999 року
на ім'я ОСОБА_1

Виселено відповідачів із займаного ними допоміжного приміщення та
зобов'язано їх звільнити підвальне приміщення під АДРЕСА_1

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5 лютого 2007 року апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на зазначене рішення суду першої інстанції повернуто скаржнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначене
судове рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та вирішити питання про прийняття його апеляційної скарги
на вказане рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під
час  розгляду справи  в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального  чи процесуального  права і не
може  встановлювати або (та) вважати
доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове
рішення ухвалено з додержанням судами норм процесуального права і відсутні
підстави для його скасування.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване судове рішення -
залишенню без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4відхилити і залишити ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 5 лютого 2007 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
М.В.Патрюк

Ю.В.Прокопчук

Я.М.Романюк
У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

29 березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Данчука В.Г.,-

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_4про визнання заповіту
недійсним,

в с т а н о
в и л а:

У квітні 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися
із зазначеним позовом посилаючись на те, що 2 серпня 2006 року помер чоловік та
батько позивачів. ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим з
ІНФОРМАЦІЯ_1 і до дня його смерті. Після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок,
земельну ділянку та інше майно. Після звернення до нотаріальної контори
позивачі дізналися про те, що 18 січня 2002 року ОСОБА_5 склав у Сєдовській
селищній раді заповіт на ім'я відповідачки з умовою передачі спадку ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 в рівних частках. 14 травня 2003 року ОСОБА_5 склав заповіт лише на
ім'я ОСОБА_4 Позивачі вважають, що заповіт від 14 травня 2003 року є недійсним
оскільки під час його підпису заповідач знаходився у хворобливому стані та не
міг повністю керувати своїми діями. Просили задовольнити їх позовні вимоги та
визнати недійсним заповіт від 14 травня 2003 року.

Рішенням Новоазовського районного суду Донецької області
від 6 серпня 2007 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт, укладений
14 травня 2003 року.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 11
жовтня 2007 року рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 6
серпня 2007 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять
скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи скарги висновків суду не спростовують. Підстав для
його скасування не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 11 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.Г. Данчук
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,      Григор'євої
Л.І.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до редакції газети “Зірка надії”, прес-служби Житомирського
обласного комітету Соціалістичної партії України, Житомирського обласного
комітету Соціалістичної партії України
про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної
шкоди,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 вересня         2007 року  позов
задоволено  частково.

Не погоджуючись із рішенням суду, 5 жовтня 2007 року представником
Житомирського обласного комітету Соціалістичної
партії України Денисенком Б.Д. подана заява про апеляційне оскарження
рішення суду, а 25 жовтня         2007
року Житомирським обласним комітетом Соціалістичної партії України подана
апеляційна  скарга.

Ухвалою судді апеляційного суду Житомирської області від 1 листопада          2007 року апеляційну  скаргу
залишено  без  розгляду.

У касаційній скарзі Першого секретаря Житомирського обласного  комітету Соціалістичної партії України
ставиться питання про скасування ухвали судді суду апеляційної інстанції та
направлення справи до апеляційного суду для вирішення питання про прийняття
апеляційної скарги, в зв'язку з порушенням норм процесуального права .

Касаційна скарга підлягає задоволенню за
таких підстав.

Залишаючи апеляційну скаргу Житомирського обласного комітету Соціалістичної партії України без розгляду, суддя апеляційного суду виходив із того, що
апеляційна скарга заявником подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, пропущеного з  поважних причин заявником не подавалося ,
а  також
не порушувалося  й  у  самі
апеляційній  скарзі.

Проте
погодитися  з  такими
висновками  не  можна.

Як вбачається із доводів касаційної скарги, наданих
заявником доказів та матеріалів справи, представником заявника  та заявником 5 жовтня  2007 року
подана заява  про  апеляційне
оскарження рішення  суду , а  25 жовтня
2007 року, у  строки  встановлені чинним процесуальним  законодавством подана  апеляційна
скарга.

За таких обставин, оскаржувана ухвала судді апеляційного суду підлягає
скасуванню із направлення справи до
апеляційного суду для  вирішення
питання про прийняття та  розгляду  апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.336, 338 ЦПК України, колегія  суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Першого секретаря Житомирського
обласного  комітету Соціалістичної партії
України задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Житомирської області від 1 листопада          2007 року скасувати, а справу направити до апеляційного суду для вирішення питання
про  прийняття  та
розгляду апеляційної скарги.

Ухвала
оскарженню  не  підлягає.

Головуючий                                                                                 А.В.Гнатенко

Судді:                                                                                              М.І. Балюк

Л.І.
Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й.Косенко