Справа № 2-3773/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15 травня 2008 року Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі - Ющенко В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Приморської районної адміністрації
Одеської міської Ради за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання
ордера недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської Ради про визнання недійсним ордеру №0661,
виданого 09.09.2002 року ОСОБА_3 на житлове приміщення - кімнату площею 13,5
кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 06.12.2006 року
постановою Приморського районного суду м. Одеси скасовано розпорядження Приморської
райадмінінстрації Одеської міськради №890 від 06.09.2002 року в частині надання
ОСОБА_3 спірної кімнати. 23.10.2007 року ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду постанову залишено без змін. За таких підстав позивачі
вважають, що ордер, який був виданий на підставі скасованого розпорядження
відповідача, є недійсним.

У
судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали, просять його
задовольнити, обґрунтовують позовні вимоги ст.ст. 47, 48 ЖК України, які
регулюють норму жилої площі в Україні та розмір жилого приміщення, що надається
громадянам.

Представник
відповідача Приморської районної адміністрації
Одеської міської Ради позов не визнав, просить у позові відмовити, так
як вважає, що райадміністрація, приймаючи розпорядження №890 від 06.09.2002
року та видаючи ордер №0661 від 09.09.2002 року
діяла в межах своїх повноважень та у відповідності з нормами Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні».

Третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_3 та його представник позов не визнали, просять у
його задоволені відмовити, вважають, що ОСОБА_3. отримав спірне житло
правомірно, з дотримання чинних норм законодавства, тому правові підстави для
визнання ордеру №0661 від 09.09.2002 року відсутні.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом
встановлено: 6 грудня 2006 року Приморським районним судом м. Одеси
за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приморської райадміністрації Одеської міськради, за участю третьої особи ОСОБА_3 прийнято
постанову, якою визнано незаконним та скасовано розпорядження Приморської
районної райадміністрації виконкому Одеської міської ради №890 від 06.09.2002
року в частині надання ОСОБА_3 житлового приміщення -
кімнати площею 13,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою
Одеського апеляційного адміністративного суду м. Одеси від 23 жовтня 2007 року
постанова Приморським районним судом м. Одеси від 6 грудня 2006 року залишена
без змін.

Як вбачається
з розділу 6 п.2 розпорядження Приморської районної райадміністрації виконкому
Одеської міської ради №890 від 06.09.2002 року ОСОБА_3 видано службовий ордер
на житлову кімнату площею 13,5 кв.м. в загальній квартирі АДРЕСА_1. Вищенаведеними судовими рішеннями це розпорядження в
частині надання ОСОБА_3 спірного житлового приміщення
визнане незаконним та скасовано.

Встановлюючи
наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення цієї справи суд
виходить, зокрема, з положень частини третьої ст.61 ЦПК України, згідно яких
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Так
постановою Приморського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2006 року
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат площею 13,5 кв.м.
та площею 15,7 кв.м. (523/1000 частини зазначеної квартири), яку позивач
ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу від. 10.11.1998 року і в якій він
мешкає з дружиною ОСОБА_2 та з малолітньою дочкою, 1995 року народження. В
кімнаті площею 13,5 кв.м. проживав ОСОБА_4, який помер в грудні 2001 року, і
після його смерті спірну кімнату зайняли позивачі. В подальшому, 06.09.2002
року, згідно розпорядження відповідача №890 вирішено видати службовий ордер на
спірну кімнату ОСОБА_3, який 09.09.2002 року отримав ордер за №0661 серія ПР.

Як
вбачається з тексту ордера №0661 серія ПР від 09.09.2002 року підставою для
його видачі є розпорядження №890 від 06.09.2002 року.

Відповідно
до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку
державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної,
міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле
приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

За
приписами ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним
у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності
відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших
громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних
дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Враховуючи
вищенаведені норми матеріального права та скасування постановою Приморського
районного суду м. Одеси від 6 грудня 2006 року, що набрала законної сили,
розпорядження Приморської районної райадміністрації виконкому Одеської міської
ради №890 від 06.09.2002 року в частині надання ОСОБА_3 житлового приміщення -
житлової кімнати площею 13,5 кв.м. в загальній квартиріАДРЕСА_1, суд вважає, що
ордер №0661 серії ПР від 09.09.2002 року є недійсним.

Щодо
встановленого частиною другою ст.59 ЖК України трирічного строку позовної
давності на вимоги про визнання ордера недійсним суд виходить з наступного.

Згідно
п.7. Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу України» (з подаьшщими звамінами та доповненнями)
на вимоги про визнання недійсним ордера на жиле приміщення за передбаченими ст.
59 Житлового кодексу України підставами поширюється трирічний строк позовної
давності. Визнавши причини пропуску цього строку поважними, суд задовольняє
обгрунтовані вимоги.

Оскільки
позивачі звернулися до суду з вимогою про визнання ордеру недійсним 24.03.2004
року (справа №22-а-591/07), тобто в межах трирічного строку позовної давності,
але в процесі розгляду справи з причин прийняття Кодексу адміністративного
судочинства України позовні вимоги змінювалися та були розглянуті в порядку
адміністративного судочинства шляхом прийняття постанови Приморського районного
суду м. Одеси від 6 грудня 2006 року і ухвали Одеського апеляційного
адміністративного суду м. Одеси від 23 жовтня 2007 року, суд вважає причини
пропуску трирічного строку позовної давності поважними.

Керуючись ст.ст.
58, 59 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 12.04.1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 10,15, 58,60,208,
209, 212, 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ордер
№0661 серії ПР від 09.09.2002 року, виданий Приморською районною адміністрацією Одеської міської Ради на ім'я ОСОБА_3 про право зайняття
службового жилого приміщення жилою площею 13,5 кв.м. в комунальній квартирі АДРЕСА_1,
недійсним.

Рішення суду
може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання заяви
про його оскарження до Приморського районного суду м. Одеси протягом десяти
днів з дня його проголошення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти
днів з дня подання заяви про його оскарження.

Суддя