Справа №2-1750/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

05 травня 2008 року Дніпровський
районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді                                                                                         М.І.Стамбули

при секретарі                                                                                                 О.І.Ігнатенко

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Херсона
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 11 жовтня 2001
року, зареєстрованому у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно 14 січня 2004, вона є власником 72/100 частини
житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд і будівель під
номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 476,6 кв.м. Договір зареєстровано
Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 14.08.02 за реєстр
номером  18899345 , номер запису 24599 в
книзі 138. Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 27 грудня 2003 року за реєстровим 3932,  вона є власником 28/100
частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд і будівель
під номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею  476,6 кв.м. Право власності
зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно Херсонським державним
бюро технічної інвентаризації 14.01.04, номер запису
24599 в книзі 138. З метою поліпшення житлово - побутових умов, нею було  проведено реконструкцію власних житлового
будинку та добудовано санвузол та гараж.

У
судовому  засіданні  позивач підтримав позовні вимоги за підстав
викладених у позовній заяві.

Представник
відповідача в судовому засіданні пояснив, що на сьогоднішній час не
складено акту робочої комісії про готовність
закінченого будівництвом об'єкта та в установленому порядку його не
прийнято в експлуатацію.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору
дарування від 11 жовтня 2001 року, зареєстрованому
у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 січня 2004, ОСОБА_1 є власником
72/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд і
будівель під номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 476,6 кв.м.

Договір зареєстровано
Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 14.08.02 за реєстр
номером  18899345 , номер запису 24599 в
книзі 138.

Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 27 грудня 2003 року за реєстровим 3932, ОСОБА_1  є власником 28/100
частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд і будівель
під номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 476,6 кв.м.

Право власності зареєстровано у
реєстрі прав власності на нерухоме майно Херсонським державним бюро технічної
інвентаризації 14.01.04, номер запису 24599 в книзі
138.

З метою поліпшення
житлово - побутових умов, позивачем було
проведено реконструкцію власних житлового будинку та добудовано санвузол
та гараж. Після проведеного перепланування та реконструкції будинку - літ. А
загальна площа склала  86,6 кв.м., жила
площа - 50,1 кв.м. та допоміжна (підсобна) площа - 36,5 кв.м. Площа гаражу
-    літ. Б склала 102,9 кв.м., а
санвузлу - літ.Г склала 4,2 кв.м.

Зазначені обставини
підтверджуються  технічним паспортом на
житловий будинок від 14.04.08 складеного фахівцями Бюро технічної
інвентаризації.

На сьогодні не складено акта
робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта та
установленому порядку його не прийнято в експлуатацію.

Натомість суд
зазначає наступне:

У відповідності
до пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України, однією із засад цивільного
законодавства є справедливість.

Відповідно до
статті 876 Цивільного кодексу України власником об'єкту будівництва або
результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено
договором.

Позивач власними силами та матеріалами здійснила
(завершила) реконструкцію житлового будинку АДРЕСА_1, тобто є замовником та
підрядником в одній особі.

Відповідно до положень частини 1, 3, 5 статті 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або істотним порушенням будівельних норм і правил..

Відповідно до
положень частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід
і припинення підлягають державні реєстрації.

Позивач фактично здійснив перепланування та реконструкції
житловий будинок та споруди і відповідно до статті 331 ЦК України набула право
власності на новостворене майно.

Проведене будівництво не порушує
права інших осіб, не суперечить затвердженій містобудівній документації,
державним будівельним нормам.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше випливає із закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право
власності на новостворене майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з
моменту закінчення будівництва.

Отже право
власності  на завершений об'єкт
будівництва набуто на законних підставах.

Керуючись ст.
ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 3, 182, 328, 331, 332, 376 та 876 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ.А (загальною
площею - 86,6 кв.м., жилою площею - 50,1 кв.м. та допоміжною (підсобна) площею
- 36,5 кв.м.); господарчу будівлю - гараж літ.Б площею 102,9 кв.м.; підвал
літ.В площею 17,9 кв.м.; санвузол літ.Г площею 4,2 кв.м.; водопровід - №1 та
огорожі - №2-3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
М.І.Стамбула