Справа 2-1571/08
І МЕНЕМ  У К Р А Ї Н И
15 липня 2008 р.       Орджонікідзевський районний суд міста
в складі: головуючого судді - Єрмоленко В.Б.,
при секретарі - Гапоненко В.О.,
представника позивача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові  цивільну
справу за позовом:  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 3
- особи: Четверта Харківська державна нотаріальна контора, КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації», про визнання договору дарування квартири
звернулася до суду з позовом до своєї внучки ОСОБА_2,  3-особи: Четверта Харківська державна
нотаріальна контора, КП «Харківське міське БТІ», про визнання договору дарування
квартири АДРЕСА_1 в м.Харкові, посвідченого
державним нотаріусом 02.11.2005 р., недійсним. В обгрунтування своїх
позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті чоловіка в 2002 р.
вона залишилася проживати одна та через стан здоров'я і похилий вік потребувала
стороннього догляду та матеріальної підтримки. У 2005 р. до неї звернулася
внучка і запропонувала укласти договір довічного утримання за умовами якого
передбачалось, що внучка буде її доглядати і оказувати матеріальну підтримку,
на що ОСОБА_1 дала свою згоду і у нотаріуса підписала необхідні документи, але
через малограмотність і поганий зір їх не прочитала. При зверненні позивача до
філії КП «Жилкомсервіс» у січні 2008 р. з приводу оплати комунальних послуг ,
їй стало відомо, що її квартира за договором дарування належить внучці. У
судовому засіданні позивачка зазначала,
що для того, щоб укласти договір довічного утримання або заповіт їй
потрібно було оформити спадщину після смерті чоловіка. Відповідачка
супроводжувала її в нотаріальну контору і стверджувала,  що у нотаріуса необхідно підписати  заяву для
одержання свідоцтва про право власності на  спадщину. Ніякого бажання подарувати належну
їй квартиру у позивача не було, квартира є єдиною цінністю і постійним місцем
її проживання, за яку вона самостійно проводить оплату. Після укладення
договору відповідачка до ОСОБА_1 не приїжджає, не дзвонить, не допомагає,
навпаки, при отриманні позивачкою компенсації у зв'язку з її перебуванням в
роки війни у Німеччині, забрала у неї ці гроші і частину їх так і не повернула.
Після того, як у 2008 р. ОСОБА_1 потребувала від внучки надати їй документи,
які були оформлені в нотаріальній конторі, відповідачка розірвала папір, на
якому був надрукований  договір, і кинула
позивачу в обличчя, образила її та відмовилася анулювати договір в нотаріальній
конторі. Позивачка просить визнати недійсним договір дарування на тій підставі,
що укладаючи угоду, вона помилялася щодо обставин, які мають істотне значення,
не мала наміру дарувати свою квартиру, а тільки бажала отримати допомогу та
догляд на старість від внучки, взамін чого остання після її смерті отримала б
Відповідачка на неодноразові
виклики в судове засідання не з'явилася,  про день і час розгляду
справи повідомлялася своєчасно, належним чином, зокрема і телефонограмою, про
причини неявки суд не повідомила, заперечень не надала.
Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник Четвертої
Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився,
надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, при
вирішенні справи покладається на висновок суду.
Представник 3 особи - КП
«Харківське міське БТІ» про день розгляду справи повідомлений завчасно,
належним чином,  про згоду на участь у
справі не заявив.
Суд,  вислухавши пояснення позивача, представника
позивача,  допитавши свідка,  дослідивши та перевіривши матеріали справи
і  оцінивши надані докази,  приходити до наступного.
Спірною є двокімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_1 в м.Харкові, &frac12; частини якої належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на
житло, виданого органом приватизації житлового фонду Харківського тракторного
заводу 18.07.1994 р. і &frac12;  частина - згідно свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка
ОСОБА_4, виданого 21.09.2005 р. Четвертою Харківською державною нотаріальною
Судом встановлено, що 02
листопада 2005 р. сторони уклали договір дарування квартири, за яким ОСОБА_1
подарувала всю квартиру внучці ОСОБА_2 Як пояснила позивач в судовому
засіданні, вона має двох синів: ОСОБА_5 - батько відповідачки  і другий син - ОСОБА_6 (помер після хвороби -
ІНФОРМАЦІЯ_1). Після того, як позивачка залишилася одна після смерті чоловіка,
їй інколи допомагав батько відповідача - ОСОБА_5, приїжджала також і сама
внучка з чоловіком,  на прохання
позивачки возила її для отримання документів і компенсації за примусове
вивезення до Німеччини в 1942 р., крім того періодично дзвонила позивачу  і спілкувалася з нею. Дивлячись на те, що
відповідач проявляє турботу про неї, коли вона залишилась сама, і сподіваючись
на те, що внучка і надалі надаватиме їй допомогу, доглядатиме її в старості,
ОСОБА_1 була згодна з тим, щоб спірна квартира після її смерті залишилася
відповідачці.  Проте, ніякого наміру
безоплатно передати квартиру внучці за життя, вона не мала, оскільки  житло є її єдиним постійним місцем
проживання, єдиним цінним майном, що мала позивач. Доказом цьому свідчить і той
факт, що до теперішнього часу ОСОБА_1 сплачує квартплату і комунальні послуги.
Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що позивач проживала сама у своїй квартирі, вона з
представником позивача (невістка ОСОБА_1 - ОСОБА_3) до неї приїжджають,
допомагають прибирати, прасувати, готувати, забезпечують її продуктами  харчування, ніколи ніякої розмови, що вона
бажає подарувати квартиру, від позивача не чула. Навпаки, після того, як
ОСОБА_1 дізналася про існування договору дарування вона була стривожена і
скаржилася на відповідачку, яка її обманула.
З матеріалів справи вбачається, що станом на час укладення
оспорюваного договору
виповнилось 83 роки, вона має
багато  захворювань,  за віком і станом здоров"я  потребує
сторонньої  допомоги,  в  тому
матеріальної  (потреба  у
купівлі  ліків,  продуктів,
їх доставка  тощо.). Зазначені   обставини
сукупності позначаються на її фізичному та психологічному стані. У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 стверджувала, що
відповідачка обіцяла здійснювати догляд за бабусею, проте, після підписання
договору змінила своє відношення до неї, і на даний час квартиру має намір
продати.  Спорна квартира є єдиним
нерухомим майном позивача, всі дії
ОСОБА_1 свідчать про те, що вона намагалась завдяки цьому майну влаштувати
свою старість. Але ніколи в житті не передавала свою квартиру у власність іншій
особі і не збиралась цього робити. За таких обставин, суд вважає, що між сторонами фактично виникли  стосунки, які передбачені  договором довічного утримання і тільки на підставах
того, що ОСОБА_1 сподівалась на  те, що
ОСОБА_2 буде її утримувати  надалі, вона
погодилась укласти договір. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями
За наявності  зазначених доказів в  їх
сукупності суд вважає позов обґрунтованим з підстав, передбачених ст.229
ЦК України, згідно яких якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом
Керуючись ст.ст.10, 11, 60,
79, 88, 209, 212, 214-215, 218 , 224-226 ЦПК України,  ст.ст. 203 ч.3, 215 ч.3, 216 ч.1,  229 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-  особи
Четверта Харківська державна нотаріальна контора, КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації», про визнання договору дарування квартири
недійсним задовольнити.
Визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1 в м.Харкові, укладений від імені ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2, посвідчений 02 листопада 2005 р. Четвертою Харківською державною
нотаріальною конторою.
Стягнути з ОСОБА_2 судові
витрати в дохід держави у розмірі 1649 грн.
Арешт,  накладений ухвалою Орджонікідзевського
районного суду м.Харкові від 07.04.2008 р. на кв.АДРЕСА_1, яка зареєстрована за
Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до 15 серпня  2008
р. через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене
відповідно в апеляційному порядку.

СУДДЯ -