Справа №
05 грудня 2008 року                   Київський районний суд м.
Сімферополя в складі головуючого судді - Чумаченко Р.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про визнання угоди дарування дійсною ,
визнання права власності,
звернувся до суд із зазначеним позовом та просить визнати дійсним договір дарування
домоволодіння № 18 по вул.. Л.Шевцової в м. Сімферополі, укладений 29.03.2006р.
між ОСОБА_5 та ОСОБА_1. Визнати за ним право власності на зазначений
обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_5 був його рідним дядею, якому на
праві власності належав спірний будинок. Останній в листопаді 2005 року виказав
свій намір подарувати зазначений будинок
йому - позивачу по справі.
що ОСОБА_5 страждав рядом важких захворювань, був інвалідом другої групи , він
не міг самостійно займатися збором та оформленням документів  щодо оформлення договору дарування, у зв'язку
з чим 29.03.2006р. видав довіреність з цього приводу на ім'я своєї сестри
ОСОБА_2 - матері позивача.  З цього
часу  останній вказує, що він фактично
прийняв в дар спірний будинок , дядя передав йому всі документи щодо
домоволодіння та в березні 2006 року він вселився в зазначене приміщення,  перевіз в нього свої меблі, речі, проводив
оплату комунальних платежів. При цьому і ОСОБА_5 залишався мешкати в своєму
будинку, однак, оформити договір дарування нотаріально не зміг, оскільки
24.06.2007р. раптово скінчався.
вважає, що  він та померлий ОСОБА_5
виконали всі умови договору дарування, який був укладений саме в день видачі
довіреності - 29 березня 2006 року, але в силу об'єктивних причин не змогли
своєчасно оформити договір
нотаріально.  Тому вважає, що в
порядку ч. 2 ст. 220 ЦК України, цей договорів може бути визнаний дійсним.
В судовому
засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному об'ємі.
ОСОБА_2 проти позову не заперечувала. ОСОБА_4 в судове засідання не явилася,
надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності у
відповідності до діючого законодавства.
ОСОБА_3  та її представник проти позову заперечували,
посилаючись на його необґрунтованість.
сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судовим
розглядом встановлено, що  24 червня 2007
року помер ОСОБА_5, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді
домоволодіння АДРЕСА_1  в м. Сімферополі,
що належав йому на підставі договору дарування
від 05 грудня 1988р., реєстровий номер НОМЕР_1.
за законом  після смерті ОСОБА_5 є його
рідни сестри -  ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4, що підтверджується
матеріалами  спадкової справи, що
відкрилася після смерті  ОСОБА_5
вказує, що ОСОБА_5 - його дядя, ще при житті в листопаді 2005 року виказав свій
намір подарувати зазначений будинок  йому
- позивачу по справі. Але у зв'язку з тим, що він страждав рядом важких
захворювань, був інвалідом другої групи , не міг самостійно займатися збором та
оформленням документів  щодо оформлення
договору дарування, тому 29.03.2006р. видав довіреність з цього приводу на ім'я
своєї сестри ОСОБА_2 - матері позивача.
також вказує, що з цього часу  він
фактично прийняв в дар спірний будинок , в березні 2006 року вселився в
нього,  перевіз свої меблі, речі,
проводив оплату комунальних платежів, дядя передав йому всі документи щодо домоволодіння,
але при цьому ОСОБА_5 залишався мешкати в своєму будинку. Тому вважає, що між
ним та ОСОБА_5 фактично був укладений договір дарування спірного будинку, але в
сину об'єктивних  причин - не отримання
ряду документів та смертю дарувальника, він не був зареєстрований у нотаріуса,
тому договір може бути визнаний дійсним у відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК
Суд не
погоджується з доводами позивача за наступними підставами.
відповідності до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування  одна сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно(дарунок) у власність.
дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню ( ч. 2 ст. 719 ЦК України).
відповідності до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами  вимог закону про нотаріальне посвідчення,
такий договір є нікчемним, тобто не породжує тих прав та обов'язків на
встановлення яких була направлена воля її учасників.
ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такій договір дійсним.
даному випадку  позивач не надав доказів
тому, що договір дарування  був укладений
тому що суду не представлений сам договір в письмовій формі, а також інших письмових
доказів, що свідчать про укладення угоди.
від 29.03.2006 року, на яку позивач посилається як на доказ укладення угоди
дарування, не може бути визнана таковою, оскільки вона свідчить лише про намір
укласти договір дарування в майбутньому.
відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
надав суду доказів  своїх вимог , тому
позов задоволенню не підлягає.
викладеного, ст. ст.220, 717, 719 ЦК України, керуючись ст. ст. 60, 213-218 ЦПК
позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про
визнання угоди дарування дійсною , визнання права власності відмовити.
може бути принесена заява  про апеляційне
оскарження  протягом  десяти днів зі дня проголошення рішення,
апеляційна скарга подається протягом двадцяти
днів після  подання заяви про
апеляційне оскарження  до Апеляційного суду
АР Крим, через Київський районний суд м. Сімферополя.
Суддя