Справа
№ 2-7                                                                                                                                     2008 рік
РІШЕННЯ

іменем України

13
серпня  2008 року
смт.Куйбишево

Куйбишевський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді       Мальованого В.О.

при секретарі                Синяковій О.І.,

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні в смт.Куйбишево Запорізької області
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

До Куйбишевського районного
суду Завпорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
стягнення боргу в сумі 16666 гривень .

В позовній заяві позивач
вказувала , що 15 червня 1998  року вона
уклала  з

відповідачем
ОСОБА_2. договір позики, за яким вона передала йому грошові кошти в сумі 4500
гривень , що еквівалентно 2500 американських доларів.

Відповідач ОСОБА_2.,
зобов'язувався повернути  борг  до 01.04.1999 року. Однак у вказаний строк
відповідач борг не повернув.

Вона також вказувала , що в
зв'язку з цим вона в травні 2000 року звернулася до суду з позовом до
відповідача про повернення боргу і рішенням Куйбишевського районного суду від
12 червня 2000 року позов був задоволений у повному обсязі.

Однак дане рішення було
скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.05.2007 року , який
розглядав справу по касаційній інстанції, і справу повернуто  на новий розгляд до суду першої інстанції.

Куйбишевський районний суд
Запорізької області своєю ухвалою від 17 липня 2007 року , позов залишено без
розгляду і допущено поворот виконання рішення, яким зобов'язано повернути
відповідачеві стягнуті з нього грошові кошти в сумі 5469 гривень.

В зв'язку з цим позивач
ОСОБА_1, змушена звернутися до суду з даним позовом і просить його задовольнити
і стягнути з відповідача ОСОБА_2., на її користь  4500 гривень боргу з урахуванням індексу
інфляції 12625 гривень та неустойку в сумі 3847 гривень, всього 16666 гривень ,
також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та її
представник ОСОБА_3., повністю підтримала свої позовні вимоги , по тих
підставах , що викладені в позовній заяві і
прохають задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився , хоч був повідомлений належним чином,
про причини неявки не повідомив.

Представник
відповідача ОСОБА_4., в судове засідання не з'явилася повідомила про причини
неявки , які судом визнані неповажними.

Суд
, вивчивши матеріали справи , вислухав пояснення позивача та його представника
вважає , що позов підлягає частковому задоволенню .

Так,
відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів(суму позики).

Як
вбачається із матеріалів справи , позивач ОСОБА_1 заключила з відповідачем
договір позики , за яким передала відповідачу ОСОБА_2., грошові кошти в сумі
4500 гривень ( що еквівалентно 2500 американських доларів)  і які останній зобов'язувався повернути  позивачеві 01.04.1999 року.

Відповідно
до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у
такій самій сумі , що були передані йому і у строк та в порядку встановлені
договором.

В
судовому засіданні встановлено , що борг відповідач ОСОБА_2. у встановлений
договором строк не повернув.

Відповідно
до ч.2 ст.625 ЦК України  боржник , який
прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити  суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три  проценти річних від простроченої суми.

Індекс
інфляції з 01.04.1999 року до 01.07.2008 року становить 207,7%. Відповідно сума
боргу з урахуванням рівня інфляції становить (4500 * 207,7% = 9346 гривень 50
копійок + 4500 = 13846 гривень 50 копійок.

За
дев'ять років простроченого зобов'язання 3 відсотки річних становить 1215
гривень.

Зважаючи
на вище викладене загальна сума боргу , яку необхідно стягнути з відповідача
ОСОБА_2., за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за
весь час прострочення складає   15061
гривню 50 копійок.

Керуючись
ст.ст.23,24, 625,1046, 1049 ЦК  України,
ст.ст.,209,212,214,215 ЦПК України,суд-

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1  задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 15061 гривню (
п'ятнадцять тисяч шістдесят одну)
гривню 50 копійок боргу за договором позики, в іншій частині позовні
вимоги залишити без задоволення .

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  180 (сто
вісімдесят гривень) 60 копійок судових витрат.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня оголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя:
В.О.Мальований