У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного

Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
заборону на вивезення дитини за межі України за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2007
року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2007
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня
2007 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав,
передбачених  п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2007 року
ухвалу місцевого суду скасовано та ухвалено рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати та передати
справу на новий розгляд суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами
норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду та постановляючи рішення про відмову в
позові, апеляційний суд виходив із того, що місцевим судом позов залишено без
розгляду безпідставно, а тому спір підлягає вирішенню по суті.

Проте повністю погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України при розгляді справи в апеляційній
інстанції суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Предметом апеляційного розгляду в цій справі була ухвала суду першої
інстанції про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених  п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Повноваження апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги на ухвалу
місцевого суду визначені ч. 2 ст. 307 і ст. 312 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з
цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано
суть процесуальної дії чи підстави її застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, апеляційний суд, вирішивши спір по суті після скасування
процесуальної ухвали місцевого суду, вийшов за межі своїх повноважень,
визначених процесуальним законом, чим порушив вимоги ст. 303, ч. 2 ст. 307 і
ст. 312 ЦПК України, а тому ухвалене в справі рішення апеляційного суду не
можна визнати законним і обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав чч. 2, 3  ст. 338 ЦПК України, оскільки апеляційний суд
в частині вирішення питання щодо законності ухвали місцевого суду дійшов
вірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для залишення
позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 336, 338  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2007 року
скасувати, а справу передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк