У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7 листопада 2008 року                                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Лященко Н.П., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Головне управління юстиції в м. Києві,
приватний нотаріус ОСОБА_5, Київське міське бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, ОСОБА_6, про визнання
договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору дарування нікчемним,
визнання права власності та скасування державної реєстрації,

в
с т а н о в и л а:

У червні 2006 року
позивачка, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що в жовтні 1998
року її колишній чоловік ОСОБА_4, з яким вона перебувала в шлюбі до 2002 року,
взяв у борг у ОСОБА_2 85 тис. доларів США. З метою забезпечення повернення
боргу змусив її укласти договір купівлі-продажу 32/100 частин квартири
АДРЕСА_1. При цьому між ними була домовленість про те, що ОСОБА_2 поверне їй
житло після повернення Мироновим С.В. боргу. Проте в грудні 2005 року їй стало
відомо, що ОСОБА_2 подарував 32/100 часток квартири ОСОБА_3

Вважаючи, що договір
купівлі-продажу є недійсним, оскільки ніхто із сторін не бажав реального
настання наслідків його укладення, а договір дарування укладений на підставі
фіктивних довідок-характеристик БТІ, просила визнати їх недійсними, визнати за
нею право власності на спірне житло та скасувати державну реєстрацію цих
договорів.

Рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 24 січня 2008 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2008 року, позов задоволено. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу від 22 жовтня 1998 року, а сторони повернуто
в попередній стан - 32/100 частин квартири повернуто у власність ОСОБА_1 та
стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 4 тис. грн. вартості квартири за договором
купівлі-продажу. Визнано договір дарування від    5 жовтня 2004 року нікчемним. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на 32/100 частин квартири. Скасовано державну
реєстрацію договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1998 року, укладеного між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.  та договору
дарування від 5 жовтня 2004 року, укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_3

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського
районного суду м. Києва від 24 січня 2008 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 15 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Н.П. Лященко