У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

17 вересня 2008
року                                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Луспеника Д.Д., Балюка М.І., Барсукової
В.М., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання таким, що втратив
право користування жилим приміщенням, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 13 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 17 квітня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді
2007
року ОСОБА_1 звернувся в суд зі вказаним
позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідач
зареєстрований у належному йому на праві власності жилому будинку АДРЕСА_1,
поселившись в ньому як чоловік його дочки. Проте з листопада 2006 року він в
указаному будинку не проживає без поважних причин, забравши всі свої особисті
речі, тому на підставі ст. 405 ЦК України просив задовольнити позов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13
лютого 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської
області від 17 квітня 2008 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують. Крім того, доводи скарги стосуються неправильної оцінки судами
фактичних обставин справи, дослідження яких знаходиться поза межами повноважень
суду касаційної інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди вірно виходили з того, що
непроживання відповідача у спірному будинку викликано неприязними стосунками з
позивачем та його дружиною, які перешкоджали йому проживати у будинку. Наданим
суду доказам суди дали належну оцінку, вірно застосували норми матеріального
права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13
лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17
квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Д.Д.
Луспеник

М.І. Балюк   В.М. Барсукова