Справа №
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Ковельський міськрайонний суд
під головуванням судді                        Панасюка С.Л.,
участю: секретаря                        Віндюк Н.І.,
позивача                        ОСОБА_1
представника позивача                        ОСОБА_2
представника відповідача                    Вільчинського П.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства
"Добробут" про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
звернувся в суд з позовом до Комунального підприємства "Добробут"
/далі - КП "Добробут"/ про відшкодування майнової та моральної шкоди.
позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вранці 13 березня 2008 року в м.
Ковелі по вул. Заводській вивів для прогулянки свою собаку мисливської породи
"Такса" по кличці "Гай", однак вона втекла та зникла.
Пошуки собаки протягом дня не дали результату, а в кінці дня знайомими
мешканцями мікрорайону йому було повідомлено, що вони бачили працівників КП
"Добробут", які із застосуванням невідомого пристрою з невідомою
паралізуючою речовиною відстрілювали всіх собак, які знаходились біля будинків
без власників, в тому числі вбили і його собаку. В цей же день, звернувшись до
працівників КП "Добробут", він відшукав свою мертву собаку в автомобілі
для збирання сміття.
2008 року в Ковельській міжрайонній державній лабораторії ветеринарної медицини
було проведено розтин собаки та встановлено причину смерті - розлад дихання
(асфіксія), яка спостерігається при важких гострих інтоксикаціях.
вважає, що застосування працівниками КП "Добробут" невідомої отруйної
речовини призвело до загибелі тварини від задушшя, що потягло за собою
заподіяння йому матеріальної шкоди в розмірі 4800,00 грн., яка встановлена
виходячи з цінності собаки мисливської породи та враховуючи її відмінний
моральних страждань з приводу загибелі собаки, оскільки вона була другом сім'ї,
довгий час проживала в ній, добре розуміла звернення, позивач був змушений
звертатись до лікарів, які встановили діагноз - астено - невростичний синдром,
психоемоційний стрес. На лікування, призначене лікарями, позивачем витрачено
кошти в сумі 153,40 грн.
чином позивач вважає, що незаконними діями працівників КП "Добробут",
які виразились у вбивстві тварини, йому завдано матеріальну шкоду в сумі
цього, позивачем стверджується, що незаконними діями працівників підприємства
йому завдано моральної шкоди, яка виразилась в психологічних стражданнях через
втрату собаки. Психотравмуючий вплив загибелі собаки включає душевні страждання
та психічні страждання, пов'язані з втратою фізичного здоров'я. Глибина
душевних страждань виразилась в нервовому розладі та психоемоційному стресі,
причому не лише для нього особисто, а й для сім'ї - дружини та дітей. Цинічне
поводження працівників відповідача при його зверненні до них поглибило моральні
страждання. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 7000,00 грн.
викладене, позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві просить стягнути з КП "Добробут" в його користь
матеріальні збитки в сумі 4953,40 грн., моральну шкоду в сумі 7000,00 грн.,
понесені судові витрати, які включають в себе витрати на правову допомогу в
сумі 2200,00 грн., сплачений судовий збір та витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи.
Стосовно своїх позовних вимог позивач надав суду відповідні
документальні підтвердження.
В судовому засіданні позивач зменшив свої позовні вимоги. З підстав,
викладених в позовній заяві, просить стягнути з КП "Добробут" в його
користь 4800,00 грн. матеріальних збитків та 1700,00 грн. моральної шкоди.
Представник позивача ОСОБА_2 /договір про надання правових послуг № 31
від 18 березня 2008  року/ в судовому засіданні
змінені позивачем позовні вимоги підтримала повністю. Просить позов
Представник відповідача Вільчинський П.Я. змінені позивачем позовні
вимоги визнав повністю.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника
відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до
висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання
відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює
рішення про задоволення позову.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Собака  мисливської породи
"Такса жорсткошерста" по кличці "Гай", яка, відповідно до
довідки про походження мисливської собаки № 023, виданої Волинською обласною
організацією Українського товариства мисливців і рибалок, належала позивачу
ОСОБА_1, загинула при обставинах, викладених останнім в позовній заяві.

Згідно ч.
1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Вказані
вище обставини, в тому числі й обставини загибелі собаки, визнаються
відповідачем, а тому не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК
України.

Згідно ст.
3 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" /далі
- Закон/, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у зв'язку з
утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб.

Статтею 23
вказаного Закону визначено правила поводження з тваринами, що не утримуються
людиною, але перебувають в умовах, повністю або частково створюваних діяльністю
людини. Зокрема, згідно вимог цієї статті, вилов безпритульних (загублених,
покинутих, залишених без опіки і бродячих) тварин проводиться з метою
повернення їх володільцям, регулювання їх чисельності відповідно до вимог цього
Закону. Забороняється використовувати методи вилову, технічні пристрої і
препарати, що травмують тварин або небезпечні для їх життя і здоров'я.

Як
стверджується позивачем та не заперечується відповідачем, належна позивачу
собака була смертельно травмована на місці відлову. Тим самим відповідач грубо
порушив вимоги ст. 23 Закону щодо заборонених методів відлову та використання
технічних пристроїв і препаратів, що травмують тварин або небезпечні для їх
життя і здоров'я.

Відповідно
до вимог ст. 24 Закону що регулює вилов та тимчасову ізоляцію домашніх тварин,
собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що
мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника
на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у
громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, вважаються
безпритульними і підлягають вилову.

Виловлені
безпритульні домашні тварини протягом семи днів з дня їх вилову обов'язково
утримуються на карантинних майданчиках служби або підприємства, що здійснює
вилов, і можуть бути повернуті власникам із дозволу ветеринарної установи після
пред'явлення реєстраційного посвідчення та оплати вартості витрат на вилов і
утримання.

Якщо протягом двох місяців з
моменту заявлення про затримання безпритульної тварини не буде виявлено її
власника або він не заявить про своє право на неї, право власності на цю
тварину переходить до особи, у якої вона була на утриманні та в користуванні.

В судовому
засіданні не здобуто доказів того, що виловлену собаку позивача відповідач
утримував, чи хоча б мав намір це зробити, на карантинному майданчику підприємства,
а також відсутні докази того, що відповідач здійснював заходи щодо розшуку
власника собаки відповідно до вимог ст. 24 Закону.

Як
вбачається з протоколу № 452 патологоанатомічного розтину трупа собаки, що
належить ОСОБА_1, складеного 17 березня 2008 року лікарями Ковельської
міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини, можливою головною
причиною загибелі тварини став розлад дихання (асфіксія), яка спостерігається
при важких гострих інтоксикаціях.

Стаття 17
Закону встановлює вичерпний перелік випадків, коли допускається умертвіння
тварин та вимоги, які мають дотримуватись при умертвінні тварин. Зокрема,
умертвіння проводиться методами, що виключають передсмертні страждання тварин;
забороняється застосовувати негуманні методи умертвіння тварин, що призводять
до загибелі від задушшя, електричного струму, больових ін'єкцій, отруєння,
курареподібних препаратів, перегріву та інші больові методи; умертвіння тварин,
що страждають, проводиться негайно, якщо їх страждання неможливо припинити
іншим чином.

З огляду
на вимоги ст. 17 Закону та на можливу головну причину загибелі тварини згідно
вказаного вище протоколу патологоанатомічного розтину, суд приходить до
висновку, що відповідачем допущено умертвіння собаки без підстав, визначених у
вказаній статті, та із застосуванням негуманного методу умертвіння тварини, що
призвів до її загибелі від задушшя.

Згідно ст.
4 Закону, поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах: жорстоке
поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності,
спричиняє моральну шкоду людині; заборона жорстоких методів умертвіння тварин;
відповідальність за жорстоке поводження з тваринами.

Відповідно
до вимог ст.ст. 177, 179, 180, 190 ЦК України,
об'єктами цивільних прав є речі. Річчю є предмет матеріального світу,
щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Тварини є особливим
об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків,
встановлених законом. Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ,
сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Враховуючи
викладені вимоги Цивільного кодексу України, собака, яка належала позивачу, є
його майном.

Згідно ч.
1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не
з її вини.

В судовому
засіданні достовірно встановлено, що майну позивача завдана шкода
неправомірними діями відповідача. Крім цього, відповідач ніяким чином не довів,
що шкоди завдано не з його вини.

Згідно ч.
1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану
їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Представник відповідач визнав ту обставину, що майнова шкода завдана
позивачу працівниками КП "Добробут" під час виконання ними своїх
трудових обов'язків.

Як
вбачається з висновку експерта - кінолога від 10 квітня 2008 року, вартість
собаки складає 4800 грн.

З огляду
на викладені вище обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до
беззаперечного висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути
4800 грн. завданої останньому майнової шкоди.

Згідно ст.
23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди,
яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором
або законом.

Згідно ст.
1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Суд визнає
переконливими твердження позивача, що знищення його майна - собаки, яка була
улюбленцем сім'ї, прямо спричинило йому моральну шкоду, яка зумовлена душевними
стражданнями, нервовим потрясінням з приводу загибелі собаки та жорстокого
поводження з твариною, що відповідно до ст. 4 Закону України "Про захист
тварин від жорстокого поводження", є несумісним з вимогами моральності та
гуманності, які, в свою чергу, призвели до захворювання нервової системи
позивача, що повністю підтверджується довідкою № 27 від 25 квітня 2004 року
поліклінічного відділення Ковельського МТМО.

Оскільки вина КП "Добробут" у вчиненні неправомірних дій щодо
майна позивача повністю доведена, а розмір моральної шкоди не оспорюються, то з
нього слід стягнути цю шкоду в користь позивача в сумі 1700 грн.

Суд визнає, що зазначена сума, як відшкодування моральної шкоди,
враховуючи характер та обсяг страждань позивача, повністю відповідає засадам
розумності, виваженості та справедливості.

Таким
чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому з
КП "Добробут" слід стягнути в користь позивача вказані вище кошти у
відшкодування заподіяної останньому майнової та моральної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 212, 213, 214,
215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 177, 179, 180, 190, ч. 1, ч. 2 ст.
1166, с. 1167, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 17, 23, 24 Закону України
"Про захист тварин від жорстокого поводження", суд -

В И
Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з
Ковельського комунального підприємства "Добробут" (45010, м. Ковель,
вул. Грушевського, 106-а, р/р 5001 в ГРУ "ПриватБанк" в м.
Луцьку, МФО 303440, код 30514451) в користь ОСОБА_1 4800 (чотири тисячі
вісімсот) гривень 00 копійок майнової шкоди та 1700 (одну тисячу сімсот)
гривень 00 копійок моральної шкоди.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та поданням апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або
шляхом подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом
строку, встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
С.Л.ПАНАСЮК