Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 березня 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,
Лященко Н.П.,  Костенка
А.В.,
Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
Миргородського МРВ УМВС України в Полтавській області, треті особи: Державне
казначейство України, управління Державного казначейства України в
Миргородському районі Полтавської області, про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного казначейства України
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 грудня
2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Полтавської області від 26 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до Миргородського МРВ УМВС України в Полтавській
області про відшкодування 3 776 грн. 02 коп. матеріальної шкоди та  50 тис. грн. моральної шкоди. Свої позовні
вимоги обґрунтовував тим, що  вироком
Миргородського міського суду від 29 вересня 2003 року засуджено працівника
міліції ОСОБА_2, який наніс йому тяжкі тілесні ушкоджені, що потягли за собою
тривалий розлад здоров'я. Цим же вироком задоволено позови ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1 487 грн. 44 коп. на відшкодування матеріальної шкоди,                 5 тис. грн. на відшкодування
моральної шкоди, 1 тис. грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою колегії суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області від
10 грудня 2003 року змінено міру покарання підсудному та скасовано вирок
районного суду в частині задоволення позовних вимог про відшкодування
матеріальної шкоди, відшкодування витрат на правову допомогу для вирішення цих
позовних вимог у порядку цивільного судочинства; у частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди вирок
залишено без змін. Позивач витратив 968 грн. 36 коп. на додаткове харчування та
1 487 грн. 44 коп. на придбання ліків під час лікування в Миргородській ЦРЛ,
141 грн. 05 коп. на стаціонарне лікування в 2005 році, 115 грн. на обстеження,
531 грн. 48 коп. на поїздки в прокуратуру та проведення експертиз у 2001 року,
423 грн. 69 коп. на поїздки для медобстеження, 1 тис. грн. на правову допомогу.
Йому було завдано моральну шкоду, оскільки
злочинні дії працівника міліції ОСОБА_2 призвели до того, що він став
інвалідом III групи, а також до порушення нормальних життєвих зв'язків,
погіршення відносин з оточуючими.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від              25 грудня 2006 року, залишеним без
змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Полтавської області від 26 квітня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5 871 грн.
13 коп. на відшкодування шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Державне казначейство України просить скасувати
ухвалені у справі рішення й ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на неправильне застосування судовими інстанціями норм
матеріального права та порушення норм процесу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що
злочинними діями працівника міліції ОСОБА_2 під час виконання службових
обов'язків заподіяно ОСОБА_1 тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для
життя в момент заподіяння, за що ОСОБА_2 засуджено до позбавлення волі. Про
цьому стягнуто завдану позивачу шкоду з третьої особи - Державного казначейства
України.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації,
підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведене, що
шкоду заподіяно не з її вини.

Між тим, правильно встановивши обставини справи, суд
необґрунтовано поклав відповідальність щодо стягнення матеріальної шкоди на
управління Державного казначейства України, оскільки відповідно до змісту ст.
1172 ЦК України  відшкодування шкоди,
заподіяної з вини працівників під час виконання ними своїх трудових (службових)
обов'язків, має здійснювати організація.

Таким чином,
покладаючи відповідальність щодо відшкодування шкоди на Державне казначейство
України, суд неправильно застосував норми матеріального права.

При
викладених обставинах ухвалені у справі рішення без змін залишатися не можуть і
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову  ОСОБА_1до Миргородського МРВ УМВС України в
Полтавській області про відшкодування завданої шкоди.

Керуючись
ст. ст. 336, 341,  346 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу
Державного казначейства України задовольнити.

Рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської області від                   25 грудня 2006 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 26 квітня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов ОСОБА_1до Миргородського МРВ УМВС України в Полтавській області,
треті особи: Державне казначейство України, управління Державного казначейства
України в Миргородському районі Полтавської області, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Миргородського МРВ УМВС України в Полтавській області                   5 871 грн. 13 коп.
на відшкодування шкоди.

Рішення набирає законної
сили з моменту його оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук