У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року

м.
Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М., Григор'євої
Л.І.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до  закритого
акціонерного товариства (далі - ЗАТ) “Прогрес” про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свердловського
міського суду від 20 жовтня  2006 року та
рішення  колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 6 грудня 2006 року,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Свердловського міського суду Луганської області
від 12 січня 2006 року стягнуто з відповідача на користь позивача 2 470 гривень
23 копійки невиплачених у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, ОСОБА_1 при
звільненні -  7 травня 2004 року.

У серпні  2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ЗАТ “Прогрес” про стягнення на
підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України 7 477 гривень               49 копійок середнього заробітку
за весь час затримки виплати йому належних від підприємства сум з 7 травня 2004
року, оскільки на день звернення до суду зазначене судове рішення не виконане
та належні йому як звільненому працівникові суми відповідачем не виплачені.

Рішенням Свердловського
міського суду від 20 жовтня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської
області  від 6 грудня 2006 року, у
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1  звернувся
до Верховного Суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
постановлені судові рішення й справу направити на новий судовий розгляд,
посилаючись на нез'ясування обставин справи, які мають значення для справи, і
незастосування судами ст. 117 КЗпП України

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, місцевий суд виходив із того, що
позивач у справі про стягнення належних звільненому працівникові сум вимог про
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день постановлення
рішення не заявляв, довідки про реєстрацію в якості приватного підприємця та
про середньомісячний дохід не надав, хоч працював після звільнення як приватний
підприємець.

Апеляційна інстанція, погоджуючись із зазначеним
рішенням, обґрунтовано виходила з того, що в січні 2006 року суд правильно
вирішив спір у межах заявлених вимог, а стосовно застосування передбаченої
законом санкції за несвоєчасний розрахунок, то позивач пропустив строк
звернення до суду.

Посилання в касаційній скарзі на незнання закону не може
бути підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий
розгляд, як і невиконання рішення суду про стягнення суми розрахунку.

За таких обставин судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338, ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и  л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Свердловського районного суду Луганської області
від 20 жовтня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської області від 6 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко