Справа №  2-404/08/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30
жовтня 2008 р.
м.
Харків

Київський районний суд м. Харкова в
складі:

Головуючого - судді Садовського К.С.

при секретарі -           Альбощій
Ж.В., Карамишевій Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний
нотаріус ХМНО Корнійчук Олена Валентинівна про визнання договору дарування
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2007 р. позивачі звернулись до
суду із позовною заявою, в якої просять визнати недійсним договір дарування від
09 листопада 2004 року, що був укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Вказують, що
ОСОБА_3 разом з ними є співвласником будинку АДРЕСА_1. 8 березня 2004 р.
ОСОБА_4 заселилась до ОСОБА_3 та перевезла до нього своє майно. У зв'язку із
неналежною поведінкою ОСОБА_4 вони стали звертатись до правоохоронних органів
для з'ясування підстав її перебування в домоволодінні АДРЕСА_1 та причини
зникнення ОСОБА_3 В грудні 2006 року вони з'ясували, що ОСОБА_3  начебто оформив договір дарування належної
йому частини будинку ОСОБА_4. Вважають, що цей договір дарування був укладений
фіктивно, з метою приховати договір купівлі-продажу.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 свої вимоги підтримали у
повному обсязі та пояснили суду, що при оформленні договору дарування не була
встановлена особа обдарованої ОСОБА_4, оскільки вважають, що паспорт у неї був
відсутній.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 01 жовтня 2008 року з'явився,  проти задоволення позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2
категорично заперечував, пояснивши суду, 09 листопада 2004 року він дійсно
подарував належну йому частину домоволодіння АДРЕСА_1 з відповідною частиною
надвірних будівель своїй знайомій ОСОБА_4., оскільки сумісне проживання в
одному домоволодінні з співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було для нього не
можливе. Грошей від ОСОБА_4 за належну йому частину будинку він не отримував на
чому і наполягає. Договір дарування був укладений у приватного нотаріуса у його
присутності та у присутності ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні
просить в задоволенні позову відмовити, пояснивши суду, що ОСОБА_3 подарував
ОСОБА_4. належну йому частку будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних
будівель, а ОСОБА_4 прийняла її.  Договір
дарування був укладений відповідно до волевиявлення сторін. Щодо наявності у
ОСОБА_4 паспорта, представник пояснив суду, що дійсно в липні 2007 року ОСОБА_4
зверталась до міліції із заявою про втрату свого паспорта, але потім сама
знайшла його. На момент укладення договору паспорт у ОСОБА_4 був і вона
пред'явила його нотаріусу.

Приватний нотаріус Корнійчук О.В. в судове засідання з'явилась,
ознайомилась з наданим представником ОСОБА_7 оригіналом договору дарування від
09.11.2004 року та пояснила суду, що дійсно посвідчувала цей договір, але у
зв'язку із часом, що минув, конкретних обставин вчинення цього правочину не
пом'ятає. Також пояснила суду, що особу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вона встановлювала
по їх паспортам, а в разі відсутності останніх договір дарування не міг бути
нею посвідчений. Також пояснила, що завжди роз'яснює суть правочину сторонам і
в даному випадку також це зробила. Сторони виявили бажання укласти договір
дарування, який вона посвідчила, і це відповідало їх волевиявленню.

Суд, вислухавши пояснення сторін і третьої особи,
дослідивши письмові докази, вважає, що позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2  не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Восьмою Харківською
державною нотаріальною конторою 15.07.1980 року за реєстром № 5-5082,
зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації
01.08.1980 року № 586, ОСОБА_3 є власником 6/30 частин житлового будинку з
відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться АДРЕСА_1/а.с. 16, 72/.

Співвласниками цього домоволодіння є
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( нині померлая), спадкоємцем якої є ОСОБА_2

Відповідно до ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

09 листопада 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. був укладений договір
дарування, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняла у дар 6/30
частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що
знаходиться АДРЕСА_1/а.с. 16/.

Форма вищезазначеного договору
дарування була сторонами дотримана, оскільки він був укладений у письмовій
формі та посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Корнійчук О.В. за р. № 6303.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що вищезазначений договір дарування відповідав волевиявленню
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується поясненнями ОСОБА_3 та представника
ОСОБА_6, наданими в судовому засіданні, а також поясненнями нотаріуса Корнійчук
О.В.

Згідно із ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину,
який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді
вчинили.

Згідно із ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний
правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні позивачами не
надано жодного доказу в обґрунтування їх тверджень про фіктивність або
удаваність вчиненого ОСОБА_3 та ОСОБА_4. правочину, які б спростовували
пояснення ОСОБА_3 та представника ОСОБА_6 про дарування частини жилого будинку,
що належала ОСОБА_3.

У той же час дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4
після договору дарування свідчать про дійсність їх намірів, а саме, після
укладення договору ОСОБА_3 змінив своє місце проживання та залишив
домоволодіння АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 оселилась в цьому будинку де і проживає на
даний час. Ці обставини позивачами не оспорюються. Тому підстав вважати цей
правочин фіктивним у суду не має.

Доводи позивачів про відсутність
паспорту у ОСОБА_4 на час укладення договору дарування, а також про підробку
цього паспорту та довіреності представника ОСОБА_6, суд вважає надуманими,
оскільки твердження позивачів є голослівними. В судовому засіданні досліджені
оригінал паспорту ОСОБА_4 та оригінал договору дарування. Підстав вважати їх підробленими
у суду не має.

Керуючись ст.ст. 61, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 717, 719 ЦК України, суд, -

В И Р І
Ш И В  :

В задоволенні позову ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ХМНО Корнійчук Олена Валентинівна про
визнання недійсним договору дарування від 09 листопада 2004 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення протягом 10 днів з дня проголошення рішення і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ