Справа
№ 2-1774/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10  липня 2008 року
Індустріальний районний

суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого   судді
Слюсар Л.П.

при секретарі                  Олексенко М.,

за участю адвоката          Мазур О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську цивільну

справу
за позовною заявою   ОСОБА_1до  ОСОБА_2
третя особа  територіальна громада
в особі виконкому

Ленінської
районної у місті Дніпропетровську ради
про визнання договору

купівлі
- продажу дійсним та про визнання права власності на  самочинне

будівництво,
-

В
С Т А Н О В И В:

Позивачка у травні 2008 року
звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2,  третя особа
територіальна громада в особі

виконкому
Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради   про визнання

договору
купівлі - продажу дійсним та про визнання права власності на

самочинне
будівництво.  В ході розгляду справи
позовні вимоги були уточнені.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка  у позовній заяві,

уточнюючій
позовній заяві  і  у судовому засіданні  позивачка та її представник

посилалися
на те, що,   спірне домоволодіння  розташоване за адресою : м.

АДРЕСА_1.
Вказане домоволодіння належало

ОСОБА_2на
підставі свідоцтва про право власності.

Домоволодіння  розташоване на земельній ділянці 655 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3
помер. Після його смерті  єдиним

спадкоємцем
була його донька - ОСОБА_2, яка

фактично
прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном.  16

серпня
1957 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та прийняла

його
прізвище. 11 жовтня  1984 року ОСОБА_3
зареєструвала шлюб з ОСОБА_2

та прийняла його прізвище. 05 квітня 1989 року
позивачка домовилася із

відповідачкою
про придбання спірного домоволодіння. Оскільки в відповідачки  не

було
належним чином оформлених правовстановлюючих документів на домоволодіння,

то
була укладена  « домашня угода» . Згідно
договору купівлі-продажу позивачка

придбала
у ОСОБА_2  домоволодіння за адресою.: м.

АДРЕСА_1
яке належало її батьку, а після його

смерті  - відповідачці, як єдиній спадкоємиці першої
черги.  Домоволодіння було

продано
за одну тисячу рублів, які ОСОБА_2 отримала у повному обсязі.  На

протязі
19 років позивачка  проживає  у спірному домоволодінні та сплачує всі

необхідні
платежі та податки.   Після придбання
домоволодіння  позивачкою було

побудоване
нове домоволодіння , оскільки позивачка не мала відповідного дозволу

на
її побудову, то будівництво вважається самочинним.  Просили
визнати

дійсним
договір купівлі-продажу домоволодіння від 05 квітня 1989 року, за яким

ОСОБА_2
продала, а ОСОБА_1 купила

житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 який

складався
з житлового будинку А-1, сараю Б, уборної В, забору №1, забору №2,

розташованого
на земельній ділянці площею 655 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1

право власності на  самочинне будівництво за адресою  м.

АДРЕСА_1
та зобов'язати  виконком Ленінської

районної
у місті Дніпропетровську ради прийняти житловий будинок у

експлуатацію.

Представник   відповідача у судове засідання з'явився,
позовні

вимоги
визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи  в судове засідання не з'явився. Про

час
і місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Суд, вислухавши пояснення
сторін,  адвоката, свідків, вивчивши

матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що  відповідно до свідоцтва  про право

власності,
виданого 27.04.1954 року  виконавчим
комітетом Дніпропетровської

міської
ради депутатів трудящих ся, на підставі
рішення виконкому за №842 від

22.04.1954
року   домоволодіння АДРЕСА_1належало
ОСОБА_2( а.с.

11,12,13).  Домоволодіння складалося з житлового будинку
А-1, сараю Б, уборної

В,
забору №1, забору №2. Житловий будинок
складався з  коридору площею 4,5
кв.

м.,
кухні площею 7,8 кв.м., житлової кімнати площею 7,8 кв.м., житлової

кімнати
площею 5,9 кв.м., житлової кімнати площею 8,8 кв.м., житлової кімнати

площею
13,4 кв.м. Житлова площа будинку становила 35,9 кв.м., загальна площа

будинку
становила 48,2 кв.м. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці 655

кв.м.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1  ( а.с.21).

Як показала представник відповідача  донька
ОСОБА_1 відповідачка

по
справі,   фактично прийняла спадщину та
вступила в управління спадковим

майном.
До нотаріальної контори із заявою не зверталася та не отримувала

свідоцтво
про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_2

народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1народження. Її батьками є: батькоОСОБА_3

,
матір'ю - ОСОБА_4 ( а.с.20) . 16 серпня 1957 року

ОСОБА_2
зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та прийняла його прізвище ( а.с.

22).  11 жовтня 1984 року ОСОБА_4 зареєструвала
шлюб  із ОСОБА_2та

прийняла
його прізвище « ОСОБА_4» ( а.с.23).

05
квітня 1989 року  міжОСОБА_1 і ОСОБА_2

був укладений договір купівлі-продажу
домоволодінняАДРЕСА_1, який був завірений
головою квартального

комітету.  Відповідно до договору ОСОБА_2 продала

ОСОБА_1
домоволодінняАДРЕСА_1

,
яке належало на праві власності її батьку, та яке вона

фактично
прийняла після його смерті, так як була єдиним
спадкоємцем.    Кошти

в
сумі 1000 рублів отримала в повному розмірі.
Продане домоволодіння

складалося
з житлового будинку А-1, сараю Б, уборної В, забору №1, забору №2.

Житловий
будинок  складався з  коридору площею 4,5 кв.м., кухні площею 7,8
кв.

м.,
житлової кімнати площею 7,8 кв.м., житлової
кімнати площею 5,9 кв.м.,

житлової
кімнати площею 8,8 кв.м., житлової кімнати площею 13,4 кв.м. Житлова

площа
будинку становила 35,9 кв.м., загальна площа
будинку становила 48,2 кв.

м.
Домоволодіння розташоване на земельній ділянці 655 кв.м .      Договір не

було
посвідчено нотаріально, оскільки ОСОБА_2 не отримала свідоцтво про

право
на спадщину після смерті батька ОСОБА_3

Факт
прийняття спадщини  ОСОБА_2 і укладання
договору купівлі-продажу

підтвердили
свідки  ОСОБА_4.  та ОСОБА_5.

Згідно
до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року)
визнається що спадкоємець

прийняв
спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління  або володіння

спадковим
майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття
спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути

вчинені
протягом шести місяців  з дня відкриття
спадщини.

Відповідно до  ч.2 ст. 12
Закону України “ Про

власність”
- право власності на майно виникає в результаті укладання угод, які

не
заборонені  законом.

Відповідно до ст. 47 ЦК України в
редакції 1963 року, якщо одна  з

сторін
повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального

посвідчення,
а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд

вправі
за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Оскільки   ОСОБА_6,
як покупець  виконала зобов'язання
по договору “

домашній
угоді” - повністю оплатила вартість майна і прийняла його в володіння,

а  ОСОБА_2
фактично прийняла спадщину, та отримала кошти від продажу

домоволодіння  то при таких обставинах, суд вважає, що
позовні вимоги в цій

частині  підлягають задоволенню.

Як показала позивачка та її
представник  старий будинок було знесене,
і на

території   домоволодіння було самовільно побудована
нова будова. КП ДМБТІ

відмовляється  виготовити новий технічний паспорт на
домоволодіння з поточними

змінами,
оскільки за позивачкою не визнано право власності.

Відповідно до
технічного висновку  про стан
будівельних конструкцій

індивідуального
житлового будинку літ. «Г-2» по АДРЕСА_1

знаходяться
в задовільному стані і будинок придатен для

подальшої
експлуатації при дотриманні нормативних вимог в рекомендацій.

Житловий будинок побудований самовільно та
підлягає узаконенню.

Згідно
ч.5 ст. 376 ЦПК України, на вимогу власника ( користувача) земельної

ділянки
суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке

самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно
до розписок сусідів,  завірених головою квартального
комітету,

ОСОБА_4(
АДРЕСА_1 ) та  ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2)
претензій  до межі земельної  ділянки
та побудовам понад межею

до
будинкуАДРЕСА_1 вони не мають.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які були
досліджені судом при розгляді

справи
у їх сукупності, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги

ОСОБА_1   знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні і

підлягають
задоволенню .

На
підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 12
Закону України “ Про

власність”,  ст.ст.47,549
ЦК України в редакції 1963 року, ч.5
ст. 376   ЦК

України
(  в редакції 2003 року), та ст.ст.
3,7,10, 11, 30,57, 212-215  ЦПК

України,
суд , -

В
И Р І Ш И В  :

Позовні вимогиОСОБА_1 -  задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу  укладений 05 квітня 1989
року

за
яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1

купила  житловий будинок за адресою:АДРЕСА_1

Визнати
за ОСОБА_1  право власності на   самочинне

будівництво
за адресою : АДРЕСА_1, яке

розташоване  на земельній ділянці  площею 655 кв.м.

Зобов'язати
виконком Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради  прийняти

житловий
будинок в експлуатацію.

Рішення
може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,   або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П. Слюсар