Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М                У К Р А Ї Н И

02 червня 2008 р.                                                                             Хортицкий
районний суд

м.
Запоріжжя

в складі: головуючого судді - Нещеретної Л.М.

при секретарі          - Мороз В.С.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - восьма Запорізька державна нотаріальна контора
про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на Ѕ
частину квартири в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - восьма Запорізька державна
нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за
законом,  -

В С Т А Н О В И
В:

24.01.2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання права власності на Ѕ частину АДРЕСА_1в порядку спадкування за
заповітом. В позові зазначила, що спірна Ѕ частина квартири належала на праві
власності її бабусі ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті бабусі
спадкоємцями першої черги за законом були її дядько та мати - відповідачі по
справі. Після смерті бабусі позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки
перевезла до себе речі, які належали померлій - меблі, книги, фотографії. У
грудні 2007 року позивачка дізналася від своєї матері, що вона випадково
знайшла серед паперів померлої заповіт, датований ІНФОРМАЦІЯ_2, за яким усе
своє майно ОСОБА_4 заповіла позивачці. З урахуванням подальшого уточнення
позовних вимог, ОСОБА_1 просить встановити факт прийняття нею спадщини та
визнати за нею право власності на Ѕ частину АДРЕСА_1в порядку спадкування за
заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, звернувся з зустрічним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3 в якому зазначив, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом,
який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Так, ОСОБА_2 пояснив, що
залишився проживати у спірній квартирі після смерті ОСОБА_4, тобто фактично
прийняв спадщину, в той час як інші спадкоємці спадщини не приймали, і з
відповідними заявами до органів нотаріату не зверталися, в спірну квартиру не
вселялися, квартирну платню та комунальні послуги не оплачували. Однак у 2000
році він допомагав відповідачкам перевезти речі померлої, а про наявність
заповіту усі дізналися у грудні 2007 року.

Відповідачка ОСОБА_3 у  судовому
засіданні первісний позов ОСОБА_1 визнала, за зустрічним позовом ОСОБА_2
заперечила та пояснила суду, що її дочка ОСОБА_1 після смерті бабусі ОСОБА_4
перевезла до себе її речі. У грудні 2007 року, розбираючи папери померлої, вона
випадково знайшла заповіт ОСОБА_4, про що одразу повідомила дочку. Раніше про
існування заповіту їй відомо не було.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала,
зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала та пояснила, що про заповіт дізналася у
грудні 2007 року від відповідачки ОСОБА_3 14.12.2007 року вона звернулася до
нотаріальної контори для оформлення спадщини. Оскільки до цього часу про
заповіт їй нічого не було відомо, тому до спірної квартири вона не вселялася і
відповідно не сплачувала квартирну платню та комунальні послуги.

Представник третьої особи - восьмої Запорізької державної нотаріальної
контори у судове засідання не з'явися, причину відсутності суду не повідомив,
про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином,
заперечень проти позову до суду не надав, самостійних вимог не заявив.

Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у
справі, пояснення свідків, доводи адвокатів, суд дійшов висновку про задоволення
первісного позову ОСОБА_1 та про відмову в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК
України (за редакцією 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини,
спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців
з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим
майном.

Згідно ст. 1223 ч. 1 ЦК України (за редакцією 2003 року) право на
спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ст. 1235 ч. 1 ЦК України (за редакцією 2003 року) заповідач
може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно
від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших
учасників цивільних відносин.

Судом встановлено, що АДРЕСА_1 належала на праві часткової власності
ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1,
виданого виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів
01.07.1994 р. (а.с. 9) по Ѕ частині кожному з співвласників.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4померла (а.с. 10).

За заповітом ОСОБА_4, складеним та нотаріально посвідченим 18.06.1999 року
(а.с. 11) належна їй частина квартири була заповідана ОСОБА_1

Після смерті заповідачки ніхто зі спадкоємців до нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини не звертався, проте відповідач ОСОБА_2 залишився
проживати у спірній квартирі.

Доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що вона, не знаючи про існування заповіту,
тим не менше не відмовлялася від спадщини, підтверджуються поясненнями свідка
ОСОБА_5, який пояснив суду, що у 2000 році після смерті ОСОБА_4 дійсно
допомагав ОСОБА_1 переносити речі бабусі до помешкання позивачки. Не
заперечував цього факту і відповідач ОСОБА_2

Також свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 пояснили у судовому засіданні, що за життя
ОСОБА_4 казала, що має намір заповісти своє майно онучці ОСОБА_1, однак чи
складала вона заповіт, їм не відомо.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що позивачці було відомо про складання
заповіту на її користь, жодними доказами не підтверджені, а тому судом до уваги
не приймаються.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовну ОСОБА_1 про
встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на Ѕ
частину квартири в порядку спадкування за заповітом, оскільки позивачка ОСОБА_1
фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4, однак вона не
зверталася до нотаріальної контори, так як не знала про існування заповіту.
Дізнавшись у грудні 2007 року про заповіт ОСОБА_4 вона звернулася до
нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Керуючись ст. ст. 4-11, 14, 57, 60, 88, 130, 174, 213-215 ЦПК України, ст.
ст. 392, 1223, 1234, 1235, 1236, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - восьма Запорізька державна
нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання
права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за заповітом -
задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1право власності на Ѕ частину АДРЕСА_1в порядку
спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1понесені нею судові витрати, а саме -
державне мито у сумі 824,83 гривні та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 15 гривень, а всього стягнути 839 (вісімсот
тридцять дев'ять) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1понесені нею судові витрати, а саме -
державне мито у сумі 824,83 гривні та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 15 гривень, а всього стягнути 839 (вісімсот
тридцять дев'ять) гривень 83 копійки.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа -
восьма Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в
порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в
10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Суддя: