У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 березня 2008року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Барсукової В.М.,

Косенка В.Й.,

Прокопчука Ю.В.,

Берднік І.С., Гнатенка А.В.,

Костенка А.В., Левченка Є.Ф.,

Пшонки М.П., Романюка Я.М.,

Григор'євої Л.І.,

Лихути Л.М.,

Сеніна Ю.Л.,

Гуменюка В.І., Данчука В.Г.,

Охрімчук Л.І., Патрюка  М.В.,

Шабунін В.М.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1
до відкритого
акціонерного товариства
"Суха Балка", відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в                м.
Кривому Розі про стягнення
заборгованості із щомісячних виплат, компенсації за затримку їх виплат, відшкодування шкоди, за скаргою
відкритого акціонерного
товариства "Суха Балка" про перегляд у зв'язку з винятковими
обставинами рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 лютого
2005 року, ухвали апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 20 липня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2003 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що, працюючи в товаристві “Суха Балка” отримав професійне
захворювання. Висновком МСЕК від                                    13 грудня
1994 року йому встановлено 30%  втрати
професійної працездатності, його визнано інвалідом третьої групи.  5 грудня 2000 року він пройшов повторно МСЕК
і йому було встановлено 25 % втрати професійної працездатності. Товариством не
в повному обсязі проводились страхові виплати. Усього за період з 1 грудня 2000
грудня до 1 квітня 2001 року заборгованість, яка підлягає стягненню з  відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) "Суха Балка", складає  11 012 грн. 75 коп.  З 1 квітня 2001 року виплати проводить Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Відділення), який також здійснював виплати в
неповному розмірі, а тому сума заборгованості, яка підлягає стягненню  з Відділення, складає 5 439 грн.          40 коп.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від  7
квітня 2004 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
до ВАТ “Суха Балка”. Стягнуто з Відділення
на користь ОСОБА_1 одноразово заборгованість із щомісячних страхових
виплат за період з 1 квітня 2001 року до 1 березня 2004 року в сумі 6 298
грн.  36 коп., а починаючи з 1 квітня
2004 року, по  308 грн. 98 коп. щомісячно в рахунок
утраченого заробітку до зміни обставин для проведення перерахунку.

Рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2005 року рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 7 квітня 2004 року скасовано в частині відмови в позові до ВАТ "Суха Балка". Стягнуто
з ВАТ "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 заборгованість із щомісячних сум відшкодування шкоди за період з 1
січня 1996 року до 1 січня 2002 року в
розмірі 10 148 грн. 59 коп. і компенсацію втрати частини щомісячних сум відшкодування
шкоди за період з 1 січня 1998 року до
31 грудня 2000 року в розмірі 3 380
грн. 74 коп. Змінено рішення суду в частині стягнення з Відділення на користь ОСОБА_1 заборгованості із щомісячних страхових
виплат - зменшено цю суму до 4 956 грн. 28 коп. Скасовано рішення суду в
частині стягнення з Відділення страхових виплат та стягнуто з Відділення на користь ОСОБА_1,  починаючи
з 1 березня 2004 року, по 355 грн. 93 коп.
щомісячно до зміни обставин для проведення перерахунку. У решті - рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, ВАТ
"Суха Балка"
подало на них касаційну скаргу, у задоволенні якої ухвалою колегії суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від   20 липня 2007 року  відмовлено.

У скарзі ВАТ "Суха Балка" просить
переглянути  судові рішення у зв'язку з
винятковими обставинами та ухвалити нове рішення, посилаючись на неоднакове
застосування судами одного й того самого положення закону, зокрема, в
аналогічній справі за позовом ОСОБА_2. до ВАТ “Суха Балка”, Відділення про
відшкодування шкоди Верховним Судом України прийнято протилежне рішення.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 ЦПК України судові
рішення у цивільних справах можуть бути переглянуті у зв'язку з винятковими
обставинами після їх перегляду  у касаційному
порядку, якщо вони оскаржені з мотивів неоднакового застосування   судом (судами)  касаційної інстанції одного і того самого
положення закону.

Обставини неоднакового
застосування Верховним Судом України одного і того самого положення ст. 238
КЗпП України; п.п. 22, 28, 41, 43 Правил відшкодування власником підприємства,
установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків, ст. ст. 202,     202 1,
203 ЦПК України (1963 року, який діяв на час розгляду справи); п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 “Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”
стверджуються судовими рішеннями в зазначеній справі та у справі за позовом ОСОБА_2. до ВАТ “Суха Балка”, Відділення про
відшкодування шкоди, сталою практикою Верховного Суду України про те, що
виплати призначені, але своєчасно неодержані потерпілим або особою, яка має
право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів,
раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не
перевищує трьох років.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що, починаючи з січня 1996 року, ВАТ "Суха Балка" не застосувало коефіцієнт підвищення тарифних
ставок і невірно зробило розрахунок сум
відшкодування шкоди ОСОБА_1., у зв'язку з чим, такі суми були незаконно занижені. У подальшому товариством також
неправильно застосовувалися або ж не застосовувалися
взагалі коефіцієнти підвищення тарифних ставок працівників підприємства. Після передачі товариством
документів Відділенню останнє також неправильно виплачувало позивачеві суми
відшкодування шкоди, а тому визначені ОСОБА_1.
суми підлягають стягненню з відповідачів. На дані
правовідносини трирічний строк позовної давності не розповсюджується.

Проте з такими
висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

З 1 липня 1993 року до 11 липня 2001 року, тобто
під час виникнення спірних правовідносин, діяли Правила відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків (далі
- Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, які є
спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини по відшкодуванню
власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків.

Пунктом 41 указаних Правил установлено, що якщо
заяву про відшкодування шкоди потерпілий або заінтересовані особи подали через
три роки з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності,
відшкодування шкоди провадиться з
дня подачі заяви.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22
постанови від 27
березня 1992 року № 6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди”, виплати, призначені, але своєчасно не одержані, потерпілим або
особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком
втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем,
підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Проте суди зазначених положень законодавства не
врахували й стягнули невиплачені
виплати за період, починаючи з січня 1996 року, хоча ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою у квітні 2003 року.

Відповідно до абз. 6 п. 28 Правил перерахований або
нарахований розмір
утраченого заробітку в перерахунку на 100 відсотків утрати професійної працездатності не може
бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення
тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Суд у порушення вимог ст. ст. 202, 2021,
203 ЦПК України (1963 року, який діяв на час розгляду справи) належним чином не визначив
характер спірних правовідносин,
усупереч зазначеним Правилам стягнув на користь позивача заборгованість із щомісячних виплат
відшкодування частини втраченого заробітку за весь період, починаючи з 1 січня 1996
року, а також не витребував від відповідача відомості про розмір середнього
заробітку по професії ОСОБА_1 на кожний момент підвищення тарифних ставок за
умови його роботи протягом повного календарного місяця або в перерахунку на
повний календарний місяць роботи, унаслідок чого не визначився з відповідністю розміру
суми відшкодування шкоди, нарахованої позивачу, установленим обмеженням.

На зазначене не звернув
уваги апеляційний суд Автономної Республіки Крим, який переглядав справу в
касаційному порядку.

За таких обставин
постановлені судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд
у суд першої інстанції з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись
ст. ст. 358, 359 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Скаргу відкритого акціонерного товариства
“Суха Балка” задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від  7 квітня 2004
року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 лютого
2005 року та ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 20 липня 2007 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          А.Г. Ярема

Судді:

В.М.
Барсукова                                Л.М. Лихута

І.С.
Берднік
Л.І. Охрімчук

А.В. Гнатенко                                   М.В. Патрюк

Л.І.
Григор'єва                                 Ю.В. Прокопчук

В.І. Гуменюк                                    М.П. Пшонка

В.Г.
Данчук
Я.М. Романюк

В.Й.
Косенко
Ю.Л. Сенін

А.В.
Костенко
В. М. Шабунін

Є.Ф.
Левченко