№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2008 року                                                                               Цюрупинський
районний суд

Херсонської
області

в складі: судді                                                                                      Пляс
М.Г.

при секретарі                                                                                        Дорошенко
Є.Ю.

за участі позивача                                                                                ОСОБА_1

представника позивача                                                             ОСОБА_4

третьої особи на стороні позивача                                                         ОСОБА_5

відповідача                                                                                          ОСОБА_3

представника відповідача                                                                     ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки і державних
актів на право власності на земельну ділянку та про визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи позивач
доповнив свої позовні вимоги, пред”явивши позов до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про
визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.07.2007р.,
укладеного відповідачами, і державних актів на право власності на земельну
ділянку від 30.08.2007р., виданих на ім”я ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги і пояснив, що у 2001 році він домовився з ОСОБА_7
про купівлю за 700 доларів США земельної ділянки, площею 1415м2, яка
розташована вАДРЕСА_1. Ця земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_2,
яка є дочкою ОСОБА_7 і надала усну згоду своїй матері на продаж земельної
ділянки. Спочатку була домовленість про те, що земельна ділянка буде купуватись
для його сина ОСОБА_5 і відповідачки ОСОБА_8, які перебували у шлюбі і
проживали в будинку, який знаходиться поруч з земельною ділянкою ОСОБА_9 Через
деякий час ОСОБА_3 сплатила батькам ОСОБА_2 200 доларів США, які належали йому,
тобто позивачу. 15.09.2003р. він особисто сплатив ОСОБА_7 500 доларів США, і
цього ж дня ОСОБА_7 передала йому документи на земельну ділянку. Про це вони
написали відповідні розписки. Письмовий договір купівлі-продажу вони не
укладали через відсутність коштів на оформлення договору. У 2003 році шлюбні
відносини між його сином і відповідачкою ОСОБА_3 погіршилися, і тому він
вирішив, що при оформлені договору покупцем буде він, а не його син. У лютому
2007 року шлюб між його сином і ОСОБА_3 був розірваний. В липні 2007 року він
звернувся до ОСОБА_2 з питання укладення письмового договору, але та повідомила
йому, що вона уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_3 У зв”язку з цим позивач
вважає, що було порушено його право на земельну ділянку, і тому він просить
визнати недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.07.2007р.,
укладений відповідачами, і державні акти на право власності на земельну ділянку
від 30.08.2007р., видані на ім”я ОСОБА_3, і визнати дійсним договір
купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, укладений між ним і ОСОБА_2
15.09.2003р.

Представник
позивача Сєров М.В. підтримав позовні вимоги позивача.

Залучений за ініціативою суду до
участі у справі на стороні позивача в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, ОСОБА_5 пояснив, що домовленість була про те, що він і
ОСОБА_3, яка на той час була його дружиною, придбають у спільну власність
земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 Але у зв”язку з тим, що на теперішній
час шлюб між ним і ОСОБА_3 розірвано, і враховуючи, що гроші, які були сплачені
за купівлю земельної ділянки, належали його батькові ОСОБА_1, він вважає, що
позов є обгрунтованим.

Судом
було роз”яснено третій особі його право на пред”явлення самостійних позовних
вимог щодо предмету спору до однієї чи обох сторін, але він такі вимоги не
заявив при розгляді цієї справи.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов визнала і вважає, що їй взагалі не потрібно було продавати
земельну ділянку ні позивачу ні відповідачці ОСОБА_3 до того часу, доки вони не
з”ясують між собою, на чиє і”мя оформлювати договір купівлі-продажу. При цьому
відповідачка пояснила, що спірна земельна ділянка раніше належала їй на праві
власності. На початку 2000-х років вона вирішила її продати. За її згодою цим
питанням займалися її батьки. В будинку, який знаходиться поруч з її земельною
ділянкою, проживали ОСОБА_5 і ОСОБА_8, які виявили бажання придбати цю земельну
ділянку. Вони приходили разом з ОСОБА_1 до її батьків і домовились про купівлю
за 700 доларів США. Домовленість була про те, що земельну ділянку будуть
купувати для сім”ї ОСОБА_5 і ОСОБА_8 У 2003 році вся сума була сплачена, при
цьому останню суму приносив ОСОБА_1, і її мати віддала йому документи на
земельну ділянку. Письмовий договір вони не укладали, тому що ОСОБА_1 сказав,
що на той час у них не було коштів. У 2007 році до неї звернулася ОСОБА_3 і
пояснила, що вони втратили документи на земельну ділянку, і попросила відновити
їх. Витрати по відновленню документів сплачувала ОСОБА_3 Після цього вони
звернулися до нотаріуса і оформили договір купівлі-продажу на ім”я ОСОБА_3 Вона
вважала, що ОСОБА_3 є членом сім”ї ІНФОРМАЦІЯ_1, і між ними не існує спір з
приводу оформлення цього договору, тому договір був оформлений на ім”я ОСОБА_3
Позов до ОСОБА_3 про визнання недійсним зазначеного договору вона не
пред”являє.

Відповідачка
ОСОБА_3 позов не визнала і пояснила, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 У
2001 році їм стало відомо, що земельна ділянка, яка знаходиться поруч з їхнім
місцем проживання, продається. Вони звернулися до ОСОБА_2, яка була власником
земельної ділянки. Та відповіла їм, що всі питання потрібно вирішувати з її
батьком ОСОБА_10 Після цього вони декілька разів домовлялись з ОСОБА_10 і
домовились про купівлю земельної ділянки за 700 доларів США. Восени 2001 року
вона особисто сплатила ОСОБА_10 350 доларів США, але розписку вони не складали.
Іншу суму ( зі слів її колишнього чоловіка ОСОБА_5) сплатив він восени 2002
року. 02.02.2007р. рішенням суду шлюб між ними було розірвано, а 19.04.2007р.
вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. Під час вирішення питання про
поділ спільного майна її колишній чоловік не заперечував, щоб земельна ділянка,
яку вони придбали під час шлюбу, залишилась їй. Вона звернулася до ОСОБА_2 з
проханням оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки. При цьому вона
пояснила ОСОБА_2, що вони з чоловіком проводять поділ майна, і той не заперечую
проти оформлення договору на її ім”я. 14.07.2007р. договір був укладений і
посвідчений нотаріально, а 30.08.2007р. вона отримала два державних акти на
земельну ділянку.

Представник
відповідача ОСОБА_11 вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач
не має право на земельну ділянку, і тому його право не порушено.

Свідок
ОСОБА_7 показала, що за усною згодою її дочки ОСОБА_2 вона з чоловіком займалися
питанням продажу земельної ділянки, яка належала їх дочці. У 2001 році до них
звернулися ОСОБА_8, ОСОБА_5, які проживали по-сусідству, і ОСОБА_12, який є
батьком ОСОБА_5, з проханням продати сім”ї ОСОБА_8 і ОСОБА_5 земельну ділянку.
Вона погодилась продати земельну ділянку за 700 доларів США. Перші 200 доларів
США приносила ОСОБА_8, а у вересні 2003 року ОСОБА_1 зі своєю дружиною принесли
ще 500 доларів США, після чого вона написала розписку про отримання всієї суми
і віддала ОСОБА_1 документи на земельну ділянку.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідачів, третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним.

Відповідно
до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов”язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов”язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно
до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_8
перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 1997 року. У 2001 році їм стало відомо про
продаж земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка знаходиться поруч з їхнім місцем
проживання. Вони разом з ОСОБА_12, який є батьком ОСОБА_5, звернулися до батьків
ОСОБА_2, яка була власником цієї земельної ділянки, і яка дозволила їм
займатися питанням продажу, з проханням продати сім”ї ОСОБА_8 і ОСОБА_5
земельну ділянку. Ті погодились продати земельну ділянку за 700 доларів США.
Перші 200 доларів США приносила ОСОБА_8, а 15.09. 2003 р. ОСОБА_1 зі своєю
дружиною принесли ще 500 доларів США, після чого мати ОСОБА_2 - ОСОБА_7
написала розписку про отримання всієї суми і віддала ОСОБА_1 документи на
земельну ділянку. Письмовий договір купівлі-продажу вони не укладали через
відсутність коштів на оформлення договору. 02.02.2007р. рішенням суду шлюб між
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 було розірвано, а 19.04.2007р. ОСОБА_3 отримала свідоцтво про
розірвання шлюбу. Після цього ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_2 з проханням
оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки, і 14.07.2007р. це договір
між ними був укладений і посвідчений нотаріально, а 30.08.2007р. ОСОБА_3
отримала два державних акти на зазначену земельну ділянку, загальною площею
1415м2.

Ці обставини підтверджуються
поясненнями сторін, третьої особи, свідка, а також письмовими доказами.

Таким
чином, посилання позивача на те, що він, як покупець, і ОСОБА_2, як продавець,
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, а саме, його розпискою про отримання ним документів на земельну
ділянку від ОСОБА_7 і розпискою ОСОБА_7 про отримання від нього грошей за
земельну ділянку, є безпідставними тому, що в цих розписках не вказано, що саме
він є покупцем земельної ділянки, а із пояснень відповідачів і свідка ОСОБА_7
вбачається, що істотною умовою договору було те, що земельна ділянка купувалась
для сім”ї ОСОБА_5 і ОСОБА_8 Цю ж обставину підтвердили у судовому засіданні
третя особа і позивач, який пояснив, що лише після того, як шлюбні відносини між
його сином і відповідачкою ОСОБА_3 погіршилися, він вирішив, що при оформлені
договору покупцем буде він, а не його син.У зв”язку з цим суд приходить до
висновку, що позивач не був стороною у договорі, а саме, покупцем, тому його
права не були порушені і його позовні вимоги є безпідставними і
необгрунтованими.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.220, 655. 657 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 14.07.2007р., яка розташована по АДРЕСА_1, і державних
актів на право власності на зазначену земельну ділянку від 30.08.2007р. на ім”я
ОСОБА_3 та про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої
по АДРЕСА_1, укладеного між ним і ОСОБА_2 15.09.2003р., відмовити за
необгрунтованістю.

На рішення може бути подана заява
про його апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
апеляційному суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя                                                                                                                                      М.Г.Пляс