У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 грудня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,

Перепічая В.С.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в  судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства комерційного
банку (далі - ЗАТ КБ) “ПриватБанк” про визнання кредитного договору неукладеним
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Закарпатської
області від 10 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                 ЗАТ КБ “ПриватБанк” в особі
філії “Закарпатське регіональне управління” ЗАТ КБ “ПриватБанк” про визнання
кредитного договору від 17 червня
2004 року № К048-04/Ф неукладеним, посилаючись на те, що суму кредиту в
розмірі 45 тис. євро за зазначеним кредитним договором вона не отримувала.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 березня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10
липня                   2007 року рішення
міськрайонного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного
суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанцій, апеляційний суд
виходив із того, що   сторони досягли
згоди з усіх істотних умов кредитного договору, усвідомлені та послідовні дії
позивачки були спрямовані на  укладення,
підписання та забезпечення виконання кредитного договору, що свідчить про
укладання такого договору.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не
можна, оскільки суд дійшов їх без повного й всебічного з'ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України до відносин за
кредитним договором застосовуються положення про договір позики.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним
з моменту передання грошей.

Судом установлено, що 17 червня 2004 року сторонами
підписано кредитний договір № К048-04/Ф, згідно з яким, банк зобов'язується
відкрити для надання кредиту рахунки у вигляді кредитного рахунку, особового
рахунку по відсоткам та рахунку обліку комісії, за умови виконання позичальником
обов'язків, а саме до отримання кредиту належним чином оформити договори
застави, поруки тощо для забезпечення виконання зобов'язань за даним договором
і договір страхування заставленого майна.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того,
що позивачка своєчасно та належним чином виконала всі умові договору, однак
банк зволікав із видачею кредитних коштів. Оскільки з часом потреба в отриманні
кредиту зникла, позивачка перестала наполягати на укладанні договору, а згодом
в усній формі відмовилася від кредиту. Відповідачем не доведено факту отримання
ОСОБА_1 суми кредитних коштів, а тому позов підлягає задоволенню.

Таким чином, висновок суду першої інстанції є
обґрунтованим, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм
цивільного процесуального  законодавства
й правильно застосовано норми матеріального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції
й відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, не навів достатніх мотивів,
за якими вважає невірними висновки суду, належним чином не обґрунтував висновок
про відсутність підстав для задоволення позову, безпідставно пославшись на те,
що факт видачі банком кредиту позивачці в сумі 45 тис. євро підтверджується
заявою ОСОБА_1 про видачу кредиту.

За таких обставин рішення апеляційного суду Закарпатської
області від 10 липня 2007 року підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 10 липня
2007 року скасувати, залишити в силі рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Т.Є. Жайворонок

Н.П. Лященко

В.С. Перепічай

Ю.В. Прокопчук