Справа № 2-133/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
лютого  2008 р.                                Каланчацький
районний  суд в складі:

головуючого  судді Прудкої Л.Г.

при
секретарі Шаховій О.В.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_1  про
визнання правочину дійсним та визнання права власності на житло,

в с т а н о в и
в  :

Позивачка ОСОБА_1  звернулася до суду з заявою, в якій просить
визнати  договір купівлі-продажу будинку
від 11 серпня 2005 р., укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2, дійсним та
визнати за нею право власності на жилий будинок АДРЕСА_1.

Мотивуючи свої вимоги, позивачка
вказує, що на підставі  договору, який
укладений між нею та відповідачем 11 серпня 2005 р.,  вона купила спірний будинок.   Договір
в нотаріальному порядку  не
посвідчували, як того вимагає закон, оскільки у відповідача були відсутні витяг
про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та інші документи.
Позивачка повністю сплатила відповідачеві обумовлену суму.  Відповідач
після отримання від позивача грошей передав їй будинок, в якому позивачка
на даний час проживає.

З моменту укладення договору
сторони по договору виконали всі його умови, позивач  сьогодні володіє та користується цим майном.
Однак позивач не взмозі розпорядитись своїм нерухомим майном, оскільки
сторонами при укладенні договору не була дотримана нотаріальна форма
посвідчення.

Відповідач позов визнає.

Виходячи з наведеного, суд вважає,
що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174
цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд при наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Судом встановлено, що  дійсно між позивачкою та відповідачем
відбулася угода купівлі-продажу, згідно якої відповідач передав позивачці
належний йому будинок, а позивачка сплатила останньому обумовлену суму грошей. Угода
купівлі-продажу не посвідчувалась нотаріально, оскільки відповідач ухилився
від  нотаріального посвідчення угоди .

Позивачка як власник будинку має
намір розпорядитись ним, однак зробити цього не має можливості з тих причин, що
державна нотаріальна контора не визнає за нею права приватної власності на це
майно.

Відповідно до ст.655 ЦК України  за договором купівлі-продажу продавець
передає або зобов”язується передати майно у власність покупцю, а покупець
приймає або зобов”язується прийняти майно та сплатити за нього обумовлену
грошову суму.

Згідно ст.220 ЦК України, якщо
сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору,але одна
із сторіх ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не
вимагається.

Суд вважає, що в даному випадку
відбулася  угода купівлі-продажу, житло  передано відповідачем позивачеві, який
повністю розрахувався за нього.
Претензій матеріального характеру у відповідача  до позивача за  будинок
немає.

Крім того, суд вважає, що при
укладенні договору купівлі-продажу дійсно було допущено порушення цивільного
законодавства, однак незаконність
набуття позивачем в такий спосіб цього нерухомого майна ніким не
оспрювалось і не встановлена у судовому порядку, що у відповідності до ч.2
ст.328 ЦК України є підставою для набуття нею права власності на будинок.

Таким чином, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 655, 220  ЦК України,
ст.130, 174 ЦПК України, суд

В и р і ш и
в   :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу будинку
від 11 серпня 2005 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дійсним та визнати за
ОСОБА_1 право  власності на жилий будинок
з господарськими спорудами та забудовами АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до 29 лютого 2008 р. через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя :