Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М                У К Р А Ї Н И

23 липня 2008 р.                                                                               Хортицкий
районний суд

м.
Запоріжжя

в складі: головуючого судді - Нещеретної Л.М.

при секретарі          - Мороз В.С.

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Комунального закладу «Запорізький обласний госпіталь для інвалідів Великої
Вітчизняної війни», треті особи - управління охорони здоров'я Запорізької
обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та
додатку до нього, відшкодування моральної шкоди, стягнення компенсації за час
вимушеного прогулу,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до КЗ «Запорізький обласний госпіталь
для інвалідів Великої Вітчизняної війни», зазначивши, що працював у закладі на
посаді лікаря кабінету гіпербаричної оксигенації (ГБО). Наказом від 04.04.2007
року ця посада була скорочена і виключена з штатного розкладу. 17.04.2007 року
було видано додаток до цього наказу, згідно якого останнім днем роботи ОСОБА_1
встановлено 17.06.2007 р. Вважаючи ці накази незаконними, посилаючись на
норми  ст. ст. 40, 42, 49-2, 237-1 КЗпП
України, просить їх скасувати та стягнути з відповідача на свою користь 5000
гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В подальшому, у зв'язку з
виданням наказу про його звільнення, позивач 27.08 і 16.11.2007р., 09.01 і
10.01.2008р. уточнював свої позовні вимоги. В остаточній редакції позову
зазначив, що наказ про скорочення посади та додаток до нього видані без
достатніх підстав і неповноважною особою, наказ про звільнення видано незаконно
в період перебування позивача у відпустці, і при цьому посаду за фахом
адміністрація госпіталю позивачеві не пропонувала, чим порушила його трудові
права і завдала моральної шкоди. Просить визнати недійсними наказ від
04.04.2007 р. і додаток до нього від 17.04.2007 р., визнати недійсним наказ від
24.07.2007 р. про звільнення позивача, поновити його на роботі на посаді лікаря
кабінету ГБО, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з
25.07.2007 р. по 23.07.2008 р. у розмірі 11204,53 гривні, а також стягнути з
відповідача 5000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої
незаконним скороченням посади, і 5000 грн. в якості відшкодування моральної
шкоди, спричиненої незаконним звільненням.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та пояснив, що з
01.02.2006 року працював лікарем кабінету ГБО, в його обов'язки входили
лікувальні дії з допомогою барокамери. Дія барокамери була припинена і його
посада скорочена, але вважає, що цей наказ недійсний, так як підписаний він
ОСОБА_2., яка виконувала обов'язки головного лікаря, та вважає, що відповідач
перевищив свої повноваження по скороченню посади, яку він займав.

Крім того, вважає наказ про його звільнення незаконним, так як звільнений
він був у період відпустки, в якій знаходився з 15.06. по 01.08.2007 рік, але
не заперечує, що був повідомлений про скорочення терміну відпустки до
24.07.2007 р. Йому були запропоновані вакансії лікарів в інших медичних
закладах міста з на які він не погодився, та вважає, що відповідач повинен був
запропонувати йому посаду в КЗ «Запорізький обласний госпіталь для інвалідів
Великої Вітчизняної війни». Тому просить визнати недійсним наказ №  37 від 04.04.2007 року та додаток до нього №
37-О від 17.04.2007 року та наказ №и 70-Л від 24.07.2007 року, поновити його на
посаді лікаря ГБО, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з
25.07.2007 року по 23.07.2008 рік та моральну шкоду, яка була йому заподіяна неправомірними
діями відповідача та яка виразилася у тому, що погіршився стан його здоров'я та
образ життя, однак за медичною допомогою він не звертався. Заподіяну йому
моральну шкоду він оцінює у 10000 гривень.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнав та пояснив суду, що скорочення просади лікаря кабінету гіпербаричної
оксигенації (ГБО) було викликано об'єктивними причинами, а саме - неможливістю
продовження роботи цієї барокамери у зв'язку з відсутністю фінансування з грудня
2006 року. Що стосується звільнення ОСОБА_1., то воно було проведено в останній
день його відпустки, строк якої був вирахований за фактично відпрацьований час,
з наказами позивач був ознайомлений, йому були запропоновані інші посади, які
його не влаштовували. Накази були підписані ОСОБА_2., т.я. вона з 04.04.2007
року виконувала обов'язки головного лікаря.

Згідно письмових заперечень, наданих представником третьої особи -
управління охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації,
керівник шпиталю, в разі виробничної потреби, може змінювати штати окремих
структурних підрозділів та скорочувати штат працівників, тому вважає, що
адміністрація КЗ «Запорізький обласний госпіталь для інвалідів Великої
Вітчизняної війни» діяла в рамках законодавства України та просить відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву
про слухання справи за її відсутністю.

У судовому засіданні встновлено:

ОСОБА_1 з 01.02.2006 р. працював в КЗ "Запорізький обласний госпіталь
для інвалідів Великої Вітчизняної війни" на посаді лікаря кабінету ГБО
(трудова книжка, а.с. 27).

Згідно типового штатного розкладу КЗ «Запорізький обласний госпіталь для
інвалідів Великої Вітчизняної війни» на 2006-2207 рік, посада лікаря-терапевта
кабінету ГБО одна одиниця (а.с. 61-74, 95,96).

Наказом в.о. головного лікаря госпіталю №
37-о від 04.04.2007 р. посаду лікаря-терапевта барокамери скорочено і
виключено зі штатного розпису (а.с. 5).

З матеріалів листування госпіталю з ДП "Київський завод
"Авіант"" та управління охорони здоров'я Запорізької
облдержадміністрації (а.с. 157-159) вбачається, що ресурс барокамери ОКА-МТ №
911310, на якій працював позивач ОСОБА_1, закінчився 29.04.2006 р., і відповідних
коштів на продовження цього ресурсу власник закладу - Запорізька обласна рада -
не винайшла. Тому скорочення посади лікаря кабінету ГБО було проведено з
об'єктивних причин.

Згідно статуту КЗ «Запорізький обласний госпіталь для інвалідів Великої
Вітчизняної війни» Госпіталь самостійно визначає структуру управління,
розробляє та подає на затвердження Органу управління майном кошторис та штатний
розклад. Повноваження трудового колективу Госпіталю реалізуються конференцією
через її виборний орган - профспілковий комітет, члени якого обираються на 3
роки (а.с. 47).

У відповідності до наказу Міністерства охорони здоровя України № 33 від
23.02.2000 року «Про штатні нормативи та типові штати закладі охорони здоровя»
п. 2 керівникам закладів охорони здоров'я надано право змінювати, в разі
виробничної необхідності, штати окремих структурних підрозділів.

Згідно повідомлення управління охорони здоровя Запорізької обласної
державної адміністрації від 17.03.2008 року (а.с. 139) та Міністерства охорони
здоров'я України від 21.04.2008 року (а.с. 153) керівникам закладів охорони
здоров'я надано право змінювати, в разі виробничної необхідності, штати окремих
структурних підрозділів.

10.04.2007 р. скорочення посади лікаря-терапевта барокамери було погоджено
адміністрацією з профспілковим комітетом (протокол №  4 від 10.04.2007 р., а.с. 187).

На підставі вищевикладеного суд робить висновок, що оскільки функціонування
барокамери закінчилося, дії лікаря-терапевта кабінету ГБО пов'язані з
використанням роботи барокамери, то керівник Госпіталю законно видав наказ № 37
про скорочення посади лікаря кабінету ГБО і виключення її з штатного розпису.

17.04.2007 р. було видано додаток до попереднього наказу, за яким ОСОБА_1.
повідомлялося про скорочення посади, і останнім його робочим днем
встановлювалося 17.06.2007 р. (а.с. 6).

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про відпустки" за
бажанням працівника у разі його звільнення йому має бути надано невикористану
відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній
день відпустки.

Як вбачається з витягу з наказу № 40-к від 04.06.2007 р. (параграф 3)
позивачеві була надана щорічна відпустка на 31 календарний день з 15.06 по
16.07.2007 р., а також додаткова відпустка як ліквідатору аварії на ЧАЕС з
17.07 по 01.08.2007 р. (а.с. 22).

Після чого, відповідачем внесені виправлення до наказу № 40-к від
04.06.2007 р. (а.с. 24). За цим документом ОСОБА_1 надано відпустку лише за
фактично відпрацьований час з 15.06 по 08.07.2007 р., а додаткову відпустку - з
09.07 по 24.07.2007 р.

Ці самі обставини підтвердила представник відповідача ОСОБА_3 в судовому
засіданні і позивач ОСОБА_1 не заперечував проти того, що йому було відомо про
існування виправленого тексту наказу, згідно з яким останнім днем його
відпустки вважалося 24.07.2007 р. Власне саме за цей період - з 15.06 по
24.07.2007 р. - позивачу і виплачено відпускні.

Наказ про встановлення строку відпустки ОСОБА_1. в судовому порядку не
оскаржений, що свідчить про його згоду з встановленим адміністрацією терміном
відпустки, а тому суд вважає доведеним, що терміном відпустки позивача ОСОБА_1.
був період з 15.06 по 24.07.2007 р.

У відповідності до ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України звільнення працівника у
зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи,
організації, скорочення чисельності штату або штату працівників, допускається,
якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Одночасно з повідомленням про скорочення посади лікаря кабінету ГБО,
позивачу запропоновано для працевлаштування посаду медсестри кардіологічного
відділення, від якої він відмовився, про що свідчить його власноручний підпис.

В подальшому позивачеві була запропонована робота на посадах в інших
лікувальних закладах м. Запоріжжя - дільничним терапевтом у ЦП № 1 Хортицького
району, ЦКБ № 4 Заводського району, у Міській лікарні № 8 (а.с. 26), про що
вказує і сам позивач в заяві про уточнення позовних вимог від 27.08.2007 р.
(а.с. 19-21), але ОСОБА_1 з заявами про працевлаштування до адміністрації цих
закладів не звертався, іншої кваліфікації він не має.

Протоколом № 10 від 24.07.2007 р. профспілковий комітет надав згоду на
звільнення ОСОБА_1. (а.с. 188), але у його відсутністю, тому протоколом № 9
засідання профспілкового комітету від 24.06.2008 року дана згода на його
звільнення про що ОСОБА_1 був повідомлений та підтвердив цей факт у судовому
засіданні.

Згідно копії трудової книжки (а.с. 27), наказу № 70-Л від 24.07.2007 року
(а.с. 23) ОСОБА_1 звільнено 24.07.2007 року за ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України. З
зазначеним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений.

ОСОБА_1 з заявою про його перевод на іншу запропоновану роботу на
звертався, тобото він звільнений 24.07.2007 року на підставі ст. 3 ч. 1 ЗУ «Про
відпустки» та підстав для його поновлення на посаді лікаря -терапевта кабінету
ГБО суд не вбачає.

У відповідності до п. 6.5 Статуту госпіталю, затвердженого розпорядженням
Запорізького міського голови № 73р від 18.01.2002 р. заступники керівника
госпіталю призначаються керівником госпіталю. З 03.04.2007 р. у зв'язку з
хворобою головного лікаря його обов'язки виконувала ОСОБА_2, яка і підписала
оскаржувані позивачем накази.

Тому суд не приймає до уваги посилання позивача на видання наказу про
скорочення посади, яку він займав, без достатніх підстав, на порушення відомчих
нормативних актів та особою, що не мала відповідних повноважень.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ч. 1 ст. 3 Закону України "Про відпустки", ст. ст. 40, 237-1 КЗпП
України, п. 2 наказу Міністерства охорони здоров'я України № 33 від 23.02.2000
р. "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я",
ст. ст. 10, 11, 59, 60, 212, 213, 214 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Запорізький обласний
госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни», треті особи - управління
охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 про
визнання недійсним наказу та додатку до нього, відшкодування моральної шкоди,
стягнення компенсації за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Суддя: