Справа № 2-235/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

08 липня 2008
року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі
головуючого  судді                         Єланського О.Г.

при секретарі
Комеристій І.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Покровське справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання договору довічного утримання недійсним, -

встановив
:

Позивачка
ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2. про визнання
договору довічного утримання недійсним. В обґрунтування позовних вимог вона
зіслалась на те, щоІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її рідна сестра - ОСОБА_3. 16
серпня 2006 року позивачка звернулась до
Покровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини і дізналась, що її сестра ОСОБА_3. 15 листопада 2004 року підписала з
ОСОБА_2Договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом
Покровського районного нотаріального округу ОСОБА_4. та зареєстровано в реєстрі
за НОМЕР_1. Також позивачка вказала, що приблизно з кінця 2004 року її сестра
ОСОБА_3. страждала на ряд хвороб і її самопочуття постійно погіршувалось, і,
виходячи з цього, можна зробити висновок, що підписуючи 15.11.2004 року договір
довічного утримання з ОСОБА_2, знаходилась в такому стані, що не могла розуміти
в повному обсязі значення своїх дій та керувати ними. Крім того, у відповідності
до положень ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання, за яким
передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній
реєстрації, а у відповідності до довідки Олександрівської сільської ради така
реєстрація відбулась 28.11.2006 р., тобто вже після смерті її сестри, що
виходячи з суті правовідносин за договором абсолютно неможливо, адже за
положеннями ЦК будь-який укладений правочин починає діяти з моменту його
належної реєстрації, якщо ця реєстрація передбачена законом. Крім того, сестра
позивачки перебувала на обліку як одинока громадянка - інвалід, їй надавалась
додаткова матеріальна допомога від ТОВ "Відродження", також вона
обслуговувалась Покровським територіальним центром соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян з 16 листопада 1990 року і по
день її смерті. А якби ОСОБА_2належним чином зареєстрував договір довічного
утримання, то Покровський територіальний центр соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян зняв би її з обліку. Також їй
би не виділялись субсидії і т.п. Її сестра часто бувала у неї, вона її
годувала, давала харчі і т.п., все це бачили їхні сусіди і родичі. А це вказує,
що ОСОБА_2абсолютно не виконував умови договору довічного утримання, і наводить
на додаткові сумніви щодо розуміння моєю сестрою при підписанні договору
довічного утримання в повному обсязі значення своїх дій та керування ними. Тому
позивачка вважає, що є всі підстави для визнання договору довічного утримання
від 15.11.2004 року між ОСОБА_3та ОСОБА_2, посвідченого ОСОБА_4., приватним
нотаріусом Покровського нотаріального округу Дніпропетровської області
15.11.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_1недійсним.

Представники
позивачки ОСОБА_5. та ОСОБА_6. вказаний позов підтримали та просять суд за
вищезазначених підстав визнати договір довічного утримання від 15.11.2004 року
між ОСОБА_3та ОСОБА_2, посвідчений
ОСОБА_4., приватним нотаріусом Покровського нотаріального округу
Дніпропетровської області 15.11.2004 року, зареєстрований в реєстрі за
НОМЕР_1недійсним.

Відповідач
ОСОБА_2. та його представник ОСОБА_7. позов не визнали у повному обсязі,
оскільки на сьогоднішній день оспорюваний договір довічного утримання фактично
припинено на підставі ч.2 ст.755 ЦК України, а тому вважають, що не має
будь-якої правової підстави визнавати договір довічного утримання недійсним у
зв'язку з фактичним припиненням його дії у день смерті ОСОБА_3.,
тобтоІНФОРМАЦІЯ_1 року. Також вважають необґрунтованими посилання позивачки та
її представників на те, що договір необхідно визнати недійсним у зв'язку з тим,
що відповідач по справі ОСОБА_2. ніби-то не виконував умов вказаного договору
по догляду за ОСОБА_3., оскільки, якби це було саме так, ОСОБА_3. на протязі
часу з моменту підписання вказаного договору до моменту смерті могла сама
звернутися до суду з позовом про визнання договору довічного утримання
недійсним у зв'язку з порушенням його умов. У зв'язку з цим просять суд
відмовити у позові ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору довічного утримання
недійсним у повному обсязі.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору довічного утримання
недійсним підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2004 року між ОСОБА_3та ОСОБА_2,
був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним
нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської
області 15 листопада 2004 року за реєстровим НОМЕР_1. Згідно п.п.2.1, 2.2
вказаного договору відчужувачу ОСОБА_3. набувачем ОСОБА_2. повинно надаватися
матеріальне забезпечення з утримання (догляду) у розмірі 150 гривень, а також
побутові послуги (прання білизни, проведення необхідного поточного ремонту,
прибирання), сплата комунальних платежів за кошти відчужувача, а в разі їх
нестачі, витрачати, при необхідності, кошти набувача, в разі смерті відчужувача
поховати його за кошти набувача.

Відповідно
до ст.744 ЦПК України за  договором  довічного
утримання (догляду) одна сторона (відчужувач)  передає
другій  стороні  (набувачеві)
у  власність житловий будинок,
квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме  майно,
яке  має  значну
цінність,  взамін  чого
набувач зобов'язується   забезпечувати  відчужувача
утриманням  та  (або) доглядом довічно.

Із
наданих в судовому засіданні пояснень представників позивачки ОСОБА_5. та  ОСОБА_6., а також допитаних у судовому
засіданні у якості свідків працівника територіального центру соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, дільничного лікаря, у якого
була на обслуговування ОСОБА_3., а також інших свідків видно, що відповідачем
ОСОБА_2. умови договору довічного утримання (догляду) не виконувалися.
Посилання відповідача ОСОБА_2. та його представника ОСОБА_7. на те, що у разі
невиконання умов договору довічного утримання (догляду) ОСОБА_3. необхідно було
звернутися до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання
безпідставні, оскільки з пояснень допитаних у судовому засіданні свідків
вбачається, що ОСОБА_3. страждала на ряд тяжких захворювань, та з часом її стан
здоров'я погіршувався, а тому вона фактично не мала фізичної можливості
захищати свої права.

Із
ст.745 ЦПК України вбачається, що договір
довічного  утримання  (догляду)
укладається   у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за
яким передається набувачеві  у  власність
нерухоме   майно, підлягає   державній реєстрації.

Договір
довічного утримання, укладений 15.11.2004 року між ОСОБА_3. та     ОСОБА_2., посвідчений ОСОБА_4., приватним
нотаріусом Покровського нотаріального округу Дніпропетровської області
15.11.2004 року, зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_1, але згідно п.5 ч.1 ст.36
Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року за №3425-ХІІ приватний  нотаріус
вчиняє нотаріальні  дії,  передбачені статтею 34 вказаного Закону
(нотаріальні дії, що вчиняються в державних нотаріальних конторах), за винятком
посвідчення договорів довічного утримання.

Таким
чином, з вищенаведеного випливає, що приватний нотаріус не мав права
посвідчувати договір довічного утримання (догляду), що є однією з підстав
визнання вказаного договору недійсним.

Крім
того, договір довічного утримання, укладений 15.11.2004 року між ОСОБА_3. та
ОСОБА_2., посвідчений ОСОБА_4., приватним нотаріусом Покровського нотаріального
округу Дніпропетровської області 15.11.2004 року, зареєстрований в реєстрі за
НОМЕР_1, відповідно до довідки Олександрівської сільської ради Покровського району,
був зареєстрований лише 28.11.2006 року, тобто вже після смерті ОСОБА_3., яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, хоча, відповідно до ст.210 ЦК України даний правочин
є вчиненим з моменту його державної реєстрації, що також є однією з підстав
вважати договір довічного утримання (догляду) недійсним, а також свідчить про
те, що відповідач ОСОБА_2. свідомо ухилявся від реєстрації вказаного договору з
метою уникнення виконання обов'язків, покладених на нього договором довічного
утримання.

Таким
чином, суд вважає за необхідне визнати договір довічного утримання (догляду)
від             15 листопада 2004 року
укладений між ОСОБА_3та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Покровського
районного нотаріального округу Дніпропетровської області 15 листопада 2004 року
за реєстровим НОМЕР_1 недійсним.

Керуючись ст.ст.209, 218 ЦПК
України, суд, -

вирішив
:

Позов  ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору
довічного утримання недійсним задовольнити.

Визнати договір довічного утримання
(догляду) від 15 листопада 2004 року укладений між ОСОБА_3та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу
Дніпропетровської області
15 листопада 2004 року за реєстровим НОМЕР_1 недійсним.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано до районного суду протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана
в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя :