Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

03 грудня 2008 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Ющенко В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу та розподіл майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 квітня 1986 року між ним та
відповідачкою було зареєстровано шлюб, у Центральному відділі реєстрації актів
громадянського стану міста Одеси, актовий
запис №260.

Спільне життя з Відповідачкою не склалося з ряду об'єктивних причин. Шлюбні
відносити тривали до вересня 2008 року після чого проживання однією сім'єю з
Відповідачкою було фактично припинено.

Від цього шлюбу у ОСОБА_1  та
ОСОБА_2  є дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка на даний момент досягла повноліття та проживає разом з матір'ю.

Під час перебування у шлюбі між позивачем та відповідачкою було придбано
майно, що є спільною власністю.

Позивачем було запропоновано наступний варіант поділу
майна, що є їх спільною власністю:

- транспортний засіб Toyota Camry 2004 року випуску
(згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 21.10.2004
року);

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (згідно
договору купівлі - продажу від 30 липня 2002 року);

- будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2(згідно
свідоцтва про право власності на домоволодіння від 27 листопада 2003 року
НОМЕР_6);

- катер прогулянковий, туристичний (згідно свідоцтва про
право власності для прогулянкових суден НОМЕР_2);

- причіп лафет для перевезення човна (згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3) залишаються позивачу, ОСОБА_1,

В свою чергу ОСОБА_2 залишається:

- транспортний засіб Toyota Avalon (згідно свідоцтва про
реєстрцію транспортного засобу серії НОМЕР_4);

- нежилі приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса,
вул. Пастера за №19 (згідно свідоцтва про право власності на нежилі приміщення
від 31 березня 2004 року №863);

- нерухоме майно, що розташоване за адресо: АДРЕСА_3
(свідоцтва про право власності на домоволодіння від 30 січня 2008 року серії
НОМЕР_5);

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Одеса,
вул. Балківська, 32, кв. 135 (згідно державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №662429);

- нежилі прииміщення салону - магазину, що розташовані за
адресою: м. Одеса, вул. Софіївська (вул. Короленка), буд. 11 (згідно договору
купівлі - продажу від 21 жовтня 2008 року ).

Оскільки подальше примирення сторін не можливе, позивач просить свої
позовні вимоги задовольнити.

У відкрите судове засідання позивач - ОСОБА_1 з'явився та цілком підтримав
заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачка - ОСОБА_2 у судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала
повністю.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за
наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи та наявні докази у сукупності, прийнявши до уваги
обставини та пояснення позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню з наступних  підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 1986 року між ОСОБА_1 та відповідачкою -
ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення
шлюбу. Від цього шлюбу є дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка досягла повноліття та
проживає разом з матір'ю.

Фактичні шлюбні відносини, а також ведення спільного господарства, між
позивачем та відповідачем фактично припинені були в вересні 2008 року.

Також судом було встановлено, що під час перебування у шлюбі між позивачем
та відповідачкою було придбано майно, що є спільною власністю подружжя.

Позивачем було запропоновано варіант поділу майна, що є їх спільною
власністю, який було визнано відповідачкою та між позивачем і відповідачем в
судовому засіданні була досягнута згода, щодо його поділу.

Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу
України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно
набуте за час шлюбу. Розпоряджанням майном, що є об'єктом права спільної  сумісної власності, після розірвання шлюбу
здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Статтею 69 Сімейного
кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Виходячи з викладеного та враховуючи положення ст.24 СК України щодо
добровільності шлюбу, - суд доходить висновку, що сім'я сторін розпалася
остаточно, а збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне
значення.

Згідно статті 51 Конституції України,
шлюб можливо розірвати на підставі волевиявлення одного або обох подружжя, що є
проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя. Вступлення до шлюбу
здійснюється вільно та добровільно, внаслідок чого ніхто не може бути вимушений
та примушений до збереження шлюбних відносин без бажання.

Частиною 2 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено,
що шлюб  припиняється  внаслідок
його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд
постановляє  рішення про розірвання
шлюбу,  якщо буде встановлено, що заява
про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після
розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також
права їхніх дітей.

При таких обставинах суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1  та ОСОБА_2
зареєстрований 12 квітня 1986 року має бути розірваним.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 109, 110 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3,
11, 15, 110, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 12 квітня 1986 року Центральним
відділом реєстрації актів громадянського стану міста Одеси, актовий запис №
260, - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути держмито в дохід держави
з Позивача, у розмирі 25 гривень, відповідачку від сплати держмита звільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб Toyota Camry 2004 року випуску (згідно
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 21.10.2004
року);  квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (згідно договору купівлі - продажу від 30 липня 2002 року);
будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2(згідно свідоцтва про право
власності на домоволодіння від 27 листопада 2003 року НОМЕР_6); катер
прогулянковий, туристичний (згідно свідоцтва про право власності для
прогулянкових суден НОМЕР_2); причіп лафет для перевезення човна (згідно
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3).

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на  транспортний засіб Toyota Avalon (згідно свідоцтва про
реєстрцію транспортного засобу серії НОМЕР_4); нежилі приміщення, що
розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Пастера за №19 (згідно свідоцтва про
право власності на нежилі приміщення від 31 березня 2004 року №863); нерухоме
майно, яке розташоване за адресо: АДРЕСА_3 (свідоцтва про право власності на
домоволодіння від 30 січня 2008 року серії НОМЕР_5); земельну ділянку, що
розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 32, кв. 135 (згідно
державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №662429);
нежилі прииміщення салону - магазину, які розташовані за адресою: м. Одеса,
вул. Софіївська (вул. Короленка), буд. 11 (згідно договору купівлі - продажу
від 21 жовтня 2008 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Суддя