Справа № 2-2338/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

02 липня  2008  року
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі  -  головуючого судді  Боженко Л.В.,

при
секретарі - Отрошко Т.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні м. Павлограда цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до державного підприємства “Придніпровська залізниця”  про стягнення моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И
В :

Позивач в позові посилається на те, що тривалий час  вона знаходилася у трудових відносинах із
відповідачем. 22.11.1988 року при виконання нею трудових обов'язків її було
травмовано. Згідно висновку МСЕК від 26.05.1993 року йому встановлено 80 %  втрати працездатності та інвалідність 1
групи. Внаслідок отриманої  травми їй
було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань:
постійно відчуває фізичний біль внаслідок травми, багато часу знаходилася на
лікуванні, в неї знизилась пам'ять, відчуває постійні головні болі та
інше.  Просить стягнути з відповідача на
її користь 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому
засіданні  позивач  вимоги
підтримала.

Представник
відповідача Черненко Є.М. позов не визнав, надав суду письмові заперечення.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так,  в судовому засіданні встановлено, що  позивач працювала в Павлоградській дистанції
путі з 1983 року по 1989  рік , що
підтверджується копією трудової книжки
/л.с. 10 - 11 /.

22.11.1988 року
при виконання нею трудових обов'язків її було травмовано, що підтверджується
копією  акту про нещасний випадок на
виробництві ( а.с. 14-15) .

Згідно
висновку МСЕК від 26.05.1993
року  позивачу встановлена 1 група
інвалідності та 80% втрати
працездатності  /л.с. 9 /.

На
правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія п. 11 Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом  шкоди, заподіяної
працівникам ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 23.07.1993 року та Закону України "Про охорону
праці" (в редакції 1992 року), якими передбачено право працівника на
відшкодування моральної шкоди.

26.05.1993  року, коли була встановлена втрата
працездатності позивачеві, діяли "Правила відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23
червня 1993 року №  472, п. 11, якими
визначався розмір відшкодування моральної шкоди.

Згідно
п. 3 розділу ІХ Прикінцевих положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", відповідно до якого відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування
від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 Закону особам, які потерпіли
до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і
соціальні послуги.

Згідно
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно
до яких, судам слід мати на увазі, що на правовідносини, які виникли до
набрання чинності відповідним законодавчим актом про відшкодування моральної
шкоди, обов'язок по її відшкодуванню не поширюється, в тому числі й на ті
випадки, коли позивач після набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи
фізичних страждань від раніше вчинених неправомірних дій.

Закон України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" діє з 01.04.2001 року.

Втрата
професійної працездатності встановлена позивачеві 26.05.1993  року, тобто до прийняття і введення Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", який зворотної сили не має.

Частиною 2 ст. 4
Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 р.)
встановлено, що до цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності
Цивільним Кодексом  України, положення
цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи із
норма матеріального права, обставин справи, часу звернення позивача до суду з
позовом про відшкодування шкоди, суд приходить до висновку, що позивачем  пропущений строк звернення до суду за
захистом свого права, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню. _______________________________________________________________________________________________________________________________

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1
до державного підприємства “Придніпровська залізниця”  про стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано в Павлоградський
міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області
через Павлоградський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження`.

Суддя:
Л.В.Боженко