Справа № 2- а-55
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року Калуський міськрайонний суд Івано – Франківської області

в складі : головуючої – судді ГАЛУЩАК Л.О.

секретаря ДАНИЛІВ Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуш справу за позовом

ОСОБА_1
,
ОСОБА_2

до
Калуської міської Ради
про

визнання розпорядження міського голови Калуської міської Ради та договору оренди не житлових приміщень не чинними , -

В С Т А Н О В И В :

Що позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що згiдно договору купівлі - продажу вiд 7.ОЗ.2ОО2 року та вiд 22.10.2002 року вони є власниками квартир
АДРЕСА_1
,2. Під даними квартирами розміщені підвали площею 65.8 м.кв. та 7.7 м.кв., які згідно довідок КП „ЖЕО №З”
НОМЕР_1
від 25.03.2004 року закріплено за ними , про що зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ.

Рiшенням виконавчого комiтету Калуської мiської Ради
НОМЕР_2
вiд 15.10.2002 року розглянуто заяву про перевiд квартири
АДРЕСА_1
з житлового фонду в не житловий.

Однак, данi пiдвали розпорядженням мiського голови
НОМЕР_3
вiд 13.04.2005 року наданi в оренду пiдприємцю
ОСОБА_3
, хоча в Iвано-Франкiвському ОБТI підвали були закрiпленi за ними та переданi їм у власнiсть. Згiдно Закону України „Про приватизацiю державного житлового фонду” у власнiсть передаються допомiжнi примiщення ( пiдвали i т.iн.) власникам квартир i подальшiй приватизацi не пiдлягають.

Дане розпорядження вважали таким , що суперечить чинному законодавству, а тому почали звертатися в різні інстанції , яке в подальшому було відмінено.

Однак, коли виявили, що
ОСОБА_3
продовжує проводити ремонтні роботи в підвалі , то звернулися до Фонду комунальної власностi територiальної громади м.Калуша , де отримали копiю договору оренди нежитлових примiщень
НОМЕР_4
вiд 22.01.2008 року , згiдно якого пiдприємець
ОСОБА_3
прийняла в строкове платне користування частину пiдвалу площею 26.Зм.кв. що знаходитъся в м.Калушi по
АДРЕСА_1
на пiдставi розпорядження мiського голови
НОМЕР_5
від 3.03.2006 року .

По-скільки спірне підвальне приміщення передано їм у власність і закріплено за квартирою №1 по
АДРЕСА_1
, то відповідно розпорядження мiського голови
НОМЕР_5
від 3.03.2006 року та договір оренди нежитлових примiщень
НОМЕР_4
вiд 22.01.2008 року є нечинними, тому й просять постановити рішення, яким визнати нечинними дане розпорядження мiського голови та договір оренди нежитлових примiщень.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги , позов просять задоволити.

Представник відповідача, Калуської міської Ради, представники третьої сторони - Фонду комунальної власностi територiальної громади м.Калуша та
ОСОБА_3
в судовому засіданні позову не визнали та пояснили суду, що спірні підвальні приміщення перебувають у власності Фонду комунальної власностi територiальної громади м.Калуша, а тому міський голова і вправі розпоряджатися ними, в тому числі і надавати їх в оренду . В задоволенні позову просять відмовити.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивачці
ОСОБА_1
на праві власності належить квартира №1 по
АДРЕСА_1
в м. Калуші, загальною площею 62.7 м. кв. Даний факт підтверджується договором купівлі продажу квартири від 22.10.2002 року , укладеного між
ОСОБА_1
та
ОСОБА_3
( а.с. 14 ).

Із оглянутої в судовому засіданні справи на приватизований об”єкт нерухомого майна вбачається, що згідно поданої заяви 23.12. 1996 року
ОСОБА_4
видано свідоцтво про право власності на дану квартиру, згідно якого передано 62.7 м.кв. загальної площі квартири. Із технічного паспорта на квартиру, що передано у власність вбачається, що підвали у власність
ОСОБА_4
не передано / а.с. 17-18/.

В судовому засіданні встановлено, що позивачам
ОСОБА_1
та
ОСОБА_2
на праві власності належить квартира №2 по
АДРЕСА_1
в м. Калуші, загальною площею 46.5 м. кв. Даний факт підтверджується договором купівлі продажу квартири від 7.03.2002 року , укладеного між
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
та
ОСОБА_5
( а.с. 13 ).

Із оглянутої в судовому засіданні справи на приватизований об”єкт нерухомого майна вбачається, що згідно поданої заяви 9.12. 1997 року
ОСОБА_5
видано свідоцтво про право власності на дану квартиру, згідно якого передано 46.5 м.кв. загальної площі квартири. Із технічного паспорта на квартиру, що передано у власність вбачається, що підвали у власність не передано / а.с. 26-27/.

Відповідно до вимог ст. 2.1 , 10.2 Закону України “ Про приватизацію державного житлового фонду” ( в редакції 1997 року) до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів , які використовуються громадянами на умовах найму. Допоміжні приміщення передаються квартиронаймачам безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі не мали законних підстав на користування підвальними приміщеннями, по-скільки у суді не доведено, що спірні підвальні приміщення передавались
ОСОБА_4
та
ОСОБА_5
при приватизації квартири, а позивачі купляли тільки квартири.

Із технічних паспортів на дані квартири вбачається, що 25.03.2004 року представником Івано-Франківського ОБТІ зроблено запис , де згідно довідок КП „ЖЕО №1”
НОМЕР_1
від 25.03.2004 року закріплені підвальні приміщення розміром 65.8 м. кв., 7.70 м.кв. ( а.с.17,27)

Посилання позивачів на запис в техпаспорті , зроблений ОБТІ про закріплення за ними підвалів на підставі довідок КП ЖЕО №1 , де зазначено, що власники квартир користуються підвалом, не заслуговує на увагу, оскільки вони є не документом, що посвідчує право власності, чи право користування / договір найму житлового приміщення чи свідоцтво про право власність на житло /.

Із розпорядження мiського голови
НОМЕР_5
від 3.03.2006 року вбачається, що підприємцю
ОСОБА_3
впродовж трьох років дозволено орендувати підвальні приміщення площею 26.3 кв.м. розміщені в будівлі
АДРЕСА_1
для використання як складські ( а.с.11) . Із договору оренди нежитлових примiщень
НОМЕР_4
вiд 22.01.2008 року ( а.с.20-22) вбачається , що між Фондом комунальної власностi територiальної громади м.Калуша та
ОСОБА_3
укладено договір оренди на підвал площею 26.3 кв.м., що по
АДРЕСА_1
.

По-скільки спірне підвальне приміщення перебуває у комунальній власностi територiальної громади м.Калуша, то суд вважає, що розпорядження мiського голови
НОМЕР_5
від 3.03.2006 року та договір оренди нежитлових примiщень
НОМЕР_4
вiд 22.01.2008 року є законними, підстав для визнання їх нечинними суд не вбачає, а тому в задоволенні позову слід відмовити .

На підставі викладеного, керуючись Законом України “ Про приватизацію державного житлового фонду ” , ст. 17,71, 104,105,117,118 КАС України, суд –

Р І Ш И В :

В задоволенні позову
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2

до
Калуської міської Ради
про

визнання розпорядження міського голови Калуської міської Ради та договору оренди не житлових приміщень не чинними відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова може бути оскаржене до Львівського адміністративного апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.5 ст.186 КАС України .

ГОЛОВУЮЧА :