У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 квітня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Данчука В.Г.,-

розглянувши
справу за позовом Державного підприємства “Санаторно-курортний лікувальний
центр “Шкло” до ОСОБА_1 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства “Санаторно-курортний лікувальний центр “Шкло” про скасування
наказу про опечатування квартири, укладення договору найму квартири, видачу дублікату ордеру на
зайняття квартири та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а:

У листопаді 2005 року ДП “СКЛЦ “Шкло” звернулося із
зазначеним позовом посилаючись на те, що
16 жовтня 2003 року цілісний майновий комплекс військового санаторію
“Шкло” був переданий, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 427-р
від 17 липня 2003 року, із сфери управління Міністерства оборони України до
управління Державної судової адміністрації України. Згідно наказу Голови ДСА
України від 1 грудня 2003 року державне майно у вигляді цілісного майнового
комплексу, яке було передано до ДСА України від МО України, згідно акту
приймання-передачі від 14 жовтня 2003 року, було закріплено та прийнято на
баланс за ДП “СКЛЦ “Шкло”. У складі цілісного майнового комплексу були передані
і три житлових будинку під номерами: 60, 61, 63, які розташовані по вул.
Курортній у смт. Шкло Яворівського району Львівської області. На даний час
вказані будинку перебувають на балансі ДП “СКЛЦ “Шкло”. Підприємство здійснює
ремонт та обслуговування цих будинків і надає комунальні послуги мешканцям.
Відповідачка ОСОБА_1 без законних підстав займає однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. У добровільному порядку відповідачка відмовляється звільняти спірну
квартиру. ДП “СКЛЦ ”Шкло” просило задовольнити їх вимоги та виселити ОСОБА_1
без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ДП “СКЛЦ
“Шкло” про скасування наказу про опечатування квартири та укладення з нею
договору найму спірної квартири, видачу дублікату ордеру на зайняття квартири
та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що  з травня 1973 року до виходу на пенсію
працювала лікарем у військовому санаторії “Шкло”. У листопаді 1974 року їй була
надана квартира АДРЕСА_1. Вселення в цю квартиру відбулося на підставі
спільного рішення місцевого комітету та командування військового санаторію.
Весь цей час ОСОБА_1 користується спірним житлом та оплачує комунальні послуги.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області
від 17 листопада 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 1 жовтня 2007 року,
позов ДП “СКЛЦ “Шкло” задоволено. Виселено ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення. У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права. Доводи скарги висновків суду не спростовують. Підстав для їх скасування
не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області
від 17 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 1
жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.Г. Данчук