Справа № 2-199/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

04 лютого 2008 року. Татарбунарський районний суд Одеської області  у складі:

головуючого - судді                               Тимошенка
С.В.

при
секретарі                                         Коренчук О.Е.

за участю
адвоката
ОСОБА_2.

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари
Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про виділ долі з
спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ долі з спільної сумісної власності, в якому
просить  виділити йому долю із спільної
сумісної власності шляхом сплати компенсації за неї в сумі 5000 грн. та визнати
право власності за відповідачами на квартиру, посилаючись на слідуючі
обставини. Він народився в сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Його батьки, коли він ще
був малолітнім, приватизували АДРЕСА_1згідно Закону України «Про приватизацію
Державного житлового фонду» та отримали свідоцтво про право приватної власності
на вказану квартиру. Відповідно до вищезазначеного свідоцтва від 05.04.1995 р.
власниками квартири в рівних ідеальних долях стали його батьки та він із
сестрою ОСОБА_5. Пі-сля досягнення повноліття він залишив сім'ю батьків і
вирішив мешкати самостійно, а тому у нього виникла необхідність розпорядитися
своєю часткою квартири. Оскільки поділити її в натурі неможливо, то він бажає
одержати за неї грошову компенсацію в сумі 5000 гривень, оцінивши квартиру у
20000 гривень на свій розсуд. На виділ долі в натурі він не претендує, так як
практично це зробити неможливо. Також просив визнати за відповідачами право
власності на зазначену квартиру. Добровільно вирішити вказаний спір йому не
вдалося, тому він звернувся до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав  позовні вимоги.

Відповідач
ОСОБА_3 позов визнав, згоден на виділ долі позивачу із спільної сумісної
власності, а саме - приватизованої квартири в сумі заявленого позову.

Відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, але направили до суду заяву
з проханням заслухати справу у їх відсутності, не заперечуючи проти задоволення
позову.

Заслухавши
пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави
для часткового задоволення позовних вимог.

Із копії
свідоцтва про право особистої власності на житло від 05.04.1995 р. ( а.с.6 )
вбачається, що квартира по АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та членам його сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5

З копії
технічного паспорту на АДРЕСА_1Одеської області, поетажного плану та
експлікації внутрішніх площ до плану ( а.с.5,7-8 ) вбачається розміщення
кімнат, їх площа та технічна характеристика квартири.

Відповідно
до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як
передбачено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння,
користування та розпорядження своїм майном.

Право власності, згідно ч.1 ст.328 ЦК України, набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із право чинів.

Згідно ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше
осіб ( співвласників ), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно
).

Частиною другою вказаної статті передбачено, що майно може належати
особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ
у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

В разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної
власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом
або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього
Кодексу. Частиною другою вказаної статті передбачено, що компенсація
співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач та
відповідачі є співвласниками квартири, розташованої по АДРЕСА_1 в с.Тузли
Татарбунарського району Одеської області згідно свідоцтва про право спільної
сумісної власності від 05.04.1995 р. Позивач бажає виділу своєї частки із
спільної сумісної власності у виді грошової компенсації, посилаючись на
неможливість поділу квартири в натурі. Оскільки відповідачі не заперечують
проти такого виділу і згодні із вказаною позивачем вартістю квартири в 20000
гривень, то відповідно до закону, він має право на одержання грошової
компенсації за свою частку в сумі заявленого позову.

Позовні
вимоги в частині визнання за відповідачами права власності на зазначену спірну
квартиру, суд залишає без розгляду, оскільки зазначені вимоги є інтересами
відповідачів, але вони з такими вимогами до суду не звертались, позивача вони
не уповноважували представляти їх інтереси у вирішенні цього питання, державне
мито стосовно зазначених вимог не сплачено.

Відповідно
до п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України суд залишає заяву без розгляду, якщо заяву від
імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення
справи.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.58,59, 60,130,174,208,209,213-215 ЦПК
України,ст.ст.316,317,328,355,364,370 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5про виділ долі із спільної сумісної власності задовольнити.

Виділити
ОСОБА_1частку із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме АДРЕСА_1,
зобов'язавши ОСОБА_3, ОСОБА_2та ОСОБА_5сплатити йому грошову компенсацію в сумі
5000 гривень за належну йому 1/4 частку зазначеної квартири.

Позовні вимоги ОСОБА_1про визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_5право
власності на зазначену квартиру залишити без розгляду.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано до
апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Тимошенко