Справа
№ 2-313/2008 р.
29 травня 2008 року                           м.
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області
головуючої            Єрмічової В.В.,
секретаря    Спічко А.В.,
представника позивача адвоката  ОСОБА_1.,
представника відповідача адвоката ОСОБА_2.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом   ОСОБА_3, яка діє також в інтересах свого
малолітнього сина ОСОБА_4до ОСОБА_5, ОСОБА_6та ОСОБА_7про надання у володіння
та користування частки квартири в натурі та усунення перешкод в користуванні
власністю і стягнення моральної шкоди, -
яка діє також в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4. звернулась до
міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5., ОСОБА_4. та ОСОБА_7. про надання у
володіння та користування частки квартири в натурі та усунення перешкод в
користуванні власністю і стягнення моральної шкоди.
В судовому засіданні
позивачка змінила свої позовні вимоги. Просить суд визначити порядок
користування спірною квартирою АДРЕСА_1 та надати у користування їй та її
малолітньому синові житлову кімнату площею 15,8 м2, а відповідачам
житлові кімнати площею 8,1 м2 та 11,4 м2, кухню, коридор
та ванну кімнату залишити в загальному користуванні, зобов′язати останніх
надати ключ від вхідних дверей квартири, стягнути моральну шкоду у розмірі по
2000 гривень із ОСОБА_5. та ОСОБА_4. та стягнути солідарно із відповідачів
ОСОБА_5., ОСОБА_4. та ОСОБА_7. судові витрати по справі.
суду пояснила, що із 2001 року вона разом із чоловіком, їх малолітнім сином та
відповідачами ОСОБА_5., ОСОБА_4. проживала в даній квартирі та займала кімнату
площею 11,4 м2, з якої є вихід на лоджію. Із 2003 року квартира
належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_7., а
також їй та її малолітньому синові, що підтверджується свідоцтвом на право
власності на житло. Однак у 2006 році між нею та її чоловіком ОСОБА_7. виникли
непорозуміння в сімейних відносинах, оскільки останній вибув із квартири та
почав проживати з іншою жінкою. З того часу його батьки, відповідачі по справі,
почали чинити перешкоди в користуванні квартирою та в жовтні 2006 року без її
відома змінили замок у вхідних дверях квартири. З того часу вона зі своїм
малолітнім сином вимушена винаймати інше житло. Щодо порушення її прав
користування спірною квартирою до управляючого будинком чи до інших
органів вона не зверталась, оскільки не хотіла розголосу. Із коштів, які
надав її чоловік, вона передала за проведення ремонту квартири ОСОБА_5. гроші в
сумі 400 доларів США. Особистого її внеску коштами не було. За комунальні
послуги постійно сплачує ОСОБА_5. Вважає, що внаслідок неправомірних дій
ОСОБА_5. та ОСОБА_4. їй завдано моральної шкоди , оскільки останні перешкоджали
їй та її синові користуватись своєю власністю, що призвело до   погіршення її стану здоров′я. Однак
підтверджуючих документів надати не може, оскільки з цього приводу в лікарню не
зверталась. Наполягає стягнути із останніх по 2000 гривень із кожного за
заподіяння їй моральної шкоди. В частині стягнення моральної шкоди з
відповідача ОСОБА_7. відмовляється, оскільки останній не перешкоджав їй та
синові у користуванні спірною квартирою. Просить суд задовольнити змінені
позовні вимоги повністю.
позивачки адвокат ОСОБА_1. змінені позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що
між позивачкою та відповідачами домовленості щодо часток у праві спільної
часткової власності не було. Згідно ч.1 ст.357ЦК України частки вважаються
рівними, тобто 1/5 ідеальна частка кожного співвласника спірної квартири
складає 12,2 м2 загальної площі та 7,6 м2 житлової площі.
А тому, позивачці та її малолітньому синові належить 2/5 частки квартири, що
відповідно складає 22,4 м2 загальної площі, із них 15,2 м2 житлової
площі. Вважає, що вимога щодо надання у користування позивачці та її
малолітньому синові кімнати розміром 15,8 м2 та стягнення моральної
шкоди із відповідачів є повністю обґрунтованою. Моральну шкоду стягнути із
відповідачів у повному обсязі, а саме по 2000 гривень із ОСОБА_5. та ОСОБА_4.,
оскільки останні перешкоджали позивачці користуватись своєю власністю. Просить
суд задовольнити змінені позовні вимоги повністю.
ОСОБА_5. змінені позовні вимоги визнає частково, суду пояснила, що спірну
квартиру АДРЕСА_1отримала із своїм чоловіком в 2001 році в порядку пільгової
черги, оскільки останній є інвалідом Великої Вітчизняної війни і вони працюють
на ВАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод ім.С.М.Кірова" із
1972 року. Ремонт в квартирі було зроблено повністю за їх із чоловіком кошти.
Позивачка не допомагала ні фізичною працею, ні коштами. У 2003 році видано
свідоцтво на право власності на житло згідно якого дана квартира належить на
праві спільної часткової власності ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_7., а також
позивачці та їх онуку ОСОБА_4., оскільки останні входили на той час до складу
їх сім′ї. Протягом усього часу спільного проживання невістка з онуком та
її чоловіком - відповідачем ОСОБА_7., проживали в кімнаті  житловою площею 11,4 м2 , з якої є
також вихід на лоджію. Однак, після непорозумінь, які виникли між позивачкою та
її чоловіком у 2006 році, остання залишила квартиру разом із онуком, забравши з
собою усі свої речі та меблі. Перешкод у користуванні квартирою останній ніхто
не чинив, крім того ОСОБА_6. навпаки просив залишитись та бути їм за дочку.
Заміна замка була вимушеною, оскільки вийшла з ладу частина замка, а саме його
серцевина. Ключі позивачці не надали, оскільки вона жодного разу не зверталась
до них із таким проханням. Просить врахувати той факт, що він є інвалідом та потребує
окремої житлової кімнати. Заперечує проти надання у користування позивачці та
її синові кімнату житловою площею 15,8 м2. Вважає , що останні
можуть продовжувати користуватися кімнатою житловою площею 11,4 м2 .
Зобов′язується надати їй ключі від замків вхідних дверей квартири.
Погоджується кухню, коридор та ванну кімнату залишити в загальному
користуванні. Проти стягнення з неї та її чоловіка моральної шкоди на користь
позивачки по 2000 гривень із кожного заперечує, оскільки така вимога є
змінені позовні вимоги визнає частково,
суду пояснив, що спірну квартиру АДРЕСА_1отримав із своєю дружиною в
2001 році в порядку пільгової черги, оскільки він є інвалідом Великої
Вітчизняної війни і вони працюють на ВАТ "Могилів-Подільський
машинобудівний завод ім. С.М.Кірова" із 1972 року. Із 2003 року  квартира належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_7., а також позивачці та їх онуку ОСОБА_4.,
що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло. Однак, у 2006 році
після непорозумінь, які виникли між позивачкою та її чоловіком - відповідачем
ОСОБА_7., остання з власної ініціативи вирішила залишила квартиру. При цьому
він особисто запропонував позивачці залишитись та бути їм за дочку. Однак остання
образила їх привселюдно брутальною лайкою та нецензурними словами, забрала
онука, зібрала речі та пішла з квартири. Заперечує проти надання у користування
позивачці та її синові кімнату житловою площею 15,8 м2. Вважає, що
останні можуть продовжувати користуватися кімнатою житловою площею 11,4 м2.
Зобов′язується надати їй ключі від замка вхідних дверей квартири.
Погоджується кухню, коридор та ванну кімнату залишити в загальному
користуванні. Проти стягнення із нього та його дружини моральної шкоди на користь
позивачки по 2000 гривень із кожного заперечує, оскільки така вимога є
ОСОБА_7. змінені позовні вимоги визнає частково, суду пояснив, що проживав в
зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_3., від спільного проживання з якою в
них народився син ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, який на сьогоднішній день проживає з
останньою. У 2001 році його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6. отримали спірну квартиру
АДРЕСА_1в порядку пільгової черги. Коштів на проведення ремонту квартири
батькам він не надавав. У 2003 році видано свідоцтво на право власності на
житло згідно якого дана квартира належить на праві спільної часткової власності
його батькам ОСОБА_5. та ОСОБА_4., йому , а також позивачці та їх синові  ОСОБА_4., оскільки останні входили на той час
до складу їх сім′ї. Однак у 2006 році між ним та позивачкою виникли
непорозуміння в сімейних відносинах. Тому після його повернення на роботу в
Херсонську область, остання залишила квартиру разом із сином,  забравши з собою усі спільно придбанні речі
та меблі. Перешкод у користуванні квартирою ні він, ні його батьки не чинили.
Після  розірвання шлюбу із позивачкою у
2007 році він створив нову сім'ю, а тому планують проживати  в спірній квартирі також. Заперечує проти
надання у користування позивачці кімнату площею 15,8 м2 та надати у
користування кімнату житловою площею 11,4 м2. Зобов′язується
надати останній ключі від замків вхідних дверей. Кухню, коридор та ванну
кімнату залишити в загальному користуванні. Проти стягнення із його батьків на
користь позивачки моральної шкоди заперечує, вважає, що вимога позивачки щодо
стягнення на її користь коштів у сумі по 2000 гривень з кожного є безпідставною
та відмовити у її задоволенні повністю.
відповідачів адвокат ОСОБА_2. змінені позовні вимоги визнає частково, суду
пояснила, що останні отримали квартиру в порядку пільгової черги в 2001 році,
оскільки відповідач ОСОБА_6. являється інвалідом Великої Вітчизняної війни та
потребує для проживання ізольованої кімнати. Враховуючи те, що між
співвласниками склався певний порядок користування спірною квартирою проти
якого не заперечують та наполягають відповідачі, вважає за доцільне залишити в
користування позивачці та її малолітньому синові кімнату площею 11,4 м2,
яку вони займали протягом усього часу їх спільного проживання. Вважає вимогу
позивачки про стягнення моральної шкоди із ОСОБА_5. та ОСОБА_4. необґрунтованою
та безпідставною , оскільки остання не надала суду жодних доказів щодо її
заподіяння останній, а тому просить відмовити позивачці в цій частині змінених
третьої особи служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Мальована
Т.М., яка діє на підставі довіреності № 64 від 23.04.2008 року суду пояснила,
що комісією в складі начальника служби в справах дітей Свистака В.Я., її, як
начальника сектору опіки і піклування, соціального педагога управління освіти
Поворознюк Т.Я., методиста методкабінету управління освіти Сушак Н.В. було
проведено обстеження житлово-побутових умов дитини - ОСОБА_4.,ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_3. в найманій кімнаті площею 15 м2.
Остання повідомила про те, що у них є житло, однак користуватися ним не має
можливості, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди. Вважає , що в даному
випадку порушені житлові і майнові права малолітньої дитини та просить вирішити
даний спір  в інтересах останнього. В
частині розподілу часток спірної квартири між її співвласниками та встановлення
порядку користування житловими кімнатами покласти на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8. суду
пояснила, що з 2002 року працює управляючою в будинкуАДРЕСА_1. Їй відомо, що
квартира №5 в даному будинку належить відповідачам ОСОБА_5. та ОСОБА_4., які
отримали її в порядку пільгової черги, оскільки останній є інвалідом Великої
Вітчизняної війни та із 1972 року працює на ВАТ "Могилів-Подільський
машинобудівний завод ім. С.М.Кірова". Їй відомо, що позивачка , син
відповідачів- ОСОБА_7. та їх малолітній син також прописані в даній квартирі, а
також те ,що дана квартира приватизована. Вона була свідком того,як остання
ображала нецензурними словами ОСОБА_5. та ОСОБА_4. в під′їзді будинку ,де
розташована спірна квартира, свідками чого були усі його мешканці. Вийшовши із
під′їзду, позивачка продовжила прилюдно виражатись брутальною лайкою на
адресу останніх , не звертаючи уваги , що поряд із нею був її малолітній син.
Протягом усього часу їх спільного проживання відповідачі завжди добре ставились
до неї та їх онука, тому вважає таку поведінку останньої неприпустимою.
Свідок ОСОБА_9. суду
пояснила, що працює з відповідачами ОСОБА_5. та ОСОБА_4. на одному
підприємстві, а тому їй відомо, що останні отримали спірну квартиру в порядку
пільгової черги, оскільки ОСОБА_6. є інвалідом Великої Вітчизняної війни. В
даній квартирі прописані усі члени сім'ї та позивачка з сином. Ремонт даної
квартири проводили повністю за свої кошти відповідачі ОСОБА_5. та ОСОБА_6. без
будь-якої участі позивачка. Вона була свідком того, як остання ображала
нецензурними словами ОСОБА_5. та ОСОБА_4. в під′їзді будинку, де
розташована спірна квартира, свідками чого були усі його мешканці. Вийшовши із
під′їзду, позивачка продовжила прилюдно виражатись брутальною лайкою на
адресу останніх,  не звертаючи уваги , що
поряд із нею був її малолітній син. Протягом усього часу їх спільного
проживання відповідачі завжди добре ставились до неї та їх онука, тому вважає
таку поведінку останньої неприпустимою. Їй відомо, що відповідачі не виганяли
позивачку, а остання з власної ініціативи пішла з дому. Крім того, колишній
чоловік позивачки створив нову сім'ю та проживає в цій квартирі.
ОСОБА_10. суду пояснила, що дану квартиру відповідачі ОСОБА_5. та ОСОБА_6.
отримали в порядку  пільгової черги в
якій разом з ними проживали позивачка , її чоловік - відповідач ОСОБА_7. та їх
син. Протягом усього часу їх спільного проживання відповідачі завжди добре
ставились до позивачки та їх онука. Їй відомо, що ОСОБА_5. та ОСОБА_6. не
виганяли позивачку з квартири, що остання з власної ініціативи вирішила
залишити помешкання. Крім того їй відомо, що позивачка проживає з іншим чоловіком.
Свідок ОСОБА_11. суду пояснила, що з 2007
року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_7. Їй відомо, що
спірна квартира належить відповідачам ОСОБА_5., ОСОБА_4., її
чоловікові-ОСОБА_7, його колишній дружині ОСОБА_3. та їх синові. На даний час
вони з чоловіком проживають в Херсонській області. Враховуючи те, що власного
житла вони не мають , а також те, що вона
вагітна , тому вони також будуть проживати в даній квартирі.
їх представників, представника третьої особи служби у справах дітей
Могилів-Подільської міської ради, свідків, дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що  позовні вимоги
слід задовольнити частково з таких підстав.
ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від
19.06.1992 року із змінами і доповненнями передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім′ї , які постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається
право на житло, з обов′язковим визначенням уповноваженого власника
відповідачі ОСОБА_5. та ОСОБА_6. одержали в порядку пільгової черги в 2001
році, працюючи на  ВАТ
"Могилів-Подільський машинобудівний завод ім.С.М.Кірова" з 1972 року,
що підтверджується довідками виданими даним підприємством (а.с.59,60) оскільки
останній є інвалідом Великої Вітчизняної війни 3 групи, що підтверджується його
посвідченням (а.с.24)та потребує ізольованої житлової кімнати.
на право власності на житло від 03.02.2003 року спірна квартира належить на
праві спільної часткової власності, однак без виділення частки, відповідачам
ОСОБА_5., ОСОБА_4.,  ОСОБА_7., позивачці
та її малолітньому синові (а.с.6).
Згідно ч.2 ст.358 ЦК
України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування
майном , що є їхньою спільною частковою власністю.
Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995року №20 “Про судову практику у
справах за позовами про захист права приватної власності» із змінами і
доповненнями від 25.05.1998року №15 вказано, що квартира , яка є спільною
сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані
жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному
випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо
про це заявлено позов.
Позивачка наполягає надати їй із сином у
користування житлову кімнату площею 15,8 м2, що становить майже
половину усієї житлової площі спірної квартири та залишити у користування
відповідачам, яких є троє , дві інші кімнати загальною житловою площею розміром
19,5 м2. Остання  мотивує тим
, що проживання саме в цій кімнаті необхідне для повноцінного розвитку її сина.
Суд враховує
те, що між співвласниками склався певний порядок користування спірною
квартирою, проти якого не заперечують відповідачі. Крім того, вихід на лоджію в
даній квартирі передбачено з кімнати площею 11,4 м2  та кімнати площею 8,1 м2 ,а
тому з метою уникнення спору з цього приводу в подальшому, суд вважає за
доцільне позивачці та її малолітньому синові надати в користування кімнату,
якою останні користувались до виникнення спору, а саме площею 11,4 м2.
Суд відмовляє
позивачці в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди із слідуючих
Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов′язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Позивачка не надала суду належних доказів
того, що відповідачі чинили їй перешкоди у користуванні спірною квартирою. Із
пояснень сторін вбачається, що остання залишила помешкання із власної
ініціативи,а саме через непорозуміння, які виникли між нею та її чоловіком. Із
показів свідків  вбачається, що
позивачка, залишаючи помешкання, вчинила прилюдний скандал. В судовому
засіданні позивачка пояснила, що вона не зверталась щодо чинення їй перешкод у
користуванні квартирою відповідачами у будь-які інстанції , тому що не хотіла
розголосу. Однак, дане твердження останньої не є переконливим для суду.
Вищевикладене свідчить про відсутність вини відповідачів.

Позивачка не довела належним чином суду
підтвердження факту заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, тяжкість вимушених змін чи інших негативних явищ,  яких додаткових зусиль остання змушена була
докласти  для організації свого життя ,
щоб усунути негативні наслідки, якщо такі були, з чого вона виходить при оцінці
заподіяної їй шкоди.

Із врахуванням роз′яснень
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд
відмовляє позивачці в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди,
оскільки  остання  лише вказала
про наявність такої шкоди, не надавши суду жодних  доказів про
спричинення їй моральної шкоди.

Суд задовольняє
вимогу позивачки в частині стягнення судових витрат з відповідачів на її
користь. Оскільки відповідачі, замінивши зіпсований замок у вхідних дверях
повинні були повідомити іншого співвласника, а саме позивачку та знайти
можливість надати їй ключі.

Суд вважає за необхідне
зобов′язати відповідачів надати
позивачці ключі від замків вхідних дверей.

Керуючись ч.2 ст.358
ЦК України , ч.1 ст.1167 ЦК України, ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992 року із змінами і доповненнями, п.14
постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995року №20 “Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності» із змінами
і доповненнями від 25.05.1998року №15, Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" , ст.ст. 10, 60, 88,174,212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
частково.

Надати ОСОБА_3, яка діє також в інтересах
свого малолітнього сина ОСОБА_4 у користування житлову кімнату площею 11,4 м2
у квартиріАДРЕСА_1, а  ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7- житлову кімнату площею 15,8 м2 та житлову кімнату площею
8,1 м2.

Залишити у загальному користуванні кухню,
коридор, ванну кімнату і вбиральню.

Зобов'язати  ОСОБА_5, ОСОБА_6,  ОСОБА_7надати ОСОБА_3 ключі від замків
вхідних дверей квартириАДРЕСА_1.

Судові витрати по справі стягнути солідарно
із  ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7на користь
ОСОБА_3.

В
задоволенні інших позовних вимог по стягненню моральної шкоди відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення
суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження або протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: