РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2007 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі : головуючої судді Кузьменко І.О.

при секретарі Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про стягнення боргу,-

встановив:

ОСОБА_1
звернувся з даним позовом, вказавши 07.05.2005р. він позичив відповідачці
ОСОБА_2
на особисті потреби 1 тисячу гривень при умові, що борг буде повернутий до 07.01.2006року. Ця обставина підтверджується розпискою, даною відповідачкою. На його неодноразові звернення
ОСОБА_2
не реагує і гроші до даного часу йому не повернуті. Позивач просить суд стягнути з відповідачки 1000 гр. та понесені судові витрати.

В судовому засідання позивач
ОСОБА_1
свій позов підтримав повністю і пояснив: у 2005році у
м
.Хмельницькому
ОСОБА_2
та її чоловік позичили у нього 1 тис. гривень. Коли пізніше він заїхав до них у село, то відповідачка повідомила, що її чоловік за кордоном, а гроші вона віддасть, про що написала розписку. Борг обіцяла повернути протягом півроку. Після спливу зазначеного строку він письмово нагадав про борг і попередив про можливе звернення до суду, однак гроші до даного часу не повернуті.

Відповідачка
ОСОБА_2
позов не визнала, заперечила отримання коштів і пояснила, що влітку 2005р. до неї додому у село приїхав позивач з іще двома особами і вони силою і погрозами заставили написати зазначену розписку.

Заслухавши учасників процесу, свідка
ОСОБА_3
, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти:

Згідно розписки від 07.07.2005р.,
ОСОБА_2
, проживаюча у
ІНФОРМАЦІЯ_1
, із зазначеними паспортними даними, взяла в борг у
ОСОБА_1
одну тисячу гривень і зобов»язалася повернути їх на протязі півроку.

Відповідно до ст..1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. А тому, оскільки вказані у розписці кошти до даного часу позикодавцеві не повернуті, то суд вважає його вимоги задоволити і стягнути із відповідачки 1 тис.гривень.

Посилання
ОСОБА_2
на примушення її до написання такої розписки суд до уваги не приймає, оскільки факт примусу нею нікуди не оскаржений, згідно ст..1051 ЦК України не ос порений.

Про факт складання розписки підтвердив і свідок
ОСОБА_3
, вказаши, що дружина йому повідомляла про претензії позивача щодо 1 тис.гривень.

Про звернення позивача до відповідачки з приводу повернення грошей свідчить також його претензія від 10.04.2006р., яка, згідно поштового повідомлення, була вручена відповідачці. Однак і у тому випадку вона не відреагувала на цю обставину.

Проаналізувавши наведене в сукупності, суд вважає що відповідно до вимог ст..1049 ЦК України позовну заяву слід задоволити. Крім того, згідно ст..88 ЦК України з відповідачки в користь позивача слід стягнути оплачене ним мито в розмірі 51-ї гривні та 30 гр. за оплачене інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, ст..ст.57,60,64, 882 09,212,215,226,228 ЦПК України суд, -

Вирішив:

Позов задовільнити. Стягнути з
ОСОБА_2
в користь
ОСОБА_1
одну тисячу гривень по договору позики,

А також п»ятдесят одну гривню за сплачене держмито і тридцять гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заява про подання апеляції може бути подана протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляція може бути подана протягом 20-ти днів з дня подання заяви.

Суддя: