У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28
жовтня 2008 року                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України у складі :

Лихути
Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення,
за зустрічними позовами ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “Добробут-плюс” про визнання недійсним
ордера, за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та
за позовами ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, виконавчого комітету
Вінницької міської ради про укладення договорів найму жилого приміщення,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У листопаді 2006
року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на
те, що 15 лютого 2006 року їх сім'ї видано ордер на кімнату № 509 в гуртожитку
ВАТ “Вінницький інструментальний завод” по АДРЕСА_1, однак вселитися у кімнату
вони не можуть, оскільки в ній безпідставно проживають відповідачки.

ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 пред'явили зустрічний позов і просили визнати недійсним виданий ОСОБА_1
ордер № 104 від 15 лютого 2006 року, посилаючись на те, що такий ордер видано
незаконно, оскільки саме вони проживають у кімнаті № 509 в гуртожитку по
АДРЕСА_1, а ВАТ “Вінницький інструментальний завод” не приймало рішень про
видачу ордеру сім'ї ОСОБА_1

У серпні 2007
року Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення, посилаючись
на те, що гуртожиток по
АДРЕСА_1 з 23 лютого 2006 року прийнято до комунальної власності, згідно
наданих міській раді документів право користування кімнатою № 509 має сім'я            ОСОБА_1, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4
самоправно зайняли зазначену кімнату й безпідставно проживають у гуртожитку, на
вимоги про звільнення жилого приміщення не реагують.

Вінницька міська
рада просила виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кімнати № 509 гуртожитку по АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення.

У свою чергу
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пред'явили позови до Вінницької міської ради, виконавчого
комітету Вінницької міської ради про укладення з ними договорів найму жилого
приміщення - кімнати № 509 в гуртожитку по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вони
мають право користуватися спірним жилим приміщенням, оскільки вселилися у
гуртожиток з відома адміністрації ВАТ “Вінницький інструментальний завод” та
ТОВ “Добробут-плюс”, постійно проживають у кімнаті № 509, оплачують комунальні
послуги та за проживання в гуртожитку, а ОСОБА_4 крім того є
військовослужбовцем.

Судом зазначені
позови об'єднано в одне провадження, ухвалою Замостянського районного суду м.
Вінниці від 18 квітня 2008 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 за їх заявою залишено
без розгляду.

Рішенням
Замостянського районного суду м. Вінниці від 18 квітня 2008 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2008 року,
позов Вінницької міської ради задоволено, постановлено виселити ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 з кімнати № 509 в гуртожитку по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення; в задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та постановити нове рішення,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 у касаційній скарзі
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційні скарги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарг та матеріали витребуваної справи
не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341
ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційних скарг в цій частині не можуть
бути визнані як підстава для призначення справи до судового
розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336
ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційні скарги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити, рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 18
квітня 2008 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 червня
2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін