Справа №2-1157/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

08 квітня 2008 року Дрогобицький міськрайонний  суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді         Хомика А.П.

при секретарі  -                  Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Довжанської гірської сільської ради про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на самочинно збудоване нерухоме майно, посилаючись на те, що село
Довге Гірське розташоване в труднодоступній гірській місцевості. В_силу тих чи
інших обставин, наприкінці 80-х та 90-х роках минулого століття, багато
односельчан залишали   будинки та
присадибні земельні ділянки при них та виїжджали на постійне місце проживання в
інші населені пункти нашого району чи Львівської області. Десятки жилих
будинків залишилось в селі після відселення його мешканців у зв'язку з
будівництвом в 70-х роках минулого століття колишнім СРСР Стрийського
водосховища, яке перестали будувати на початку 80-х років, так як мав місце
зсув гори, руйнація водовідвідних тунелей, що з будівельно-технічної точки зору
унеможливило подальше будівництво.

Влітку 1995 року, не маючи іншого житла, вони стали проживати у майже
зруйнованому будинку АДРЕСА_1. Там у них народилось 3 дітей.

Попередній власник згаданого вище будинку - ОСОБА_3 переїхав із сім'єю на
постійне місце проживання в с. Попелі Дрогобицького району. Однак, ні ОСОБА_3,
ні сільська рада не заперечували їхній сім'ї проживати у цьому будинку, а тому,
відразу після вселення, вони зробили в будинку капітальний ремонт і, по суті,
збудували нову оселю: зміцнили стіни, перекрили дах, змурували нові печі,
поміняли всі двері, частину вікон, прибудували до будинку нові веранду та
кладовку. Ними також на подвір'ї, недалеко від будинку, був збудований новий
сарай для худоби, встановлена нова огорожа.

За користування земельною ділянкою, на якій збудована будівля, та
присадибою, вони понад десять років
сплачували всі необхідні та обов'язкові податки, що стверджується
відповідними довідками, зведеним актом та експлікацією будинку.

Самочинно реконструйований будинок та збудовані господарські споруди
вчинено без порушення будівельних норм і правил на відведеній земельній
ділянці. Заперечень щодо самочинного будівництва ні від сусідів, ні від
сільської ради їм не поступало. Вимог знести самочинне будівництво Державна
інспекція архітектурно-будівельного контролю їм не виставляла.

Однак, через самочинне будівництво та реконструкцію Дрогобицьке міжміське
бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки відмовляє їм зареєструвати
їхнє право власності на будинок та господарську будівлю, а тому просять суд
постановити рішення, яким визнати за ними в рівних частках право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, нічого суттєвого
не доповнили, просять позов задоволити.

Представник відповідача - Станович О.С. позовні вимоги визнав та не
заперечив проти задоволення позову, оскільки наявні матеріали справи вказують
на підставність позовних вимог. Пояснив суду, що дійсно позивачі в 1995 році
були переселені у житловий будинок АДРЕСА_1, власником якого був ОСОБА_3 і який
разом з сім'єю був переселений у будинок в с.Попелі. З часу вселення позивачів
у вказаний будинок ними, без відповідних документів, було проведено повністю
його реконструкцію, збудовано господарські будівлі, постійно сплачувався
земельний податок, а тому згідно погосподарських книг Довжанської гірської
сільської ради вони рахуються власниками вказаної земельної ділянки та
збудованих на ній будівель.

Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове
рішення про задоволення позову.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на
нього. Та у відповідності до п. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_2 рахується
землекористувачем земельної ділянки АДРЕСА_1 з 1995 року і разом з сім'єю
проживає в будинку, який розміщено на вказаній ділянці (довідки №222 від
27.03.2008 року, №03/49 від 11.02.2008 року, видані Довжанською Гірською
сільською радою). Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, позивачами,
без відповідного дозволу,  зроблено
реконструкцію вказаного будинку, збудовано господарські будівлю - сарай, навіс,
вбиральню, огорожу та колодязь.

Враховуючи наведене, той факт, що самочинна реконструкція спірного будинку
та будівництво господарських споруд позивачами здійснені на відведеній
земельній ділянці, без порушення будівельних норм і правил, таке будівництво не
суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, а тому суд
приходить до переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить закону,
не порушує нічиї права, свободи та інтереси. При таких обставинах підстав для
неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає
до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.
376 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1
та ОСОБА_2 право власності в рівних частках по &frac12; ідеальній частині на самочинно збудоване нерухоме майно: житловий будинок
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя