Справа № 22ц-6352008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А.
Доповідач: Редька А.Г.
У Х В А Л А

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

17 квітня 2008 року                                   місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів - Лазоренка М.І., Редьки А.Г.,

при секретарі:
Зіньковець О.О., Рябчук С.В.,

за участі:
позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3. та її
представника ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста
Чернігова від 7 лютого 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду
міста Чернігова від 7 лютого 2008 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3, у якому ОСОБА_1просив визнати за ним право власності на 12 частину
будинку АДРЕСА_1 та на 12 частину автомобіля Вольво-740, посилаючись, що це є
спільним майном, придбане у період фактичних шлюбних стосунків і відповідно до
ст.74 СК України є спільним сумісним майном.

Рішенням суду встановлено, що
автомобіль та будинок є дошлюбним майном ОСОБА_3., оскільки було придбано у
1994 та 1996 р.р., шлюб між сторонами було зареєстровано у травні 1996 року, а
позивачем не доведено, що спірний будинок та автомобіль були придбані сторонами
у період фактичних шлюбних стосунків або у період зареєстрованого шлюбу, який
був визнаний недійсним, про його участь у придбанні спірного майна коштами чи
працею.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить
скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права,
оскільки наданими ним документами та показаннями свідків підтверджується, що
вони проживали однією сім'єю з 1992 року без реєстрації шлюбу до дня реєстрації
шлюбу у 1996 році, у цей період було придбано недобудований будинок, який
добудували спільними коштами та працею, а також придбали на спільні кошти
автомобіль, але суд безпідставно не взяв до уваги його доводи та надані докази,
що призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників, перевіривши доводи скарги та матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути задоволена.

Суд першої інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами документи,
перевірив доводи і заперечення сторін та їх представників, правильно встановив
обставини справи і висновок суду, що спірний будинок та автомобіль не може бути
визнано спільним майном подружжя, а свою участь у створенні спільної часткової
власності ОСОБА_1не довів грунтується на матеріалах справи та законі.

ОСОБА_1як у позовній заяві, так і у судовому засіданні посилався, що від з
1992 року перебував з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних стосунках, проживали однією
сім'єю, вели спільне господарство, а у травні 1996 року зареєстрували шлюб,
який за рішенням суду у квітні 2004 року був визнаний недійсним, тому
відповідно до ст.74 СК України будинок та автомобіль Вольво є їх спільним
майном і відповідно до ст.70 СК України частка кожного з них є рівними у  цьому майні.

За матеріалами справи встановлено, що
спірний будинок належить ОСОБА_3 на підставі договору міни від 17 червня 1994
року(ас-41, т-2), автомобіль Вольво також належить ОСОБА_3 з 1995 року, що
підтверджується наданими документами(ас-11, т-1; ас-27-32, т-2).

З наданого договору міни встановлено,
що спірний будинок було придбано недобудованим, готовність будинку становила
38% на час договору міни. З довідки Чернігівського МБТІ від 3 листопада 1995
року за № 5867 встановлено, що на листопад 1995 року спірний будинок був
добудований його готовність становила 100% і придатний до експлуатації.
Проведення будівельних робіт ОСОБА_3 підтверджується наданими документами на
придбання будівельних матеріалів, договорами на газопостачання, постачання
електроенергії, іншими документами за 1994-95 р.р.

Доводи ОСОБА_1 про проживання однією
сім'єю з 1992 року є необгрунтованими і не дають підстав для визнання спільним
майном сторін спірний будинок та автомобіль, оскільки відповідно до ст.74 СК
України  спільним майном може бути майно,
що було нажите чоловіком та жінкою у період їх проживання однією сім'єю, але не
перебували у шлюбі між собою або у будь-яком іншому шлюбі, а по справі
встановлено, що ОСОБА_1 до серпня 1994 року перебував у зареєстрованому шлюбі з
іншою жінкою, і спірні будинок та автомобіль не можуть належати їм на праві
спільної сумісної власності.

Доказів про домовленість між сторонами
про створення спільної сумісної чи часткової власності, а також документів, що
ОСОБА_1 у період 1994-95 р.р. своїми коштами, працею або іншим чином приймав
участь у створенні спільної сумісної чи часткової власності на будинок та
автомобіль суду не надано, а надані ОСОБА_1 документи за 2002-04 р.р.
стосуються періоду перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, який визнано недійсним
за рішенням суду, і на ці підстави ОСОБА_1 не посилався в обґрунтування своїх
позовних вимог, а посилався тільки на підстави, передбачені ст.74 СК України, і
суд обґрунтовано не прийняв їх, оскільки по справі не доведено, що сторони у
період з 1992 року до дня реєстрації шлюбу проживали спільно однією сім'єю та
між ними склалися усталені стосунки, що притаманні подружжю.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і
рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відповідає нормам
матеріального та процесуального закону і доводи апеляційної скарги не дають
підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.307,308,314,315,319
Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 7
лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно та може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців після проголошення.

Головуючий:                                   Судді: