Справа
№ 2-7042008   року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
листопада 2008 року Томаківський районний суд Дніпропетровської області  в складі: головуючого судді - Скрипченко
Д.М., при секретарі - Левкович Н.М., розглянувши в судовому у відкритому
судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка Дніпропетровської області цивільну
справу за  позовом ТОВ «Славутич» до
ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки дійсним, третя особа -
державне підприємство, Центр державного земельного кадастру, Дніпропетровська
регіональна філія  ДРФ Центру ДЗК -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ
“Славутич” звернулося з позовом до суду про визнання договору оренди земельної
ділянки дійсним між ним та ОСОБА_1 мотивуючи наступним: 13 грудня 2002 року ТОВ
“Славутич” було укладено з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки на
п'ятирічний термін до 01 листопада 2007 року. Скористувавшись переважним правом
на поновлення договору оренди земельної ділянки ТОВ “Славутич”, в особі
директора ОСОБА_2., уклало 02 листопада 2007 року з відповідачем по справі
договір оренди землі.

Під час укладення та підписання договору була
досягнута домовленість сторін, щодо істотних умов договору оренди землі,
відбулося повне або часткове виконання договору. Державну реєстрацію договір
пройшов 22 квітня 2008 року.

Після державної реєстрації в Томаківському
відділі Дніпропетровської регіональної філії ЦДЗК  договір набув чинності.

Зазначається також , що всі дії пов'язанні з
укладенням, оформленням, реєстрацією та виконанням спірного договору здійснені
ТОВ “Славутич” відповідно до законодавства України, регулюючого дані
правовідносини.

Станом на червень 2008 року земля засіяна
сільськогосподарськими та продовольчими
рослинами, від орендодавця не надходило ніяких звернень до товариства,
щодо зміни та перегляду  спірного
договору.

Під час судового розгляду ТОВ
«Славутич» змінило свої позовні
вимоги на визнання спірного договору укладеним.

Свої змінені позовні вимоги позивач
обґрунтувало тим, що при підписанні договору було досягнуто згоди сторін щодо
усіх його істотних умов, договір набув чинності з моменту державної
реєстрації  22 квітня 2008 року
Томаківським відділом  Дніпропетровської
регіональної філії Центру ДЗК України.

Фактично земля передана відповідачем ТОВ
“Славутич” з листопада  2007 року, і по
теперішній час знаходиться в користуванні позивача. Позивачем виконанні заходи
рекультивації землі, засіяна продовольчими та сільськогосподарськими рослинами.
На протязі майже півроку, з моменту укладання та виконання договору з 02
листопада 2007 року по червень 2008 року, відповідач була згодна з істотними
умовами договору , ніяких письмових та усних звернень до орендаря щодо зміни та
перегляду умов діючого договору не надходило. Нещодавно ТОВ “Славутич” стало
відомо, що відповідач звернулася до суду з заявою про визнання договору оренди
землі недійсним, посилаючись на формальні підстави, які не визначені нормами
діючих ЦК, Земельного кодексу та законів, що регулюють земельні відносини.

Незважаючи на ту обставину , що фактичну
державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки було поновлено на інше
підприємство , спірний договір оренди земельної ділянки з позивачем було
укладено у передбаченій законодавством формі з урахуванням усіх істотних умов,
які встановлені для договору даного виду. Тобто, сторони досягли згоди з усіх
істотних умов договору та підписали договір оренди землі.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ
“Славутич” просить суд ухвалити рішення , яким
визнати  договір оренди земельної
ділянки , укладений 02 листопада 2007 року між ТОВ “Славутич” і ОСОБА_1 яка
знаходиться в межах АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю серії НОМЕР_1- укладеним.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти позову позивача заперечує,
мотивуючи своє заперечення тим, що у своїй позовній заяві позивач ТОВ
“Славутич”  посилається на те, що у
грудні 2002 року було укладено договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та
даним позивачем на 5 термін до 01 листопада 2007 року. У своїй заяві позивач
наголошує на тій обставині, що вони скористались переважним  правом
на поновлення договору оренди земельної ділянки на наступний
період,  як це передбачено п.2.2.2
договору від 10.12.2002 року, однак, п.2.2.2 договору передбачає ,що по
закінченню терміну договору орендар  має
переважне право на поновлення договору оренди на новий термін. В цьому разі
зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо
проводження дії договору на новий термін
не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

Жодних доказів стосовно того, що ТОВ
“Славутич” надсилало таке повідомлення до ОСОБА_1 дане товариство не надало.

23.08.2007 року відповідач надсилав ТОВ
“Славутич” письмову заяву проте, що вона не має наміру з 01 листопада 2007 року
заключати договір оренди земельної ділянки на наступний період з ТОВ
“Славутич”. Усі посилання позивача на те, що була отримана згода власника
земельного паю на поновлення договору оренди земельної ділянки немає під собою
підстав. ТОВ “Славутич” не надало жодної письмової угоди про надання будь-яких
послуг, тому попередній договір  оренди
земельної ділянки  між власником
земельної ділянки та ТОВ “Славутич” , не міг
і не може слугувати  підставою для
надання переважного права для заключення договору оренди земельної ділянки на
наступний період.

Так само і те, що в своєму позові позивач
вказує на те, що придбав нову техніку для подальшої  підприємницької діяльності , не може нести
ніяких правових наслідків для власника земельного паю, який здав  свою земельну ділянку в оренду , оскільки
власник земельного паю не є членом ТОВ , не отримує жодного зиску, окрім
передбаченої законодавством орендної плати.

Окрім того, ТОВ “Славутич” самостійно
наділило себе повноваженнями коментувати дійсність  чи недійсність  договору оренди земельної ділянки між
власниками  земельного паю  та комерційною організацією , а саме, ПП АФ
“Борисфен”. Договір оренди земельної ділянки не може вважатися укладеним, якщо
він не відповідає  вимогам чинного
законодавства.

Представник відповідача також зазначає , що
не менш важливою причиною для того, щоб позов ТОВ “Славутич” не був задоволений
є та причина, що договір оренди земельної ділянки, який є предметом спору в
суді , не був задоволений , є те, що цей договір був підписаний  неналежною посадовою особою. В договорі написано
дослівно: “Орендар ТОВ “Славутич”, зареєстроване за юридичною адресою:АДРЕСА_1,
в особі директора ОСОБА_2., який діє на підставі Статуту підприємства”.

02 листопада 2007 року ОСОБА_2. не працював
директором ТОВ “Славутич”. До Статуту ТОВ “Славутич” , який надав до матеріалів
справи  представник, не внесено змін ,
які б надавали право заступнику директора ТОВ “Славутич” підписувати договори
без довіреності. Навіть, якщо б ОСОБА_2 і мав би таке право, то в договорі
повинно було бути зазначено, що він підписав цей договір як заступник  директора, а не директор.

Також представник відповідача повідомив , що
на момент підписання договору ОСОБА_2., будучи заступником директора товариства
підписав спірний договір в особі директора «Славутич».

Представник
відповідача просить суд, у позові позивача ТОВ “Славутич” до ОСОБА_1 про
визнання договору оренди земельної ділянки укладеним - відмовити.

Третя особа - Державне
підприємство, Центр державного земельного кадастру, Дніпропетровська
регіональна філія  ДРФ Центру ДЗК, надано суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено,
що  на виконання припису прокуратури
Дніпропетровської області державну реєстрацію 95 договорів оренди земельних
ділянок , укладених між громадянами та ПП АФ “Борисфен” було поновлено, а
реєстрацію договорів оренди між позивачем ТОВ “Славутич” та відповідачем у
справі було скасовано, таким чином , за наведених обставин право користування
по спірним договорам оренди припинилося.

Суд, заслухавши сторони, перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази прийшов до наступного.

Відповідачу у справі належить на праві
приватної власності земельна ділянка розміром 5,540 га, яка розташована на
території АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом на право приватної власності
на землю.

22.04.2008 року у Томаківському відділі ДРФ
ЦДЗК пройшов державну реєстрацію договір оренди даної земельної ділянки між її
власником та ТОВ «Славутич» від 02.11 2007 року.

В якості орендаря договір підписано ОСОБА_2.
в особі директора  ТОВ «Славутич». На час
підписання договору він займав посаду заступника директора товариства орендаря,
що підтверджено витягом з трудової книжки ОСОБА_2. Тобто договір не підписано
директором ТОВ «Славутич», як зазначено у договорі, що свідчить про не підписання
договору стороною орендаря. Тим самим не дотриманні вимоги щодо письмової форми
правочину, обов'язкової для даного виду договорів відповідно до ст.ст.14, 20
Закону України «Про оренду землі», ст.206 ЦК України, що тягне за собою його
недійсність.

Пункт 2 ст.207 ЦК України передбачає, що
правочин вважається здійсненим у письмовій формі, якщо підписаний його
сторонами.

Пункт 32 спірного договору передбачає, що
даний ризик несе орендар (орендодавець). Представник ТОВ «Славутич» посилається
на відповідність даного пункту спірного договору Закону України «Про оренду
землі» через окреме визначення ст.11 Закону того, що ризик випадкового знищення
або пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено
договором оренди землі.

Суд вважає, що у спірному договорі не
визначено сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта
оренди чи його частини, що є істотною умовою договору оренди землі, відповідно
до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі».

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду
землі» відсутність саме у договорі оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею є підставою для визнання договору недійсним.

Істотні умови договору оренди землі викладені
у ст.15 Закону України “Про оренду землі”, цим же законом , так як він є
спеціальним для даного типу правовідносин і треба керуватись у даному
випадку.  Посилання представника ТОВ
“Славутич” на ст.638 ЦК України є хибним.

Відсутність у спірному договорі визначення
сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди, що
є істотною умовою спірного договору, унеможливлює досягнення між сторонами
згоди за даною істотною умовою договору. Крім того, відповідно до ч.3 ст.640 ЦК
України спірний договір може вважатися укладений з моменту його державної
реєстрації , яка була скасована 05 червня 2008 року на підставі припису
прокуратури.

Посилання представника ТОВ “Славутич” на те,
що орендар добровільно взяв на себе ризик пошкодження або знищення об'єкта
оренди - земельного паю, застрахувавши його, не відповідає дійсності , так як з
документів про страхування , наданих представником ТОВ “Славутич”, вбачається ,
що застраховано врожай, а не земельний пай.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7,
15, 60, 88, 154 п.3, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.125 Земельного кодексу
України ст.14,15,20 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 203, 207, 210,
638 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

у позові ТОВ «Славутич» про визнання  договору оренди земельної ділянки , укладений
02 листопада 2007 року між ТОВ “Славутич” та ОСОБА_1 яка знаходиться в межах
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної
власності на землю серії НОМЕР_1, укладеним - відмовити.

Заходи забезпечення позову - скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського
апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: