Справа № 2-98/08
8 квітня 2008 року              Дніпровський районний суд
м.Херсона у складі :
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Перша Херсонська державна
нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним та визнання права
власності на квартиру.
звернулася до суду із зазначеним позовом в якому посилається на ті обставини,
що 8.10.2003 року між її покійним чоловіком ОСОБА_5 і відповідачкою ОСОБА_4,
був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений Першою
Херсонською держнотконторою за р.№1-2383.
укладення було викликано тим, що її сім я: чоловік -  79 років, і вона- 78 років, непрацездатні, за
віком і станом здоров я потребували догляду і матеріальної допомоги.
Відповідачка- їх сусідка, обіцяла довічно доглядати, забезпечувати продуктами
харчування, здійснювати обов язкові платежі за квартиру, займатись домашнім господарством.
У разі виконання цих обов язків сусідка за нашого життя набувала права
користування і володіння квартирою, а після смерті мала б розпоряджатися нею за
власним розсудом.
цих умовах чоловік та вона погодилася підписати договір, текст якого не читали,
вважаючи, що в договорі передбачені права і обов язки сторін, про які вони
домовилися з відповідачкою. ЇЇ чоловік тяжко хворів, переніс он кооперацію і
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті вона продовжує проживати в її квартирі, сплачуючи
комунальні платежі. Восени 2006р. Виявилося, що договір має інший зміст і не
передбачає зобов язань утримувати її, позбавляє права власності на квартиру.
Відповідачка після оформлення договору повністю ігнорує їх домовленості,
не забезпечує продуктами харчування, необхідними ліками, доглядом. Похованням
чоловіка вона займалась сама, а також отримала допомогу від держави.
17.04.2004р. вона уклала договір з відділенням соціальної допомоги на дому про
здійснення соціально- побутового обслуговування соціальним працівником. Без
належного догляду її стан здоров я з кожним днем погуршується. З 1988р. По
2003р. Вона перенесла 3 операції, страждає стенокардією, кардіосклерозом,
церебральним атеросклерозом, хронічним панкреатитом, варикозом нижніх кінцівок,
цукровим діабетом і т.д. Останнім часом відповідачка погрожує відправити її до
будинку для пристарілих.
вона, ні її чоловік, не мали наміру дарувати квартиру відповідачці, як зовсім
сторонній людині. До укладення договору і після цього вони мали на меті
отримувати від  відповідачки догляд та
необхідну допомогу, проте такої допомоги так і не дочекалися.
Відповідачка в квартиру так і не вселилась,  в ній не проживає, комунальні платежі не
сплачує. Вважає, що вона з чоловіком при укладанні угоди діяли під впливом
перебувала в юридичному шлюбі з ОСОБА_5 з 12.01.1949р. Оскільки спірна квартира
була придбана нею та чоловіком в період зареєстрованого шлюбу, то вона згідно
зі ст..60 СК України є їх спільною сумісною власністю і кожний з них має право
власності на &frac12; її
частини. Виходячи з цього, при укладанні з відповідачкою договору вони
розраховували на те, що  вона буде
надавати допомогу їм обом і на рівних засадах.
житті чоловіка на його ім. Я було видане реєстраційне посвідчення від
02.06.2002р. на кооперативну квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємицею першої черги за
законом є вона, як дружина померлого.
Вважає, що квартира АДРЕСА_1 належить їй в цілому, і з яких &frac12; частина її
власністю, як дружини, а &frac12;
частина була фактично прийнята нею після смерті чоловіка.
Просить суд  визнати недійсним
договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та  ОСОБА_4 08.10.2003р. та визнати за нею право
власності на спірну квартиру.
судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просить позов
задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідачка позов не визнала, посилаючись на ті обставини, що укладення
зазначеного договору було волевиявленням ОСОБА_5 та його дружини- позивачки за
позовом. Вона та ОСОБА_3 являються сусідами, довгий час їх сім ї товаришували,
фактично проживали, як одна сім я. Оскільки вона та її чоловік роками молодші
за подружжя ОСОБА_3, вони піклувалися про них, допомагали матеріально та
морально. ОСОБА_5 за час  життя ,
попросив їх відремонтувати квартиру, оскільки у нього не було коштів
розрахуватися за ремонт він запропонував прийняти у дар його квартиру, проти
цього не заперечувала і дружина ОСОБА_5 - позивачка. Договір купівлі-продажу
вчинявся в Державній нотаріальній конторі, де нотаріус роз яснювала ОСОБА_5 про
наслідки  відчуження квартири, ніяких
претензій з боку позивачки на той час не було. Вона добровільно дала згоду на
дарування квартири, про що підписала заяву. Після укладення угоди, вони
зосталися мешкати у квартирі і їх добросусідські стосунки продовжувались. Вони
допомогли позивачці поховати чоловіка та продовжували з нею спілкування,
всіляко її підтримували, однак це не було виконання обов язків по договору
довічного утримання, на що на даний час посилається ОСОБА_3, якій на період
укладення угоди дарування було відомо, що вона
хворіє на цукровий діабет тому доглядати подружжя, вона не могла
фізично, про укладення договору довічного утримання не могло і мови бути, весь
час позивачці надавалась соціальна допомога з боку держави.
Причиною звернення ОСОБА_3 до суду, з зазначеним позовом, вважає
втручання її представника ОСОБА_6, яка на даний час уклала з позивачкою договір
довічного утримання, та яка має намір одержати по договору і спірну квартиру.
До появи ОСОБА_6 стосунки між нею та ОСОБА_3 були хорошими, ніяких претензій з
Вважає, що підстав для розірвання договору дарування у позивачки не має.
Просить в позові відмовити.
Представник Першої  Херсонської
державної нотаріальної контори в судове засідання не з явились, надавши до суду
листа з проханням розглянути справу у їх відсутність.
Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не
підлягають з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 8.10.2003р. Першою Херсонською державною
нотаріальною конторою було посвідчено два правочини - односторонній- надання
позивачкою ОСОБА_3згоди своєму чоловікові ОСОБА_5 на дарування однокімнатної
квартириАДРЕСА_1 ОСОБА_4 та двосторонній - договір дарування однокімнатної
квартириАДРЕСА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_4
Позовні вимоги заявлені лише в частині визнання недійсним договору дарування
квартири, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, вимог щодо визнання недійсною
згоди на дарування квартири позивачкою ОСОБА_3не  заявлялися. Оскільки суд не може вийти за
межі позовних вимог, суд вважає, що договір дарування не може бути визнаний недійсним
без визнання недійсною згоди на таке дарування, наданої позивачкою ОСОБА_3  ОСОБА_5
Суд
вважає, що позивачкою ОСОБА_3у судовому засіданні не був доведений факт її
помилки щодо істотних обставин угоди, що укладається між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 стверджувала, що вони з чоловіком вважали,
що укладають з ОСОБА_4 договір довічного утримання. В підтвердження цього
позивачка посилалася на показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.
Разом з тим, із оглянутих судом
матеріалів інвентарної справи вбачається, що із власноручною заявою про видачу
довідки-характеристики на відчуження квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 звернувся до
Херсонського бюро технічної інвентаризації 29.08.2003р. 9.09.2003р. ОСОБА_5 в
ЖЕО ЖСК „Дніпровець” була отримана довідка про право власності на квартиру та
були оплачені послуги бюро технічної інвентаризації, 18.09.2003р. ОСОБА_5 було
отримано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.
Зазначені документи були надані у Першу Херсонську державну нотаріальну
контору самим ОСОБА_5 Оскільки нотаріальною конторою на 08.10.2003р. було
підготовлено саме проект договору дарування, а не договору довічного утримання,
то суд вважає, що цей факт підтверджує волевиявлення ОСОБА_5 на укладення саме
договору дарування, а не договору
довічного утримання.
свідчень нотаріуса ОСОБА_10 вбачається, що при посвідченні кожного із договорів
дарування / і оскаржуваного договору у тому числі/ вона дуже ретельно
пояснювала дарувальникам, а особливо громадянам похилого віку, суть та правові
наслідки такого договору, і посвідчувала договір тільки після повного і
беззаперечного переконання у тому, що волевиявлення дарувальника направлено
саме на укладення договору дарування, а не якогось іншого договору. При  цьому нею попередньо пропонувалося зробити
заповіт або укласти договір довічного утримання, і лише після відмови на
укладення цих угод посвідчувався договір дарування.
таких обставин суд вважає доведеним той факт, що станом на 8.10.2003р., як
ОСОБА_5, так і позивачка усвідомлювали, який саме договір укладається, його
правові наслідки, та їх волевиявлення було направлене саме на укладання
факт підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, яким позивачка
ОСОБА_3 у 2003р.розповідала саме про дарування квартири ОСОБА_4
показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9., суд відноситься критично та не
приймає до уваги, оскільки вони дані зі слів позивачки ОСОБА_3, яка зацікавлена
у вирішенні справи на її користь.
того, у відповідності до ст..56 ЦК України /1963р/, угода, укладена внаслідок
помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони,
що діяла внаслідок помилки.
Сторонами за договором дарування, посвідченим 8.10.2003р. Першою
Херсонською державною нотаріальною конторою, були дарувальник ОСОБА_5 та
Судом не добуто доказів того, що 8.10.2003р., при підписанні договору
дарування, ОСОБА_5 діяв внаслідок помилки, а позивачка ОСОБА_3 стороною за
договором дарування не була і відповідно до ст..56 ЦК України /1963р/ не має
права вимагати визнання договору недійсним.
Такої ж позиції притримується і Верховний Суд України /Вісник ВС
України, 2007р., №4, стор.24/.
Згідно з п.2 ч.1 ст.214 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення
вирішує питання, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення
справи.
Виходячи з вищенаведених доказів,
позивачці ОСОБА_3, ще у жовтні 2003 року було відомо, що між її чоловіком
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування однокімнатної квартири
факт підтверджується і показами відповідачки ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_11, які
показали, що після укладення договору дарування примірник самого договору
близько року зберігався у ОСОБА_3 Знаходження договору дарування на зберіганні
у ОСОБА_3 підтверджується також і фактом реєстрації договору у ХЮТІ лише
таких обставин суд вважає, що при
зверненні ОСОБА_3 з позовом до суду у жовтні 2007р. Нею був пропущений
встановлений стю257 ЦК України трирічний строк позовної давності.
Керуючись ст..10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, 56 ЦК України, суд
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Перша Херсонська державна нотаріальна контора про
визнання договору дарування недійсним і визнання права власності на квартиру
відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя
Ратушна В.О.