НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 року
справа № 2-1446-2008        м.
Нововолинськ

Нововолинський
міський суд Волинської області в складі:

головуючого                  Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі                  Марчак Т.М.,

з участю позивача            ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

встановив:

21 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання
шлюбу, який укладений з відповідачем
ОСОБА_2 11 січня 2008 року в Нововолинському міському відділі РАЦС. Від
попереднього шлюбу з відповідачем, який було розірвано 11 травня 2005 року,
мають двоє неповнолітніх  дочок ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження. Вимоги позивач обґрунтовує тим,
що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та
різні погляди на життя. Позивач планує виїхати на роботу за кордон з іншим
чоловіком, з яким надалі має намір укласти шлюб. Тривалий час з відповідачем не
підтримують шлюбних стосунків. Вважає, що спільне проживання, примирення і
збереження сім'ї є неможливим.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і
пояснила, що спільне життя не склалося, не ведуть спільне господарство, не
пов'язані спільним побутом, проживають окремо. Зазначила, що  вона створила нову сім'ю. має намір офіційно
зареєструвати шлюб з іншим чоловіком. За таких обставин вважає, що подружнє
життя є неможливим, тому просить шлюб розірвати.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової
повістки.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності,
суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо
господарства, шлюб фактично розпався.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу
України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,
що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного
з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги, що в судовому
засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу
і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить  інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Керуючись ст.ст. 104, 110, 112
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
11 січня 2008 року відділом РАЦС
Нововолинського міського управління юстиції, актовий запис №06,
розірвати.

При отриманні свідоцтв про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 17
(сімнадцять) гривень  судового збору в
доход держави.

Відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору звільнити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляції до апеляційного суду у
Волинській області протягом 20 днів після подачі заяви про оскарження рішення
суду, яка подається протягом 10 днів після його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив
за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано
протягом              10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Головуючий                 підпис

Згідно з оригіналом

Суддя                                                                                    О.Р. Ференс-Піжук