№2- 41/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08
лютого 2008    року   Печерський
районний суд м. Києва в складі :

головуючого  -судді Кафідової О.В.,

при
секретарі  -        Глібко Н.В., Рудницькій З.А.,Своринь
Ю.Г.,Нечаєвій Ю.Ю.

розглянувши  у відкритому
судовому засіданні в м.Києві  цивільну
справу за позовом Акціонерного комерційного
Промислово-Інвестиційного Банку  до
Головного редактора  газети
„Комерсанть”ОСОБА_5    , Товариства з  обмеженою відповідальністю  „Комерсанть-Україна” , ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,
Закритого акціонерного товариства
„Державний          ощадний
банк України” про визнання
недійсною  інформації , захист
ділової  репутації , відшкодування  моральної
шкоди ,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся  до суду з позовом
до  відповідачів  про визнання
недійсною  інформації , захист
ділової репутації і відшкодування моральної шкоди ,  просить
постановити рішення  , яким
визнати  такою , що не відповідає
дійсності  та принижує ділову
репутацію  Промінвестбанку  інформацію , розміщену в газеті „Комерсанть”
в рубриці „Деловые новости»  на сторінці
№НОМЕР_1 в статті під назвою   „ПИБ
раскручивает скандал. Чтобы отстоять счета энергорынка»  в частині , що стосується Промивестбанку, а саме   :

„...До
появления наших  предложений ПИБ
кредитовал рынок под 17-18 процентов годовых, - заявил господин ОСОБА_2 , а
сейчас снизил ставки на 3-4 процента»;

«Так по
словам директора  департамента финансовой
политики  ОСОБА_1 , за  четыре
года  работы с энергорынком ПИБ
выдал кредитов на 61 млрд. грн. , на чем ежегодно зарабатывал более 2 млрд.
грн. , Три четверти этой  суммы  - потери госбюджета»;

«с целью
дополнительного воздействия на суд и Кабмин ПИБ подготовил план широкой
пиар-компании»;

«Зампредправления
ПИБ ОСОБА_3»;

«Заявила
зампредправления  ПИБ ОСОБА_4»;

«По словам
предправления  Ощадбанка ОСОБА_2 ,
госбанки предложили рынку кредиты под 12-14 % годовых в гривне , что
существенно дешевле кредитов ПИБ»;

«В
Минэкономике заявили «Ъ» , что кредитование в ПИБ не выгодно рынку и ведет к
потерям госбюджета .»

Крім
того , позивач  просить  зобов”язати відповідачів  спростувати на сторінках газети „Комерсанть”
інформацію , яка викладена в статті розміщеній 28.02.2006 року в рубриці
„Деловые новости»   на сторінці №7 під
назвою   „ПИБ раскручивает скандал.
Чтобы отстоять счета энергорынка» вищезазначеного  змісту   та стягнути з
відповідачів солідарно
моральну  шкоду в сумі 60 000 грн.
00 коп. .

В судовому засіданні представник   позивача
підтримав зазначені позовні вимоги , просив їх задовольнити в повному
обсязі,  посилаючись  на
обставини  ,  викладені
в  позові  .

Представник відповідачів ОСОБА_5.    , ТОВ
„Комерсанть-Україна”  позов визнав
частково , просив  задовольнити позов в
частині  зазначення правильної  посади ОСОБА_4 та ім”я ОСОБА_3 , в іншій частині  просив
в задоволенні позову відмовити  ,
посилаючись на те , що позовні  вимоги  безпідставні
та необгрунтовані  ,  та на те , що в  статті
не була поширена недостовірна інформація
відносно позивача , яка б
могли  завдати  моральної шкоди  позивачу
та      підлягала б спростуванню,
тому відсутні  підстави  для
задоволення  позову.

Представник відповідача  ЗАТ   „Державний     ощадний
банк України” в судовому
засіданні  позов  не
визнав , посилаючись на  те , що
відсутні  будь які  підстави для визнання інформації  , викладеної
в спірній статті  недійсною  та такою , що принижує  ділову
репутацію  позивача  та
завдає  моральної    шкоди
, просив відмовити в задоволенні  позову .

Відповідач  ОСОБА_2. в судове  засідання неодноразово  не з”явився, про  час і місце слухання  справи
повідомлявся  належним чином ,
причини неявки суду  не  повідомив , суд визнав можливим слухати
справу у відсутність безпосередньо відповідача . Представник відповідача
ОСОБА_2 в письмових запереченнях проти позову заперечував , посилаючись на  безпідставність позовних  вимог
та їх  необгрунтованість ( а.с.
82-85).

Суд , вислухавши  пояснення сторін , представників сторін,  вивчивши письмові докази ,  приходить до
наступних  висновків .

В судовому засіданні встановлено ,
що  в в
газеті „Комерсанть” в рубриці „Деловые новости»
на сторінці №НОМЕР_1 в статті під назвою   „ПИБ раскручивает скандал. Чтобы отстоять
счета энергорынка» була надрукована
стаття  за  підрубрикою
- конкуренція , в якій  надана
інформація  щодо судових спорів ,
спорів  між  банками відповідачами між собою , в якій  приводяться вислови  осіб , причетних  до
діяльності  банків  та
надана  критична  оцінка
ситуації  .

Як вбачається  з
наданих  позивачем копій
наказів  , судом встановлено , що дійсно
в спірній  статті  зроблено помилку при написанні імені ОСОБА_3
, яка є  ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не  ІНФОРМАЦІЯ_2
та невірно зазначена  посада
ОСОБА_4 , яка з 23.11.2004  року була
призначена  на  посаду
директора Департаменту паливно-енергетичного комплексу ( а.с.
127-128)    .

Зазначені  обставини не  заперечувались сторонами в судовому  засіданні
, тому  суд  вважає вимоги позивача в частині  спростування    інформації
з метою виправлення посилки та зазначення правильного  ім”я
ОСОБА_3  та  дійсної посади  ОСОБА_4 , підлягають задоволенню .

При цьому  , відсутні правові  підстави
вважати , що  саме  вищезазначені помилки  вплинули на
ділову репутацію позивача АКБ „Промінвестбанку” , фізичні  особи пані ОСОБА_3, ОСОБА_4. за захистом до
суду не звертались .

Як вбачається  зі  спірної
статті  , уривків  цієї статті , які  зазначені
позивачем   ,  стаття містить  інформацію щодо
судових спорів , спорів між  банківськими
установами    , яка містить
оціночні  судження , припущення , критику
.

Зазначені  обставини
не  заперечували  сторони в судовому  засіданні
та підтверджені завіреною
ксерокопією  статті  .

Згідно
ст.  10  Конвенції
про  захист  прав
і  основних  свобод
людини ,  кожна  людина
має  право  на
свободу  виявлення  поглядів
. Це  право  включає
свободу  дотримуватись  своїх
поглядів  ,  одержувати і
поширювати  інформацію  та
ідеї без  втручання  держави
і незалежно  від  кордонів .

Таким
чином  ,  свобода
висловлювань  не  обмежується
фактичними  даними ,  які
можна  підтвердити ,  вона
включає  - погляди  ,
критику ,  припущення. Крім  того ,
особа  , що  висловила
свої  судження  та
погляди   ,  а
не  факти  ,
не  повинна  доводити
їх  правдивість .

Згідно
ст.  34  Конституції
України  ,  кожному
гарантується  право  на
свободу  думки  і
слова  ,  на  вільне  вираження
своїх  поглядів  і
переконань ,  кожен  має
право  вільно збирати , зберігати
, використовувати  і  поширювати інформацію  усно ,
письмово   або в  інший
спосіб  -  на
свій  вибір . Тому  окремі
критичні  вислови    , порівняння , судження  не
можуть визнаватись відомостями , що
порочать ділову  репутацію  і
такими , що  підлягають  спростуванню в  порядку , передбаченому  ст. 277 ЦК України .

Відповідно до ст.17 Закону України
“Про інформацію” передбачені
основні  галузі  інформації ,
а  саме   : політична , економічна , духовна ,  науково -
технічна , соціальна ,  екологічна
,  міжнародна.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму  Верховного Суду України від 28.09.1990 року
№7 “Про  застосування  судами законодавства , що  регулює
захист честі , гідності  і  ділової
репутації   громадян  та
організацій “ ,суд повинен
з”ясувати  чи  поширені
відомості  , про спростування
яких  пред”явлено позов , чи  порочать вони ділову  репутацію
позивача  та  чи відповідають  дійсності.

При  цьому , до відомостей  , що порочать особу  , слід відносити   ті з них , які  принижують честь , гідність і  ділову
репутацію   громадянина  або організації в  громадській
думці  чи думці  окремих
громадян з точки  зору  додержання законів , загальновизнаних  правил співжиття та  принципів
людської  моралі.

В спірних  уривках зі  статті вбачається    точка зору
та  аналіз  подій
в банківській сфері   ,  відсутня
недостовірна  інформація по
відношенні  до  позивача
.

Крім  того , позивачем,
представниками позивача   не  надано
доказів  впливу  уривків зі статті     на позивача та його ділову репутацію  , оскільки
уривки  вирвані  з
контексту статті , і  відсутні  докази , що
відповідачі   мали  на меті пошкодити ділову  репутацію саме  позивача .

Виходячи з  вищенаведеного , суд  вважає доведеною  невідповідність відомостей , викладених  в
спірному уривку   статті
відповідача   ознакам  таких , що порочать ділову  репутацію
позивача    та  завдають шкоди інтересам позивача ,  а
відтоді  відсутні  підстави
для  їх  спростування
та  відновлення  порушеного права  позивача
за  ст. 277 ЦК України .

В зв”язку з  тим , що суд не  знайшов
підстав  для  задоволення позову  щодо визнання
недостовірними відомостей   та
спростування  їх , викладених  в статті
відповідача , суд не вбачає
підстав щодо визнання інформації
недійсною  , при цьому
відсутні  будь які  підстави для
стягнення  моральної  шкоди
.

Таким чином суд , оцінивши в сукупності
добуті в судовому засіданні докази
, знаходить необхідним  позов
задовольнити частково , виправити допущені
помилки в спірній статті у визначенні
ім”я пані ОСОБА_3 та посади ОСОБА_4 , в іншій частині  позовних вимог  відмовити , оскільки встановлено,  що відповідачами не порушені  права
позивача.

На підставі викладеного , керуючись
ст. ст.  34, 68 Конституції
України , ст. 10 Конвенції про
захист  прав  і
основних  свобод  людини ,
ст.ст. 23, 201, 270, 277, 297, 299
ЦК України ,   Законом
України  “Про інформацію “, ст. ст. 10,  60, 131,
140, 169,    174 , 195 , 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України , суд , -

ВИРІШИВ:

Позовну  заяву Акціонерного комерційного Промислово-Інвестиційного
Банку  до Головного редактора  газети „Комерсанть”ОСОБА_5    , Товариства з  обмеженою відповідальністю  „Комерсанть-Україна” , ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,
Закритого акціонерного товариства
„Державний      ощадний
банк України” про визнання
недійсною  інформації , захист
ділової  репутації , відшкодування  моральної
шкоди -  задовольнити частково .

Зобов”язати  Товариства з  обмеженою відповідальністю  „Комерсанть-Україна”в місячний  термін
після  набрання  рішення
суду  законної сили  спростувати
інформацію  наступного змісту :

“ Зампред правления ПИБ ОСОБА_3 ” , „Зампред правления  ОСОБА_4”
та зазначити правильне  ім”я  ОСОБА_3
та  дійсну посаду  ОСОБА_4 .

В задоволенні   решти вимог
Акціонерного комерційного Промислово-Інвестиційного Банку -   відмовити .

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного  суду  м. Києва
через Печерський  районний   суд м. Києва .

Заяву про  апеляційне  оскарження рішення  суду
може  бути подано  протягом 10
днів  з  дня
проголошення  рішення  .

Апеляційна  скарга  на
рішення  суду  подається
протягом  20 днів після  подання заяви про апеляційне оскарження .

СУДДЯ: