Справа № 22ц-9052008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Артюх К.В.
Доповідач: Редька А.Г.
У Х В А Л А

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

2 червня 2008 року                                   місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів - Лазоренка М.І., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Рябчук С.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та

його представника адвоката ОСОБА_5,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника адвоката
ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного
суду міста Чернігова від 3 квітня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування
житловим приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визнання права користування жилим приміщенням та вселення до квартири,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 3 квітня 2008
року частково задоволено позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, такими,
що втратили право на житло, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право на житло у
квартирі АДРЕСА_1, а також частково задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання права на житло та вселення і вселено ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити зазначене рішення суду
у частині відмови у задоволенні його позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким,
що втратив право на житло у квартирі, та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про вселення до квартири, задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі та
визнати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили право на житло у спірній
квартирі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
вселення до спірної квартири відмовити, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, на неправильне застосування судом
норм матеріального та процесуального права, оскільки по справі достовірно було
встановлено, що ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_2 після січня 2006 року не висловлювали
ніяких намірів проживати у квартирі, приймати участь у її утриманні і ніяких
перешкод їм у цьому ніхто не чинив, оскільки інші особи, племінниця та мати
дружини, проживали там тимчасово і нетривалий час.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначене рішення суду не оскаржують.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін та їх представників,
перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не може бути задоволена.

Суд першої інстанції у повному обсязі
дослідив надані сторонами документи, перевірив доводи та заперечення сторін,
правильно встановив обставини справи і висновки суду грунтуються на матеріалах
справи та законі.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, у т.ч.
і ті, що перестали бути членами сім'ї наймача, мають такі ж права та обов'язки
щодо користування жилим приміщенням як і наймач жилого приміщення і відповідно
до ст.71 Житлового кодексу України можуть бути визнані такими, що втратили
право користування жилим приміщенням, тільки за умови, що вони були відсутні та
не користувалися житлом без поважних причин понад 6 місяців.

За матеріалами справи встановлено, що
відповідачі у встановленому законом порядку були зареєстровані за місцем
проживання у спірній 2-кімнатній квартирі як члени сім'ї позивача, ОСОБА_2 з
березня 2001 року, ОСОБА_3 з липня 2003 року. Позивач ОСОБА_1 раніше звертався
до суду з аналогічним позовом, який у січні 2006 року судом було залишено без
розгляду, тим самим ОСОБА_1 у січні 2006 року визнавав за своїми синами право
на користування житлом у квартирі, про що він підтвердив як у своїй апеляційній
скарзі, так і у своїх поясненнях у судовому засіданні.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що відповідач ОСОБА_2 після січня 2006 року був відсутній понад 6
місяців у спірній квартирі з поважних причин і такий висновок суду грунтується
на матеріалах справи. По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 намагався вселитися
до квартири, але у спірній квартирі з дозволу позивача час від часу крім
позивача з сім'єю проживали інші особи, зокрема, родичі дружини позивача, цих
обставин не заперечував сам позивач, позивач з різних причин зволікав з
ремонтом квартири на пропозицію відповідача, зволікав надати ключі від
квартири, і ці обставини перешкоджали ОСОБА_2 вселитися до квартири та постійно
користуватися житлом у квартирі тим самим реалізувати своє право на житло. За
таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення
права ОСОБА_2 на жиле приміщення у спірній квартирі та обґрунтовано відмовив
визнати його таким, що втратив право на житло у спірній квартирі та вселив його
до квартири.

Суд обґрунтовано не прийняв доводи
позивача та його представника, що відповідач ухилявся від витрат на утримання
квартири, не сплачував за комунальні послуги, оскільки сама по собі несплата за
комунальні послуги не може бути підставою для визнання особи такою, що втратила
право на житло на підставі ст.71 ЖК України за наявності обставин, що
перешкоджали особі постійно користуватися житлом, за певних умов наймач має
право на стягнення з членів сім'ї відповідної компенсації витрат, що випливають
з договору найму жилого приміщення.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
відповідно до вимог матеріального та процесуального закону і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.307,308,314,315,319
Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення
Новозаводського районного суду міста Чернігова від 3 квітня 2008 року залишити
без змін.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: