Справа 2-12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

26
березня 2008  р.    Гощанський районний суд  Рівненської
області

в
складі:

Головуючої                         -                           Чорноус Л.І.

при
секретарі                      -                            Суконнік С.Ю.

за
участю представників:

позивачки                            -                           ОСОБА_4

відповідача
-
ОСОБА_5

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в смт. Гощі справу за

позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача -
ОСОБА_3

про

визнання права на спадщину

В С Т А Н О В И В :

Позивачка
звернулася з позовом до суду про визнання за нею права на  12 частину житлового будинку з надвірними
будівлями, який знаходиться в
АДРЕСА_1 і залишився після смерті їхнього брата ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1р., актовий запис про смерть № 86, посилаючись на те, що померлий
ОСОБА_6 був хворою людиною і біля двадцяти років назад його забрав до себе
відповідач, який був його опікуном і є її рідним братом та спадкоємцем
померлого.

З дозволу
відповідача її сім'я користувалася житловим будинком в АДРЕСА_1 За цей час вона
зробила капітальний ремонт житлового будинку, побудувала сарай, облаштувала
подвір'я, побудувала погріб, зробила баню та виконала інші роботи. Відповідач
постійно говорив, що вказаний житловий будинок йому не потрібен і він на нього
не претендує.

Після
смерті брата вона не оформляла спадщини і не зверталася із заявою до нотаріуса
про оформлення спадкового майна по тій причині, що в неї були відсутні
документи на нього та із-за відсутності спору між нею і відповідачем.

Потім їй
стало відомо, що відповідач має намір продати вказаний будинок для третьої
особи ОСОБА_3 При цьому він не узгоджував з нею вказаного питання і не вирішив
питання про відшкодування витрат, понесених її сім'єю за проведені роботи.

Враховуючи,
що вона є спадкоємицею другої черги за законом разом із відповідачем, а тому
вважає, що має право на частину спадщини після смерті брата.

В судовому
засіданні позивачка змінила підстави позовних вимог і збільшила їх, посилаючись
на те, щоІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її матір ОСОБА_7, яка значилася головою
колгоспного двору в АДРЕСА_1 Разом з нею членом колгоспного двору був брат
ОСОБА_6 - інвалід з дитинства. З 1982 року мати і брат проживали в Автономній
Республіці Крим, куди їх забрав відповідач.

Відповідно до
діючого на той час законодавства - ст. 126 ЦК України (в редакції 1963 року) за
братом залишилося право на частку в колгоспному дворі у розмірі 12 частини
двору. При цьому, виїхавши у 1982 році разом із матір'ю і виписавшись з
постійного місця проживання у АДРЕСА_1 брат втратив статус члена колгоспного
двору, але в                 погосподарських
книгах Красносільської сільської ради запису про виїзд на постійне місце
проживання ОСОБА_6 не було зроблено і він залишився значитися членом
колгоспного двору.

Враховуючи, що з
1982 року ОСОБА_6 членом колгоспного двору фактично не був, то після смерті
матері ОСОБА_7 спадщина на 12 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 відкрилася
на загальних підставах. Після смерті матері ні відповідач ні покійний ОСОБА_6
заяви про прийняття спадщини не писали і вимог ст. 549 ЦК України (в ред. 1963
року), які б свідчили, що вони фактично вступили в управління та володіння
спадковим майном не виконали. З 1982 року до 2005 року ніхто із них на
території Гощанського району і у вказаному житловому будинку не проживали.

Вона після смерті
матері приїжджала в с. Витків, обробляла присадибну ділянку, доглядала будинок,
забрала собі деякі речі, що належали покійній матері, вступивши таким чином у
володіння та управління спадковим майном, що і підтверджується довідкою
Красносільської сільської ради Гощанського району № 309 від 08 листопада 2007
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер брат - ОСОБА_6 і після його смерті вона не звернулася із заявою до
нотаріуса про прийняття спадщини, так як фактично користувалася будинком у с.
Витків і тому, що брат сказав що спадщину після смерті померлого брата оформив
на себе. Вважаючи, що будинок належить їм обом в рівних долях, вона цього не
заперечувала.

В 2006 році
відповідач без її відома продав будинок ОСОБА_3. і неповідомивши її про це та
здійснив продаж будинку без нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу,
що і примусило звернутися її до суду.

В судовому
засіданні виявилося, що відповідач ввів її в оману і ніякого оформлення
документів на спадщину на себе не оформляв. Обманом продав будинок, обманом
оформив акти державної власності на земельну ділянку біля хати, але рішення
сесії сільської ради про приватизацію земельних ділянок вже відмінено самою
сільською радою.

За таких умов
вона вважає, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6 з поважних причин - із-за обману відповідача.

При цьому вона
вважає, що із спадкової маси повинен бути виключений сарай, який побудований
нею, про що свідчить рішення Красносільської сільської ради № 15 від 16.04.1992
року про надання дозволу на перебудову господарського приміщення.

Тому позивачка
просить визнати причини пропуску прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6
поважними і вважати її такою, що прийняла спадщину своєчасно та визнати за нею
право на спадщину, що залишилася після смерті матері ОСОБА_7 на 12 частину
житлового будинку в АДРЕСА_1 та на 14 частину даного житлового будинку, як на
спадкове майно, що залишилося після смерті брата ОСОБА_6, а всього визнати
право на спадщину на 34 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1
Крім того, визнати за нею право власності на сарай, побудований особисто нею.

Позивачка просить
стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Відповідач в
судовому засіданні позову не визнав і пояснив, що наприкінці літа 1982 року він
забрав до себе у Крим матір ОСОБА_7, 1905р. народження та брата ОСОБА_6,
інваліда дитинства першої групи.

При узгодженні
питання про долю матері та брата він усно домовився зОСОБА_1. про те, що так як
він живе далеко і не зможе доглядати за садибою, то за нею буде доглядати
позивачка та користуватися нею, але садиба залишиться за ОСОБА_6

11 лютого 1984
року померла матір ОСОБА_7, а 12 липня 1984 року він звернувся у Гощанську
районну нотаріальну контору і оформив всі документи на житловий будинок з
надвірними спорудами на себе. Але коли він звернувся в Гощанську нотаріальну
контору у травні 2006 року, то нотаріус заявив, що документи пошкоджені і
пропали. Після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, він почав
оформляти документи на будинок і на землю, щоб Красносільська сільська рада не
продала будинок. Оскільки його сім'я проживала у Криму, а у Витків жити ніхто
не хотів їхати.

11 січня 1988
року померлий брат ОСОБА_6 оформив право на спадщину після смерті матері
ОСОБА_7, а саме - на грошові вклади. Таким чином і житловий будинок з
надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 Гощанського району прийняв
також ОСОБА_6, так як прийняття спадщини під умовою або застереженнями не
допускається, але свідоцтва про право власності не виробляв.

Так як померлий
ОСОБА_6 з 1982 року проживав разом з ним в одному житловому будинку, то він
вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 своєчасно, а
позивачка не звернулася у встановлений законом термін до нотаріальної контори
із відповідною заявою, отже посилання її на те, що він її ввів в оману не є
поважною причиною для поновлення строків для прийняття спадщини.

ОСОБА_2просить
відмовити в задоволенні позову, а стягнути з неї судові витрати по справі у
розмірі 2610 грн.10 коп. і моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_3в судовому засіданні пояснив, що він купив у
відповідача житловий будинок з надвірними спорудами вАДРЕСА_1, сплативши за це
відповідні кошти. Він вважав власником будинку відповідача і тому сплатив йому
гроші за будинок, так як йому було відомо, що покійний ОСОБА_6 проживав у сім'ї
відповідача де і проживала до дня смерті їхня матір. Крім того технічний
паспорт був виготовлений на ім'я ОСОБА_6 Якщо буде вирішено спір і сторони
вирішать продати будинок, то він його купить, а якщо ні - то відповідач поверне
йому гроші.

Свідок ОСОБА_8в
судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача по справі і брат
чоловіка ОСОБА_6 та її свекруха ОСОБА_7 проживали у Криму з ними разом з 1982
року до дня смерті. Коли вирішувалося питання про подальшу долю матері та брата
відповідача, то зібралася вся родина і ніхто не хотів забрати до себе обох, а
погодився лише ОСОБА_2Після їх смерті чоловік їй говорив, що оформив всі
документи про спадщину на себе.

СвідокОСОБА_9 в
судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою сторін і їй відомо,
що після смерті ОСОБА_7 у 1984 році позивачка приїхала з Казахстану і весь час
по сьогоднішній день доглядає будинок в с. Витків, а відповідач не з'являвсь до
хати. Вона вважає, що будинок має належати позивачці, так як вона зробила
капітальний ремонт, побудувала сарай і доглядає за господарством.

Свідок ОСОБА_10.,
яка є двоюрідною племінницею сторін дала аналогічні пояснення, що і
свідокОСОБА_9

Свідок ОСОБА_11
підтвердив, що позивачка робила ремонт будинку після смерті матері, побудувала
сарай, а відповідача біля хати він не бачив.

Свідок ОСОБА_12,
яка є рідною сестрою сторін, в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що
доглядав матір і брата ОСОБА_6 відповідач. Мати за життя казала, що хто догляне
ОСОБА_6, тому буде й будинок. Вона не претендувала на спадщину. Раніше із
позивачкою були нормальні стосунки, а зараз неприязні. Їй також відомо, що
позивачка проживала на день смерті ОСОБА_6 у житловому будинку у с. Витків.

Свідок ОСОБА_13.,
яка є дружиною покійного брата сторін підтвердила, що батьки сторін
казали,  що хто догляне ОСОБА_6, тому
буде й будинок. Їй відомо, що позивачка переробляла сарай.

Заслухавши
пояснення сторін, їх представників, третю особу на стороні відповідача без
самостійних вимог, свідків, дослідивши інші докази по справі та давши їм
оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно ст.. 1218
ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його
смерті.

В судовому
засіданні встановлено, щоІНФОРМАЦІЯ_2 року померла матір сторін - ОСОБА_7,
після смерті якої спадщину прийняв ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 січня
1988 року, виданого на ім'я ОСОБА_6, яка завірена Гощанською районною державною
адміністрацією. Згідно даного свідоцтва ОСОБА_6 оформив право на спадщину на
грошові вклади, що підтвердив представник відповідача і цього факту не
заперечує позивачка.

Посилання
позивачки на те, що ОСОБА_6 не прийняв спадщину на житловий будинок з
надвірними спорудами після смерті ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки
згідно ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з
застереженнями. Також позивачка не подала доказів про своєчасне прийняття
спадщини після смерті матері ОСОБА_7, так як вступила в управління та володіння
спадковим майном після спливу шестимісячного терміну встановленого ст. 549 ЦК
України (в ред. 1963 року) - повернулась з Казахстану у 1989 році.

Згідно технічної
документації № 138 від 16 жовтня 2006 року за ОСОБА_6 значиться житловий
будинок з надвірними спорудами у
АДРЕСА_1

Таким чином суд
вважає, що спадкодавцем житлового будинку з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1
Гощанського району був ОСОБА_6

У відповідності
до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають
рідні брати та сестри спадкодавця.

Оскільки сторони
визнали той факт, що вони є рідним братом та сестрою, а померлий ОСОБА_6 був їх
рідним братом, то дані обставини не підлягають доказуванню згідно ст. 61 ЦК
України.

За змістом ч.1
ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст.
1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом
шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

В судовому
засіданні встановлено, що відповідач по справі постійно проживав - з 1982 року
із спадкодавцем - ОСОБА_6, а тому вважається таким, що прийняв спадщину
своєчасно.

У відповідності
до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини.

Позивачка просить
визнати строк пропуску для прийняття спадщини з поважних причин - фактичне
володіння та управління спадковим майном до двадцяти років, що знайшло
підтвердження в судовому засіданні показами свідківОСОБА_9, ОСОБА_10.,
ОСОБА_11, чого не заперечував і сам відповідач та неправдиві дані відповідача
про те, що житловий будинок оформлено після смерті матері на нього. Суд вважає,
що причини пропуску для прийняття спадщини позивачкою є поважні, а тому є
підстави вважати позивачку такою, що прийняла спадщину своєчасно.

За таких обставин
за позивачкою слід визнати право на спадщину - на житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1 Гощанського району, в розмірі 12 частини, що залишилася
після смерті ОСОБА_6

Що стосується
визнання права власності за позивачкою на сарай, позначений літерою «Б» в
технічній документації, то як вбачається із копії рішення виконавчого комітету
Красносільської сільської ради від 16.04.1992 року № 15 «Про надання дозволу на
перебудову господарського приміщення на присадибній ділянці», то такий дозвіл
надано. В судовому засіданні було встановлено, що з 1989 року житловим будинком
у АДРЕСА_1 користувалася позивачка, а не відповідач чи померлий ОСОБА_6

Згідно ч.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього
кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

У відповідності
до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом і право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

За таких обставин
суд вважає, що позивачка правомірно набула права власності на сарай, позначений
літерою «Б» в технічній документації, що належить до житлового будинку який
розташований в АДРЕСА_1

У відповідності
ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Згідно квитанцій
позивачка сплатила 94,54 грн. державного мита, 30 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення, 2000 грн. послуги адвоката. Оскільки позов на її користь
задоволено частково у розмірі 67%, то з відповідача підлягають стягненню і
судові витрати по справі у розмірі 1423,44 грн.

Відповідач
просить стягнути судові витрати по справі у розмірі 27610 грн. з яких витрати
на проїзд складають 610,10 грн., витрати на юридичну допомогу 2000 грн.       одночасно відповідач просить стягнути з
позивачки 25000 грн. моральної шкоди.

У відшкодуванні
моральної шкоди слід відмовити оскільки заява подана не належним чином, як того
вимагає ст. 119 ЦПК України і моральна шкода включена до судових витрат.

Відповідно до ч.
1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат
пов'язаних з розглядом справи.

Згідно проїзних
документів, представлених відповідачем за явку до суду, суд приймає до уваги ті
проїздні документи, в які дні були судові засідання і згідно повісток
ОСОБА_2викликався в якості відповідача по даній справі, тобто на суму 487,22
грн.

Отже з позивачки
на користь відповідача підлягають стягненню 660 грн. витрат за надання правової
допомоги, 160,78 грн. витрат на дорогу, а всього 820,78 грн., що становить 33%
від суми незадоволеного позову на користь позивачки.

Керуючись
ст.ст.10, 60, 61, 79, 88, 212, 213 ЦПК України
в силу, ст. ст.328, 1218, 1262, ч.1, ч.3 ст. 1268, ст.ст. 1270, 1272 ЦК
України, ч.4 Прикінцевих  та перехідних
положень ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1,
задовольнити частково.

Визнати причини
пропуску прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 поважними та поновити
їх.

Визнати за
ОСОБА_1 право на спадщину, а саме
на  12 частину житлового будинку
з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати право
власності за ОСОБА_1 на сарай, що значиться в технічній документації під
літерою «Б», вартістю 2165 грн., який належить до житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1423( одну тисячу чотириста двадцять три) грн. 44
коп. судових витрат.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  820 (вісімсот
двадцять) грн.. 78 коп.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський
районний суд з поданням в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження, з наступним поданням в 20-денний строк після подачі цієї
заяви апеляційної скарги.

Рішення може
бути оскаржено без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішенням
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя