Справа № 22Ц-4050 2008 р.                        Головуючий у
суді 1 інстанції  Пухна  О.М.
44                                                    Доповідач
у суді 2 інстанції Червінко К.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19
лютого 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого
судді    Лащенка В.Д. суддів:   Червінко К.С,   Корзаченко І.Ф. при секретарі   Шешко О.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними
скаргами: ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2007 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
„Рест Енерджі",  Відкритого
акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій",  ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог: Виконавчий комітет Броварської
міської ради Київської області про зобов'язання передати у власність
квартиру,  визнання недійсними: договору
цесії,  договору купівлі-продажу,  свідоцтва про право власності на
квартиру,  виселення без надання іншого
жилого приміщення,  відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

23
червня 2003 року ОСОБА_1 в порядку глави 31-А ЦПК України 1963 року звернулась
до Солом'янського районного суду м.
Києва зі скаргою,  в якій просила
визнати неправомірними дії службових осіб Товариства з обмеженою
відповідальністю „Рест Енерджі" та Відкритого акціонерного товариства
„Броварський завод будівельних конструкцій" щодо уступки вимоги по
передачі прав на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Товариство з обмеженою відповідальністю „Рест Енерджі" та Відкрите
акціонерне товариство „Броварський завод будівельних конструкцій" поновити
її порушене право на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1.
Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Рест Енерджі"
зареєструвати від її імені і за її рахунок право власності на житло в
Броварському бюро технічної інвентаризації.

В ході
розгляду справи після неодноразових змін вимог та їх уточнень ОСОБА_1
пред'явила позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальності „Рест
Енерджі" (далі ТОВ „Рест Енерджі") ,
Відкритого акціонерного товариства „Броварський завод будівельних
конструкцій" (далі ВАТ „Броварський завод будівельних
конструкцій"),  ОСОБА_2,  третя особа без самостійних вимог: Виконавчий
комітет Броварської міської ради Київської області про визнання недійсними:
договору цесії та договору купівлі-продажу спірної квартири від 31 березня 2003
року,  укладених між ТОВ „ Рест
Енерджі" та ОСОБА_2,  визнання недійсним
свідоцтва про право власності на квартиру на квартиру АДРЕСА_1,  виданого виконкомом Броварської міської ради
на ім'я ОСОБА_2,  виселення ОСОБА_2 із
зазначеної квартири без

надання іншого
жилого приміщення,  зобов'язання ТОВ
„Рест Енерджі" і ВАТ „Броварський завод будівельних конструкцій"
передати їй у власність спірну квартиру та стягнути солідарно з відповідачів на
її користь на відшкодування матеріальної 293 550 грн. та моральної 200 000 грн.

Свої
вимоги обґрунтовували тим,  що 4 грудня
2002 року між нею і ТОВ „Рест Енерджі" було укладено договір цесії №
5,  за яким товариство уступило їй право
вимоги за інвестиційним договором від 22 листопада 2001 року,  укладеним між ТОВ „Рест Енерджі" та ВАТ
„Броварський завод будівельних конструкцій,
а саме: право отримання у власність та оформлення права власності на
квартиру АДРЕСА_1 та право вимагати своєчасного виконання зобов'язань за
інвестиційним договором стосовно здачі в експлуатацію та передачі у власність
квартири.

Зазначала,  що відповідно до пункту 3.1.1 вказаного
договору цесії вона провела в строк,
встановлений договором,  часткову
оплату,  в сумі 39 303 грн. 48 коп.3а уступку вимоги,  що становить 61, 27 відсотків вартості
квартири. Решту 38, 73 відсотки вартості житла у сумі 24 845 грн. 10 коп.3гідно
п. 3.1.2 повинна була сплатити до 5 грудня 2007 року.

Товариство
за умовами договору взяло на себе зобов'язання надати їй допомогу у оформленні
прав на квартиру. Однак зобов'язання за договором цесії товариство не виконало.

31
березня 2003 року ТОВ „Рест Енерджі",
не розірвавши з нею договір цесії від 4 грудня 2002 року,  уклало договір цесії № 34 з ОСОБА_2,  за яким уступило ОСОБА_2 право вимоги на ту ж
саму квартиру. ОСОБА_2 оплатила вартість спірної квартири,  отримала свідоцтво про право власності на неї
,  вона вселилася в квартиру і проживає в
ній.

Вимоги
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивачка обґрунтовує
тим,  що протягом тривалого часу змушена
наймати жиле приміщення,  оплачувати
його,  так як до укладення договору цесії
продала квартиру,  а гроші від її продажу
спрямувала на виконання договору цесії. Посилається на те,  що діями відповідачів позбавлена можливості
реалізувати своє право на житло.

Ухвалою
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 15 листопада 2004 року справу передано на розгляд Подільському районному
суду м.  Києва,  а відповідно до ухвали Подільського районного
суду м.  Києва від 27 березня 2006 року
справу передано на розгляд Броварському міськрайонному суду Київської області.

Справу
прийнято до провадження даного суду ухвалою судді Броварського міськрайонного
суду Київської області від 6 вересня 2006 року.

В
судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вищезазначені вимоги
і просили задовольнити позов.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду від 23 жовтня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Постановлено
визнати недійсним договір цесії № 34 від 31 березня 2003 року,  укладений між ТОВ „Рест Енерджі" та
ОСОБА_2,  посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Г.О.

Стягнуто
з ТОВ „Рест Енерджі" на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної
шкоди 31000 грн. і на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

В решті позовних
вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої
інстанції в частині,  що стосується її
вимог до ТОВ „Рест Енерджі" і ВАТ „Броварський завод будівельних
конструкцій" і направлення справи в цій частині на новий розгляд з підстав
неповного з'ясування обставини,  що мають
значення для справи,  не з'ясування
належним чином предмету спору,  постановления рішення не по
всіх заявлених нею вимогах,  неправильної
оцінки доказів по справі та порушення судом норм матеріального і процесуального
права.

ОСОБА_2
просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним
договору цесії № 34,  укладеного 31
березня 2003 року між ТОВ „Рест Енерджі" і нею та відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні цих вимог,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
осіб,  що беруть участь у справі,  які з'явились у судове засідання,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції,  в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає,  що
апеляційні скарги підлягають до задоволення,
а рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 у позові в
позові до ВАТ „ Броварський завод будівельних конструкцій" і в частині
часткового задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ „Рест Енерджі" про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди -скасуванню з направленням справи
в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції

Рішення
суду ж в частині визнання недійсним договору цесії № 34,  укладеного 31 березня 2003 року між ТОВ „Рест
Енерджі" та ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні цих позовних вимог.

Задовольняючи
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо визнання недійсним договору цесії № 34 від 31
березня 2003 року,  укладеного між ТОВ
„Рест Енерджі" і ОСОБА_2 суд послався на те,  що даний договір не відповідає  ст.  48
ЦК України 1963
року.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ „Рест
Енерджі" в частині відшкодування 50000 грн. моральної шкоди суд виходив з
того,  що товариством порушенні права на
отримання житла за переданим їй правом вимоги,
у зв'язку з чим позивачка протягом тривалого часу,  не маючи свого житла,  наймає квартири для проживання її та членів
її сім'ї,  внаслідок цього зазнає на
протязі тривалого часу моральних страждань.

Задовольняючи
частково вимоги позивачки про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 31000
грн.,  суд вказав,  що позивачка,
наймаючи приватне житло в зв'язку з незаконними та неправомірними діями
ТОВ „Рест Енерджі" щодо її права на отримання житла понесла з вини
товариства такі витрати.

Відмовляючи
у задоволені вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди з ВАТ
„Броварський завод будівельних конструкцій" суд зазначив про відсутність

протиправності
дій цього відповідача та відомостей,  що
йому було відомо про наявність договору цесії № 5 від 4 грудня 2002 року ТОВ
„Рест Енерджі" з ОСОБА_1

З  такими
висновками  суду  погодитись
не  можна,    оскільки
вони     зроблені  з порушенням норм  матеріального і процесуального права.

Відповідно
до  ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно  ст.
212 ЦПК України,  суд оцінює
належність,  допустимість,  достовірність кожного доказу окремо,  а також достатність і взаємний зв'язок
доказів у сукупності.

Відповідно
до  ст.
214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує,  чи мали місце обставини,  якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення,  та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані,
які мають значення для вирішення справи; які правовідносини випливають
із встановлених обставин.

З
матеріалів справи,  характеру
правовідносин сторін та змісту рішення суду першої інстанції встановлено,  що 22 листопада 2001 року між ТОВ „Рест Енерджі"
і ВАТ „Броварський завод будівельних конструкцій" було укладено договір
інвестування будівництва 72-квартирного будинку АДРЕСА_1,  за яким забудовник ВАТ „Броварський завод
будівельних конструкцій" за рахунок залучених від інвесторів коштів будує
і здає зазначений багатоповерховий будинок,
а інвестор - ТОВ „ Рест Енерджі" забезпечує інвестування
будівництва вказаного будинку та приймає визначену кількість квартир у
власність.

ТОВ „Рест
Енерджі" шляхом укладення
договору цесії   № 5    від 4 грудня

2002         року уступило своє право
вимоги своєчасного виконання зобов'язання за

вищезазначеним інвестиційним договором на квартиру № 72 вказаного будинку

позивачці ОСОБА_1

ОСОБА_1,  вступивши в зобов'язання сплатила ТОВ „Рест
Енерджі" 39303 грн. 48 коп. до 5 грудня 2002 року,  що становило 61, 27 відсотків вартості
квартири,  а решту 38, 73 відсотки
вартості житла в сумі 24845 грн. 10 коп.3а умовами договору повинна була
сплатити до 5 грудня 2007 року.

ТОВ
„Рест Енерджі" за даним договором зобов'язалося надати допомогу ОСОБА_1 у
оформленні за її рахунок та від її імені права власності на квартиру,  обумовлену в договорі.

На
виконання договору цесії № 5 від 4 грудня 2002 року ТОВ „Рест Енерджі"
передало,  а ОСОБА_1 прийняла нотаріально
завірену копію договору про інвестування у житлове будівництво від 22 листопада
2001 року між ТОВ „Рест Енерджі" та ВАТ „Броварський завод будівельних
конструкцій" та довідку ВАТ „Броварський завод будівельних
конструкцій" № 03773 від 27 листопада 2002 року про сплату ТОВ „Рест Енерджі"
вартості квартири в повному обсязі.

Не
розірвавши договір цесії № 5 від 4 грудня 2002 року з ОСОБА_1,  в порушення прав позивачки,     ТОВ „Рест Енерджі"    уклало договір цесії № 34    від 31 березня

2003         року на цю ж саму
квартиру з ОСОБА_2,  яка проінвестувала
повну вартість

спірної квартири в цей же день в сумі 76006 грн.,  а не сумі 64148 грн. 58 коп.,  яка була

передбачена
в договорі цесії № 5   від 4 грудня 2003
року,  що укладався з ОСОБА_1

Рішенням
виконавчого комітету Броварської міської ради від 25 березня 2003 року №151
затверджено акт державної приймальної комісії по прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом 72- квартирного будинку АДРЕСА_1 від 18 лютого 2003
року.

Невід'ємною
частиною вказаного акту є список інвесторів,
які приймали участь у будівництві
житлового будинку.

Інформацію
щодо інвесторів подав виконкому ВАТ „Броварський завод будівельних
конструкцій".

До
переліку інвесторів було включено ОСОБА_2,
яка оплатила вартість спірної квартири № 72.

Відповідно
до акту від 14 квітня 2003 року ВАТ „Броварський завод будівельних
конструкцій" передав інвестору ОСОБА_2 спірну квартиру загальною вартістю
76006 грн. на підставі договору цесії № 34 від 31 березня 2003 року.

Виконавчим
комітетом Броварської міської ради Київської області ОСОБА_2 видано свідоцтво
про право власності на спірну квартиру від 9 липня 2003 року і квартиру в цей
же день зареєстровано в Броварському бюро технічної інвентаризації на її ім'я.

У квітні
2003 року,  тобто після укладення
договору цесії з ОСОБА_2,  ТОВ „Рест
Енерджі" звернулося до Деснянського районного суду м.  Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання
укладеного ним з ОСОБА_1 договору цесії № 5 від 4 грудня 2002 року.

У ході
розгляду справи ТОВ „Рест Енерджі" уточнило позовні вимоги і просило,  відповідно до
ст.  229 ЦК України,  визнати даний договір цесії недійсним.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
9 серпня 2004 року,  залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2005 року,  ТОВ „Рест Енерджі" відмовлено в позові
до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору цесії № 5 від 4 грудня 2002
року,  як такого що укладений внаслідок
помилки.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької
області від 18 липня 2007 року відхилено касаційну скаргу ТОВ „Рест
Енерджі" і залишено без змін рішення Деснянського районного суду м.  Києва від 9 серпня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 27 січня
2005 року.

Вироком
Солом'янського районного суду у м.  Києві
від 25 лютого 2005 року ОСОБА_3,  який з
14 січня 2003 року працював на посаді виконавчого директора ТОВ „Рест
Енерджі",  засуджено на підставі ч.
2  ст.
367 КК України.

ОСОБА_1
по даній кримінальній справі визнана потерпілою,  так як діями ОСОБА_3 їй заподіяно матеріальну
шкоду в розмірі 39303 грн. 48 коп.,
сплачених ОСОБА_1 як часткову оплату спірної квартири,  що спричинило потерпілій тяжкі наслідки.

За
наведених обставин,  колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку,  що ОСОБА_2 на
законних підставах стала власником спірної квартири,  оплативши її вартість і відмовив ОСОБА_1 у
позові до ОСОБА_2 щодо визнання недійсними: договору купівлі-продажу,  свідоцтва про право власності на

спірну
квартиру,  виселення її зі спірної
квартири без надання іншого жилого приміщення стягненні з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 матеріальної і моральної шкоди за безпідставністю вимог. ОСОБА_2 не
було відомо про права ОСОБА_1 на спірну квартиру і вона не вчиняла ніяких
неправомірних дій щодо позивачки.

Визнавши
правомірним набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру,  суд прийшов до помилкового висновку про
задоволення вимог позивачки щодо визнання недійсним договору цесії № 34 від 31
березня 2003 року,  укладеного між ТОВ
„Рест Енерджі" і ОСОБА_2 на підставі
ст.  48 ЦК України 1963
року. При цьому суд не зазначив,    яким
вимогам закону не відповідає даний договір.

Всебічно
перевіривши обставини справи,  колегія
суддів вважає,  що у задоволенні вимог
щодо визнання недійсним договору цесії № 34 від 31 березня 2003 року,  укладеного між ТОВ „Рест Енерджі" і
ОСОБА_2 необхідно відмовити,  оскільки
вони не грунтуються на матеріалах справи і законі.

Щодо вимог ОСОБА_1 до ТОВ „Рест Енерджі" та ВАТ „Броварський завод

будівельних конструкцій" з приводу виконання ними своїх договірних
зобов'язань перед

нею,  то суд даних вимог не розглянув
і в рішенні щодо цих вимог висновків не зробив,

тому    рішення в частині         цих
вимог ОСОБА_1,  а також в частині
вимог про

відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,  заявлених
до ТОВ „Рест Енерджі" і ВАТ „Броварський завод будівельних
конструкцій" підлягає скасуванню з направленням справи і цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції іншим складом суду.

При
новому розгляді справи суду необхідно,
виконати вимоги ч. 4  ст.  10 ЦПК України,  в якій закріплено,  що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам,  які
беруть участь у справі їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і
сприяє здійсненню їхніх прав,
зокрема,  суду необхідно уточнити
позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ „Рест Енерджі" та ВАТ „Броварський завод
будівельних конструкцій",  усунути
порушення зазначені в ухвалі апеляційного суду і вирішити спір відповідно до
вимог закону.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
пп. 2,  5  ст.
307,  пп. 3 і 4  ст.
309,  п. 5  ст.
311,  316,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів,
-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2007 року в
частині визнання недійсним договору цесії № 34,
укладеного 31 березня 2003 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Рест Енерджі" та ОСОБА_2,  посвідченого приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу Кирилюк Г.О. скасувати і ухвалити в цій частині
нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні вимог до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору цесії №
34,  укладеного 31 березня 2003 року між
Товариством з обмеженою відповідальністю „Рест Енерджі" та ОСОБА_2,  посвідченого приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу Кирилюк Г.О.

Рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2003 року в
частині відмови в позові до Відкритого акціонерного товариства „Броварський
завод будівельних конструкцій" і в частині часткового задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рест
Енерджі",  третя особа без
самостійних вимог: Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської
області про виконання договірних зобов'язань,
відшкодування матеріальної і моральної шкоди скасувати і справу в цій
частині направити на новий розгляд до того ж суду іншим складом суду.

В решті
рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2007
року залишити без змін

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.