Справа № ___2-о-394____
“_04_” червня 2008р.  Свердловський міський суд Луганської області
головуючого судді            Бабенко С.Ш.,
при секретарі                Радченко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Свердловську Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення фактів постійного спільного проживання однією сім'єю, втрати
джерела засобів до існування, -
звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що з ОСОБА_2 проживала однією
сім'єю в зареєстрованому шлюбі з 1960 року. Від шлюбу вони Мали двох дітей: ОСОБА_3, 1962 року народження, та ОСОБА_4, 1969 року народження, який у 2000 році
року заявниця та її чоловік розірвали шлюб, але потім у 1999 році поновили
сімейні відносини, а 23 січня 2004 року повторно зареєстрували шлюб і більше не
припиняли спільне проживання.
протязі багатьох років чоловік заявника працював на підприємствах вугільної
промисловості на підземних роботах. 20 жовтня 1986 року він був звільнений з
роботи у зв'язку з  інвалідністю 1 групи
та більше не працював, отримував пенсію. Заявник постійно працювала на різних підприємствах до 31 грудня 2001 року,
але на пенсію вийшла
з 1997 року по досягненню пенсійного віку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявниці, ОСОБА_2 помер у віці 68 років. Відповідно
до ст. 37 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, ст. 36 Закону України
“Про загальнобов′язкове державне пенсійне страхування”, заявник, як член
сім'ї померлого ОСОБА_2 має право на пенсію по втраті годувальника. З цього
приводу заявник звернулася до управління Пенсійного Фонду України у
м.Свердловську та в перелік документів, наданих УПФУ необхідно було надати
довідку про спільне проживання з чоловіком однією сім'єю та знаходження на його
утриманні. Однак таку довідку заявнику не могуть надати, оскільки вона та її
чоловік були зареєстровані за різними адресами. Так заявник була зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1, а її чоловік був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.
Хоча проживала сім'я заявниці за адресою: АДРЕСА_1 з 1969 року по день смерті
Заявник просить суд постановити рішення, яким встановити факти, що вона і ОСОБА_2
проживали однією сім'єю до дня смерті ОСОБА_2, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1, вона
знаходилась на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 та у зв'язку з його смертю
втратила джерело засобів до існування.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1
обставини поданої заяви та зазначені вимоги підтримала у повному обсязі,
наполягає на їх задоволенні, пояснивши, що після смерті чоловіка звернулася до
Пенсійного Фонду України у м. Свердловську. До переліку документів необхідних
для одержання пенсії про втрату годувальника необхідна довідка про спільне
проживання з чоловіком однією сім'єю та знаходження на його утриманні, але
надати таку довідку не може, оскільки чоловік та вона були зареєстровані за
різними адресами. Чоловік був інвалідом 1 групи, не виходив на вулицю, за ним
був постійний догляд.
Представник заінтересованої особи УПФ
України в м.Свердловську Луганської області Жарікова Н.В., із заявленими
вимогами погодилася та не заперечує проти їх задоволення.
Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та перевіривши матеріали справи та
надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що заявник та
ОСОБА_2, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1, буди подружжям, проживали разом, вели спільне
господарство, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 23.01.2004 року,
відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у відділі РАЦС
Свердловського міського управління юстиції Луганської області. Після реєстрації
шлюбу, присвоєні прізвища чоловікові - ОСОБА_1, дружині - ОСОБА_1. Цей факт
підтверджений в судовому засіданні свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які
пояснили, що  ОСОБА_1 та її чоловік
проживали разом по день смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, та після йог
смерті заявник втратила джерела засобів до існування, оскільки основним доходом
їх сім'ї були доходи чоловіка заявника.
Відповідно до домової книги на
будинок АДРЕСА_2, ОСОБА_2 був зареєстрований за зазначеною адресою. Відповідно
до домової книги на квартиру АДРЕСА_1, заявник ОСОБА_1 була зареєстрована на
Згідно довідки ПФУ України в м.Свердловську Луганської області ОСОБА_2
станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував пенсію у розмірі 2464 грн 46 коп,
станом на травень 2008 року ОСОБА_1 отримувала пенсію у розмірі 671 грн 48 коп,
що значно менше пенсії, яку отримував за життя ОСОБА_2
Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1
від 06.05.2008 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років.
Відповідно до положень ст.36 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у
зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї
померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового
стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні,
мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина),
батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.    До членів
сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника,
відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на
повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника
допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім'ї померлого годувальника,
для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування,
але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику по справах про установлення
фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. для установлення факту
перебування особи на утриманні померлого необхідно, щоб допомога, що робиться
для заявника була постійним і основним джерелом до існування. В судовому засіданні
встановлено, що при житті ОСОБА_2 його пенсія за віком для заявниці була
постійним і основним джерелом засобів її існування, оскільки її доходи були
значно менше пенсії її чоловіка.
При таких обставинах суд вважає
доведеними вимоги заявниці, оскільки встановлення даного факту має для неї
юридичне значення, тому що дозволяє їй надалі реалізувати право на одержання
пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає її вимоги такими, що
підлягають задоволенню.
На підставі ст.273 ЦПК України, ст.36
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у
редакції Закону України від 09.07.2003р., ст.38 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику по справах про установлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від
31.03.95р., керуючись ст.ст.10-15, 60, 212-215,
223, 293 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 постійно спільно проживали однією сім'єю до дня смерті ОСОБА_2, тобто
Встановити факт втрати ОСОБА_1
Олександрою Василівною джерела засобів до існування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
її чоловіка ОСОБА_2.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

На рішення суду може бути подана
заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Луганської області
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження судового
рішення, через суд першої інстанції.

Головуючий