У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

11  червня  2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Григор'євої Л.І.,

суддів:                             Балюка М.І.,         Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,          Жайворонок
Т.Є.,-

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до закритого акціонерного товариства
“Сільськогосподарська виробнича фірма “Агротон” (далі - ЗАТ СВФ “Агротон”) про
стягнення суми орендної плати та заборгованості по заробітній платі у порядку
спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення апеляційного суду
Луганської області від 12 лютого 2008 року,

встановила:

У червні 2007 року ОСОБА_1. звернулася із зазначеним позовом, мотивуючи його тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1помер ОСОБА_2., після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,9956 га, що розташована на
території Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської
області, яка була передана ним на
підставі договору оренди від 12 жовтня 1999 року в оренду ЗАТ СВФ “Агротон” строком на п'ять років. Його дружина ОСОБА_3. прийняла
спадщину, якій крім того на праві власності належала  земельна
ділянка  площею  9,0079
га.  Після  смерті
ОСОБА_3.  ІНФОРМАЦІЯ_2свідоцтво
про право на спадщину за заповітом отримала ОСОБА_1. Оскільки відповідач
орендної плати за користування земельною ділянкою за весь час дії договору не
сплатив, просила стягнути 6 090 грн., а також просила стягнути заборгованість
по заробітній платі перед  ОСОБА_2., 577
грн. 95 коп.

Рішенням Ленінського районного суду від 7 грудня 2007
року позов задоволено   частково.   Стягнуто
з   ЗАТ СВФ “Агротон” на користь ОСОБА_1. заборгованість з орендної
плати за п'ять років за договором оренди земельної ділянки від 12 жовтня 1999
року, укладеного між ЗАТ СВФ “Агротон”
та  ОСОБА_2.  у  сумі
6 090 грн., успадкованої після смерті ОСОБА_3.  та  заборгованість  із заробітної плати перед ОСОБА_2. у сумі 577 грн. 95 коп.,
успадкованої після смерті ОСОБА_3.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 12
лютого 2008 року, зазначене рішення Ленінського районного суду скасовано. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. до ЗАТ СВФ “Агротон” про стягнення суми орендної плати
та заборгованості по заробітній платі у порядку спадкування відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1помер ОСОБА_2., після смерті якого відкрилася
спадщина на земельну ділянку  площею 8,
9956 га, яка за життя  ним  була
передана  ЗАТ  СВФ
“Агротон”  в  оренду
за  договором  від 12
жовтня  1999  року
строком  на  п'ять
років.  Спадщину після смерті
ОСОБА_2. прийняла його дружина - ОСОБА_3., але спадкових прав не оформила і
договір оренди не переукладала (а.с. 13, 18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3., якій крім того на праві власності належала
земельна ділянка площею 9, 0079 га.

Після  смерті  ОСОБА_3.
свідоцтво  про  право на спадщину за заповітом  на
вказані  земельні ділянки 10
жовтня 2006 року отримала ОСОБА_1. (а.с. 18).

Задовольняючи позов ОСОБА_1. в частині стягнення з ЗАТ СВФ “Агротон”
орендної плати в розмірі 6 090 грн. за п'ять років дії договору оренди від 12
жовтня 1999 року та 577 грн. 95 коп. заборгованості із заробітної плати, які
належали до виплати ОСОБА_2., суд першої інстанції виходив з права позивачки як
спадкоємиці на отримання зазначених платежів, які ввійшли до складу спадщини та
з невиконання відповідачем цього обов'язку перед спадкодавцем за його життя.

Скасовуючи  рішення  суду
першої  інстанції  та
відмовляючи  ОСОБА_1. у
задоволенні позову, апеляційний суд вважав, що позивачка має право на
спадкування після смерті ОСОБА_3. лише на земельні ділянки і не набула права на
спадкування іншого спадкового майна, яке, на його думку, не охоплене заповітом.

Проте, як суд першої інстанції так і апеляційний суд ухвалили судові
рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, без належного
з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін.

Так, не дослідивши  заповіт ОСОБА_3.,
суди не встановили його змісту, складу спадкового майна та обсягу прав
спадкоємиці.

У той же час із долученого до касаційної скарги заповіту від 6 лютого 2006
року вбачається, що ОСОБА_3. заповіла ОСОБА_1. все належне їй майно та всі
права і обов'язки відповідно до ст. 1218 ЦК України.

Оскільки склад спадщини визначається на час її відкриття (ст. 1218 ЦК
України), то при з'ясуванні питання про обсяг набутих позивачкою за заповітом
прав і обов'язків відповідно до ст. 214 ЦПК України предметом судового
дослідження мало бути питання про те, яка сукупність прав і обов'язків належала
ОСОБА_3. на момент її смерті - 11 лютого 2006 року, в тому числі і тих, які
перейшли до неї після успадкування майна чоловіка ОСОБА_2., та чи не збігла
позовна давність для захисту цих прав, враховуючи, що згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК
України відповідач до винесення судом рішення заявив про застосування позовної
давності.

При цьому відповідач посилався на те, що строк дії договору оренди
закінчився 12 жовтня 2004 року (з врахування п. 7.2 договору, який передбачає
збереження його чинності при переході права власності на земельну ділянку до
іншого власника).

Крім того зазначав, що виходячи з умов договору - п. 2.1, за яким орендар
зобов'язаний був сплачувати  орендну
плату щорічно після збору врожаю і до закінчення відповідного року, позовна
давність щодо стягнення орендної плати за цими зобов'язаннями за 2000 рік
закінчилася 31 грудня 2003 року; за 2001 рік - 31 грудня 2004 року; за 2002 рік
- 31 грудня 2005 року, однак суд всупереч вимогам ст. ст. 212-214 ЦПК України
цим доводам оцінки не дав, хоча вони мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, оскільки, відповідно до ст. 80 ЦК Української РСР, п. 6
Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України, ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для відмови у позові.

Залишені поза оцінкою і доводи відповідача та надані ним докази про
перерахування орендної плати за користування спірною земельною ділянкою за
2003, 2004 роки на рахунок Станично-Луганської районної державної адміністрації
у зв'язку з її не витребуванням власником земельної ділянки.

Належним чином не перевірені доводи сторін і щодо факту відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_3. на її заробітну плату і заробітну плату ОСОБА_2., її
розміру та дотримання позовної давності для її витребування.

За таких обставин, враховуючи, що судові рішення ухвалені з порушенням норм
процесуального і матеріального права, вони підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.  336, 338  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 7 грудня 2007 року та
рішення апеляційного суду Луганської області від 12 лютого 2008 року скасувати,
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                Л.І.
Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

Т.Є. Жайворонок