У Х В А Л А

І М Е
Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши                    3
листопада 2008 року касаційну скаргу закритого акціонерного товариства
“Енергоресурси” на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 липня 2008 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства
“Енергоресурси”, відкритого акціонерного товариства “Нікопольський
південнотрубний завод” про скасування наказу про звільнення, визнання
відсторонення від роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що з грудня 2000 року він працював на
посаді слюсаря-ремонтника в цеху відкритого акціонерного товариства
“Нікопольський південнотрубний завод” (далі - ВАТ “НПТЗ”). 24 січня 2004 року
на базі цеху було створено та розпочало свою діяльність закрите акціонерне
товариство (далі - ЗАТ) “Енергоресурси”.

На початку квітня 2002 року на
пропозицію написати заяви про звільнення з ВАТ “НПТЗ” та про прийняття на
роботу до
ЗАТ “Енергоресурси” він, керуючись ч. 3 ст. 36 КзПП, написав заяву про
переведення його з ВАТ “НПТЗ” до ЗАТ “Енергоресурси”. Однак, його заяву
начальником відділу кадрів ВАТ “НПТЗ” прийнято не було.

В подальшому він кожний день
приходив на роботу, про що працівником ЗАТ “Енергоресурси” робилися записи в
табелі, та отримував завдання від керівництва, а 20 травня 2002 року у зв'язку
з тим, що він не написав заяви про переведення його з ВАТ “НПТЗ” до ЗАТ
“Енергоресурси”, від виконання трудових обов'язків його відсторонено.

22 липня 2002 року з підстав,
передбачених п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП, його було звільнено.

Вважаючи, що наказ ВАТ “НПТЗ” про
звільнення його із займаної посади є незаконним, оскільки на момент звільнення
у трудових відносинах з останнім не перебував; трудовий договір між ним та                ЗАТ “Енергоресурси” було
укладено внаслідок фактичного допуску його до роботи, просив скасувати наказ
ВАТ “НПТЗ” №2983 від 22 липня
2002 року про його звільнення, визнати відсторонення його від роботи
незаконним, поновити його на роботі на посаді слюсаря-ремонтника, стягнути із
ЗАТ “Енергоресурси” середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з
20 травня 2002 року по день поновлення його на роботі, та стягнути з останнього
10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24
липня 2008 року, позов задоволено частково, наказ ВАТ “НПТЗ” №2983 від 22
липня             2002 року про
звільнення ОСОБА_1 скасовано, визнано відсторонення позивача від роботи
незаконним, поновлено ОСОБА_1 на посаді слюсаря-ремонтника в ЗАТ
“Енергоресурси”, стягнуто на користь
ОСОБА_1 із ЗАТ “Енергоресурси” 6 842 10 грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, в іншій
частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ЗАТ
“Енергоресурси” ставить питання про скасування судових рішень і ухвалення
нового, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом               ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства “Енергоресурси”, відкритого акціонерного товариства “Нікопольський
південнотрубний завод” про скасування наказу про звільнення, визнання
відсторонення від роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою закритого акціонерного товариства “Енергоресурси” на рішення
Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня
2005 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24
липня            2008 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема