Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2008 року                         м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді                                 Лизенко І.В.,

секретаря судового засідання                 Паршиковій Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Лисичанської міської територіальної громади в особі управління по
здійсненню політики Лисичанської міської ради у галузі житлово-комунального
господарства про визнання права власності на самочинно прибудовану кімнату, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права
власності на самочинно прибудовану кімнату в АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що
дана кімната була розпочата будівництвом в 2004 році особами, що мали намір
придбати будинок, та завершена ним, після виселення вказаних осіб з будинку.
Вищеназвані будинок та самовільно добудована кімната розташовані на земельній
ділянці, що надана за договором в обслуговування до будинку АДРЕСА_1 . Оскільки
кімната прибудована без затвердження необхідної документації він не має змоги
отримати довідку про вартість будинку в цілому. Просив визнати за ним право
власності на самочинно прибудовану кімнату в АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з'явився, позов підтримав,
справу просив слухати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився,
позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати
в його відсутність, про що надав суду письмову заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж
Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову .

Матеріалами справи встановлено, що позивачу на підставі
договору купівлі-продажу від 28.10.1994 року належить житловий будинок АДРЕСА_1
. В 2004 році позивачем до вказаного будинку була добудована кімната площею
13,5 м2 на земельній ділянці, що надана в обслуговування до даного будинку
.

Задовольняючи позов, суд виходить із ст.376 ч.5 ЦК
України, згідно з якою на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване
на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову
не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 375, 376, 391, 392
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1  до Лисичанської міської територіальної
громади в особі управління по здійсненню політики Лисичанської міської ради у
галузі житлово-комунального господарства про визнання права власності на
самочинно прибудовану кімнату задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1   право власності на самочинно прибудовану
кімнату площею 13,5 м2, позначену у плані - прибудова літер а1, вартістю 3 820
(три тисячі вісімсот двадцять) гривень, позначену літером а1, АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання такої заяви.

Суддя: