Справа № 22ц- 474                               Головуючий у 1
інст. - Корзаченко В.М.
Доповідач - Хромець Н.С.
13 березня 2008 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:
Головуючого - судді
Суддів - Євстафіїва
О.К.,   Скрипки А.А.
секретарі - Рачовій І.І.
відповідача ОСОБА_1.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
рішення Носівського районного суду від 10 січня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_3до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання,

в
с т а н о в и в:

У жовтні 2007 р. позивач заявив
позов про стягнення з відповідачів аліментів на своє утримання, посилаючись на
те, що він є інвалідом ІІ групи, він є повністю непрацездатним, має пенсію у
розмірі 500 грн., якої недостатньо для
його забезпечення   необхідним, а
тому він потребує матеріальної допомоги з боку падчерок.

Рішенням Носівського районного
суду від 10 січня 2008 р. позов задоволено, з відповідачів на користь позивача
стягнуто аліменти у розмірі &frac14; частини усіх видів
заробітку щомісячно з кожної, починаючи з 23 жовтня 2007 р. до дня смерті
позивача.

В апеляційній скарзі відповідачі
просять рішення місцевого суду скасувати, посилаючись на його неправомірність,
та ухвалити нове рішення, яке б ґрунтувалось на законі. Апелянти вважають, що
судом невірно застосовано ст. 270 Сімейного кодексу України, а також вказують
на недоведеність позовних вимог та невірну оцінку наданих відповідачами
доказів, які, на думку відповідачів, свідчать про неспроможність надавати
матеріальну допомогу позивачеві.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а
рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові на
підставі п.п. 2, 3 ст. 309 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що позивач є інвалідом ІІ групи, самостійно майже не
пересувається і потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, а
відповідачі спроможні надавати таку допомогу.

Такі висновки суду не ґрунтуються на
наявних у матеріалах справи доказах, а тому рішення суду не можна визнати
таким, що ухвалене з додержанням вимог норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 270 СК
України умовами виникнення обов'язку пасинка чи падчерки утримувати вітчима або
мачуху є, в числі інших, наступні обставини: мачуха, вітчим мають потребувати
матеріальної допомоги; падчерка чи пасинок мають бути матеріально
забезпеченими. Потреба в матеріальній допомозі щодо повнолітньої непрацездатної
особи визначається, за загальним правилом, залежно від наявності прожиткового
мінімуму. З матеріалів справи встановлено, що на час звернення з позовом про
стягнення аліментів позивач отримував пенсію у розмірі 535 грн. 67 коп. (а.с.
5), а також  дохід у сумі 150 грн.
щомісяця від здачі в найом будинку, про що він сам пояснив у судовому засіданні
(а.с. 69 зв.). Таким чином, сукупний дохід позивача становив на час ухвалення
рішення суду  685 грн. 67 коп. в той час
як, відповідно до ст. 58 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008
рік”, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2008
р. становить 470 грн. Інших доказів, які б свідчили про потребу позивача у
матеріальній допомозі від відповідачів, в матеріалах справи нема. Отже,
висновок суду про те, що позивач потребує матеріальної допомоги суперечить
встановленим по справі обставинам. Крім того, не підтверджений жодним доказом
висновок суду про потребу позивача у сторонньому догляді. Довідка МСЕК від
26.05.2006 р. не містить висновку про необхідність стороннього догляду за
позивачем.

Визнаючи відповідачів такими, що
спроможні надавати матеріальну допомогу позивачеві, суд послався на наявність у
ОСОБА_1., крім заробітної плати,
додаткового доходу і можливість у ОСОБА_2.  працевлаштування у майбутньому, що дасть їй
можливість сплачувати аліменти на утримання вітчима. Даний висновок суду не
можна визнати обґрунтованим, оскільки він зроблений на припущеннях, що є
порушенням вимог ч.3 ст. 213 ЦПК України. В матеріалах справи відсутні докази
про наявність у ОСОБА_1. додаткового доходу. Та обставина, що вона оплачує
навчання дочки не є належним доказом наявності додаткового доходу. Виконання
відповідачкою ОСОБА_1. обов'язку, передбаченого ст. 199 СК України, не може
бути підставою для висновку про наявність у неї можливості сплачувати аліменти
на утримання вітчима у розмірі &frac14; частини свого
заробітку.

Зважаючи на наведене вище,
апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для
задоволення вимог позивача ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,
309 ч.1 п.п.2, 3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. 270 СК України,
апеляційний суд,

в  и
р  і  ш
и  в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Носівського районного
суду від 10 січня 2008 року скасувати.

У позові ОСОБА_3до ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом  двох
місяців.

Головуючий:
Судді: