Справа № 2 - 373
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2008
року Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого
судді - Бузовського В.В.,

при
секретарі          -  Петровської О.П.,

розглянувши в
судовому засіданні, в залі суду № 16, в м. Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ТОВ компанія „Держава”, третя особа ОСОБА_3про стягнення
коштів за попереднім договором та за не укладення основного договору, стягнення
моральної шкоди, -

встановив:

Позивачка
ОСОБА_1., звернулася з позовом до ОСОБА_2, ТОВ компанія „Держава”, третя особа
ОСОБА_3та просила стягнути з ОСОБА_2., кошти передані за умовами попереднього
договору про намір укладення договору купівлі-продажу в розмірі 2000 грн та у
зв'язку з неповерненням коштів моральну шкоду в розмірі 500 грн. З ТОВ компанія
„Держава” просила стягнути 1500 гривень за оплату по договору про надання
інформаційно-посередницьких послуг та моральну шкоду в розмірі 4500 грн.

В обґрунтування
вимог посилалася на те, що 02.11.2006 року передала ОСОБА_2., 2000 грн на
підтвердження наміру придбати належну відповідачці квартиру про що було
укладено угоду. Строк укладання договору купівлі-продажу був встановлений
сторонами, відповідно з угодою до 20.12.2006 року, але на зазначену в угоді
дату, вона не мала достатньої кількості коштів для придбання квартири про що
повідомила ОСОБА_2. Разом з тим, відповідачка відмовилася повернути кошти
отримані нею в рахунок оплати вартості квартири. Крім того, позивачка просила
стягнути з відповідачки 500 грн за причинену моральну шкоду у зв'язку з
тривалим ухиленням від повернення коштів.

В обґрунтування
вимог в частині стягнення коштів з ТОВ компанія „Держава” (далі ТОВ „Держава”)
в розмірі 1500 грн посилалася на те, що 02.11.2006 року уклала з ТОВ „Держава”
договір про надання інформаційно-посередницьких послуг у придбанні об'єкту
нерухомості, але  будь яких послуг,
згідно договору, ТОВ „Держава” не надавало, а тому і не виконало взяті на себе
обов'язки та зобов'язано повернути отримані кошти. Присутність представника ТОВ
„Держава” при укладанні між нею та відповідачкою угоди про намір укладання
договору купівлі-продажу не може вважатися наданням послуг оскільки не
передбачена укладеним договором.

Представник ТОВ
„Держава” позовні вимоги не визнала та пояснила, що ТОВ виконало умови договору
про надання інформаційно-посередницьких послуг, крім того, позивачкою була
написана розписка про отримання наданого авансу від ТОВ в розмірі 1500 грн.

Відповідачка
ОСОБА_2., про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що
підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 67) причини
неявки до суду не повідомляла та від неї не надходила заява про розгляд справи
за її відсутності.

Третя особа
ОСОБА_3., надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності з
направленням копії рішення суду (а.с. 27).

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено,
що 02.11.2006 року ОСОБА_1., передала ОСОБА_2., 2000 грн на підтвердження
наміру придбати належну відповідачці квартиру про що було укладено угоду (а.с.
7). Строк укладання договору купівлі-продажу відповідно до норм закону, був
встановлений сторонами в угоді до 20.12.2006 року. На зазначену в угоді дату,
позивачка не мала можливості укласти договір купівлі - продажу квартири про що
повідомила ОСОБА_2., власницю кв. 26, в буд. 93 по вул. Добровольського в м.
Одесі. Після чого, ОСОБА_2., отримала аванс в рахунок вартості квартири від
третіх осіб. На вимогу позивачки, повернути надану нею суму авансу ОСОБА_2.,
відмовила.

Крім того,
встановлено, що 02.11.2006 року позивачка уклала з ТОВ „Держава” договір про
надання інформаційно-посередницьких послуг у придбанні об'єкту
нерухомостіАДРЕСА_1, та передала аванс на виконання умов договору в розмірі
1500 грн, що підтверджується договором (а.с. 8).

Згідно п. 3
Угоди про намір укласти договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості зазначено,
що ОСОБА_1., в рахунок оплати вартості нерухомого майна, яке вона бажає
придбати, передає ОСОБА_2., власниці цього майна а самеАДРЕСА_1 - 2000 грн, зазначена
угода підписана сторонами, оригінал досліджений в судовому засіданні. Таким
чином зазначена сума, яка передана в рахунок майбутніх платежів є - авансом та
підлягає поверненню згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України.

Передача коштів
(авансу) підтверджена письмовою розпискою, строк дії угоди сплив 20.12.2006
року, таким чином відповідачка ОСОБА_2., зобов'язана у будь якому випадку не
залежно від того, з чиєї вини не відбулося укладання договору купівлі-продажу,
повернути суму авансу в тому ж розмірі в якому він був отриманий.

Також суд
вважає, що вимоги ОСОБА_1до ТОВ „Держава” в частині стягнення авансу за
договором про надання інформаційно-посередницьких послуг у придбанні об'єкту
нерухомості (далі Договір) підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2.1
Договору визначено обсяг інформаційно-посередницьких послуг, які ТОВ „Держава”
(Виконавець) зобов'язана надати ОСОБА_1.,
(Змовник) послуги.

Відповідно до п.
3.4 Договору фактом виконаних робіт взятих на себе обов'язків Виконавцем і
прийняття їх замовником свідчить Акт виконаних робіт, підписаний сторонами
Договору, який є невід'ємною частиною Договору.

Згідно ч. 1 ст.
526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідно до ч.
3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, не
надавши до суду Акту виконаних робіт, ТОВ „Держава” не довела до суду належного
виконання п. 2.1 Договору, а присутність представника ТОВ „Держава” при
укладанні між позивачкою та відповідачкою угоди про намір укладання договору
купівлі-продажу не може вважатися наданням послуг оскільки така послуга не
передбачена укладеним Договором.

Підтвердженням
повернення коштів може бути зворотна розписка, але суд не приймає до уваги
надану представником ТОВ „Держава” копію розписки позивачки про отримання
коштів за Договором в розмірі 1500 гривень, оскільки оригінал розписки
знаходиться у позивачки і ТОВ „Держава” не передавався.

Разом з тим суд
вважає, що у стягненні з відповідачів моральної шкоди позовні вимоги позивачки
задоволенню не підлягають, оскільки стягнення моральної шкоди не передбачено
виниклими договірними відносинами та не передбачені укладеними договорами.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 58, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ТОВ компанія „Держава”, третя особа ОСОБА_3про стягнення коштів за
попереднім договором та за не укладення основного договору - задовольнити
частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1суму авансу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1витрати понесені позивачем при розгляді справи
(витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) в розмірі 15
грн.

В частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн.

Стягнути з ТОВ
компанія „Держава” на користь ОСОБА_1отриманий аванс за договором про надання
інформаційно-посередницьких послуг в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн.

Стягнути з ТОВ
компанія „Держава” на користь ОСОБА_1витрати понесені позивачем при розгляді
справи (витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) в
розмірі 15 грн.

Стягнути з ТОВ
компанія „Держава” на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн.

В частині
стягнення з ТОВ компанія „Держава” на користь ОСОБА_1моральної шкоди -
відмовити.

Копію рішення
надіслати відповідачеві ОСОБА_2, третій особі ОСОБА_3

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: