Справа № 2-1583/2008р
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

27 листопада
2008  року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Литвина М.М.

при
секретарі - Гусак А.О.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3  про усунення від
права на спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3  про усунення від права на спадкування ,
мотивуючи свій позов тим, що до шлюбу вона проживала зі своєю матір"ю  ОСОБА_4 на приватній квартирі. Працювала на
ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебувала  на квартирному
обліку в житловій комісії
Лубенської  міської ради як
сім"я  пропавшого без вісти її
батька ОСОБА_5 в роки Великої Вітчизняної війни.

З 4 жовтня 1967 року
по 14 листопада 2007 року  вона
перебувала у шлюбі з ОСОБА_6. Ві длюбу дітей не мали.

В 1968 році  вона з
матір"ю  отримала однокімнатну
квартиру за адресою АДРЕСА_1.

Ордер на квартиру міськрадою був виписаний  на її ім"я.

Чоловік працював ІНФОРМАЦІЯ_2 і в 1990 році пішов на
пенсію за віком.

В ІНФОРМАЦІЯ_3  її
мати померла. Квартиру вона приватизували на себе  та на свого чоловіка ОСОБА_6.

З 1986 року  вона
перебуває  на  пенсії за віком, має статус  учасника війни.

За життя її чоловік
тяжко хворів на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу. Постійно
лікувався  амбулаторно та стаціонарно, а
останні 6 років з 2002 року  щороку
перебував на стаціонарному лікуванні в Лубенській ЦРЛ та шпиталі  для учасників
та інвалідів  ВВ війни.

Вона постійно доглядала за ним, як за малою дитиною, не
жаліла власного часу та здоров"я, яке
в останні роки в неї значно погіршилось.

Перебуваючи на стаціонарному лікуванні чи амбулаторно,
вони  постійно допомагали один одному(
придбавали медикаменти, прибирали, приносили продукти  харчування, медикаменти, а в кризові дні  годувала чоловіка  з ложки та залишалася чергувати біля нього в
нічний час).

Протягом життя ніхто з посторонніх  їм роками, окрім рідні по її лінії,
сусідів  та друзів, ні фізично ні
матеріально не допомагав.

Покійний ОСОБА_6
мав сина від першого шлюбу і після розлучення сплачував першій
дружині  аліменти на його утримання до
повноліття, турбувався про нього.

Коли ж в 1990 році ОСОБА_6 пішов на пенсію, був
непрацездатним, постійно  хворів, а
останні шість років навіть тяжко хворів, то за весь цей час  його сином (відповідачем по справі) ніякої,
навіть мізерної допомоги не було надано.

Після смерті
чоловіка вона в  шестимісячний
термін подала до нотконтори заяву про прийняття спадщини. Коли вже прийшла
оформляти спадщину, то нотаріус її повідомила про те, що крім неї заяву на
прийняття спадщини подав також син померлого - ОСОБА_3.

Проти таких дій відповідача вона категорично заперечує,
оскільки він на протязі життя  ніколи ні
матеріально, ні фізично  батькові не
допомагав, за його побут  та
здоров"я при житті не турбувався, у похоронах та поминках участі не приймав,
тобто  він, як син перед батьком,
обов"язок, передбачений Конституцією України та Сімейним Кодексом України
не виконував і в зв"язку з цим  у
нього відсутнє моральне і законне право претендувати  на частину спадщини після смерті батька.

Про те, що у чоловіка був син від першого шлюбу вона
знала, оскільки  той постійно платив
аліменти на утримання дитини.

Квартиру отримувала вона
зі своєю покійною матір"ю, як сім"я безвісти зниклого на війні
батька. До 1994 року  проживали разом з
матір"ю, а потім проживали  в
квартирі з чоловіком тільки вдвох.

Вважає, що відповідач
передбачений Законами обов"язок
сина щодо  надання допомоги
пристарілому та хворому  батькові не
надавав, в похованні  та поминках  участі не приймав, забезпечений власним
житлом  і дітей не має, а тому  не має ні морального, ні законного права  претендувати на частину спадщини після смерті
батька.

Прохала суд винести рішення, яким усунути  ОСОБА_3 від права на спадкування  частки житла в однокімнатній квартирі  за адресою АДРЕСА_1  та зобов"язати Другу Лубенську
державну  нотаріальну контору  видати
їй свідоцтво  на право власності
на  однокімнатну квартиру, що знаходиться
в АДРЕСА_1 як прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивачка та її  представник позовні вимоги підтримали,
прохали  їх задовольнити.

Відповідач  та його
представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши суду,
що  у відповідача по справі   на протязі життя склалися  напружені стосунки з покійним батьком
ОСОБА_6. Вони інколи зустрічалися, але
він  не ухилявся  від
надання останньому допомоги. На похованні його не був, оскільки ніхто з
близьких батька його про це не повідомив. Вважає що він має право на
спадкування.

З"ясувавши обставини справи,
заслухавши сторони, показання свідків, дослідивши докази, суд приходить до
висновку, що позов  задоволенню не
підлягає .

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 4.10.1967 року по
14.11.2007 року. В 1968 році  позивачкою
та її матір"ю  на підставі рішення №
335 виконавчого  комітету Лубенської
міської Ради  від 29.08.1968 року була
отримана   однокімнатна АДРЕСА_2.  В ІНФОРМАЦІЯ_3  вказана квартира була приватизована ОСОБА_2
та ОСОБА_6  в рівних долях.

Покійний ОСОБА_6   мав
сина від першого шлюбу - ОСОБА_3, на утримання якого сплачував аліменти
до його повноліття.

Після смерті ОСОБА_6.  до нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини звернулись як дружина померлого - ОСОБА_2, так і його син -
ОСОБА_3.

За показаннями допитаних судом
свідків та поясненнями позивачки ОСОБА_2 вона тривалий час  доглядала за хворим чоловіком, сама поховала
його, при цьому ні від кого допомоги не вимагала. Сам спадкодавець ОСОБА_6  такої допомоги не потребував, до сина не
звертався і відповідач її  йому не
надавав, не ухиляючись від обов"язку забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю.

За таких обставин  відповідач ОСОБА_3. не може бути усунений від
права на спадкування за законом.

За ст. 1268 ЦК України  незалежно від
часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу  відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України  у першу чергу
право на спадкування за законом
мають діти  спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив.

За ст.1278 ЦК України
частки кожного спадкоємця у спадщині є
рівними, якщо  спадкодавець  у заповіті сам не розподілив спадщину між
ними.

У відповідності до ч.5 ст.1224 ЦК
України  за рішенням суду особа  може бути
усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що
вона  ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво  був у безпорадному стані.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215, 218 ЦПК
України,  на підставі ст..ст.  1224 ч.5, 1258, 1261, 1268  ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2
у задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_3  про усунення від права на
спадкування  відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
Полтавської області протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження, яка подається протягом 10 діб з дня проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
М.М.Литвин