Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2008 року Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі : головуючого - судді Кішковської З.А.,

при секретарі - Забаровській С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про стягнення 17177грн. компенсації витрат на проведення капітального ремонту та добудови житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2008 року
ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2
про визнання права власності на 13 частину жилого будинку, розташованого по
АДРЕСА_1
В заяві вказала, що
ІНФОРМАЦІЯ_2
зареєструвала шлюб з
ОСОБА_3
– сином відповідачки, розірвання якого посвідчено 11 травня 2004 року. У період з 1987 року до 1996 року, з останнім і
ОСОБА_2
за усною попередньою домовленістю, спільно провадили капітальний ремонт та добудову означеного жилого будинку, належного відповідачці на підставі договору дарування, у зв'язку з непридатністю помешкання для проживання і за наявного дозволу на проведення вказаних робіт. Позивачка посилаючись на те, у рівній мірі з відповідачкою та
ОСОБА_3
за власний кошт робила внески на повернення позики під будівництво, оплачувала вартість будівельних матеріалів, а також приймала участь у проведенні будівельних робіт, просила визнати за нею право власності на 13 частину вказаного будинку.

У ході судового розгляду позивачка змінила позовні вимоги та просила постановити рішення про стягнення компенсації витрат на проведення капітального ремонту та добудови житлового будинку у розмірі 17177грн. і ствердила, що угоди з відповідачкою про створення спільної власності не укладали. Участь у перебудові житлового будинку приймала внесенням без обліково спільних з
ОСОБА_3
заощаджень на оплату будівельних матеріалів та погашення суди, вказуючи у платіжних документах і на квитанціях до Ощадбанку прізвище відповідачки, на ім'я якої було відкрито кредитну лінію. Надалі розраховувала на отримання помешкання у спадок синові. Вимоги про компенсування витрат заявила після незгоди бувшого чоловіка відмовитися від частки квартири, що перебуває у їх спільній власності при розподілі майна подружжя.

Представник відповідачки та його представник позовні вимоги не визнали, показавши, що відповідачці належить незакінчене будівництвом помешкання в
АДРЕСА_1
Дійсно, позивачка, проживаючи у шлюбі з
ОСОБА_3
– сином відповідачки, приймала участь у толоках, якими провадилися окремі роботи на зазначеному будівництві. Однак така участь носила добровільний характер, була посильною і не обліковувалася об'ємом виконаних робіт та їх вартістю, постільки не передбачала оплати. Крім того, допомога носила зворотній характер. Понесення позивачкою грошових витрат на оплату будівельних матеріалів та погашення позики банку заперечили, стверджуючи, що кошти сплачувались відповідачкою з власних заощаджень, платіжну спроможність якої пояснювали наявністю джерел матеріального забезпечення у вигляді пенсій
ОСОБА_2
та її чоловіка, заробітної плати, постільки обоє за досягненням пенсійного віку продовжували працювати, а також мали дохід від утримання підсобного господарства.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивачка і
ОСОБА_3
, який є сином відповідачки по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі з
ІНФОРМАЦІЯ_2
, розірвання якого посвідчено 11 травня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про заключення шлюбу, виданим на підставі актового запису №13 у книзі реєстрації актів про заключення шлюбу від
ІНФОРМАЦІЯ_2
у Нововасилівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області та свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 11 травня 2004 року за актовим записом №41 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області. Вказані особи не були членами сім»ї відповідачки, постільки проживали окремо у іншому населеному пункті, не були пов»язані спільним побутом, взаємними права та обов»язками щодо такого, як це передбачено ст.3 СК України. При цьому надавали один одному взаємну зворотну допомогу фізичною участю та матеріальним забезпеченням.

Відповідачка
ОСОБА_2
на підставі договору дарування від 06 березня 1987 року отримала у власність жилий будинок з надвірними спорудами в с.Афанасіївка Снігурівського району Миколаївської області (копія договору на а.с.35)

Згідно рішення виконкому Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 03 травня 1988 року за №20 (а.с.36) відповідачці виділено суду на капітальний ремонт означеного будинку і будівництво господарчих споруд як індивідуальному забудовнику у сумі 4000 крб.

Дозвіл на проведення робіт надано рішенням виконкому Снігурівської міської ради Миколаївської області за №77 від 19 квітня 1988 року, яке зареєстровано у групі технічного бюро в справах будівництва і архітектури при виконкомі Снігурівської районної ради депутатів (довідка №13ід 28 квітня 1988 року на а.с.46).

Позивачка і представник відповідачки узгодили показання про те, що фактично будівельні та ремонтні роботи провадилися у період з 1987 року до 1996 року і дотепер будинок не прийнято в експлуатацію, він рахується незакінченим будівництвом.

Допитані свідками
ОСОБА_4

ОСОБА_5
ствердили, що роботи на перебудові спірного жилого будинку виконувалися толокою, тобто спільною працею членів родини, в тому числі і за участі позивачки як дружини сина відповідачки, а також мешканців села на запрошення, добровільно і безоплатно. Про особисті внески сторін по справі, в тому числі на придбання будівельних матеріалів, а відповідно і про їх розмір, свідкам невідомо.

На підтвердження виділення коштів на ім'я відповідачки та проведення нею виплат позики суду надано зобов'язання індивідуального забудовника, датоване 06 лютого 1993 року з даними проведення платежів поквартально рівними частинами з сумою відсотків за користування грошовими коштами з 01 квітня 1993 року до 01 січня 2003 року.

Таким чином, судом в ході розгляду справи встановлено, що позивачка дійсно приймала участь у виконанні певних робіт на будівництві житлового будинку без попереднього узгодження з відповідачкою на виникнення права на оплату.
ОСОБА_1
не надала суду обґрунтування розрахунку своєї особистої трудової участі за відсутності доказів на їх перелік і об»єм. За практики, що склалася у відповідній місцевості, участь у проведення толоки (спільної на засадах добровільності праці людей на приватному будівництві) є безоплатною. На підставі наведеного, суд не приймає на визначення суми компенсації наданий позивачкою локальний кошторис на капітальний ремонт будинку, який виконано за вимогами промислового будівництва і з її слів щодо переліку та об»ємів робіт, використаних будівельних та супутніх матеріалів.

Щодо твердження позивачки про внесення нею власних грошових заощаджень на оплату вартості, придбаних для будівництва, матеріалів та внесення коштів на повернення позики з відсотками за користування, то означені також не можуть бути прийняті судом за недоведеністю допустимими доказами.

Так, хоча свідок
ОСОБА_6
і пояснила, що позивачка, використовуючи службове положення, купувала за нижчими від роздрібних цін будматеріали для будівництва будинку в с.Афанасіївка : ліс, залізобетонні вироби та інші у торгових організаціях і радгоспах району, однак вона не має відомостей про належність коштів, що передавалися на оплату.

Допитаний по справі свідком
ОСОБА_7
показав про особистий внесок у будівництво жилого будинку та витрати на оплату будівельних робіт, виготовлення столярних виробів. Хоча свідок є батьком позивачки, його внесок не може слугувати підставою відшкодування грошового вираження витрат на користь позивачки.

На заперечення про неспроможність відповідачки провадити купівлю будматеріалів та виплачувати позику, суд приймає довідки Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївській області від 17 вересня 2008 року за вих.№02/1421 та Управління праці та соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації від 18 листопада 2008 року за вих.№03/01-07/3910, з яких вбачається, що відповідачка
ОСОБА_2
та її чоловік
ОСОБА_3
у період з 1988 по 1996 роки і з 1989 до 1996 року відповідно отримували пенсію, та окрім того щомісячний матеріальний дохід за місцем роботи, що підтвердив і свідок
ОСОБА_8
., пояснивши, що подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_3
за досягненням пенсійного віку продовжували працювати охоронцями у місцевому сільськогосподарському підприємстві. Вказане вказує на те, що дохід відповідачки не виключав можливість погашення позики на будівництво і з її з суми оплату будівельних матеріалів та робіт.

На підставі викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникають з права власності.

Позивачка не довела обґрунтованості заявлених вимог, тому її звернення за захистом прав є безпідставним. У задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Спір вирішено на підставі ст.ст.331,355,368,380,626, ЦК України та закону України «Про власність»
.

Керуючись ст.ст.10,11,57, 208,209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про стягнення 17177грн. компенсації витрат на проведення капітального ремонту та добудови житлового будинку залишити без задоволення.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ