Справа|річ| № 2-1013/2008р.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ|розв'язання,вирішення,розв'язування|
Красноперекопський міськрайонний  суд
Автономної Республіки Крим
у складі :  головуючого судді   Мамаєвої О.В.,
при секретарі            Гевак С.М.,
представника позивача
розглянувши|розгледівши| у
відкритому|відчиненому| судовому
засіданні  в залі Красноперекопського
міськрайонного суду  цивільну справу|річ| за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_3ОСОБА_4про визнання|зізнання|
|обличчя,лиця|осіб такими, що
втратили право користування  жилим
приміщенням, третя особа відділ ГІРФО Красноперекопського МВ ГУ МВС України в
ОСОБА_1. звернувся до суду з|із|
позовом про визнання|зізнання|
ОСОБА_4., ОСОБА_3 такими, що втратили право користування |помешканням| квартироюАДРЕСА_1 на
підставі ст.405 ЦК України, вказуючи|вказуючи|,
що з 20.04.1991р. він знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3., шлюб
розірвали 15.03.2005р. Після чого ОСОБА_3 забрала свої речі з квартири і
виїхала у м.Дніпропетровськ. ДочкаОСОБА_4 в цей час навчалась у технікумі у
м.Дніпропетровськ, та після закінчення навчання також залишилась проживати у
м.Дніпропетровськ. Таким чином відповідачі з 2005р. у вказаній квартирі не
проживають, а тому можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим
приміщенням. Крім того, позивач просить зобов'язати 3-ю особу зняти
відповідачів з реєстраційного обліку.
У судовому засіданні позивач та
його представник підтримали позовні вимоги. Позивач вказав, що спірна квартира
була придбана ним у період шлюбу з ОСОБА_3., однак вважає, що нею пропущено
строк позовної давності для звернення до суду із позовом про розподіл майна
подружжя, вона кинула сім'ю, не цікавиться квартирою, що свідчить про
відсутність у неї інтересу до вказаної квартири. Дочці він пропонував знятись з
реєстрації, вона не заперечує, однак, до даного часу не виписалась із квартири
в м.Красноперекопськ, посилаючись на зайнятість. У спірній квартирі позивач
також не проживає, в даний час там проживають інщі люди, які доглядають за
квартирою. Позивач не чинить відповідачам перешкод у користуванні зазначеною
квартирою.|прохає||вмісту,утриманню|
Відповідачі про день слухання
справи були повідомлені належним чином, за останнім відомим місцем проживання у
порядку ч.3 ст. 76 ЦПК України.
Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження
з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Представник третьої особи відділу
ГІРФО Красноперекопського МВ ГУ МВС України в АРК, до суду не з'явився. Від 3-ї
особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, рішення
залишають на розсуд суду.
Суд, розглядаючи|розглядуючи|
справу|річ| в рамках|у рамках| заявлених вимог, на
підставі представлених|уявлених|
доказів, вислухавши позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2свідка
ОСОБА_5.,|показника,показання|
дослідивши матеріали справи|речі|,
вважає за необхідне позов задовольнити частково.
Судом
встановлено|установлено|, що
квартира АДРЕСА_1на договору купівлі-продажу
від 02.04.2001р. належить на праві власності ОСОБА_1/а.с. 5/.
Згідно довідки з місця проживання /а.с.8/ у вказаній квартирі зареєстровані
позивач, ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_6
ОСОБА_1. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. з 20.04.2001р.,
рішенням Красноперекопського міськрайонного суду від 15.03.2005р. шлюб
розірвано /а.с.13/.

Неповнолітній син від шлюбу ОСОБА_6 знаходиться на утриманні батька-
ОСОБА_1 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1стягнені аліменти /а.с.14/.

Згідно акту про непроживання від 09.06.2008р., ОСОБА_3 таОСОБА_4 не
проживають заАДРЕСА_1 з березня 2005р. /а.с.8/.

Факт непроживання відповідачів у вказаній квартирі з 2005р. підтвердила у
суді свідок ОСОБА_5

Частково задовольняючи позов суд виходив з наступного.

КвартираАДРЕСА_1 придбана позивачем у період шлюбу з ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

Тобто, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права
спільної сумісної власності.

Таким чином, судом встановлено|установлено|,
що квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1таОСОБА_3.
Доказів на спростування вказаної обставини позивачем не надано.

В зв'язку з чим, позов в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, не підлягає задоволенню, оскільки відсутні
підстави для позбавлення власника квартири права користування житлом.

ВідповідачОСОБА_4, дочка позивача, проживала в квартирі АДРЕСА_1, була
членом сім'ї власника квартири та проживала у вказаній квартирі з дозволу
власників.

Враховуючи дані обставини, суд при
розгляді справи|речі| виходить з
того, що відповідачуОСОБА_4., як члену сім'ї власника, був встановлений|установлений| сервітут на право
проживання, на підставі закону - ст. 405 ч.1 Цивільного|громадянського| кодексу України.

Судом встановлено, що відповідачОСОБА_4 у спірній квартирі з березня 2005р.
не проживає.|очевидці|

Згідно ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317 ч.1, 319 ч.1, 383 ч.1 ЦК| України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на
свій розсуд, власник квартири має право використовувати приміщення|помешкання| для власного проживання,
а також проживання членів своєї сім'ї.

Згідно ст. 405 ч.2 ЦК| України член сім'ї власника житла втрачає право
користування даним житлом у разі|в
разі| відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одним рік, якщо
інше не встановлене|установлене|
угодою між ним і власником житла або законом. Даною нормою встановлений|установлений| (в порівнянні з п.5 ч.1
ст.406 ЦК| України) скорочений строк невикористання сервітуту, по
закінченню|виділенню,витіканню|
якого особа|обличчя,лице| у
зв'язку з відсутністю без поважних причин втрачає право на проживання.

Виходячи з пояснень позивача, він
має право вимагати припинення сервітуту на право проживання, на підставі п.5
ч.1 ст.406 ЦК| України, з урахуванням|з врахуванням| скороченого строку невикористання
сервітуту, передбаченого ч.2 ст.405 ЦК| України.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати
ОСОБА_4. такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням заАДРЕСА_1.

Заявлена позивачем вимога про зобов'язання відділу ГІРФО
Красноперекопського МВ ГУ МВС України в АРК зняти відповідачів з реєстраційного
обліку, є зайвою, оскільки відповідно до Тимчасового порядку реєстрації фізичних
осіб за місцем проживання, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003р., п.14
- зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі … рішення суду про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.  Таким чином, в задоволенні вказаної позовної
вимоги має бути відмовлено.

Згідно ст.88 ЦПК| України
судові витрати  у розмірі 16 грн.
(судовий збір у розмірі 8,5 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи у розмірі 7,5 грн.) підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_4. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 212, 215, 224-226  ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції
України, ст.ст. 317 ч.1, 319 ч.1, 321, 383 ч.1. 401, 402 ч.1, 403 ч.1-3, ч.5,
405, 406 ч.1.п.5 Цивільного|громадянського|
кодексу України,  ст. 60, 68, 72 СК
України, суд

ВИРІШИВ|розв'язав|:

Позов ОСОБА_1 доОСОБА_3ОСОБА_4про визнання|зізнання| |обличчя,лиця|осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, третя особа відділ ГІРФО Красноперекопського МВ ГУ
МВС України в АРК, задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_4такою, що втратила право користування квартирою №АДРЕСА_1

Стягнути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженки м.Дніпропетровськ
АРК,  на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 16 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду АР Крим через Красноперекопський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,
що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

У разі
залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення
може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ: