У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

22 лютого 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Донецької області від 10 грудня 2007 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Третя Донецька державна нотаріальна
контора, Шоста Донецька державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про визнання
недійсними договору довічного утримання, договору купівлі-продажу квартири,
свідоцтва про право власності, визнання права власності на квартиру в порядку
спадкування,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд із
вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка
-              ОСОБА_5. Після її смерті
залишилося спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_1, а також
грошових внесків в Ощадбанку України. 13 травня 1992 року ОСОБА_5 склала
заповіт, яким вона заповіла квартиру на користь позивачки. У 2005 році ОСОБА_5
повідомила їй, що вона уклала  із ОСОБА_6
договір довічного утримання,
але бажає розірвати його, однак не має можливості це зробити, оскільки
всі документи знаходилися у ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла,            а у листопаді 2005 року ОСОБА_5.
звернулася в суду із позовом про визнання договору довічного утримання недійсним,
оскільки не бажала продовжувати договір із спадкоємцем ОСОБА_6 - ОСОБА_2.
Вважає, що оскільки ОСОБА_2 не звернулася до нотаріальної контори у 6 місячний
строк зі дня смерті спадкодавця,  то
ОСОБА_5. знову набула право власності на спірну квартиру. Уточнивши під час
судового розгляду справи позовні вимоги, просила суд визнати недійсними договір
довічного утримання від 5 жовтня 1993 року, укладеного між             ОСОБА_5 та ОСОБА_6, свідоцтво про
право на спадщину за законом від  10
жовтня 2006 року на ім'я ОСОБА_2 та договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
від 31 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_3, а також визнати за
нею право власності на спірну квартиру.

Рішенням Пролетарського районного суду Донецької області
від                        17 жовтня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсними: договір довічного
утримання від 5 жовтня 1993 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, свідоцтво
про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2006 року на ім'я ОСОБА_2,
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 31 жовтня 2006 року, укладеного
між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. Визнано право власності           ОСОБА_1 на вказану квартиру.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість квартири в сумі 10 947 грн.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 10
грудня 2007 року рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалено нове
рішення, яким           ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування рішення апеляційного суду з підстав порушеннями норм матеріального
та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до нього
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного
судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частиною 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Третя Донецька державна нотаріальна
контора, Шоста Донецька державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про визнання
недійсними договору довічного утримання, договору купівлі-продажу квартири,
свідоцтва про право власності, визнання права власності на квартиру в порядку
спадкування відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                              М.В. Патрюк