Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-11512008р.                             Головуючий в 1 інстанції
42                                        Доповідач в апеляційній
інстанції Колбіна Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09 жовтня 2008 року колегія судової палати в цивільних справах апеляційного
суду міста Севастополя в складі:

головуючого:    Клочка В.П.,

суддів:         Колбіної Т.П.,
Алєєвої Н.Г.,

при секретарі:  Маслові О.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення місцевого
суду Нахімовського району м.Севастополя від 20 червня 2008 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
власністю та виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому
просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1
шляхом виселення ОСОБА_2.

Вимоги мотивовані тим, що його братом - ОСОБА_1 13.07.2004 року позивачу
була подарована квартира АДРЕСА_1, в якій за договором найму проживала
відповідачка. Не зважаючи на те, що строк договору найму закінчився 15.07.2004
року, і не продовжувався, відповідачка відмовляється звільнити спірну квартиру,
не пускає його у квартиру, замінила замки на вхідних дверях, чим чинить
позивачу перешкоди у вільному користуванні та володінні власністю.

У квітні 2005 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_1, вточнивши позовні вимоги просила визнати недійсним договір дарування
спірної квартири, укладений 13.07.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1.

Вимоги мотивовані тим, що з 1998 року вона знаходилась у фактичних шлюбних
відносинах з братом відповідача - ОСОБА_1. 18.06.2004 року вони зареєстрували
шлюб. 19.04.2004 року чоловік склав заповіт, яким залишив їй усе своє нерухоме
майно. З 23.06.2004 року чоловік знаходився на стаціонарному лікуванні, звідки
виписаний 29.07.2004 року. Вказує, що договір дарування від 13.07.2004 року був
укладений проти дійсної волі її чоловіка, внаслідок психічного стану та тиску
на нього з боку відповідача.

Рішенням місцевого суду Нахімовського району м. Севастополя  від 20 червня 2008 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені, постановлено усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні  квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з
вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення відповідно до ст. 168 ЖК
України. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не
погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить
питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким її позов задовольнити,
та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що остання
підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 - скасуванню з наступних підстав.

Із позовної заяви ОСОБА_1 та його пояснень в судовому засіданні апеляційної
інстанції вбачається, що ним пред'явлені вимоги про розірвання договору найму
жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1, з ОСОБА_2 відповідно до ст.168 ЖК
України з тих підстав, що він має намір розпорядитися спірною квартирою та
припинення договору в зв'язку з закінченням терміну.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1
на праві приватної власності належала ОСОБА_4 померлому                ІНФОРМАЦІЯ_1

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 13 липня 2004 року укладений договір дарування
вищевказаної квартири. Право власності на квартиру зареєстровано позивачем в
Бюро технічної інвентаризації.

30 січня 2004 року між померлим ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був
укладено безстроковий договір найму жилого приміщення (арк.с.152).

Відповідно до ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового
власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно ч.1 ст.821 ЦК України,
договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у
договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Таким чином, відповідно до
вищевказаних норм закону, право вимоги про припинення договору найма,
відповідно до позовної заяви (а.с.3-4), у позивача виникає після 30.01.2009 р.

За таких обставин, в цій частині вимоги позивача
задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про розірвання
договору найма з підстав ст.168 ЖК України та ст.825 ЦК України (якщо жиле
приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його
сім'ї та якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням,
або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку
(квартирі), а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати
і плати за комунальні послуги), то ті підстави, по яких пред'явлено позов, не
являються передбаченими законом підставами для розірвання договору найма жилого
приміщення.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, як такі, що не засновані на вимогах закону.

Щодо вимог зустрічного позову
ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦК
України, судом може бути визнаний недійсним правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з
боку другої сторони або з боку іншої особи.

Згідно висновку посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи від 08.10.2007 р., проведеної на підставі
ухвали Нахімовського районного суду м. Севастополя від 25 травня 2007 р.
(арк.с.180-189), на період оформлення договору дарування 13.07.2004 р. ОСОБА_1
вираженим психічним розладом не страждав, за своїм психічним станом міг
усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1
ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вищевказаних вимог
закону, ОСОБА_2 доказів в обґрунтування своїх вимог, суду не надано.

Таким чином, оцінюючи докази по
справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення зустрічного позову з огляду на його
документальну недоведеність, та ухвалив правильне рішення про відмову в його
задоволенні.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, рішення суду, в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, - скасуванню з ухваленням в
цій частині нового рішення про відмову в задоволення цих вимог.

На підставі ст.ст.814,821,825 ЦК України, керуючись
ст.ст.303,304,307,309,313,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нахімовського районного суду м.Севастополя від 20 червня 2008р. в
частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні власністю та виселення скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом  двох місяців з дня набрання
законної сили.

Головуючий:       /підпис/            В.П.Клочко

Судді:            /підписи/           Т.П.Колбіна

Н.Г.Алєєва

Копія вірна

суддя Апеляційного суду

міста Севастополя
Т.П. Колбіна