Справа № 22-1078/08
Голов. в 1 інст-Кухарець В.М.
Доповідач-Василевич В.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2008 року
м.Рівне

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді-Собіни І.М.

Суддів: Василевича ВС., Шеремет А.М.

при
секретарі Чалій Н.О.

з
участю представника виконавчого комітету

Рівненської міської ради Барциковської Т.В.,

відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

третьої
особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 9 червня 2008 року у
справі за позовом виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа на
стороні позивача-ОСОБА_3 доОСОБА_2 та ОСОБА_1
про визнання  договору
купівлі-продажу частини квартири недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від  9 червня 2008 року відмовлено в
задоволенні позову виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа
на стороні позивача-ОСОБА_3  доОСОБА_2 та
ОСОБА_1,  третя особа-приватнй нотаріус
Рівненського міського нотаріального округу Кострикін В.І. про визнання договору
купівлі-продажу частини квартири недійсним.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_3-законний  представник  неповноліт-

ньої дочки ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій доводить про незаконність
та необгрунтованість рішення через порушення судом норм матеріального права та
невідповідність висновків обставинам справи.

Вказує, що вона з донькою згідно
договору найму являється користувачем
45 відсотків квартири АДРЕСА_1. Решта 55 відсотків цієї квартири
належала ОСОБА_2, яка 1 серпня 2007 року продала цю частку ОСОБА_1.

Оскільки коридор, туалет, ванна,
дві комори знаходились у їхньому з донькою та відповідачкою спільному
користуванні, то для укладення договору купівлі-продажу необхідна була згода
органів опіки і піклування. Проте цю вимогу закону суд не врахував як і не
врахував того, що до складу проданої частини входить також і балкон, вихід на
який можливий тільки через кімнату, якою вона користується разом з донькою.

По наведених підставах просить
рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку
про наступне.

Як видно з матеріалів справи та як
встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 була власником 55 відсотків частини
квартири АДРЕСА_1, а наймачем іншої частини - ОСОБА_3 разом із своєю
неповнолітньою донькою ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1.

В даній квартирі кухня, коридор,
ванна, вбиральня, 2 комори та балкон знаходились у спільному користуванні
ОСОБА_3, її  неповнолітньої доньки
ОСОБА_4 та ОСОБА_2

1 серпня 2007 року  ОСОБА_2 продала належну їй ідеальну частку
квартири - 2 жилих кімнати та половину місць загального користування -  ОСОБА_1. Цей договір посвідчено нотаріально
(а.с-5).

Постановляючи рішення, суд
виходив з того, що таким договором права неповнолітньої ОСОБА_4 не порушено,
оскільки вона не являлась ні власником, ні користувачем відчужуваної частки
житла.

З таким висновком колегія суддів
погоджується. Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір”ю у спірній квартирі
в кімнаті житловою площею 16,9 кв.м., зберігаючи при цьому право на
користування іншими нежитловими приміщеннями. З укладенням оспорюваного
договору такого права вона не втрачає.

Власником 45/100 спірної  квартири являється орган місцевого
самоврядування, тобто Рівненська міська рада, а неповнолітня ОСОБА_4 є членом
сім”ї наймача, якою є її мати. Отже, в даному випадку йдеться про спільну
часткову власність міської ради та ОСОБА_2, яка вправі була розпорядитись
належною їй на праві власності ідеальною часткою.

За встановлених обставин справи
немає підстав вважати,що на відчуження відповідачкою ОСОБА_2 належної їй в
квартирі ідеальної частки необхідною
була  згода органу опіки та
піклування.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом норм матеріального права не заслуговують на
увагу, оскільки цього з матеріалів справи не вбачається. В даному випадку немає
підстав вважати, що були порушені положення ст. 319 ЦК України, за змістом якої
власник  має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому колегія суддів не
вбачає при укладенні угоди порушення моральних засад суспільства.

Враховуючи, що рішення суду
ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи
апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують
підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

На підставі наведеного, керуючись
ч.1 ст.307, ст.308, ст.ст. 313-315  ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 9 червня 2008 року залишити без зміни.

Ухвала рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту   її   проголошення та може бути оскаржена  в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання
нею чинності.

Головуючий
суддя-                        Собіна І.М.

Судді:
Василевич В.С.

Шеремет С.С.