Справа № 22ц-2003/2008                                     Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Лакіза Г.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2008 року
м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області  у складі:

головуючого: Коренькової
З.Д.

суддів: Лакізи Г.П., Шевченка В.М.

при секретарі: Марченко
О.О.

з участю - позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_4, їх
представника ОСОБА_5, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника адвоката
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_4 на рішення Городнянського районного
суду від 24 вересня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення матеріальної і моральної шкоди, за зустрічними позовами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Городнянського районного суду від 24 вересня 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 942 грн. 23 коп. і моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.; зустрічний позов ОСОБА_2
задоволений частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1000 грн.; зустрічний позов ОСОБА_3  задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1000 грн.; зустрічний позов
ОСОБА_4  задоволений частково, стягнуто з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1000 грн.; також
стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 по 12 грн. 75 коп. судового збору
з кожної на користь держави та по 0 грн. 38 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погодившись з рішенням суду,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись з апеляційними скаргами.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить
рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1600 грн. витрат на правову
допомогу, 1844 грн. 48 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, а
у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити. При цьому
ОСОБА_1 посилається на те, що суд ухвалив рішення всупереч положень ст.ст. 213,
215 ЦПК України, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не
дав належної оцінки дослідженим доказам та порушив норми процесуального права. Зокрема,
не було взято до уваги ті факти, що ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не довели факту
спричинення їм як матеріальної, так і моральної шкоди. Їх твердження щодо
нанесення тілесних ушкоджень спростовуються тим, що невідомо, де вони
знаходились після бійки, адже лише через два дні відповідачі звернулись до
лікарні за наданням медичної допомоги. Не підтвердила ОСОБА_3 факт звернення до
лікарні з приводу струсу головного мозку, оскільки оригінали документів, які б
могли підтвердити зазначене, в судове засідання не подавались. Стягнувши
моральну шкоду на користь ОСОБА_2, суд не звернув уваги на те, що причинний
зв'язок між діями ОСОБА_1 та завданою шкодою відповідачами не доведений,
оскільки в зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 вказувала на те, що від нанесеного
працівником міліції удару вона сильно вдарилась головою. Отже, не відомо, чиїми
діями спричинена шкода останній. ОСОБА_1 вважає, що суд повинен був стягнути н
користь матеріальну шкоду в сумі 1844 грн. 48 коп. і моральну шкоду в сумі
20000 грн., оскільки нею було доведено факт спричинення матеріальних збитків та
моральних страждань, пов'язаних з отриманою травмою, через яку вона тривалий
час лікувалась. Вона є інвалідом 3 групи з дитинства, а тому завдання шкоди
здоров'ю також негативно вплинуло на перенесену в ранньому дитячому віці травму
спини. Також, вважає, що суд в порушення норм процесуального права не стягнув
на її користь 1600 грн. витрат, понесених на правову допомогу.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення і ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1600 грн.
витрат на правову допомогу і 20000 грн. моральної шкоди, а у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовити. Доводи її апеляційної скарги
також зводяться до того, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення
для справи, дослідженим доказам дав неправильну оцінку, та порушив норми
процесуального права. Зокрема, суд не взяв до уваги, що ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3
не довели факту спричинення їм моральної шкоди. Не звернув уваги суд і на
роз'яснення Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, не з'ясував, чим підтверджується
факт заподіяння моральних та фізичних страждань та втрат немайнового характеру.
Необґрунтованою вважає також відмову суду в частині вимог про стягнення витрат,
понесених на правову допомогу, адже нею було надано достатньо доказів на
підтвердження понесення таких витрат.

Ухвалюючи рішення по даній справі,
суд першої інстанції виходив з того, що 06.04.2008 року в барі „Вега” м.
Городня під час обопільної бійки, яка сталась між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з одного
боку, і ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з іншого боку, всі вказані особи отримали тілесні
ушкодження, а тому прийшов до висновку, що всі позивачі мають право вимагати
одна від одної відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди.

Вислухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційних скарг та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 06.04 2008
року в барі „Вега” в м. Городня Чернігівської області між ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 сталася бійка, в результаті якої всі зазначені особи отримали
легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. За даним фактом
Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області була проведена перевірка,
за результатами якої 16.04.2008 року була винесена постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за
відсутністю в їх діях складу злочину, та було прийнято рішення про притягнення
зазначених осіб до адміністративної відповідальності на підставі ст. 173 КупАП
(а.с.199). За результатами розгляду адміністративного матеріалу про притягнення
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до відповідальності за ст.173 Кодексу
України про адміністративні правопорушення, судом було встановлено, що вказані
особи на ґрунті особистих неприязних стосунків в присутності громадян вчинили
сварку, а потім бійку в громадському місці, і вчинили дрібне хуліганство.
Постановою Городнянського районного суду від 29.05.2008 року у справі ОСОБА_1
та ОСОБА_4 піддані штрафу в розмірі 55 грн. кожній, а до ОСОБА_3 та ОСОБА_7
застосовані заходи впливу, передбачені ст.24-1 КУпАП - суворі догани
(а.с.48-51). Зазначена постанова була змінена лише в частині уточнення анкетних
даних  ОСОБА_7 і ОСОБА_3, а в іншій
частині залишена без змін постановою першого заступника голови апеляційного суду
Чернігівської області від 4 липня 2008 року (а.с.206-208).

Також 25.04.2008 року була винесена постанова про відмову у порушенні
кримінальної справи за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 працівником
Ріпкинського РВ УМВС ОСОБА_8 за відсутністю події злочину (а.с.32).

Згідно зазначених доказів, які є
належними, допустимими та достатніми для правильного вирішення справи, суд
першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що всі
особи, які заявили позовні вимоги по даній справі, допустили протиправні дій, в
результаті яких всі вони отримали легкі тілесні ушкодження: ОСОБА_1 отримала
тілесні ушкодження внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_2 і ОСОБА_3; ОСОБА_2
- внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_1 і ОСОБА_4; ОСОБА_3 - внаслідок
протиправних дій з боку ОСОБА_1 і ОСОБА_4, та ОСОБА_4 - внаслідок протиправних
дій з боку ОСОБА_2 і ОСОБА_3, і відповідно до зазначених обставин, кожна з них
на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України має право на відшкодування завданих матеріальних
збитків та моральних страждань, у доведеному відповідними доказами розмірі.

Таким чином, суд першої інстанції
дав належну оцінку правам та обов'язкам сторін, які виникли по даній справі в
зв'язку з бійкою, яка сталась між
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 06.04.2008р.

При подачі позову ОСОБА_1 просила
стягнути на свою користь 1844 грн. 48 коп. понесених матеріальних збитків, але
суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в цій
частині лише на 942 грн. 23 коп., оскільки відшкодуванню підлягає лише вартість
ліків, придбаних  відповідно до медичних
призначень для лікування саме тілесних ушкоджень, отриманих 06.04.2008р. та їх
наслідків, тобто з врахуванням вартості лише тих ліків, які належать до
предмета доказування по даній справі.

Вимоги ОСОБА_1 відшкодувати витрати на придбання бензину для автомобіля в
розмірі 111 грн. 96 коп. та витрати на оплату вартості проїзду в розмірі 200
грн. суд обґрунтовано не задовольнив, адже ОСОБА_1 не надала доказів того, що
ці витрати були зроблені саме для відновлення її порушеного права. Вимоги про
стягнення витрат, понесених на благодійні внески та касове обслуговування суд
також обґрунтовано не задовольнив, адже ці витрати здійснюються особою лише за
власним бажанням, і чинне законодавство не передбачає обов'язковості таких
витрат під час лікування у лікувальному закладі.

В частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди всім
позивачам, суд, визначаючи її розмір, виходив саме із засад розумності,
справедливості та виваженості, з врахуванням роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди”, та прийшов до вірного висновку про необхідність
стягнення 1000 грн., оскільки заявлена сума відшкодування - 20000 грн. - є
завищеною, та не відповідає обсягу та глибині
фізичних та душевних страждань позивачів по справі.

Як визначено у ст. 56 ЦПК правову
допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має
право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.
Особа, яка надає правову допомогу, має право лише знайомитися з матеріалами
справи, роботи з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, та
бути присутньою у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 брала участь у справі як
представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4, представляла їх інтереси на підставі
довіреностей, виданих директором приватного підприємства „Дукар” ОСОБА_5
представляти інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
№ 41 від 23.05.2008 року (а.с.41) та № 48 від 18.06.2008 року (а.с.118).
Крім того, предметом договору, укладеного між ОСОБА_1 і ПП „Дукар”, та між
ОСОБА_4 і ПП „Дукар” (а.с.38-39, 116-117, 123-124) є представництво інтересів
довірителів не тільки в судах, але і перед третіми особами, в державних
установах і організаціях, кооперативних, громадських організаціях, в
правоохоронних органах та органах прокуратури, міліції, дізнання і слідства,
виконавчої служби, нотаріату, Державтоінспекції, страхування, а також  в інших установах, організаціях і
підприємствах усіх форм власності.

До участі у справі як особа, яка надає правову допомогу на підставі ст.56
ЦПК України, ухвалою суду ОСОБА_5 не допускалась, заяви позивачів про її допуск
до участі в справі саме на підставі ст.56 ЦПК України, відсутні.

Цивільний процесуальний кодекс України не відносить до судових витрат
витрати за послуги представника в суді.

За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 у стягненні на їх користь по 1600 грн. витрат, понесених на правову
допомогу.

Зважаючи на наведене вище, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що рішення Городнянським районним судом по
даній справі ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права,
і що доводи апеляційних скарг правильності висновків вказаного судового рішення
не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325
ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Городнянського
районного суду від 24 вересня
2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:                                               Судді: