Справа № 2-410/08
М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
районний суд у складі: головуючого судді: Грищенко В. М. при
Демченко О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
про відшкодування моральної шкоди, -
28.08.2007 р. між Відповідачем  - ОСОБА_2, та Позивачем -
був підписаний  попередній договір
домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1
- ОСОБА_3  отримала від позивача завдаток
10 100 (десять тисяч сто) гривень в рахунок майбутніх платежів за
купівлі - продажу вищезгаданого домоволодіння, в підтвердження зобов'
та в забезпечення його виконання. Даючи пояснення суду, цей факт не
відповідачка і він знайшов підтвердження в матеріалах справи.
підтвердження одержання зазначеної суми грошей сторони підписали (уклали)
- попередній договір купівлі-продажу домоволодіння  від
ОСОБА_3 зобов'язалась продати позивачу вказане домоволодіння
28.10.2007р. за 404 000 (чотириста чотири тисячі) гривень, та виконати всі
попереднього договору. При укладенні Угоди - попереднього договору
домоволодіння, та при відмові відповідачки укласти основний
крім позивача, також були присутні свідки - представники ТОВ фірми
Поляков О.В. та ОСОБА_4 На момент звернення до суду з
ОСОБА_3 грошову суму завдатку у розмірі 10 100 (десять
сто) гривень, повернула (сплатила) позивачу. Але, не сплаченими
суми які підлягають сплаті відповідно до п. 8 попереднього договору,
ст. 570-571 ЦК України, тобто сума в розмірі завдатку 10 100 (десять тисяч
гривень та 2,5% від ціни погодженої п. 4 попереднього договору яка складає
100 (десять тисяч сто) гривень.
чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи,
до умов попереднього договору, сума яка підлягає сплаті на користь
складає: 20 200 (двадцять тисяч двісті) гривень. ОСОБА_3
заперечує проти такого висновку суду, однак проти позову заперечує,
на те, що повернутий нею завдаток звільняє її від обов'язків по
договору, тому вона зазначену грошову суму не сплатила, у судовому
пояснила, що укласти основний договір відмовилась за власною
Добровільно виконати свої грошові зобов'язання
розсуду.
розвитку цивільного обороту характерною є ситуація, коли укладенню угоди
тривалі переговори сторін. Оскільки такі переговори можуть бути зв'
з витратами для сторін, вони мають бути зацікавленні у становленні чітких
відносно укладення договору по закінченні цих переговорів. Функцію
гарантії може виконувати попередня угода, яку і уклали сторони по справі.
розгляді справи, крім зазначених нижче посилань на правові норми, Суд
до уваги норми статей 202-236, 635, відповідно до яких попередній
повністю відповідає нормам ст. 635 ЦК України. Відповідно до матеріалів
справи,
істотні умови основного договору були викладені у попередньому
Попередній договір укладений в письмовій формі.
Суд
встановив, що попередня угода не мала ознак фіктивності, удаваності, впливу
становища, не була укладена під впливом насильства та обману, помилки,
угода не  порушує публічний порядок, та
немає інших ознак, які роблять угоду
або недійсною в межах діючого законодавства України. Попередня угода
дієздатними сторонами, які в момент її укладання усвідомлювали
своїх дій, та могли керуватися ними. В судовому засіданні відповідачка
суду, що її дії, та дії позивача були спрямовані на придбання, зміну
припинення громадянських прав та обов'язків. Це були узгоджені дії сторін
Укладена попередня угода не суперечила актам цивільного
та моральним принципам суспільства. Ця угода є правомірною, та
Судом дійсною, оскільки сторони домовились з усіх істотних умов
що підтверджується письмовими доказами, та відбулося часткове
договору, також  суд прийняв до уваги
відсутність вище наведених
передачі коштів у розмірі 10 100 (десять тисяч сто) гривень позивачем -
і факт одержання зазначеної вище суми
ОСОБА_2, відповідно до матеріалів справи
ТОВ “Бордо”),   підтвердили свідки:
Поляков О.В. та ОСОБА_4
т. ж. підтвердили факт власноручного і добровільного  підписання
договору купівлі-продажу домоволодіння ОСОБА_2,
те що вона у їхній присутності зробила вищевказані дії і поклала на себе
відповідно до умов попереднього договору. Крім того, вони
що на  момент звернення до суду, названі
сплаті на  користь позивача у розмірі: 20
гривень, відповідачкою  не сплачені. Тобто
грошові зобов'язання
ОСОБА_2. не виконала належним чином.
відповідності до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України взяті на себе зобов'язання
виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов
Однобічне відмовлення від виконання зобов'язання чинним
матеріали справи, заслухавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, представників сторін,
пояснення позивача та відповідача суд прийшов до
ОСОБА_3 нанесли позивачу - ОСОБА_1
матеріальний збиток, який  суттєво
похитнув його фінансове становище,
існує вже тривалий час, майно ОСОБА_2. могло бути продане або
в будь який час по зобов'язанням членів її
родини та в погашення
боргів, відповідачка протягом тривалого часу не мала наміру виконати
по поверненню коштів навидь частково, крім вказаної вище суми
у розмірі 10 100 (десять тисяч сто) гривень. Суд вважає, що позивні
ОСОБА_1 обґрунтовані, та підлягають задоволенню
повному обсязі з наступних підстав.
-   була заподіяна не тільки майнова, але
(немайнова) шкода. Принцип відшкодування шкоди в повному обсязі
також компенсацію і моральної шкоди. При цьому, якщо моральна шкода
разом з майновою, компенсація моральної шкоди відбувається разом з
майнової шкоди, але суд розглядає справу в межах заявлених
вимог. Якщо ж заподіяна тільки моральна шкода, компенсація її
незалежно від заподіяння майнової шкоди.
погляд Суду, суть компенсації моральної шкоди в цій справі полягає в тому,
з одного боку, максимально зм'якшити вага моральної або фізичної травми,
шкоди і тим самим сприяти більш повному захистові інтересів особистості,
з іншого боку - зробити виховний вплив на причинителя шкоди - відповідачки,
саме на неї тягар тих витрат, що поніс потерпілий тобто - позивач.
обов'язок причинителя шкоди відшкодувати моральну шкоду розглядається
Судом
як цивільно-правова санкція, обумовлена і застосована до відповідачки.
того, Суд бере  до уваги, звичайні
життєві потреби, яких позивач
через понесені майнові та немайнові збитки.
п. 3 постанови № 4  Пленуми Верховного
Суду України від 31.03.1995р. «Про
судову
практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»
що моральна шкода може виражатися, зокрема: у применшенні честі,
престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з
здоров'я, у порушенні права власності (у тім числі
прав, наданих споживачеві, інших цивільних прав, у порушенні
життєвих зв'язків   через неможливість
продовження активного
життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, при настанні інших
дає підстави Суду дійти висновку, що тим самим передбачається необхідність
позивачем применшення своїх прав і виникнення в цьому зв'язку
само-оцінок, що він довів в судовому засіданні в повному обсязі.
Суд
підкреслює, що згідно з нормами діючого
ЦК України поняття «моральна шкода
наявність факту душевних або фізичних страждань. Тобто позивач може
якому завдано моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання
виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму або
страждання у виді негативних змін біологічного функціонування
Таким чином, про наявність моральної шкоди можна говорити, якщо в
дій відповідачки усвідомлюються позивачем - ОСОБА_1 як
зміни в душевно-емоційному (соціальному), психічному або фізичному
або він перетерплює фізичні страждання.
Наведене вище повністю доведено
та знайшло підтвердження в матеріалах справи, та при допиті свідків:
керівник підприємства де працює позивач та ОСОБА_6-
двох малолітніх дітей, які в наслідок певних дій залишилися на її руках,
по справі при допиті в судовому засіданні показали тяжку картину
надлому особистості позивача в динаміці його розвитку.
Суд
має на увазі, що факт применшення майнових благ усвідомлений позивачем і,
в його розсуді, викликає фізичні і
же страждань, на думку суду, звичайно є не відсутність визначених
благ саме по собі, а зміна соціального стану або самооцінки людини
применшення майнових благ. А крім того, моральна шкода, заподіяна
особистих немайнових благ, скоріш всього ,може в майбутньому
у визначних майнових втратах.
Постанова
№ 4 Пленуми Верховного Суду України від 31.03.1995р. та норми ЦК

України
на погляд Суду містять докладний, але не вичерпний перелік дій

(бездіяльності),
що порушують права громадянина і заподіюють йому моральні або

фізичні
страждання і тому може бути розширений з урахуванням конкретних

обставин
справи.

У
відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті

обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог  і заперечень.

Позивач
повністю, та беззаперечно довів наступне: заподіяна шкода при

визначених
обставинах і конкретній особі, тобто позивачеві, ступінь перетер

плювання
їм фізичних і духовних страждань і в чому вони виражаються, причинно-

наслідковий
зв'язок між заподіянням шкоди і наступившими фізичними або

духовними
стражданнями, розмір компенсації шкоди.

Приймаючи
рішення по справі, відповідно до норм ст. 61 ЦПК України суд прийняв

до
уваги обставини які визнали сторони, та ті які не потребують доказування.

Цивільне
законодавство, встановлюючи обов'язок причинителя шкоди відшкодувати

моральну
шкоду потерпілому, не розкриває суті моральної шкоди. З норм ЦК

України
напрошується висновок, що моральною шкодою є «фізичні і духовні

страждання»
потерпілого, що виникають з вини причинителя шкоди і логічно

зв'язані
з його діями. Суд, враховуючи судову практику по цій категорії справ,

та
враховуючи обставини розглядаємої справи виходить з того, що під моральною

шкодою
варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних або

фізичних
страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі

незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Фізичні
страждання позивача полягають у випробовуваній їм болю, безсонню,

незручностях,
що є наслідком нанесення йому травми, що призвело до втрати

здоров'я.
Під душевними переживаннями і стражданнями, заподіяними здоров'ю

позивача,
суд розуміє випробовуване їм почуття ущербності, неповноцінності,

сорому,
страху, безпорадності, приниження, у переживанні дискомфортного стану

взагалі,
невдоволення від того, що він позбавився визначених життєвих зв'язків,

можливості
нормально пересуватися, бачити, чути, повноцінно сприймати

навколишній
світ, займатися своєю професійною діяльністю, поширенні   зведень

особистого
життя і т.п.

Душевні
страждання через заподіяний позивачу майнової шкоди   виражаються в

незручностях,
зв'язаних з не придбанням саме цього домоволодіння,   і

неможливістю
в результаті цього задовольнити культурно-побутові потреби, а

також
у турботах по веденню переговорів із причинителем шкоди, і необхідності

звертання
з позовом до суду і т.д. У ст. 1167 ЦК утримується пряма вказівка на

те,
що моральна шкода, заподіяна фізичній особі або юридичній особі діяннями

іншої
особи, що порушує їхні законні права, відшкодовується особою, що

заподіяла
шкоду. Порушення законних прав, зазначених у законі осіб, завжди є

протиправним.
Тому позивач  безспірно довів факт
порушення його законних прав,

а  у відповідача виникло зобов'язання по відшкодуванню
моральної шкоди. Крім

того,
слід додати, що протиправні дії виявляються або у формі дій, заборонених

законом,
або у формі бездіяльності, що є невиконанням покладених на особу

обов'язків.
Невиконання юридичного обов'язку також може порушувати норми як

об'єктивного,
так і суб'єктивного права особи.

Суд
вважає, що  причинно-наслідковий зв'язок
між діями причинителя і шкодою, що

наступила
- необхідна умова будь-якої юридичної відповідальності, і вона

повністю
доказана позивачем. Судова практика по справах даної категорії

показує,
що визначення причинного зв'язку зводиться до виявлення причинно-

наслідкової
залежності між поводженням причинителя шкоди, що порушує законні

права,
і наслідками, що наступили - моральною шкодою.

Виходячи
з положень ст. 1167 ЦК , провина причинителя моральної шкоди

передбачається
(резюмується), тобто причинитель шкоди звільняється від його

відшкодування
лише в тому випадку, якщо доведе, що шкода заподіяна не по його

провині.
Із матеріалів справи, пояснень відповідачки, та її представника Суд не

вбачає,
що відповідачкою доведено, що шкода заподіяна не по її провині.

Нормами
ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної

шкоди
визначається судом у залежності від характеру правопорушення, глибини

фізичних
і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або

позбавлення
його можливості їхньої реалізації, ступеня провини особи, яка

нанесла
моральний збиток, якщо провина є підставою для відшкодування, а також з

урахуванням
інших обставин, що мають істотне значення. При визначені розміру

відшкодування
Суд враховував вимоги розумності і справедливості. Цей перелік

критеріїв
доповнюється постановою № 4 Пленуми Верховного Суду України від

31.03.1995р.,
у якому вказується, що необхідно враховувати: «у кожнім

конкретному
випадку ступінь провини відповідача», «стан здоров'я потерпілого,

вага
заподіяної травми, наслідку тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у

його
життєвих і виробничих зв'язках, ступінь зниження престижу, ділової

репутації
(останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу

і
зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, намірів з якими діяв

причинитель
шкоди і т.д.)».

Позивач
при розрахунку моральних збитків, які підлягають відшкодуванню,

використовував
загально відому формулу та метод проф. Ерделевського А.М.

яка(який),
на погляд Суду повністю придатна до використання, виходячи з

обставин
розглядаємої справи. Суд ретельно розглянув інші методи розрахунку

моральної
шкоди т. як: метод Дягтерева С.Л., Ломоносова Е.М., метод Голубева К.

И.
та Нарижного С.В. та інш., та прийшов до висновку про доцільність

використання  позивачем метода проф. Ерделевського А.М.

Суд
виходить з того, що у цивільному праві України застосовується система

генерального
делікту, відповідно до якої всяке заподіяння шкоди передбачається

протиправним
і тягне обов'язок причинителя відшкодувати цю шкоду, якщо тільки

він
не доведе свою правомочність на його заподіяння. У відповідності до ЗУ

“Основи
законодавства України про охорону здоровя” від 19.11.1992р. : “Здоровя

-
це стан повного фізичного, душевного та соціального благополуччя, а не тільки

відсутність
хвороб, та фізичних дефектів”. Все вище наведене є безспірною

підставою
для судового захисту  порушених прав  громадянина України -

ОСОБА_1,
та задоволення позову в повному обсязі.

Тому
на підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 3, 28, 29 Конституції

України
ст.ст.3, 7, 15, 26, 27, 31, 38, 42, 61, 63-65, 88, 109, 118, 119, 151,

152,
153, 213, 224 ЦПК України, ст.ст.23, 202, 526, 527, 530, 570-571, 625,

1046,
1049, 1050, 1166, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду № 4

від
31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування

моральної
(немайнової) шкоди», суд, -

В
И Р І Ш И В:

Стягнути
з відповідача, ОСОБА_2, на   користь
ОСОБА_1 24 192 (двадцять чотири тисячки сто дев'яносто дві)

гривні,  як відшкодування моральної шкоди заподіяної
позивачу.

Стягнути
з відповідача, ОСОБА_2, на   користь
ОСОБА_1 сплачене державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп., та витрати

на
інформаційно - технічне забезпечення в розмірі 7 грн. 50 коп.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний

районний
суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної

інстанції
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:

В. М. Грищенко