РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008р.                                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

Головуючої:
Вакарук В.М.,

Суддів: Бойчук
І.В., Меленко О.Є.

Секретаря Юрків
І.П.

Апелянта
ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2.

Позивача
ОСОБА_3. та його представника ОСОБА_4.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, третьої особи без
самостійних вимог на стороні позивача - Яремчанської міської ради до ОСОБА_1про
визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку,
зобов"язання повернення захопленої частини земельної ділянки та усунення
перешкод в її користуванні шляхом знесення самовільно збудованої літньої кухні
і огорожі та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Яремчанського міського суду від 25 грудня 2007 року, -

встановила:

Рішенням
Яремчанського міського суду від 25.12.2007
року частково задоволено позов ОСОБА_3.,
визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_5., зобов"язано його не чинити позивачу перешкоди в
користуванні земельною ділянкою та знести самовільно збудовану літню кухню та
огорожу, які знаходяться на землі ОСОБА_3. та повернути йому захоплену частину
земельної

Справа
№22-ц-349/08р.                                          Головуючий
у 1 інстанції
Гандзюк Д.М.

Категорія 33                                                             Доповідач
Вакарук В.М.

2

ділянки, а також стягнуто з відповідача в користь
позивача 5000 гривень
моральної шкоди. В решті позовних вимог -
відмовлено.

На дане
рішення ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом
першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, невідповідність
висновку суду фактичним обставинам справи. Суд не взяв до уваги його доводів з
приводу правомірності видачі йому Державного акту про право власності на землю
та законності будівництва літньої кухні на своїй земельній ділянці, а висновок
суду щодо захоплення ним спірної земельної ділянки не ґрунтується на зібраних
по справі доказах. Тому просив рішення суду скасувати та постановити нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Апелянт
та його представник доводи скарги в засіданні апеляційного суду підтримали.

Позивач
та його представник доводів скарги не визнав. Представник Яремчанської міської
ради в судове засідання не з"явився, хоча був повідомлений про день та час
розгляду справи у встановленому законом порядку.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3.,
суд першої інстанції виходив з того, що відповідач захопив частину земельної
ділянки позивача, на якій самовільно побудував літню кухню і даний факт
підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема висновком судової
земельно-технічної експертизи.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної
скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є власниками суміжних
земельних ділянок по АДРЕСА_1, де позивачу належить 0, 05 га, а відповідачу - 0, 11 га землі. Із
матеріалів справи вбачається, що при передачі відповідачу у власність земельної
ділянки в 1994 році не
було дотримано вимог ст.
17 ЗК України та положень Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації
і зберігання державних актів про право власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на право тимчасового користування землею /в ред.. 1993 p./ і які були
чинними на той час, внаслідок чого технічна документація до Державного акту на
право власності на землю не виготовлялась та відсутній акт встановлення та
погодження меж . Тому суд
обґрунтовано з

3

цих підстав визнав недійсним виданий ОСОБА_1. Державний
акт про право власності на земельну ділянку, площею 0, 11 га.

В
судовому засіданні знайшов підтвердження факт самовільного захоплення
відповідачем частини земельної ділянки позивача та самовільного будівництва на
ній літньої кухні, про що свідчать зібрані по справі докази: висновок судової
земельно-технічної експертизи, акт перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, висновок спеціалістів Івано-Франківського облдержземінспекції,
графічні схеми і додатки до них, акт розбивки будівель. Крім того, у
відповідача відсутній дозвіл про початок будівельних робіт літньої кухні/а.с.
13, 15, 16, 69, 82, 86-87, 133-136, 165/.

Таким
чином, суд першої інстанції при зазначених обставинах прийшов до правильного
висновку про те, що самовільно розміщена відповідачем літня кухня та огорожа на
земельній ділянці позивача створює перешкоди та порушує права останнього щодо
користування нею, а тому обгрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3. щодо
усунення перешкод в користуванні його земельною ділянкою, повернення її та
знесення самовільно збудованої літньої кухні та огорожі, а також стягнення
моральної шкоди.

Однак,
при визначенні розміру моральної шкоди суд, в порушення принципу розумності,
виваженості та справедливості стягнув надто великий розмір відшкодування,
належно його не обґрунтувавши. Тому колегія суддів, враховуючи всі зібрані по
справі докази та обставини справи, приходить до висновку про зміну рішення суду
в цій частині та зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 2000 гривень.

В решті
рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності його висновків.

Керуючись ст..
ст. 307, 309, 313-314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково, рішення Яремчанського
міського суду від 25 грудня 2007 року в частині
стягнення моральної

4

шкоди змінити, стягнути з ОСОБА_1в користь ОСОБА_3на
відшкодування моральної шкоди 2000
/дві тисячі/ гривень.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з часу набрання ним законної сили.