У Х В А Л А

І м е н е м    У к р а ї н и

23 травня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
відкритого акціонерного товариства „Хмельницький завод будівельних матеріалів”
(далі - ВАТ „Хмельницький завод будівельних матеріалів”)  про стягнення недонарахованої заробітної
плати, за касаційною скаргою  ОСОБА_1на рішення
апеляційного суду Хмельницької області від 10 січня 2008 року,

встановила:

У червні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до ВАТ „Хмельницький завод будівельних
матеріалів” про стягнення недонарахованої заробітної плати з травня 2003 року
по травень 2006 року в сумі 28 150 грн., посилаючись на те, що з серпня 1980
року по червень 2006 року працювала на підприємстві начальником відділу охорони
праці. У 1992 році був прийнятий Закон України „Про охорону праці”, який
прирівняв посади і оклади робітників та спеціалістів з охорони праці з
керівниками та спеціалістами технічного персоналу. Вважаючи, що її оклад був
набагато меншим за оклади керівників заводу, просила стягнути недонараховану
заробітну плату.

В ході розгляду справи ОСОБА_1. зменшила позовні вимоги та просила стягнути
з відповідача 18 050 грн., зазначивши, що згідно закону її оклад повинен
прирівнюватись до посадових окладів керівників основних виробничо-технічних
служб.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 10 січня 2008 року  зазначене рішення суду скасовано. Позов
ОСОБА_1задоволено частково. Стягнуто з до ВАТ „Хмельницький завод будівельних
матеріалів” на користь ОСОБА_13 тис. грн.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1. просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм матеріального
права  або порушення норм процесуального
права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для
скасування вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 10 січня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М. Барсукова