Справа
№2-472/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 квітня 2008 року

Ялтинський міський суд Автономної Республіки
Крим   у складі:

судді  - Романенко В.В.,

при
секретарі - Кириловій К.Ю.,

за
участю  адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ялта цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми,

В С Т А
Н О В И В:

Позивачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги,
просять суд стягнути з ОСОБА_4
вартість ремонтних робіт, проведених в квартирі  АДРЕСА_1 у сумі  23188 гривень та судові витрати.

Вимоги
мотивовані тим, що між нею та ОСОБА_4 07.12.2005 року було укладено договір
довічного утримання, за яким вона прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1  і зобов'язана була утримувати (доглядати)
ОСОБА_4  Рішенням Ялтинського міського
суду від 14 червня 2007 року, набравшим чинності,  договір довічного утримання на вимогу
відчужувача було розірвано. Однак, після укладення договору позивач виконала в
спірній квартирі ремонтні роботи, які вона не може відокремити і забрати на
вказану суму. За договором позивач
повинна була повернути ОСОБА_4 ту саму квартиру, яку вона передала у
власність, але повернута квартира зовсім інша, яка має значно вищі якісні
характеристики та експлуатаційні показники.

Відповідач позов
не визнала з тих підстав, що договір за рішенням суду розірваний з вини
позивача, ремонт у квартирі договором передбачений не був, крім того, ремонтні
роботи ОСОБА_2 виконала без погодження  з
нею, як самої необхідності робіт так і їх об'єму та вартості.

Вислухавши
сторони, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 07 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір
довічного утримання реєстровий № 6-1456, засвідчений державним нотаріусом
Першої Ялтинської державної нотаріальної контори О.В.Буханевич.  За умовами вказаного договору ОСОБА_4
передала, а ОСОБА_2 отримала  у власність
квартиру АДРЕСА_1 на умовах договору та зобов'язалася матеріально
забезпечувати, утримувати (доглядати) ОСОБА_4.

Рішенням Ялтинського міського суду від 14
червня 2007 року, набравшим чинності,
договір довічного утримання на вимогу відчужувача був розірваний у
зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не виконала належним чином взяті на себе договором
зобов'язання.

У відповідності
до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначеним
рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2 півроку робила ремонт у квартирі виходячи
з власних потреб, не рахувалася з інтересами ОСОБА_4, яка змушена була
проживати в квартирі під час ремонтних робіт. Суд критично оцінив ствердження
ОСОБА_2 про те, що проведення ремонту в спірній квартирі було умовою договору
довічного утримання, оскільки така умова в договорі відсутня, а якщо сторони в
подальшому дійшли згоди про проведення ремонту, то таке доповнення до договору
мало бути викладене письмово і нотаріально посвідчено у відповідності до п. 4.7
договору. ОСОБА_2 не довела належним чином факт погодження з ОСОБА_4 проведення
ремонтних робіт в квартирі в їх фактичному обсязі, оскільки представлений суду
кошторис не підписаний ОСОБА_4

Згідно з ст.756
ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з
невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором,
відчужував набуває право  власності на майно,
яке було ним передане і має право вимагати його повернення.

Правовими
наслідками розірвання договору довічного утримання передбачено, що  у разі
розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або
неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором,  витрати, зроблені набувачем не підлягають
поверненню.

Суд вважає, що
вимоги про стягнення витрат за проведений ремонт задоволенню не підлягають, так
як позивачем суду не доведено, що виконані ремонтні роботи були умістними та необхідними,
погодженими з ОСОБА_4, а не бажанням покращити свої житлові умови. В цьому
випадку суд вважає, що роботи виконані на розсуд ОСОБА_2 та ОСОБА_3, без
погодження об'єму робіт та витрат
(сміти) з ОСОБА_4, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача
таких витрат.

Посилання
позивача на ст.22 ЦК України про відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди безпідставні, так як зазначений закон передбачає
право особи на відшкодування у наслідок порушення її цивільних прав, а судом
встановлено, що ОСОБА_4 цивільних прав ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 не порушувала.

Таким чином,
розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно,
повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх
належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, з'ясувавши  усі обставини
справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень,  з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК
України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що вимоги позивача
необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Судові витрати
суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК Україні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 756 ЦК
України, ст.ст. 8, 10, 11,59, 60, 208, 209, 212, 214, 215   ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2,ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_4 про стягнення суми - відмовити.

На рішення суду може бути подана заява  про апеляційне оскарження до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд у строк 10 днів з дня проголошення рішення, та апеляційна
скарга до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через  Ялтинський міський суд у строк 20 днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набуває чинності після закінчення стоку
представлення заяви про апеляційне оскарження, якщо заява про апеляційне
оскарження не була представлена.

Суддя: