Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 березня
2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,
Лященко Н.П.,  Костенка А.В.,                                  Пшонки М.П.,
-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  Андріївської
сільської ради до Макарівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, третя особа -
Макарівський районний відділ земельних ресурсів, про визнання недійсними
державних актів на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою
ОСОБА_10, Макарівської районної державної адміністрації на рішення
Макарівського районного суду Київської області від  18 жовтня 2006 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22
березня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2005
року Андріївська сільська рада Макарівського району  звернулась у суд із позовом про визнання
недійсним розпорядження  Макарівської районної державної адміністрації від 7 лютого 2005 року № 85, посилаючись на те, що вказаним розпорядженням було надано земельні ділянки в приватну власність 28 громадянам за рахунок земель запасу Андріївської  сільської ради. Пізніше позивач, доповнивши свої позовні вимоги, просив суд визнати недійсними
державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, що видані  28 громадянам, відповідачам у справі.

Відповідно до
ухвали суду від 24 жовтня 2005 року вимоги
Андріївської сільської ради про визнання
недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки
виділені з адміністративної справи для розгляду в порядку цивільного
судочинства, провадження у справі зупинено до остаточного прийняття рішення
в  адміністративній справі.

Постановою
Макарівського районного суду від 26 жовтня 2005 року, залишеною без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 19 січня  2006 року,  позов Андріївської сільської ради
задоволено, розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 7
лютого 2005  року № 85  визнано протиправним і скасовано.

Позивач
просив суд визнати недійсними державні акти на право приватної власності на землю, видані 28 громадянам на підставі розпорядження Макарівської районної
державної адміністрації від 7 лютого 2005
року № 85, оскільки порушено права та інтереси територіальної громади села
Андріївки  й Андріївської сільської ради,
а також Макарівською районної державної
адміністрації при прийнятті розпорядження та передачі
земельних ділянок у приватну власність було порушено ст. 118 Земельного кодексу
України. Крім того, громадяни, яким земельні ділянки передані для ведення
особистого селянського господарства, не використовують землю за цільовим
призначенням.

Андріївська
сільська рада уточнюючи свої позовні вимоги посилалася на те, що судом визнано
недійсним розпорядження Макарівської районної
державної адміністрації від 7
лютого 2005 року № 85, яке було правовою підставою для видачі державних актів
на право власності на земельні ділянки
28 громадянам, а розпорядження від 7 лютого 2005 року № 84, що зазначено
в державних актах громадян, стосується інших питань і не може бути підставою
для видачі державних актів.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від                      18 жовтня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області від 22 березня                 2007 року, позов Андріївської
сільської ради задоволено.

ОСОБА_10 і  Макарівська районна
державна адміністрація звернулися з касаційною скаргою, в якій просять
скасувати ухвалені у справі рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на порушення судовими інстанціями норм
процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає  задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того, що постановою
Макарівського районного суду від 26 жовтня 2005 року, залишеною без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 19
січня  2006 року, позов Андріївської
сільської ради задоволено та визнано протиправним і скасовано розпорядження
Макарівської районної державної адміністрації від 7 лютого 2005
року № 85. Оскільки скасовано вказане вище розпорядження, то й державні
акти на право власності на земельні ділянки, видані на підставі розпорядження,
необхідно визнати недійсними.

Проте з такими висновками погодитися не
можна з таких підстав.

Як
убачається з касаційного провадження, ухвалою колегії суддів Вищого
адміністративного суду від 12 грудня 2007 року постанову Макарівського
районного суду
від 26 жовтня 2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Київської області від 19 січня
2006 року, якими позов Андріївської сільської ради задоволено та визнано
протиправним розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 7
лютого 2005  року № 85,  скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до довідки Макарівського районного відділу земельних ресурсів
від 15 листопада 2005 року спірна земля на момент прийняття розпорядження № 85
Макарівською районною державною адміністрацією не перебувала в комунальній
власності громади села Андріївка Макарівського району Київської області.

Згідно зі ст. 8 Закону України “Про
розмежування земель державної та комунальної власності” рішення про
розмежування земель державної та комунальної власності, які знаходяться за
межами населених пунктів, приймають обласні державні адміністрації. Свої
рішення вони лише погоджують з органами місцевого самоврядування.

З викладеного
вбачається, що Андріївська сільська рада не була власником землі, яка була
передана відповідачам, оскільки ніякого розмежування земель державної та
комунальної власності в Макарівському районі Київської області взагалі не
проводилось.

Судами помилково застосовано ст. 7 Закону України
“Про розмежування земель державної та комунальної власності” і зазначено, що
саме на підставі її положень Андріївській сільській раді належить право
комунальної власності на земельні ділянки, що були передані громадянам, а
також, що позивач як власник землі має право на підставі ст. 152 Земельного
кодексу України вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України та ст.
14 Закону України “Про розмежування земель державної та комунальної власності”
право комунальної власності на земельну ділянку посвідчується державним актом
на право комунальної власності на земельну ділянку, якого  в Андріївської сільської ради не було й не
могло бути, тому що на даний момент форма державного акта на право комунальної
власності на земельну ділянку навіть ще не затверджена Кабінетом Міністрів
України, що передбачає ст. 14 Закону України “Про розмежування земель державної
та комунальної власності”.

Земля, з якої громадянам були надані у власність земельні
ділянки, була державною власністю та не належала до комунальної власності.
Оскільки відповідно до ст. 1 Закону України “Про розмежування земель державної
та комунальної власності”, на який посилається у свою чергу позивач і суд, під
поняттям “розмежування земель державної та комунальної власності” слід розуміти
таке: розмежування земель державної та комунальної власності полягає в
здійсненні організаційно-правових заходів щодо розподілу земель державної
власності на землі територіальних громад і землі держави.

При викладених обставинах ухвалені у
справі рішення без змін залишатися не можуть і підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову Андріївської
сільської ради.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_10 та Макарівської районної державної
адміністрації задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2006
року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Київської області від 22 березня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Андріївської
сільської ради до Макарівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, третя особа -
Макарівський районний відділ земельних ресурсів, про визнання недійсними
державних актів на право власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення набирає законної
сили з моменту його оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка