Справа № 2-49/2008
Іменем         України
Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді:
при секретарі:                            Кравець
за участю відповідача:               ОСОБА_1.,
представників:                           ОСОБА_3.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Доманівка
цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії «Оранта» в особі Миколаївської обласної дирекції
до ОСОБА_1 про відшкодування завданого збитку в порядку регресу, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2,
Позивач ВАТ НАСК «Оранта» в особі Миколаївської обласної
дирекції звернулося до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1., посилаючись
на те, що 01 серпня 2006 р. між позивачем та відповідачем були укладені два
договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів, посвідчених полісами №ВА 5413113 та №ВА 5413114,
згідно яких була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1., як
власника транспортних засобів: автомобіля КАМАЗ 5300, д/н НОМЕР_1 та причепу
ГКБ-8328 д/н НОМЕР_2.
24 серпня 2006 р. на 302 км + 950 м автодороги Київ-Одеса
сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаних транспортних засобів
під керуванням відповідача та автомобіля БМВ 523І, д/н НОМЕР_3, належного
ОСОБА_2 Внаслідок ДТП автомобілю БМВ завдані пошкодження. За ствердженням
позивача ДТП сталася з вини ОСОБА_1. В результаті ДТП власнику транспортного
підтверджується звітами спеціаліста-автотоварознавця №ОЦВ/Д-16-07 від
02.02.2007 р. НАСК «Оранта» з додатками та ТОВ «Експерт Сервіс Південь» від
25.10.2006 р. з додатками. НАСК «Оранта» сплатила ОСОБА_2 страхове
до умов договору страхування), що підтверджується видатковим касовим ордером
Зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору
страхування, а саме: не повідомив протягом трьох робочих днів страховика про
ДТП, документально поважність несвоєчасного повідомлення не підтвердив, ДТП
сталася з його вини, оскільки він порушив п.31.1 Правил дорожнього руху,
позивач вважає, що має право регресної вимоги до нього, у зв'язку з чим
звернувся до відповідача з позовом про стягнення сплаченої ОСОБА_2 суми
страхового відшкодування в регресному порядку.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3. позов
підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. В обґрунтування
своєї позиції зазначив:
- що страхова компанія, сплачуючи ОСОБА_2 страхове
відшкодування як постраждалій особі, виходила з того, що на момент виплати
страхового відшкодування ОСОБА_1. було визнано винним у скоєнні ДТП;
- досліджені у судовому засіданні докази вказують на те,
що на момент ДТП автопоїзд під керуванням відповідача був перевантажений
приблизно на 5 т, тобто не відповідав технічним вимогам Правил дорожнього руху,
внаслідок чого і став можливим розрив шини та відрив стопорних кілець. Інших
причин відриву кілець у судовому засіданні, на його думку, не встановлено;
- відрив стопорних кілець, поки не доведене інше, міг
бути тільки наслідком невідповідності технічного стану транспортного засобу
вимогам Правил дорожнього руху, навіть за відсутності перевантаження;
- особа, яка здійснює діяльність, пов'язану з
експлуатацією джерела підвищеної небезпеки, відповідає за завдану нею шкоду,
якщо не доведе, що шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу
- ОСОБА_1. має нести відповідальність перед ОСОБА_2.
незалежно від наявності в його діях вини, оскільки причиною ДТП стало саме
відлітання стопорних кілець з належного відповідачеві транспортного засобу;
- відповідач страхову компанію про ДТП повідомив лише
05.09.2006 р., документи, що підтверджують поважність несвоєчасного
повідомлення не надав.
Враховуючи допущені відповідачем порушення, виплачена на
користь ОСОБА_2. сума страхового відшкодування має бути, на думку представника
позивача, стягнута в повному обсязі з відповідача.
Відповідач ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_4 у
судовому засіданні позов не визнали заперечували проти його задоволення в
Відповідач ОСОБА_1. суду пояснив, що триденний строк для
повідомлення страховика про настання ДТП порушив з поважних причин: після
фіксування ДТП він пізно вночі 25 серпня 2006 р. приїхав до пункту розгрузки -
причалу морського порту м.Одеса; через велику чергу на розгрузку зерна він не
мав реальної можливості для повідомлення страховика, оскільки не міг залишити
завантажений автомобіль без нагляду. Вантаж він здав лише 1 вересня 2006 р. 2-3
вересня були вихідними днями, 4 вересня 2006 р. він звернувся до завідуючої
Доманівським відділенням НАСК «Оранта» та повідомив про ДТП, заяву не написав
через відсутність бланку. І лише 5 вересня 2006 р. написав заяву про ДТП. Таким
чином, за виключенням неробочих днів, він пропустив 6 днів, 3 з яких через
вказані вище причини. Своєчасно надати довідку про здачу вантажу лише 1 вересня
2006 р., як доказ поважності причини несвоєчасного повідомлення про ДТП,  він надати не міг, так як отримав її лише 12
вересня 2006 р. Також, не визнаючи позов, відповідач посилався на те, що в ході
огляду транспортних засобів на місці ДТП ніяких технічних несправностей у його
транспортних засобів виявлено не було. У документах, що складалися на місці
ДТП, зафіксовані різні пункти Правил дорожнього руху, причому жоден з них він
не порушував. Постанова судді про визнання його винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на сьогоднішній
день скасована і провадження по справі закрите через відсутність в його діях
складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням вказаного ОСОБА_1. вважав безпідставним пред'явлений до
Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні,
заперечуючи проти задоволення позову, пояснила, що НАСК «Оранта», на її думку,
сплативши ОСОБА_2 страхове відшкодування, сама порушила умови договорів
страхування, укладених з її довірителем. По-перше, самі договори про
страхування між НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 не відповідають вимогам ст.16 Закону
України «Про страхування» в частині викладення прав та обов'язків сторін, відповідальності
за неналежне виконання умов договору. Страхувальник не ознайомлений зі своїми
правами, обов'язками та умовами відповідальності під розпис. По-друге, НАСК
«Оранта», надаючи її довірителю послуги в сфері страхування, обмежила його
права як споживача на отримання повної інформації щодо умов та обсягу послуг,
що надаються. Так, проводячи три огляди автомобіля БМВ у присутності власника
ОСОБА_2. ОСОБА_1. жодного разу про час та місце огляду будь-яким чином
повідомленим не був, а тому позивач у даному випадку позбавив відповідача права
заявити свої заперечення при огляді транспортного засобу. Також представник
відповідача зазначила, що ОСОБА_2., рухаючись з місця скоєння ДТП до
Любашівського РВ УМВС в Одеській області, а потім до м.Одеса на пошкодженому
автомобілі збільшив завдані збитки з власної вини. Позивач, на думку
представника, не довів, що ДТП трапилася з вини відповідача. Скасована ж
постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124
КУпАП, та закриття провадження відносно її довірителя через відсутність складу
адмінправопорушення є доказом відсутності вини відповідача, а тому позивач
взагалі не має права регресу до ОСОБА_1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2.,
будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився.

Заслухавши
пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши надані суду матеріали
справи, суд встановив, що між сторонами мають місце відносини у сфері
обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказані відносини регулюються Конституцією України,
Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України
«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів», Законом України «Про захист прав споживачів» та
іншими.

У судовому засіданні встановлено, що 01 серпня 2006 р.
між Миколаївською обласною дирекцією НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 строком дії до 01
вересня 2006 р. були укладені два договори обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про
що свідчать копії полісів №ВА 5413113 та №ВА 5413114, згідно яких була
застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1., як власника
транспортних засобів: автомобіля КАМАЗ 5300, д/н НОМЕР_1 та причепу ГКБ-8328
д/н НОМЕР_2.

24 серпня 2006 р. на 302 км + 950 м автодороги Київ-Одеса
сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаних транспортних
засобів під керуванням відповідача та автомобіля БМВ 523І, д/н НОМЕР_3,
належного ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами фіксації ДТП.

У протоколі огляду і перевірки технічного стану
транспортного засобу - причепу марки ГКБ д/н НОМЕР_2, належного ОСОБА_1., від
24.08.2006 р. будь-яких його пошкоджень та несправностей інших агрегатів та
механізмів не зафіксовано. Вказаний протокол, про що свідчить його копія,
складений у присутності двох понятих та водіїв ОСОБА_1. та ОСОБА_2., ними ж
підписаний. Ні з боку понятих, ні водіїв заяв та зауважень з приводу огляду та
складання протоколу не надходило.

Аналогічно складений і протокол огляду і перевірки
технічного стану транспортного засобу - автомобіля КАМАЗ д/н НОМЕР_1, належного
ОСОБА_1., від 24.08.2006 р., про що також свідчить його копія.

Як вбачається з мотивувальної частини копії постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи від 15.09.2006 р., ДТП сталася з вини
водія ОСОБА_1., який порушив п.31.1 та 2.3 Правил дорожнього руху України,
такий висновок у постанові не обґрунтований і суперечить вищевказаним
протоколам огляду, де не зазначені будь-які технічні несправності транспортних
засобів. Більш того, вказані протоколи не містять жодних даних щодо
пошкодженого колеса.

30.01.2007 р. постановою Доманівського районного суду
ОСОБА_1. було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП. 15.01.2008 р. постановою того ж суду постанова від
30.01.2007 р. скасована, а провадження відносно відповідача закрите через
відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стверджування представника позивача про те, що незважаючи
на закриття адміністративного провадження, відповідачем було допущено порушення
Правил дорожнього руху, а саме: перевантаження транспортних засобів, в результаті
чого сталася ДТП, суд не може визнати як належний доказ. Оскільки, таке
стверджування носить характер припущення, представник позивача не довів прямий
причинний зв'язок між перевантаженням транспортного засобу та настанням ДТП.
Пошкодження колеса могло мати місце і з незалежних від волі відповідача причин,
як то наїзд на будь-який колюче-ріжучий предмет (скло, цвях тощо), а тому суд
вважає, що настання ДТП в результаті перевантаження транспортного засобу
недоведене допустимими доказами.

Згідно копії довідки, виданої 24.08.2006 р. ІДПС
Любашівського взводу Конським В.П. ОСОБА_2, в результаті ДТП автомобіль БМВ
523І д/н НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження: розбито передній бампер, правий
диск лівого колеса, деформовано лівий поріг. Будь-які інші ушкодження не
зазначені.

З досліджених у судовому засіданні звіту №ОЦВ/Д-16-07
дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 02.02.2007 р. та висновку №596
експертного, автотоварознавчого дослідження, виконаного експертом ТОВ
«Експерт-Сервіс-Юг», зроблених на замовлення НАСК «Оранта» та ЗАТ «СК «Веско»
відповідно, вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля
БМВ-523І в результаті ДТП, на момент складання дослідження становить 14247 грн.
45 коп. Обидва висновки складені на підставі огляду автомобіля БМВ у
відсутність відповідача по справі.

Аналізуючи обидва вказані висновки, суд вважає їх такими,
що суперечать іншим матеріалам справи з тих підстав, що частина вказаних у них
пошкоджень виявлених на автомобілі носить характер видимих при зовнішньому огляді:
розбиті фари, спрацювавша подушка безпеки та ін. Зазначені у висновках видимі
пошкодження не відображені у вищезазначеній довідці  ІДПС від 24.08.2006 р., про спрацювавшу
подушку безпеки нічого не зазначено ні в документах при фіксації ДТП, ні в поясненні
ОСОБА_2., що дає підстави припускати про можливість  утворення зазначених у висновках пошкоджень
не в результаті ДТП, яка сталася 24.08.2006 р., а внаслідок руху власним ходом
автомобіля БМВ після ДТП чи за інших обставин.

Таким чином, аналізуючи встановлене в судовому засіданні,
суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п.22.1 ст.22 цього ж Закону при настанні
страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності
страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю,
майну третьої особи.

У п.32.1 ст.32 цього ж Закону зазначено, що страховик не
відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного
засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності
відповідно до закону.

Ст.38 вказаного Закону містить виключний перелік, який не
підлягає розширеному тлумаченню, обставин, за яких страховик після виплати
страхового відшкодування має право подати регресний позов. Дана стаття не
передбачає права регресної вимоги до страхувальника  щодо стягнення сплаченої на користь третьої
особи виплати, не пов'язаної з настанням страхового випадку.

Закон України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не
вказує як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування несвоєчасне
повідомлення про настання ДТП, проте така підстава передбачена ст.26 Закону
України «Про страхування» та ст.991 ЦК України.

Виходячи з наведених законодавчих норм, суд приходить до
висновку, що ДТП, що мала місце 24.08.2006 р., не була страховим випадком,
оскільки не встановлена наявність підстав цивільно-правової відповідальності
відповідача,  а відтак НАСК «Оранта» мала
право і не повинна була здійснювати страхову виплату ОСОБА_2 Страховик, не
переконавшись у настанні страхового випадку, не оцінивши належним чином докази
на його підтвердження, маючи підстави для відмови у страховій виплаті, вийшовши
за межі передбачених договором страхування умов, здійснив не передбачену договором
та Законом виплату третій особі, тим самим здійснив, так звану, компромісну
виплату, що не є підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування
збитку до страхувальника в порядку регресу.

Окрім цього, страхувальник ОСОБА_1. є споживачем послуг,
що надаються у сфері страхування НАСК «Оранта», і саме він, а не третя особа, є
стороною в договорі страхування, а відтак позивач повинен був інформувати його
про всі обставини справи у повному обсязі. Зважаючи на це, він мав право на
надання повної і вичерпної інформації стосовно послуг, що надаються. НАСК
«Оранта» порушила його права як споживача, не повідомивши ні про проведення
дій, що передували страховій виплаті третій особі, ні про її розмір, тим самим
позбавила його права щодо можливого досягнення згоди стосовно розміру виплати
ОСОБА_2

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що
позивачем не надані достатні докази в обґрунтування своїх вимог, а тому позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 11, 60, 209,212, 214, 215
ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» в особі Миколаївської
обласної дирекції до ОСОБА_1 про відшкодування завданого збитку в порядку регресу,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2, - в і д м о в и т и  в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку
до апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги
або шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.

Суддя                                                                                    А.В.Вадовська