Справа №22ц-3412/2007 року                      Головуючий суддя у 1 -й інстанції - Ткаченко Н.Ю.
Категорія - 21                                                                Доповідач - Краєві гна Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

10 травня року колегія суддів
судової палати по цивільним справам апеляційного суду    Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді                                       Гайдук В.І.

суддів                                                            Дерев'янко О.Г., Красвітної Т.П.

при секретарі                                               Кочковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній
скарзі  відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці на
рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2006
року за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці
про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з
відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 75000,0 грн. посилаючись
на те, що тривалий час  перебував у
трудових стосунках з підприємствами ВАТ "Павлоградвугілля". Рішенням
МСЕК від 10.07.2002 року йому встановлена втрата професійної працездатності від
виробничої травми в розмірі 40 % та третя
група інвалідності. Оскільки у добровільному порядку відповідач не
провів відшкодування моральної шкоди, позивач, посилаючись на діюче
законодавство, просив суд задовольнити його вимоги.

Рішенням Тернівського міського суду від 18.12.2006 року позов було
задоволено частково і стягнено з відповідача
на користь позивача моральну шкоду в сумі 25000,0 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове рішення, посилаючись на те, що судом неправильно
застосовані норми матеріального права та неповно
з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних
вимог колегія суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення зміні з наступних підстав.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що позивач,
перебуваючи в трудових відносинах з підприємствами ВАТ
"Павлоградвугілля" (а.с. 20-25), отримав виробничу травму.

Згідно довідки МСЕК від 18.12.97 року позивачу при первинному огляді
встановлена втрата працездатності від
виробничої травми в розмірі 25 % (а.с. 5); при повторному огляді рішенням МСЕК від 10.07.2002 року йому встановлена втрата
працездатності від виробничої травми в розмірі 40% та третя група інвалідності
безстроково (а.с. 6)

Відповідно до п. З розділу XI Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" (який набрав чинності

2

з 1 квітня 2001
року), встановлено, що відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право
на  вказані страхові виплати і соціальні
послуги.

Відповідно до п.
11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням
ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від
23 червня 1993 р. № 472 (із змінами та доповненнями) та СТ.12 Закону України "Про охорону пращ" (в редакції 1992 р.)
передбачалось відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що до теперішнього часу позивач з позовом про стягнення
моральної шкоди не звертався, отримав ушкодження здоров'я працюючи на
підприємствах вугільної промисловості (в одній із
небезпечних галузей господарства), страждання мають місце і на даний час, про
що свідчать довідки МСЕК, тому, виходячи з принципу верховенства прав людини, колегія вважає, що судом першої інстанції
обгрунтовано за позивачем визнано право на відшкодування моральної шкоди.

Однак, на час виникнення у позивача права на отримання компенсації за
моральну шкоду її розмір не міг перевищувати
150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без врахування інших
виплат (п. 11 зазначених вище Правил). Враховуючи розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, сума
моральної шкоди заподіяної даному позивачу не може перевищувати 2550,0
грн (17,0 грн х 150).

Виходячи із обставин справи, наслідків та відсотків втрати працездатності
позивача, колегія суддів вважає необхідним зменшити суму стягнутої
судом першої інстанції моральної шкоди до 2550,0 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Тернівці задовольнити
частково.

Рішення
Тернівського міського суду від 18 грудня 2006 року змінити, зменшивши суму стягнутої моральної шкоди до 2550 (дві тисячі
п»ятсот п»ятдесят) грн. 00 коп, В решті рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців.