Справа №2- 150/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М    У К Р А Ї Н И

19 червня 2008
року
м.Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого
- судді       Волощука    В.В.

при секретарі       Корнєйчук   О.В.

з участю:

позивачки        ОСОБА_1

відповідача        ОСОБА_2

представника
відповідача        ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у
м. Олевську справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка
ОСОБА_1,  звернулася до суду з позовом, в
якому просить суд, стягнути з відповідача 960.22 грн., - у відшкодування
завданої їй матеріальної шкоди  та 10 000
грн., завданої моральної (немайнової) шкоди заподіяної відповідачем внаслідок
вчинення злочину, що і підтримала  в
судовому засіданні.

Відповідач та
його представник в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнали
частково, в частині стягнення з нього завданої майнової шкоди, в частині
завданої моральної (немайнової) не визнають.

Допитана у
судовому засіданні свідок ОСОБА_4, надала суду показання про те, що дійсно
10.05.2007 року, близько 03.00 годин до неї зателефонували додому та
повідомили, що її доньку ОСОБА_1, побито. Коли її чоловік привіз автомобілем
дочку додому, остання повідомила, що її безпричинно побив відповідач ОСОБА_2,
після чого ОСОБА_1, відвезли до лікарні.

Як
встановлено в судовому засіданні 10.05.2007 року, о 03.00 годині ночі АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_2  перебуваючи в стані
алкогольного сп”яніння з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський
порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до
суспільства виявив нахабне поводження, п”яну зухвалість, буйство, поєднану з
насильством, зневажаючи потерпілу - позивачку по справі ОСОБА_1, та громадський
порядок, існуючі в суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності,
безпричинно вдарив дерев”яною штахетою по голові ОСОБА_1, яка поверталася з
подругами з дискотеки, внаслідок чого у неї виникли легкого ступеня тяжкості
тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров”я.

Своїми умисними
діями, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю відповідач
ОСОБА_2, вчинив злочин передбачений ч.1 ст.296 КК України.

Постановою
Олевського районного суду від 17.09.2007 року відповідача ОСОБА_2, визнано
винним у вчиненні зазначеного злочину та звільнено його від кримінальної
відповідальності та призначеного судом покарання у зв”язку із застосуванням до
нього Закону України “Про амністію” від 19.04.2007 року.

Так відповідно
до ст.14 Закону України “Про амністію”, амністія не звільняє від обов”язку
відшкодувати заподіяну злочином шкоду.

Статтею ст.28
КПК України передбачено, що особа, яка не пред”явила цивільного позову в
кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без
розгляду, має право пред”явити його в порядку цивільного судочинства.

Від зазначеної
вище протиправної злочинної дії відповідача, ОСОБА_1, понесла витрати на
лікування та поїздки до Олевської районної лікарні в сумі 960.22 грн.,  що підтверджується доданими до матеріалів
справи доказами.

За змістом
ст.1195 ЦК України з якої слідує, що фізична особа, яка завдала шкоди
ушкодженням здоров”я, зобов”язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані
придбанням ліків.

Суд вважає, що в
результаті злочинних дій відповідача, якими було завдано шкоди внаслідок
нанесення умисних легких тілесних ушкоджень відповідачем, що спричинило
короткочасний розлад здоров”я, позивачці - ОСОБА_1, було заподіяно матеріальної
та моральної шкоди, яка полягала в заподіянні тілесних ушкоджень відповідачем
позивачці ОСОБА_1, та які  (дії)
знаходяться в причинному зв”язку з наслідками зазначеними вище.

Дослідивши та
оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли
правовідносини, які регулюються ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України,
зокрема  статтею 22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування .

Відповідно до
ст.1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим
правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того,
внаслідок злочинної діяльності відповідача, позивачці заподіяно моральної
шкоди, яка перенесла фізичні, душевні, психічні страждання, в зв”язку з
заподіянням тілесних ушкоджень, які вона отримала внаслідок її побиття
відповідачем.

За змістом ст.23
ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв”язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Статтею 1167 ЦК
України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними
діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до
п.3 постанови ПВС України від 31.03.1995 року № 4, (із змінами, внесеними
постановою від 25.05.2001 р., №5) “Про судову практику в справах про
відшкодування моральної /немайнової/ шкоди”, з якої слідує, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі
діяльністю інших осіб.

Враховуючи
характер моральної шкоди та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, внаслідок
отримання легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили
короткочасний розлад здоров”я, стан  її
здоров”я, тяжкість вимушених змін у її життєвих і господарських стосунках, суд
вважає, що їй спричинена моральна /немайнова/ шкода, яка підлягає стягненню з
відповідача.

Разом з
тим суд, визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає до
стягнення, також враховує матеріальне становище відповідача, та те, що
позивачка  у судовому засіданні не
обґрунтувала розмір завданої моральної (немайнової) шкоди, не довела та не
надала доказів із чого вона виходила визначаючи розмір моральної шкоди, яку
просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь, вважає, що позовні вимоги
позивачки ОСОБА_1, відносно стягнення моральної (немайнової) шкоди слід знизити
до 1000 грн.

Відповідно
до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями
фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ч.1 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона зобов”язана довести ті обставини на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 10,11,15,57,60,88,ч.3ст.209,212-215 ЦПК
України, ст. ст.22, 23, 1166,1167,1168, 1195 ЦК України, п.3 постанови ПВС
України від 31.03.1995 року № 4, (із змінами, внесеними постановою від
25.05.2001 р., №5) “Про судову практику в справах про відшкодування моральної
/немайнової/ шкоди”,    суд -

В
И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Колодяжне Ковельського району Волинської
області, жителя АДРЕСА_2, не працюючого на користь ОСОБА_1 960.22 грн.,
завданої матеріальної шкоди, 1000 грн., моральної (немайнової) шкоди, в решті
позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Звільнити
сторони від сплати державного мита на підставі п.18 ст.4 Декрету КМУ „Про
державне мито”.

Рішення
може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевский
районний суд протягом 20 днів, після подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення
суду, або на протязі 10 днів без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду.

Суддя: