Справа № 2 - 3185/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26
березня 2008 року Приморський районний суд м.Одеси

в складі : головуючого - судді Ільченко Н. А.

при секретарі              Шнуровенко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю „ФАРЛЕП” про розірвання договору на надання
телекомунікаційних послуг й про відшкодування матеріальної і моральної шкоди ;

ВСТАНОВИВ:

13.03.2007
року ОСОБА_1 пред'явила в суд позов до ТОВ „ФАРЛЕП” про розірвання договору №
5 на надання телекомунікаційних послуг від 01.08.2006р. й про
відшкодування матеріальної шкоди в сумі 220,00 грн. і моральної шкоди у розмірі
5 000,00 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги до відповідача наступним.

Бажаючи
установити телефон в квартирі АДРЕСА_1, вона уклала з відповідачем договір №
5 на надання телекомунікаційних послуг від 01.08.2006р., згідно якого
вона зобов'язалась сплатити 220,00 грн. за підключення телефону, а відповідач -
підключити телефон в строк до 30.09.2006р.

Свої
зобов'язання за договором вона виконала в повному обсязі, перерахувавши в день
складання договору на розрахунковий рахунок відповідача 220,00 грн.

Згодом
між нею і відповідачем була укладена додаткова угода, згідно якої відповідач
повинен був підключити телефон за першої її вимогою.

В
грудні 2006 року вона разом з членами своєї сім'ї вселилася в квартиру
АДРЕСА_1, а 10.01.2007р. звернулася до відповідача з вимогою підключити телефон
у вказаній квартирі. 12.01.2007р. монтери ТОВ „ФАРЛЕП” виконали деякі роботи по
підключенню телефонного кабелю в електрощитах, однак телефон в її квартирі не
підключили.

Через
те, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором, 22.01.2007р. вона
звернулась до генерального директора ТОВ „ФАРЛЕП” з письмовою заявою про
необхідність виконання відповідачем умов договору щодо підключення телефону,
яку направила поштовою кореспонденцією з повідомленням, і ця заява була
одержана адресатом 25.01.2007р.

Проте
до теперішнього часу відповідач не виконав умови договору і телефон в її
квартирі не підключив, а також не надав їй ніякої відповіді, як того вимагають
ст.ст.19,20 Закону України „Про звернення громадян” і п.2.1.8 укладеного між
нею і відповідачем договору.

Посилаючись
на вказані обставини та зазначаючи, що вона не бажає бути в договірних
стосунках з безвідповідальною телефонною компанією і змушена укласти договір з
іншою, позивач вимагає розірвати укладених між нею і відповідачем договір на
підставі ч.2 ст.651 ЦК України і згідно ст.ст.22,623 та ч.5 ст.653 ЦК України
стягнути з відповідача на її користь понесені нею матеріальні збитки, які
складаються з :                                1) перерахованих нею на
розрахунковий рахунок відповідача на виконання договору коштів в сумі 220,00
грн. ; і 2) судових витрат, пов'язаних зі сплатою нею судового збору в сумі
59,50 грн. і витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 30,00 грн., а також витрат в сумі 200,00 грн., пов'язаних з оплатою нею
кваліфікованої юридичної допомоги адвоката за складання позовної заяви.

Крім
того, з вини відповідача їй завдано і моральну шкоду, яка полягає в тому, що з
10.01.2007р. вона позбавлена можливості користуватись телефоном, спілкуватись
по телефону з друзями і рідними, змушена звертатись до відповідача з проханнями
виконати свої зобов'язання за договором, а відповідач ніяк не реагує на її
звернення, що спричиняє їй душевну травму. До того ж, по-перше, її син ОСОБА_2,
1993 року народження, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом уроджений
порок серця - стеноз легеневої артерії НКО - 1 ст., але, не маючи телефону,
вона не в змозі викликати медичну допомогу, по-друге, в період з 16 по 23 січня
2007 року її син хворів ОРВІ та вона не мала змоги вчасно викликати йому
лікаря, і, по-третє, під час своєї відсутності в квартирі, вона не мала змоги
спілкуватися з сином, - і все це спричиняло їй душевну травму, вона нервувала,
що в результаті призвело до погіршення стану її здоров'я.

Посилаючись
на вказані вище обставини та зазначаючи, що відповідач ігнорує її звернення,
чим порушує ст.19 Закону України „Про звернення громадян” та позбавляє її
можливості звернутись до іншої телефонної компанії, позивач вказує, що
відповідач повинен нести відповідальність згідно ст.24 цього Закону, у зв'язку
з чим вимагає відповідно до ст.23 ЦК України стягнути з відповідача на її
користь 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач підтримала позов, підтвердила викладені вище
обставини і наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник
відповідача Лебедєва Н.К. не визнала позов і пояснила, що дійсно до
теперішнього часу телефон позивачу не установлений, але не з вини ТОВ „ФАРЛЕП”,
а через невиконання позивачам п.3.2.1. договору № 5 на надання
телекомунікаційних послуг від 01.08.2006р.

Так,
22.08.2006р. позивач звернулася до ТОВ „ФАРЛЕП” з проханням не виконувати
роботи за договором щодо підключення телефону в її квартирі в обумовлений
договором строк, зазначаючи, що додатково повідомить про дату підключення
телефону, про що надала ТОВ „ФАРЛЕП” свою письмову заяву.

Разом
з тим, 04.09.2006р. працівники ТОВ „ФАРЛЕП” виконали усі можливі роботи по
підключенню телефону до квартири позивача, але позивач не забезпечила доступ до
підвалу будинку АДРЕСА_1, що унеможливлювало виконання працівниками ТОВ
„ФАРЛЕП” остаточних робіт. У зв'язку  з
такими обставинами працівники ТОВ „ФАРЛЕП” проінформували позивача про
неможливість підключення телефону до її квартири без доступу до підвалу будинку
й запропонували їй забезпечити доступ до підвалу та узгодити дату повторного
приходу монтерів.

Однак
25.01.2007р. відповідач отримав заяву позивача з вимогою про виконання умов
договору й підключення телефону в її квартирі, а 20.02.2007р. відповідач
направив позивачеві листа, яким роз'яснив їй, що підключення телефонного номеру
в її квартирі не може бути здійснено без доступу в підвал її будинку, так як
там проходять кабельні мережі ТК „Фарлеп”, й одночасно повідомив позивача, що
згідно п.3.2.1. договору вона зобов'язана забезпечити доступ до підвалу свого
будинку, а також запропонував повідомити в абонентський відділ ТОВ „Фарлеп”,
коли вона може надати доступ в підвал свого будинку працівникам технічної
служби, і завірив позивача, що у разі забезпечення нею доступу монтерам до
підвалу свого будинку, телефонний номер буде підключений в той же день.

Проте
до теперішнього часу позивач не виконала п.3.2.1. договору та не забезпечила
доступ монтерам ТОВ „ФАРЛЕП” до підвалу свого будинку.

Таким
чином, непідключення відповідачем телефонного номеру в квартирі позивача
викликано невиконанням договору самим позивачем.

Крім
того, представник відповідача пояснила, що п.3.1.3. договору № 5 на
надання телекомунікаційних послуг від 01.08.2006р. встановлено, що абонент має
право відмовитися від послуг ТОВ „ФАРЛЕП” і розірвати договір, повідомивши про
це відповідача за один місяць до дати розірвання договору,   але позивач ніколи не зверталась до ТОВ
„ФАРЛЕП” з вимогою про розірвання чи припинення цього договору.

Дослідивши
матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом
установлено, що, бажаючи установити телефон в квартирі АДРЕСА_1, позивач
ОСОБА_1 уклала з ТОВ „ФАРЛЕП” договір № 5 на надання
телекомунікаційних послуг від 01.08.2006р.(а.с.8-9).

Згідно
умов вказаного договору ОСОБА_1 зобов'язалась сплатити ТОВ „ФАРЛЕП” 220,00 грн.
за підключення телефону, а відповідач - підключити телефон за вказаною вище
адресою в строк до 30.09.2006р.

В
день складання цього договору, тобто 01.08.2006р., ОСОБА_1 перерахувала 220,00
грн. на розрахунковий рахунок ТОВ „ФАРЛЕП” (а.с.11).

22.08.2006р.
позивач звернулася до ТОВ „ФАРЛЕП” з проханням не виконувати роботи за
договором по підключенню телефону в її квартирі в обумовлений договором строк,
зазначаючи, що пізніше додатково повідомить про дату підключення телефону,  про що надала ТОВ „ФАРЛЕП” свою письмову
заяву.

Вселившись
в грудні 2006 року в квартиру АДРЕСА_1 разом з членами своєї сім'ї, позивач
10.01.2007р. звернулась до відповідача з проханням підключити телефон у
вказаній квартирі, і 12.01.2007р., на виконання укладеного між сторонами
договору № 5 на надання телекомунікаційних послуг від 01.08.2006р.,
працівники ТОВ „ФАРЛЕП” зробили можливі роботи по підключенню ОСОБА_1
телефонного номеру за вказаною вище адресою. Проте остаточні роботи по
підключенню телефонного номеру не були здійснені монтерами ТОВ „ФАРЛЕП”.

Вказані
обставини не заперечувались сторонами, отже згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

За
таких обставинах суд не бере до уваги посилання представника відповідача на
наряд   № 18523 від 02.08.2006р.,
оскільки, по-перше, цей наряд не оформлений належним чином і не підписаний ані
виконавцем ані абонентом.

Також
судом установлено, що 12.01.2007р. працівниками ТОВ „ФАРЛЕП”  не були здійснені остаточні роботи по
підключенню ОСОБА_1 телефонного номеру, у зв'язку з тим, що позивач не
забезпечила доступ до підвалу свого будинку, де походять кабельні мережі ТК
„ФАРЛЕП”.

В
подальшому позивач не узгоджувала з відповідачем дату повторного приходу
монтерів, а 22.01.2007р. поштовою кореспонденцією з повідомленням направила на
ім'я генерального директора ТОВ „ФАРЛЕП” письмову заявою з вимогою про
виконання відповідачем договору № 5 на надання телекомунікаційних
послуг від 01.08.2006р. і підключення телефону в її квартирі, і 25.01.2007р. ця
заява була одержана адресатом (а.с.9,10).

Розглянувши
цю заяву позивача, 20.02.2007р. відповідач простою поштовою кореспонденцією
направив листа за № 233/5 на адресу позивача, яким роз'яснив ОСОБА_1, що,
по-перше, підключення телефонного номеру не може бути здійснено без доступу до
підвалу її будинку, так як там проходять кабельні мережі ТК „Фарлеп”, і,
по-друге, згідно п.3.2.1. договору № 5 на надання телекомунікаційних
послуг від 01.08.2006р. вона зобов'язана забезпечити доступ до цього підвалу для
проведення Телефонною Компанією робіт, пов'язаних з виконанням договору, а
також запропонував ОСОБА_1 повідомити в абонентський відділ ТОВ „ФАРЛЕП”,
зателефонувавши за вказаним в листі номером контактного телефону, коли вона
зможе надати доступ в підвал свого будинку працівникам технічної служби,
водночас завіривши позивача, що за наявності доступу в підвал, телефонний номер
буде підключений в той же день.

Проте
в подальшому позивач не зв'язувалася з відповідачем, не забезпечила доступ
працівникам ТОВ „ФАРЛЕП” до підвалу будинку АДРЕСА_1 для проведення ними
відповідних робіт, пов'язаних з підключенням телефонного номеру в квартирі
АДРЕСА_1 цього будинку.

Виходячи
з викладеного, суд погоджується з доводами представника відповідача відносно
того, що в даному разі мало місце порушення позивачем п.3.2.1. договору                      № 5 на надання
телекомунікаційних послуг від 01.08.2006р., а тому відповідач не може нести
відповідальність за невиконання робіт з підключення телефонного номеру в
квартирі позивача, що також визначено п.5.2.3. цього договору.

З
огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач не довела свої позовні
вимоги щодо порушення відповідачем своїх зобов'язань за вказаним вище
договором, отже вимоги позивача про розірвання цього договору на підставі ч.2
ст.651 ЦК України із застосуванням наслідків, передбачених ч.5 ст.653 ЦК
України, є безпідставними. Також є безпідставними вимоги позивача в частині
відшкодування матеріальної і моральної шкоди та її посилання у обґрунтування цих
вимог на ст.ст.22,23,623 ЦК України і ст.ст.7,15,19,20,24 Закону України „Про
звернення громадян”.

Вирішуючи
дану справу, суд ураховує, що п.3.1.3. укладеного між сторонами договору №
5 на надання телекомунікаційних послуг від 01.08.2006р. визначено, що
абонент має право відмовитися від послуг ТОВ „ФАРЛЕП” і розірвати договір,
повідомивши про це відповідача за один місяць до дати розірвання договору, але
фактично позивач не зверталась до ТОВ „ФАРЛЕП” з вимогою про розірвання цього
договору та в установленому порядку не повідомляла відповідача про свій намір
відмовитися від послуг цієї телефонної компанії.

Крім
того, судом установлено, що весною 2007 року позивачем був укладений з іншою
телефонною компанією відповідний договір на надання телекомунікаційних послуг,
отже її посилання стосовно того, що вона позбавлена можливості укласти договір
з іншим підприємством доки існує договір з відповідачем, є неспроможними.

На
підставі викладеного і керуючись ст.ст.11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України,
ст.ст.14,526,527,613,614,623,626,629, ч.2 ст.651, ч.5 ст.653 ЦК України,
Законом України „Про звернення громадян”, суд , -

ВИРІШИВ
:

В
позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „ФАРЛЕП” про
розірвання договору на надання телекомунікаційних послуг й про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської
області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                Н.А.Ільченко