РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008р.                                                                             м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

Головуючого:                                          Кукурудза
Б.І.

суддів:                                                      Шишка
А.І. Бойчука І.В.,

секретаря:                                                Юрків
І.П.,

з участю
сторін:                                      позивача,
представника позивача, представника

УМВС в Івано - Франківській
області,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1., Державного казначейства України, Управління МВС України в Івано-Франківській
області на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1.
подав в суд позов до УМВС України в Івано - Франківській області, Державного
казначейства України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним
позбавленням волі, притягнення як обвинуваченого, проведення обшуку, виїмки.

Позовні
вимоги мотивував тим, що протягом 9 місяців 13 днів незаконно, був позбавлений
волі, перебуваючи у слідчому ізоляторі. За час незаконного позбавлення волі йому
було завдано тяжких фізичних і моральних страждань, погіршилось життєві
зв'язки, ускладнились родинні стосунки.

Справа № 22-ц-320/2008р.                                    Головуючий у
1 інстанції
Горейко М. Д.

Категорія
22                                                            Доповідач
Кукурудз Б.І.

2

Просив суд ухвалити
рішення, яким відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень.

Рішенням
Івано - Франківського
міського суду від 21 грудня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на
його користь 30000 гривень
моральної шкоди.

Не
погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1., УМВС України в Івано -Франківській
області, Державне казначейство України оскаржили його в апеляційному порядку.

ОСОБА_1.
в апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки
доказам по справі, прийшов до висновків, що фактично не відповідають дійсним
обставинам справи.

Державне
казначейство України, УМВС України в Івано - Франківській області посилались на те, що оскаржуване
рішення не відповідає нормам процесуального та матеріального права. Зокрема,
суд не надав належної оцінки доказам того, що ОСОБА_1. не має права на
відшкодування шкоди, не повно встановив обставини справи та прийшов до хибних
висновків.

ОСОБА_1.
просив оскаржуване рішення скасувати, а по справі ухвалити нове рішення, яким
задоволити його позовні вимоги.

Державне
казначейство України та УМВС України в Івано - Франківській області просили рішення скасувати, ухвалити
нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши
апелянта, представників апелянтів, перевіривши та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає до
часткового задоволення, а апеляційні скарги Державного казначейства України і
УМВС України в Івано - Франківській
області слід відхилити з наступних підстав.

Суд
першої інстанції правильно встановив правовідносини, що виникли між сторонами
та дійсні обставини справи. Однак, судом не в повній мірі, при визначенні
розміру завданої шкоди, враховано вимоги ст. 23 ЦК України.

Як
слідує з матеріалів справи, у результаті незаконного порушення кримінальної
справи позивач більше трьох років перебував під слідством, з них 9 місяців і 13
днів перебував у слідчому ізоляторі. В його будинку неодноразово проводились
обшуки, виїмки. Даний факт не заперечує в судовому засіданні представник УМВС.

Постановою
слідчого Долинського райвідділу міліції від 13 вересня 1999
року кримінальну справу відносно позивача закрито за недоведеністю вини.

ОСОБА_1.
за час розслідування кримінальної справи відносно нього, були завдані фізичні
та душевні страждання, його позбавлено можливостей реалізації ним своїх

3

здібностей,
порушено нормальні життєві зв'язки, більше трьох років знаходився під
слідством.

Згідно з
ст. 1 ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення
в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи та
інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Статтею 13 даного Закону
визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи
в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи
з розміру, не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен
місяць перебування під слідством чи судом.

Ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив із встановлених обставин
справи, однак, не врахував вимог розумності та справедливості, як того вимагає
ст. 23 ЦК України.

Враховуючи
мінімальний розмір заробітної плати та час перебування апелянта під слідством і
судом, надані докази заподіяння моральної шкоди, колегія суддів, виходячи з
наявності підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, а також вимог розумності
та справедливості, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з
визначенням моральної шкоди у розмірі 100000
гривень.

Посилання
представників Державного казначейства України, Управління МВС України в
апеляційних скаргах на недоведеність спричинення ОСОБА_1. моральної шкоди,
відсутністю наявності причинного зв'язку між моральною шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, безпідставність
позовних вимог ОСОБА_1., оскільки він шляхом самообмови перешкоджав з'ясуванню
істини, тому відповідно до ст. 1176 ЦК України не має права на відшкодування
шкоди, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються
встановленими обставинами і наданими доказами по справі.

Інших доказів,
які б дали підстави задовольнити їхні скарги, апелянти не представили.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

4

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задоволити частково.

Апеляційні
скарги Державного казначейства України, Управління МВС України в Івано - Франківській
області - відхилити.

Рішення Івано - Франківського
міського суду від 21.12.2007
року змінити.

Позов задоволити
частково.

Стягнути
з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 100
000 гривень (сто тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди.

Рішення
набирає чинності негайно, однак може бути оскаржено протягом двох місяців з дня
набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.