Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

03 липня
2008 року  Полтавський районний суд
Полтавської області

у складі головуючого судді - Рябішина А.О.

при секретарі - Власовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Полтава

справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить
стягнути з ОСОБА_2 на його користь 12 753 .00 грн. майнової шкоди , стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь 5000.00 грн. моральної шкоди ,
500 грн. за юридичну допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим , що 13 березня 2007 року між ним та
відповідачами було укладено усну угоду про продаж будинку АДРЕСА_1 який
належить ОСОБА_3.  В підтвердження
продажу ним була передана відповідачці ОСОБА_2 5000 грн. як завдаток на
придбання будинку. Він вважає , що договір завдатку , щодо купівлі - продажу
будинку фактично відбувся. По домовленості з відповідачами він вселився в
будинок і чекав оформлення документів. В подальшому відповідачі відмовились від
укладення угоди купівлі - продажу і запропонували йому виселитись із будинку .
Внаслідок невиконання відповідачами своїх зобов»язань йому заподіяна майнова
шкода на суму 12 753.07 грн. та моральну на суму 5000 грн. яка полягає в
тому  , що ці події негативно
вплинули  на його сприйняття щодо
людської порядності , гідності , правдивості. Він втратив віру в людей ,
боячись , що такі як ОСОБА_2 завдають морального болю , зовсім недодержуючись
моральних засад суспільства.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав , просив
задовольнити і дав свідчення аналогічні тим , що викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не
визнали , просили відмовити у їх задоволенні та пояснили , що вони пропонували
відповідачу повернути 5000 грн. сплачених ним коштів але він відмовився.

Заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи суд приходить до
висновку , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних
підстав:

Як установлено в судовому засіданні із пояснень сторін , матеріалів справи
, ОСОБА_3 є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Між сторонами була
укладена усна домовленість про майбутнє укладення угоди купівлі - продажу
вказаного домоволодіння і позивач передав ОСОБА_2 яка діяла від імені ОСОБА_3 -
5000 грн. . В подальшому відповідачі відмовились від укладення угоди у зв»язку
з тим , що були відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння і
запропонували позивачу повернути 5000 грн. отриманих коштів. Отже виходячи із
пояснень сторін , наданих суду доказів , між сторонами  виникли та існують правовідносини які
витікають із  домовленості укласти в
майбутньому договір  купівлі - продажу
домоволодіння , передачі позивачем 5000 грн. які він вважає завдатком .

Звертаючись до суду з позовом позивач як на підставу його задоволення
посилається на те , що між ними фактично відбувся договір завдатку і йому
завдані збитки.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до
цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб , які беруть участь у справі.

Між тим  твердження позивача на які
він посилається як на підставу своїх вимог суперечать встановленим судом  фактичним обставинам по справі та вимогам
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або
рухоме майно , що видається кредиторові боржником  у
рахунок належних з нього за договором платежів , на підтвердження
зобов»язання і на забезпечення його виконання.

Згідно частини 2 цієї статті якщо не буде встановлено , що сума , сплачена
в рахунок належних з боржника платежів , є завдатком , вона вважається авансом.

Отже підставою укладення договору завдатку є попереднє укладення договору
купівлі - продажу .

Вказана норма знаходиться у системному зв»язку із статтями 202.206.209.657
ЦК України які визначають поняття правочину та форму у якій він може вчинятись.

Відповідно до частини 1 статті 657 ЦК України договір купівлі - продажу
земельної ділянки , єдиного майнового комплексу , житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно частини 1 статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини ,
які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення , за винятком
правочинів , які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній
реєстрації , а також правочинів , для яких недодержання письмової форми має
наслідком їх недійсність.

Правові наслідки порушення або припинення зобов»язання  , забезпеченого завдатком передбачені статтею
571 ЦК України , згідно частини 1 якої якщо порушення зобов»язання сталося з
вини кредитора , він зобов»язаний
повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі
завдатку  або його вартості. .

Аналізуючи зазначені норми закони у співвідношенні із правовідносинами , що
виникли та існують між сторонами , суд вважає , що правила про стягнення
завдатку у подвійному розмірі застосовуються у тих випадках , коли між
сторонами було укладено договір , але він не виконується з вини якоїсь із
сторін. У тих випадках , коли сторони домовились укласти договір , але
відповідно його не оформили , сплачені в рахунок виконання договору платежі
вважаються авансом і повертаються в тому розмірі , в якому вони давались.

За таких обставин , враховуючи , що між сторонами існувала лише
домовленість укласти договір , передану суму не можна вважати завдатком , а
тому поверненню підлягає сума лише  5000
грн. яка була сплачена позивачем.

Не підлягають задоволенню також і вимоги позивача про стягнення майнової
шкоди в сумі 1324.50 грн. .

Позивач як на підставу задоволення позовних вимог в цій частині посилається
на норми  статті 1166 ЦК України.

Проте вказана норма   не стосується
правовідносин , що виникли між сторонами оскільки вони регулюються правилами
статті 611 ЦК України.

В той же час умовою стягнення збитків виходячи із положень статті 611 ЦК
України є доведеність їх заподіяння на підставі належних та допустимих доказів
. Між тим позивачем  не надано суду
жодного доказу на підтвердження своїм вимог , а ті на які він посилається не
можна вважати належними та допустимими в розумінні статей 58.59 ЦПК України
.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди суд виходить із положень
статей 23.611 ЦК України , Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»згідно яких
також  умовою стягнення моральної
шкоди є її доведеність . Між тим позивачем на підтвердження обставин заподіяння
йому моральної шкоди не надано суду жодного переконливого доказу , а договору
про можливість стягнення такої шкоди між сторонами не існувало , що вони і не
заперечують.

Обставини на які посилається позивач в судовому засіданні не спростовують
висновків суду.

Враховуючи , що відповідачами приймались заходи по поверненню позивачу суми
5000.00 грн. в добровільному порядку  ,
що не заперечує і сам позивач і саме ця сума стягнута рішенням суду , вимоги
про стягнення на отримання юридичної допомоги також не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання з кого має бути стягнута сума , суд вважає , що обов»язок
повернення вказаної суми має бути покладений на відповідачку ОСОБА_3 оскільки
вона є власником домоволодіння і ОСОБА_2 діяла за її довіреністю.

Керуючись статтями 10.11.60.208-218 ЦПК України , статтями
16.23.202.209.570.571.623-625.1166.1167 ЦК України , Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 грн. сплаченого авансу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через
Полтавський районний суд на протязі 10 днів з моменту проголошення шляхом
подачі заяви про намір оскарження та подачі на протязі 20 днів з моменту подачі
заяви апеляційної скарги.

Суддя:

Підпис:/вірно/