Справа
№ 2-2523/ 2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24
вересня  2008 року             Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді   -
Слюсар Л.П.

при секретарі             -      Кудряшовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду  м.

Дніпропетровська
цивільну  справу за позовною заявою   ОСОБА_1

до
ОСОБА_2  про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В
липні 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом  до

відповідача
про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що
26 вересня 1992 року

вона
зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилась донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.   З червня 2008 року  між нею та відповідачем

припинені
шлюбні відносини і ведення спільного господарства.  Причиною розпаду

сім'ї  - відсутність спільних поглядів на сімейне
життя. Повне непорозуміння

один
до одного,  що  спричинило
втрату кохання та поваги.
Примирення не

можливе.
Фактично проживають окремо. Після розірвання шлюбу донька буде

проживати
з позивачкою.  На її утримання  відповідач допомогу не надає. Спору

про
розділ майна не має.   Просила шлюб
розірвати.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги.   Просила суд

позов
задовольнити.

Відповідач  в судове засідання   з'явився.
Позовні вимоги визнав.   Просив

шлюб
розірвати  в зв'язку з фактичним
припиненням  шлюбних відносин.

Суд  вислухавши пояснення сторін,  дослідивши докази по справі, вважає, що

позов
підлягає задоволенню.

Так,
в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 26 вересня 1992 року в

відділі  реєстрації актів громадянського стану м.
Лубни, Полтавської області,

актова
запис № 363, був зареєстрований шлюб. В шлюбі народилась донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.   Судом встановлено, що

сторони
з червня 2008 року проживають окремо,
примирення не можливе. Спору про

розділ
майна не має. Після розірвання шлюбу
неповнолітня донька буде проживати

з  позивачкою.

Також
суд встановив, що із-за несумісності характерів між сторонами подальше

збереження
шлюбу не можливе.

При  таких обставинах суд приходить до висновку,
що причини, якими мотивують

сторони
свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя  подружжя і

збереження
сім'ї не можливе.

Тому
суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб, судові

витрати
віднести за рахунок  відповідача.

Приймаючи
до уваги вищевикладене та керуючись ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу

України
, ст.ст.3,7,11,15,30,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб
між    ОСОБА_1 і

ОСОБА_2,
зареєстрований 26 вересня 1992 року в відділі

реєстрації
актів громадянського стану м. Лубни, Полтавської області, актова

запис            № 363,  які мають неповнолітню доньку  ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1
- розірвати.

Стягнути
при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС в прибуток

держави
з ОСОБА_2державне мито в розмірі 17 грн.,ОСОБА_1 від сплати державного мита
звільнити.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,  або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з  дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П. Слюсар