Справа
№ 22ц - 461/08
Головуючий у 1 інстанції  -
Доповідач - Осіпук В.В.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17
червня  2008 року
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого Завидовської-Марчук О.Г.

суддів Веремчук Л.М., Осіпука В.В.

при секретарі Лінік Т.В.

з участю представника позивача ОСОБА_5.

відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2.

представника відповідача ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу  за позовом Волинського національного
університету імені Лесі Українки до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про виселення з
гуртожитку, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 2 квітня 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2007 року Волинський національний університет імені Лесі Українки
звернувся в суд із зазначеним позовом. Покликався на ті обставини, що 15
вересня 1999 року відповідачам для тимчасового проживання до 15 липня 2000 року
було надано одну кімнату АДРЕСА_1 в м.Луцьку Волинської області та видано
відповідний ордер №НОМЕР_1.

Крім того, зазначав, що 22 червня 2007 року на спільному засіданні
адміністрації і президії профспілкової організації працівників університету
було прийняте рішення про виселення сім'ї ОСОБА_2. з гуртожитку, як такої, що
проживає у ньому без будь-яких законних підстав. Добровільно звільнити жиле
приміщення на письмову пропозицію адміністрації навчального закладу відповідачі
не бажають.

Позивач просив поновити строк звернення до суду та ухвалити рішення про
виселення ОСОБА_2., ОСОБА_1 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_6 з кімнаті
АДРЕСА_2 в м.Луцьку Волинської області без надання іншого жилого приміщення та
стягнути з них витрати по справі.

2 квітня 2008 року Луцьким міськрайонним судом у задоволенні позову
відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач Волинський національний
університет імені Лесі Українки просить рішення суду першої інстанції скасувати
із-за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог.

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1, вважаючи
рішення законним, просить залишити його без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини
справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову за безпідставністю, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ст.132 ЖК України відсутні передбачені
законодавством підстави для виселення відповідачів з гуртожитку, оскільки вони
вселились у кімнату гуртожитку на підставі виданого ордера, дійсність якого
ніким не оспорена. Також суд покликався на ті обставини, що відповідачі тривалий
час проживають у спірному приміщенні та сплачують комунальні послуги.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов його
неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи.

Так судом першої інстанції вірно було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2.
і ОСОБА_1 вселились в кімнатуАДРЕСА_2 в місті Луцьку, який належить позивачу,
на підставі ордеру №НОМЕР_1 виданого 15 вересня 1999 року.

Однак суд першої інстанції не звернув увагу на ті обставини, що даний ордер
на право проживання в гуртожитку університету видавався ОСОБА_2. як студенту і
давав йому право та членам його сім'ї займати зазначене житлове приміщення лише
на період навчання в університеті терміном до 15 липня 2000 року, як було
зазначено в ордері (а.с. 6).

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду про законність
проживання відповідачів в гуртожитку на даний час є передчасним і таким, що не
відповідає обставинам справи.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст.71, 75, 80 ЖК України, в редакції від 18 липня 1963
року, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в три роки.

Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові.

Враховуючи ті обставини, що право на позов у позивача виникло з моменту
припинення навчання в університеті відповідача ОСОБА_2., з яким укладалась
угода на проживання до 15 липня 2000 року, однак за захистом свого порушеного
права навчальний заклад звернувся з пропуском строку позовної давності і не
навів поважних причин його пропуску то у задоволенні позову слід відмовити
із-за закінчення строку позовної давності.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення»
від  29 грудня 1976 року №11,
встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини,
суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли
позов не доведений.

Зважаючи на викладене колегія суддів
вважає за необхідне, враховуючи вимоги пунктів 1, 3 частини 1 статті 309
ЦПК України, постановлене у справі рішення скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 2 квітня 2008 року в даній справі
скасувати.

В позові Волинському національному університету імені Лесі Українки до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку відмовити за спливом позовної
давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі двох
місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
/-/ Завидовська-Марчук О.Г.

Судді
/-//-/         Веремчук Л.М., Осіпук В.В.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
В.В.Осіпук

Друк.бсф.