справа №2- 4173/2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2008 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого – судді Ковальової О.Б.

при секретарі – Березан О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1

до ЗАТ " Енерговугілля"

про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача: заборгованості по заробітній платі в сумі 8126,62 грн., компенсації за втрату частини зарплати в сумі 2495,16 грн. та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що він працював на ЗАТ „Енерговугілля”. 09.06.2008 року був звільнений за скороченням штату, але з ним не було проведено розрахунок при звільненні. Заборгованість по зарплаті складає 8126,62 грн., крім того вказує, що має право на компенсацію за втрату частини заробітної плати, яку відповідач повинен сплатити в сумі 2495,16 грн..

До того ж, несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до моральних страждань і вимагала від нього додаткових зусиль для організації його життя, а тому вказує, що йому спричинена моральна шкода, яку оцінив в 1000,00 грн.

Позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові та пояснив, що дійсно в 2006 році було рішення суду про стягнення на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а тому не заперечує, щоб була стягнута зарплата за період з 2006 по 2008 роки.

Представник відповідача позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі –визнав частково, оскільки є рішення суду від 15.02.2006 року, звідки видно, що на користь позивача було стягнуто заборговану заробітну плату, яка була станом на лютий 2006 року; щодо вимог про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати, то їх визнав повністю, а вимоги про стягнення моральної шкоди – не визнає та просить застосувати строк позовної давності, передбачений ст.233 КЗпП України.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, який не перевищує 16 календарних днів, при звільненні працівника підприємство повинно провести з ним розрахунок в день його звільнення або не пізніше наступного дня після пред’явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Позивач звільнився з роботи 09.06.2008 року, у передбачені законодавством строки відповідач з ним не розрахувався. Заборгованість по зарплаті складає 8126,62 грн., але за рішенням суду від 15.02.2006 року на його користь було стягнуто заборговану заробітну плату за період роботи з 2004 по 2005 роки, що підтверджується наданими в судовому засіданні рішенням суду та поясненнями сторін. З моменту звільнення позивача, розрахунки з ним не проводились, а тому суд стягує на користь позивача суму заборгованої йому заробітної плати за період з 2006 по 2008 рік , в розмірі - 7369,75 грн. (Розрахунок 8126,62 грн. – 756,87 грн. = 7369,75 грн.).

На підставі вимог п.2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв’язку з порушенням строків її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427, в редакції від 21.02.2001 року № 159 – працівникам у разі затримки на один і більше місяців виплати грошових доходів проводяться компенсаційні виплати, що згідно розрахунку наданому позивачем складають 2495,16 грн., які перевірені представником відповідача та з якими він погоджується, а тому суд стягує її на користь позивача.

Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, хоч відповідач порушив законне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, яке гарантоване йому ст. 43 Конституції України, ст., ст. 1, 24 Закону України "Про оплату праці" та ст. 115 КЗпП

В обґрунтування своєї вимоги позивач пояснив в чому полягає спричинена йому моральна шкода, надав частково докази в підтвердження цього, але позивачем пропущений, передбачений ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду за вирішенням питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням законодавства про працю, а тому в позовних вимогах в цій частині необхідно відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, так як спірні правовідносини виникли з трудових правовідносин, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 98,64 грн. виходячи з розміру задоволених майнових вимог та 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст., ст. 115, 116, 233 КЗпП України, ст.1, 24, 34 Закону України “Про оплату праці”, ст., ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218, п.2 ст.367 ЦПК України, суд,-

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ЗАТ „Енерговугілля” на користь
ОСОБА_1
- 7369(сім тисяч триста шістдесят дев’ять) грн.75 коп. заборгованої заробітної плати, 2495(дві тисячі чотириста дев’яносто п’ять) грн. 16 коп. компенсації за втрату частини заробітної плати, а всього – 9864 (дев’ять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн.91 коп. та 98,64 грн. судового збору на користь держави і 30 грн. за інформаційно – технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітку в межах місячного платежу в сумі 821грн. допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, або оскаржується в порядку встановленому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий: