У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

26 березня 2008 року                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко Н.П.,

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2006 року ОСОБА_1звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 несе солідарну з ним відповідальність по оплаті
за надані житлово-комунальні послуги. Обґрунтовуючи позов вказував, що
заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги стягнуто за
судовими рішеннями у солідарному порядку з нього та ОСОБА_2 Зазначав, що на
виконання ухвалених з цього питання судових рішень та у зв'язку з відмовою
ОСОБА_2 приймати участь у проведенні оплати, ним погашено заборгованість у
повному розмірі присудженої суми. Просив стягнути з відповідачки 775 грн. 66
коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 200 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 6 лютого 2006
року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 008 грн. 66 коп.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 8 жовтня 2007 року
рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати рішення апеляційного суду, а
рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд виходив із того, що
відповідачка, як співвласник квартири не несе обов'язку по оплаті за надані
житлово-комунальні послуги, оскільки не проживає у квартирі, не користується
житлово-комунальними послугами та самостійно утримує сина-інваліда, опікуном
якого формально є ОСОБА_1

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені
з порушенням норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу
УРСР повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору найму жилого
приміщення.

За змістом статті 360 ЦК України на співвласника майна покладено обов'язок
брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна,
у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із
спільним майном.

Підставою для розмежування у застосуванні вищенаведених норм законодавства
є визначення правового режиму житлового приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив із
наявності солідарного обов'язку ОСОБА_2 нести витрати по утриманню житлового
приміщення, оскільки ОСОБА_1зазначену суму позову оплатив за відповідачку за
рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2004 року і від
24 березня 2004 року, які набрали законної сили (а.с. 8, 9).

Ухвалене ним рішення відповідає
вимогам матеріального й процесуального права.

Висновки апеляційного суду не можна визнати такими, що відповідають вимогам
матеріального права, оскільки норми законодавства, не містять підстав для
звільнення співвласника від обов'язку по утриманню житла залежно від факту його
проживання чи не проживання у житловому приміщенні, наявності  утриманців тощо.

Ураховуючи, що апеляційним судом
безпідставно скасовано законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції,
постановлене ним рішення підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції, з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 8 жовтня 2007 року
скасувати, а рішення Жидачівського районного
суду Львівської області від 6 лютого 2006 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                     М.В. Патрюк

Судді:                                                                             І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук