Справа № 2-1189/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 року Дніпровський районний суд м.Херсона у складі :

Головуючої судді Ратушної В.О.

При секретарі Андреєвій О.І. Яковлевій О.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
до
ОСОБА_3
, третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу
ОСОБА_4
, Управління земельних ресурсів Херсонського міськвиконкому про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом в якому посилаються на ті обставини, що
ОСОБА_5
був власником житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями
АДРЕСА_1
.

06.05.1998р. він отримав у власність земельну ділянку по зазначеній адресі, цільове призначення земельної ділянки – обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, про що свідчить Державний акт про право приватної власності на землю.

28 грудня 2004 року
ОСОБА_5
розпорядився своїм належним майном, а саме : подарував своїм синам
ОСОБА_6
та
ОСОБА_3
у рівних частках домоволодіння
АДРЕСА_1
.

8 лютого 2005 року
ОСОБА_5
подарував своїм синам у рівних частинах земельну ділянку за вищевказаною адресою. Дані договори дарування домоволодіння та земельної ділянки були посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стаднік І.В.

21.11.2005р.
ОСОБА_6
помер. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою :
АДРЕСА_1
.

Спадкоємцями після померлого являлись вони – діти померлого та батько
ОСОБА_5
Після смерті їх батька
ОСОБА_6
–
ОСОБА_5
у 2006 р. отримав дублікат Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку з метою подальшого відчуження її. 23.02.2007р.
ОСОБА_5
дану земельну ділянку подарував відповідачеві за позовом –
ОСОБА_3
Даний правочин було посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_4
.

Вважають, що даний договір дарування земельної ділянки
АДРЕСА_1
, укладеного між
ОСОБА_5
та
ОСОБА_3
є недійсним. Даний правочин порушує право власності їх на землю, як правонаступників після смерті батька.

Про існування спірного договору дарування їм нічого не було відомо до часу коли не отримали у порядку спадкування за законом по 1/6 частині житлового будинку

31.01.2008р. вони отримали на підтвердження свого права на спадщину Свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно даних документів вони отримали у спадок лише сам житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями.

24.03.2008 року відповідач на підставі договору дарування від 23.02.2007р. отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Просять в судовому порядку визнати недійсним договір дарування земельної ділянки №33 по вул.. Молодіжна в смт. Антонівка м.Херсона від 23.02.2007р., укладеного між
ОСОБА_5
та
ОСОБА_3
, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу
ОСОБА_4
.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 18.04.2007р., серія ЯД №724070, виданого
ОСОБА_3
, на підставі Договору дарування від 23.02.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу
ОСОБА_4
., реєстраційний №382, розташованої за адресою :
АДРЕСА_1
.

Визнати за Кисельовим А.П. та
ОСОБА_1
право власності по ? частині вищевказаної земельної ділянки.

В судовому засіданні позивачі підтримали позов просять його задовольнити у повному обсязі вказавши на ті обставини, що спадкодавець за час життя зареєстрував в ХДБТІ договір дарування частини житлового будинку, що стосується договору дарування земельної ділянки, то вказаний договір зареєстрований не був оскільки
ОСОБА_6
передчасно тяжко хворів на онкозахворювання, тому не мав змоги займатися даною справою самостійно. Працівник Управління земельних ресурсів Херсонського міськвиконкому, не з’ясувавши всіх обставин незаконно видав
ОСОБА_5
дублікат Державного Акту на земельну ділянку, в результаті чого останній повторно подарував відповідачу спірну земельну ділянку в цілому.

На даний час з відповідачем у них склалися неприязненні стосунки в результаті чого вони являючись власниками 1/3 частини житлового будинку не мають можливості ним користуватися, оскільки належна їм частина будинку знаходиться на земельній ділянці відповідача.

Відповідач та його представник по довіреності позов не визнали посилаючись на ті обставини, що Договір дарування земельної ділянки від 08.02.2005 року підлягав реєстрації у Херсонському міськвиконкомі, що є підставою для одержання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Однак вказаний договір зареєстрований не був, державні акти про право власності не отримані. Тому відповідно до ст.125 Земельного Кодексі України та відповідно до ст.220 ЦК України такий договір є не чинним. Отже, право власності на земельну ділянку до
ОСОБА_6
та відповідача не перейшло, лишилася у власності
ОСОБА_5
. Який на момент укладання договору дарування від 23.02.2007р. залишався власником спірної земельної ділянки. Договір дарування нотаріально посвідчений та зареєстрований у встановленому законодавством порядку.

18.04.2007р.
ОСОБА_3
був виданий Державний акт на право власності земельною ділянкою, згідно якого за ним зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0.1228 га, розташовану за адресою :
АДРЕСА_1
.

Вимоги позивачів визнати за ними право власності по ? частині земельної ділянки у порядку спадкування за законом є також безпідставними, оскільки на момент відкриття спадщини, спадкодавець не був власником спірної земельної ділянки. Просить в позові відмовити за необгрунтованністю.

Третя особа – приватний нотаріус
ОСОБА_4
, в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона посвідчувала договір дарування
ОСОБА_5
земельної ділянки за адресою :
АДРЕСА_1
,
ОСОБА_3

Відчужувачем був наданий дублікат Державного акту на земельну ділянку та написана заява в якій він зазначив, що договорів, щодо передачі земельної ділянки у власність раніше не укладався ним. З цих підстав нею був посвідчений договір дарування 23.02.2007 року.

Представник Управління земельних ресурсів у м.Херсоні в судовому засіданні пояснила, що вони видали
ОСОБА_5
дублікат Державного акту за спірну земельну ділянку, оскільки в їх установі не реєструвались договори відчуження по зазначеній землі, тому підстав відмовити Кисельову у видачі документу у них не було.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Кисельових підлягають задоволенню в повному обсязі з наступного.

Судом встановлено, що
ОСОБА_5
являвся власником житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями
АДРЕСА_1
та власником земельної ділянки за вказаною адресою, згідно Державного акту про право приватної власності на землю.

Згідно договору дарування від 28 грудня 2004 року
ОСОБА_5
подарував своїм синам -
ОСОБА_6
та
ОСОБА_3
у рівних частках домоволодіння
АДРЕСА_1
.

2.

Згідно договору дарування від 8 лютого 2005 року
ОСОБА_5
подарував своїм синам у рівних частинах земельну ділянку за вищевказаною адресою.

Дані договори дарування домоволодіння та земельної ділянки були посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стаднік І.В.

Згідно свідоцтва про смерть від 21.11.2005р. помер
ОСОБА_6
.

За час життя
ОСОБА_6
зареєстрував договір дарування частини будинку в державній установі.

У зв’язку з тяжкою хворобою, договір дарування земельної ділянки в державній установі ним зареєстровано не було.

Після смерті
ОСОБА_6
, позивачі одержали свідоцтво про право власності у порядку спадкування за законом від 31.01.2007 року, згідно якого вони одержали у спадок по 1/6 частині житлового будинку за вищевказаною адресою, також свідоцтво про право власності на 1/6 частину домоволодіння після померлого одержав його батько –
ОСОБА_5

При одержанні свідоцтва про право власності на спадок, позивачам стало відомо, що їх дід -
ОСОБА_5
, за час життя одержав дублікат Державного акту на землю і повторно, 23.02.2007 року передарував усю земельну ділянку відповідачу за позовом, даний правочин посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_4
.

Згідно представленої нотаріусом заяви,
ОСОБА_5
від 23.02.2007 року слідує, що дана земельна ділянка раніше ним не відчужувалась, договорів щодо передачі майна у спільну власність не укладалось. Таким чином
ОСОБА_5
був прихований від нотаріуса той факт, що на момент укладання договору дарування він не являвся власником земельної ділянки. Крім цього
ОСОБА_5
приховав від спадкоємців факт складання договору дарування належної їх батькові ? частини спірної земельної ділянки.

На підставі договору дарування земельної ділянки від 23.02.2007 року, відповідач 18.04.2007 р. отримав Державний акт на право власності земельної ділянку площею 0.1228 га по
АДРЕСА_1
.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені ч.1,2 ст.203 цього Кодексу, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Зазначений правочин порушує право власності позивачів на землю, як правонаступників після смерті
ОСОБА_6
Оскільки на момент смерті
ОСОБА_6
, згідно договору дарування від8.02.2005року, являвся власником ? частини земельної ділянки, його право власності за час життя не було оспорено, договір дарування не скасовувався.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Посилання відповідача на ті обставини, що договір дарування від 8.02.2005 року являвся недійсним оскільки не був зареєстрований в державній установі не може бути прийняте судом до уваги, оскільки власник міг реалізувати своє право в любий для нього час, оскільки законодавством не встановлений строк реєстрації права власності на майно. В судовому засіданні було встановлено, що
ОСОБА_6
тяжко хворів і не міг самостійно реалізувати своє право на той період.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Оскільки позивачі являються спадкоємцями після смерті
ОСОБА_6
і одержали свідоцтво про право власності на спадок по 1/6 частині житлового будинку
АДРЕСА_1
, вони фактично прийняли спадщину і на частину земельної ділянки, яка належала їх батькові за час життя, згідно договору дарування від 8.02.2005року.

Суд вважає, що за позивачами необхідно визнати право власності на ? частину земельної ділянки, враховуючи те, що спадкоємець
ОСОБА_5
за час життя, після смерті сина не реалізував своє право на спадкове майно у вигляді частини земельної ділянки.

Таким чином, суд вважає законними вимоги позивачів та такими які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,209,214-215,224 ЦПК України, ст.ст.203,215, 321, 1225, 1266,1269 ЦК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1
та
ОСОБА_2
задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки
АДРЕСА_1
від 23.02.2007р., укладеного між
ОСОБА_5
та
ОСОБА_3
, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу
ОСОБА_4
.

Сторони повернути в первісний стан. Визнати за
ОСОБА_6
та
ОСОБА_3
право власності по ? частині земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 18.04.2007р., серія ЯД №724070, виданого на ім,я
ОСОБА_3
, на підставі Договору дарування від 23.02.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу
ОСОБА_4
., реєстраційний №382, розташованої за адресою :
АДРЕСА_1
.

Визнати за
ОСОБА_1
та
ОСОБА_2
право власності по ? частині земельної ділянки розташованої за адресою :
АДРЕСА_1
у порядку спадкування за законом після смерті Кисельова Петра Федоровича, померлого 21.11.2005 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя

Ратушна В.О.