РІШЕННЯ

Іменем   України

13 лютого 2008 року колегія судців судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді                          Жизневської А.В.

суддів:                                                Малахової Н.М., Матюшенка І.В.

при секретарі судового

засідання                                            Лаговській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі

апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Житомирського

районного суду Житомирської області від 9 листопада 2007
року у справі за

позовом  ОСОБА_2до  відділу
Державної виконавчої

служби Житомирського районного управління юстиції,
Богунського відділу

державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції,

Корольовського
відділу   державної   виконавчої
служби    Житомирського

міського управління юстиції про визнання неправомірними дій в частині

нарахування розміру аліментів, відшкодування моральної
шкоди, -

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_2. звернувся із позовом до ДВС Житомирського
районного управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця в частині встановлення
розміру заборгованності по аліментах, які він мав сплачувати на користь
ОСОБА_1. на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3. В ході судового
розгляду уточнив та доповнив позовні вимоги. Просив визнати незаконними дії
відділу Державної виконавчої служби
Житомирського районного управління юстиції, Богунського відділу
державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції,
Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції в частині нарахування
аліментів. Крім того, просив стягнути по 50000 грн. з кожного у
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Житомирського районного суду від 9 листопада 2007 року позов ОСОБА_2. задоволено
частково. Визнано неправомірними дії Богунського відділу ДВС в частині
нарахування йому заборгованності по аліментах
в розмірі 32393,85 грн., Корольовського відділу ДВС в частині нарахування    заборгованності    в
розмірі    75.83,05    грн.,
відділу    ДВС

Справа №22ц/173                             Головуючий у суді 1-ї інстанції Баренко С.Г.

Категорія 43                                                       Суддя-доповідач Жизневська А.В,

2 Житомирського   районного
управління  юстиції  в
частині   визнання   сум заборгованності  без перевірки та накладення арешту на майно
позивача, залишення звернень без задоволення. У відшкодування моральної шкоди
на користь позивача стягнуто по 500 грн.

В апеляційній
скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення, залишити позовну заяву
ОСОБА_1 без розгляду. Посилається на те, що судом не встановлено дійсні
обставини справи, не перевірено надані суду докази, висновки суду не
відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам. Вважає, що суд
безпідставно послався на висновки перевірки податкової інспекції в
Житомирському районі, оскільки це стосувалося лише правильності ведення книги
доходів та витрат. Вказану книгу суд не витребував за її клопотанням. Судом не
дано оцінки тому факту, що за поясненнями ОСОБА_2. - він заробляє гроші,
займається благодійністю, а за висновком судово-бухгалтерської експертизи він
отримував у місяць прибутків в середньому 321 грн. Суд відхилив клопотання про
витребування даних про суми здійсненої благодійної допомоги, поквартальних
звітів та декларацій ОСОБА_2., щоб порівняти їх із даними відомостями з бази
даних з ДПА України,

Перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що вона підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач зареєстрований в ДПІ у Житомирському районі як фізична
особа - суб'єкт підприємницької діяльності з 20.06.2003 р. і здійснює підприємницьку
діяльність по спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності і щомісячно
сплачує 70 грн. (а.сп.81,т.1).

Згідно
відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів (а.сп.53-55, т.11) ОСОБА_2. в період, за
який нараховувалася заборгованість з 01.10.2003 р. по 30.06.2005 p., був
засновником двох приватних підприємств «ЛАНА» та «БЕЗПЕКА», про що пояснив сам у судовому засіданні (а.сп.89,т.1),
утримував благодійні фонди. У вказаних відомостях зазначено розміри
отриманих доходів в десятках тисяч.

У довідках про
доходи, які видали підприємства «ЛАНА» та «БЕЗПЕКА» зазначено лише заробітна
плата ОСОБА_2., як
директора приватних підприємств від 51 грн.
до 175 грн. (а.сп.44-45). Розмір аліментів щомісяця не перевищував 42 грн. У
довідках відсутні будь-які дані про інші нараховані ОСОБА_2. доходи і на
вимоги державного виконавця не надавалися.

Згідно представленого висновку за результатами перевірки виконавчого провадження
за скаргою ОСОБА_2. начальником Державної виконавчої служби Житомирської
області встановлено відсутність порушень вимог чинного законодавства з боку
державного виконавця (а.сп.98-101).

У відповідності до ч.3 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір
заборгованності по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання
рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного

3

боржником   за   час,
протягом   якого   стягнення
не   провадилося,   або одержуваного ним на момент визначення
заборгованності у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні.

Постановою КМУ
№146 від 26.02.1993 р. «Про перелік видів доходів, які враховуються при
визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб»
визначено доходи від підприємницької діяльності (п.16 ч.1) після утримання з
них податків (ч.13).

Задовольняючи
позов, суд виходив не із положень законодавства, що регулює порядок стягнення
аліментів, а з роз'яснень податкового законодавства: Інструкції про
оподаткування доходів фізичних осіб, Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»,
посилався на висновки судово-бухгалтерської експертизи, проведеною на підставі
податкового законодавства.

З огляду на
викладене, у суду не було підстав застосовувати податкове законодавство при визначенні розміру
заборгованності по аліментах, оскільки жоден нормативний акт або закон
не визначає стягнення аліментів з певного виду доходу - чистого, сукупного
чистого, валового, виручки, а кошти стягуються на утримання дитини позивача, а
не в прибуток держави. Крім цього, у відомостях з центральної бази даних
Державного реєстру осіб ДПА України, наданих на вимогу державного виконавця
зазначено про суми виплачених доходів підприємцю ОСОБА_2., на підставі поданої ним інформації. Сам позивач не надав
суду жодного доказу про спростування розміру отриманих ним доходів.

Таким чином,
порушень чинного законодавства, що регулює порядок стягнення аліментів, з боку
державних виконавців не встановлено, так як нарахування проводилися на підставі
офіційних даних, крім яких інших позивачем не надано. А відтак і відсутні
підстави для задоволення позову у частині відшкодування моральної шкоди.

Рішення
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому воно
підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позову
ОСОБА_2. за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Житомирського районного суду Житомирської області від 9 листопада 2007 року
скасувати, ухваливши нове про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.