Справа  № 2 - 3024
08 липня 2008 року                                                                                        Ялтинський
міський суд Криму
у складі судді  :
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі   Ялтинського міського
суду цивільну справу  за  позовом
ОСОБА_1,ОСОБА_2до ОСОБА_3 ОСОБА_4, виконавчого комітету  Ялтинської міської Ради, за участю третіх
осіб: ОСОБА_5 ОСОБА_6, комунального підприємства «РЕО № 3», комунального
підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ялта», приватного нотаріуса
Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Першої Ялтинської державної
нотаріальної контори про скасування і визнання недійсним рішення виконкому,
свідоцтва про право власності, визнання дій виконкому протиправними, визнання
недійсними і скасування технічного паспорту на квартиру, договору дарування,
скасування реєстрації постійного місця проживання, стягнення моральної та
Позивачі звернулися до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просять
визнати  недійсними і скасувати: п. 3
рішення виконкому Ялтинської міськРади № 501 від 20 квітня 2006 року «Про
затвердження рішень міжвідомчої комісії по реєстрації будов і внутрішніх перепланувань, списку приміщень придатних і не придатних для постійного
проживання», в частині визнання житловим приміщення ванни літер 5-5 площею 10,7
кв. метрів в квартиріАДРЕСА_1; свідоцтво про право власності від 27 квітня 2006
року, видане на підставі рішення виконкому Ялтинської міської Ради № 501 від 20
квітня 2006 року; пункт 11 рішення виконкому Ялтинської міської Ради № 1704 від
24 листопада 2005 року; свідоцтво про право власності від 26 січня 2006 року,
видане на підставі вказаного рішення виконкому; визнати дії виконкому
Ялтинської міськРади по прийняттю даних рішень неправомірними; визнати  недійсними і скасувати технічний паспорт на
квартиру, виданий ОСОБА_4 і ОСОБА_3. на підставі рішення виконкому № 1704 від
24 листопада 2005 року і свідоцтво про право власності від 26 січня 2006 року;
визнати  недійсним і скасувати договір
дарування від 01 червня 2006 року на 14 частку квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_4 і ОСОБА_3. і посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_8.;
визнати  недійсною і скасувати реєстрацію
постійного місця проживання ОСОБА_3., вчинену 06 червня 2006 року за
адресою:АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_3. на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1387 гривень і моральну шкоду в сумі 3000
гривень на користь обох позивачів зі всіх відповідачів солідарно.

Вимоги мотивує тим, що вони є власниками 24 часток, а третя особа -
ОСОБА_6. - власником 14 частки квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності по приватизації. Згідно технічному паспорту, виданому при
приватизації, квартира складалася з двох житлових кімнат 5-3 і 5-4, засклених
веранд 5-1 і 5-2, убиральні 5-6 і ванної 5-5. Ще 14 частка квартири належала
спочатку ОСОБА_9, а після його смерті - ОСОБА_10, на підставі свідоцтва про
право на спадщину згідно із законом. Потім ОСОБА_10 подарувала належну їй
частку квартири ОСОБА_4,  яка звернулася
до міжвідомчої комісії виконкому Ялтинської міської Ради із заявою про визнання
ванної кімнати 5-5 жилою. Виконкомом її заява була розглянута і, без участі
позивачів, як співвласників квартири, без їх згоди, 24 листопада 2005 року
прийнято рішення про перевід ванної кімнати в житлову, на БТІ покладений обов'язок видати нове свідоцтво про право власності на
квартиру. При цьому в рішенні виконкому були вказані не всі співвласники
квартири, а тільки сама ОСОБА_4 і вже померлий на той момент ОСОБА_9 а замість
ОСОБА_1 вказана ОСОБА_1   На підставі
даного рішення, на квартиру був виданий новий правовстановлюючий  документ - свідоцтво про право власності,
тоді як старе свідоцтво про право власності ніким скасоване не було. 20 квітня
2006 року виконкомом знов було прийнято аналогічне рішення, без скасування
попереднього, про визнання приміщення 5-5 придатним для проживання, в
якомуОСОБА_1 знову не вказана у якості співвласника квартири, а замість неї
записана ОСОБА_1 На підставі даного рішення виконкому, на квартиру знову було
видане нове свідоцтво про право власності. Вважають дії виконкому по прийняттю
вище перелічених рішень неправомірними, видачі нових свідоцтв про право
власності, порушуючими їх права, як співвласників квартири, оскільки виконком
розпорядився їх власністю без їх повідомлення про це, не отримавши від них письмові,
нотаріально посвідчені заяви про згоду на розпорядження їх майном. Потім, на
підставі незаконно виданого свідоцтва про право власності, ОСОБА_4 подарувала
належну їй 14 частку квартири ОСОБА_3.,
і в договорі дарування житлова площа квартири вказана вже 37,5 кв.
метрів, що не відповідає дійсності. На підставі вказаного договору дарування,
який вони вважають недійсним, ОСОБА_3. здійснив постійну реєстрацію свого місця
проживання по спірній квартирі, яку вони також просять скасувати. Вимоги про
відшкодування матеріального збитку мотивують тим, що в травні 2006 року
відповідачі зламали вхідні  двері в
квартиру, прибрали ванну і умивальника, що призвело до затоплення сусідів.
Витрати по відновленню зламаного ними майна склали 1387 гривень. Вимоги про відшкодування
моральної шкоди, який вони оцінюють в 3000 гривень, мотивують тим, що в
результаті неправомірних дій відповідачів, вони перебували в стресовому стані,
що привів до нервового перенапруження.

Представник відповідача виконкому Ялтинської міської Ради позовні вимоги не
визнав, пояснивши суду, що у виконком із заявою про перевід приміщення 5-5
звертався ще ОСОБА_9 За його заявою була проведена перевірка, в ході якої
встановлено, що спірне приміщення є придатним для проживання, внаслідок чого
його статус був змінений. Разом з тим, на момент прийняття оспорюваного
рішення, ОСОБА_9 помер, проте таких відомостей у виконком представлено не було,
що спричинило  помилкову вказівку його в
рішенні. Дана помилка була усунена шляхом прийняття нового рішення. Що стосується
по батькові ОСОБА_1, то визнає, що в ньому була допущена помилка, проте ніяких
негативних правових наслідків для позивачки вона не спричинила, оскільки в
свідоцтві про право власності дані про всіх власників квартири вказані
правильно. Що стосується прийняття рішень без повідомлення про це інших
власників квартири, вважає, що цим права позивачів порушені не були, оскільки
виконком не розпоряджався їх власністю, а тільки змінив статус приміщення, на
підставі відповідних технічних даних про стан спірного приміщення.

Відповідачка і представник відповідача ОСОБА_3. - ОСОБА_4 позовні вимоги
також не визнала, і пояснила суду, що приміщення 5-5 ніколи не було ванною
кімнатою і використовувалося, у тому числі і колишніми власниками квартири, для
проживання в ньому. Вона була власницею 14 частки квартири і при її придбанні
їй були вручені ключі від приміщення 5-5, яке вона вважала своєю власністю.
Разом з тим, ОСОБА_1. і ОСОБА_2 почали перешкоджати їй в користуванні як
спірним приміщенням 5-5, так і самою квартирою, постійно міняли замки на
вхідних дверях, встановили, в період її відсутності, в приміщенні 5-5 ванну, що
привело до затоплення сусідів. У зв'язку з конфліктною ситуацією, що
створилася, вона подарувала 14 частку квартири, що належить їй, своєму колишньому
чоловіку - ОСОБА_3., який не мав свого житла, проте позивачі також
перешкоджають і в його проживанні в квартирі, внаслідок чого він звернувся до
суду з позовом про вселення, який в даний час знаходиться у провадженні суду.
Вважає, що переводом статусу приміщення 5-5 з нежилого в житлове права
позивачів жодним чином порушені не були. Вимоги про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди також не визнає, оскільки ніяких дій по пошкодженню майна
позивачів вони не вчиняли, а навпаки позивачі, в період їх відсутності,
зламували двері в кімнату і виносили їх речі.

Третя особа ОСОБА_6., що є рідним братом ОСОБА_1 позовні вимоги також не
визнав і пояснив суду, що постійно проживав в квартирі до смерті ОСОБА_9 і
приміщення 5-5 квартири ніколи ніким не використовувалося під ванну, там ніколи
не було ніякого сантехнічного устаткування, навіть умивальника, а
використовувалося ними як житлове і ще ОСОБА_9 звернувся до виконкому
Ялтинської міської Ради з проханням змінити статус цього приміщення. Також
пояснив суду, що позивачі самовільно, у тому числі і без його згоди, як
співвласника квартири, встановили ванну в приміщенні 5-5, а інші дві кімнати
використовують для особистого проживання і не дозволяють користуватися
квартирою ні йому, ні нинішньому власнику 14 частки квартири - ОСОБА_3.

Представник третьої особи БТІ м. Ялта просила суд
ухвалити рішення на свій розсуд, за даними інвентарної справи домоволодіння
пояснила, що приміщення літер 5-5 до 1999 року значилося як ванна кімната. При
проведенні інвентаризації 23 листопада 1999 року, призначення приміщення було
змінене, і воно записане як комора. З 24 листопада 2005 року, на підставі
рішення виконкому, приміщення 5-5 переведене в розряд житлових.

Третя особа - приватний нотаріус Ялтинського міського нотаріального округу
ОСОБА_7., а також представник Першої Ялтинської державної нотаріальної контори
в судове засідання не з'явилися, представили заяви, в яких просили розглянути
справу в їх відсутність, винести ухвалу на свій розсуд.

Треті особи ОСОБА_10, КП РЕО № 3 в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду
справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не представили.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони,  вважає, що позовні вимоги   не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках були
ОСОБА_9, ОСОБА_1., ОСОБА_6. і ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право
власності на житло по приватизації від 07 грудня 1999 року (а.с. 10).

До приватизації, загальна площа квартири складала 55,1 кв. метрів, зокрема
житлова площа - 26,8 кв. метрів і складалася вона з двох житлових кімнат 5-3
площею 18,1 кв. метрів і 5-4 площею 8,7 кв. метрів, засклених веранд 5-1 площею
4,5 кв. метрів і 5-2 площею 11,7 кв. метрів, ванної 5-5 площею 10,7 кв. метрів
і убиральні 5-6, площею 1,4 кв. метрів (а.с. 94).

Згідно даним інвентарної справи на квартиру, при проведенні 23 листопада
1999 року інвентаризації, призначення приміщення 5-5 було змінене з ванної на
комору, оскільки це приміщення як ванна мешканцями не використовувалося. Таким
чином, судом достовірно встановлено, що ні до 1999 року фактично, ні після  1999 року документально, приміщення 5-5  не використовувалося як ванна. Вказані
обставини також підтверджуються і поясненнями третьої особи - ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер (а.с. 11) і власником 14 частки квартири, що
належить йому, стала його дочка - ОСОБА_10 , згідно свідоцтву про право на
спадщину згідно із законом від 09 грудня 2003 року (а.с. 12-13).

17 червня 2005 року між ОСОБА_5. і ОСОБА_4 був укладений договір дарування
14 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

24 листопада 2005 року виконкомом Ялтинської міської Ради було прийнято
рішення № 1704 «Про затвердження рішень міжвідомчої комісії по реєстрації будов
і внутрішніх перепланувань, списків приміщень придатних і непридатних для постійного
проживання», згідно п. 11 якого приміщення 5-5 площею 10,7 кв. метрів квартири
АДРЕСА_1  було визнано придатним для
проживання, Бюро технічної інвентаризації міста Ялта дана вказівка внести
відповідні зміни до інвентарної справи і оформити свідоцтво про право
власності.

На підставі вказаного рішення, 26 січня 2006 року ОСОБА_4 було видане
свідоцтво про право власності на 14 частку квартири АДРЕСА_1

Разом з тим, в рішенні виконкому № 1704 від 24 листопада 2005 року була
допущена помилка (невірно вказані співвласники спірної квартири, зокрема
вказаний померлий на момент прийняття рішення ОСОБА_9), у зв'язку з чим 20
квітня 2006 року виконкомом знов було прийнято рішення № 501, яким приміщення
5-5 вказане, як визнане придатним для проживання і перераховані всі
співвласники квартири (а.с. 17). Позивачка ОСОБА_1. стверджує, що виконком
Ялтинської міської Ради цим, а також попереднім своїм рішенням позбавив її
права власності на частку квартири, оскільки замість неї - ОСОБА_1- власницею
вказана ОСОБА_1 Разом з тим, суд вважає дані доводи позивачки необґрунтованими, оскільки у виданому на підставі вказаного рішення
свідоцтві, яке і є правовстановлюючим документом сторін, всі дані співвласників
квартири вказані правильно (а.с. 18).

На підставі  свідоцтва про право
власності від 26 січня 2006 року, 01 червня 2006 року був укладений договір
дарування 14 частки квартири між ОСОБА_4 і ОСОБА_3. (а.с. 19-20). У вказаному
договорі, житлова площа квартири вказана вже з урахуванням переводу приміщення
5-5 в розряд житлових - 37,5 кв. метрів.

Позивачі вважають, що виконком, ухвалюючи рішення про перевід приміщення
5-5 в розряд житлових, діяв неправомірно, оскільки розпорядився їх власністю,
не маючи на те їх письмової,  нотаріально
посвідченої згоди, обов'язкова наявність якої передбачена ст. 368, 369 ЦК України.

Разом з тим, суд вважає вказані доводи позивачів також необґрунтованими, оскільки, відповідно до ст. 368, 369 ЦК Україну, письмова, нотаріально засвідчена згода співвласників потрібна
при  розпорядженні  спільним сумісним майном, в той час, як
правовідносини сторін виникли в результаті їх спільної часткової власності на
майно, яка регламентоване ст. 358 ЦК України і не
передбачає обов'язкової наявності нотаріально засвідченої згоди на
розпорядження майном всіх співвласників.

Крім того, суд вважає, що позивачі помилково вважають, що виконком
Ялтинської міської Ради, своїми рішеннями, розпорядився їх майном, оскільки
йдеться всього лише про перевід приміщення з одного статусу в інший (в даному
випадку з нежилого в житлове), а тому виконком, як власник домоволодіння,
ухвалюючи рішення про визнання приміщення літер 5-5 придатним для проживання,
діяв в межах повноважень, чинного законодавства, з урахуванням даних про технічний
стан спірного приміщення.

Крім того, беручи до уваги, що в даний час власниками квартири є позивачка
ОСОБА_1. з дорослим сином, брат позивачки - ОСОБА_6., який має свою сім'ю, а
також ОСОБА_3., що не є їх родичем, тобто по суті три різні сім'ї, прийняття
виконкомом рішення про перевід приміщення площею 10,7 кв. метрів,
використовуваного під комору - в житлове - є щонайменше  доцільним, таким, що дає всім власникам
квартири можливість користуватися нею і проживати в ній, а також уникнути
надалі виникаючих між ними конфліктних ситуацій.

Що стосується тверджень позивачки, що приміщення 5-5 завжди було ванною, то
вони спростовуються  матеріалами
інвентарної справи, згідно якої з 1999 року приміщення використовується як
комора, показаннями третьої особи - ОСОБА_6, не вірити яким у суду немає
підстав, а також актом КП РЕО № 3, згідно якому тільки за станом на 20 березня 2006 року, тобто вже
після того, як приміщення 5-5 було визнане житловим, ОСОБА_1. почала виконувати
самовільні роботи по пристрою сантехнічного устаткування: ванни, раковини,
унітазу (а.с. 89).

Таким чином, суд вважає вимоги позивачки про визнання дій виконкому
неправомірними, визнання недійсними і скасування рішень виконкому і виданих на
їх підставі свідоцтв про право власності, визнання недійсним і скасування
технічного паспорта на квартиру, реєстрації постійного проживання, а також
скасування договору дарування - необґрунтованими та не підлягаючими
задоволенню.

Крім того, що стосується скасування договору дарування між ОСОБА_4 і
ОСОБА_3., то він вже був предметом судового розгляду і рішенням Ялтинського
міського суду від 14 серпня 2007 року у визнанні його недійсним позивачам було
відмовлено. Вказаним рішенням, а також ухвалою Апеляційного суду АРК від 21
листопада 2007 року, яким рішення першої інстанції в даній частині було
залишене без зміни, було встановлено, що даний договір не порушує законних прав
і інтересів позивачки, а відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, обставини,
не підлягають новому доказуванню при розгляді інших справ (а.с. 54, 55-56).

Що стосується позову про відшкодування матеріального збитку і моральної
шкоди, то суд вважає його також необґрунтованим з наступних підстав.

Як встановлено судом, між сторонами склалися конфліктні відносини з приводу
користування квартирою, що належить їм. Разом з тим, ніяких доказів з боку
позивачів, що саме через неправомірні дії відповідачів вони вимушені були
понести матеріальні витрати, підтверджені представленими ними товарними чеками,
суду не представлено. Представлені ними товарні чеки свідчать лише про те, що
позивачі дійсно виконують самовільні дії по установці сантехнічного
устаткування в житловому приміщенні, а також міняють замки на дверях (а.с.
28-32).

Наявність у позивачів яких-небудь моральних страждань, заподіяних
виконкомом, або відповідачами ОСОБА_3, також не знайшло свого підтвердження в
судовому засіданні. Сторонні обопільно створюють перешкоди в нормальному
проживанню в спірній квартирі, спір про що в даний час вирішується в судовому
порядку.

На
підставі викладеного, керуючись  ст. ст.
3, 10, 59, 60, 154, 205, 212, 213, 215, 217, 218  ЦПК України,  суд

В И Р І Ш И
В  :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 виконавчого
комітету  Ялтинської міської Ради про скасування
і визнання недійсним рішення виконкому, свідоцтва про право власності, визнання
дій виконкому протиправними, визнання недійсними і скасування технічного
паспорту на квартиру, договору дарування, скасування реєстрації постійного
місця проживання, стягнення моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному суді АРК через Ялтинський міський суд у
порядку та строки згідно ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: