Справа № 2-473/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3.11.2008 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Онуфрієва В.М.

при секретарі – Попруженко Л.М., Петрук Я.А.

за участю сторін

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання майна спільним майном подружжя та його розподіл

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1
. звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_2
про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання майна спільним майном подружжя та його розподіл.

В обґрунтування заявленого позову вказала, що 22.08.1987 року зареєструвала шлюб із
ОСОБА_2
Проживали із ним до 14.08.2004 року, а потім з 28.11.2005 року по 29 грудня 2006 року. Мають від шлюбу спільних дітей, доньку
ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, та сина
ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження. З грудня 2006 року сімейні стосунки між ними припинені, тому виникла необхідність провести розподіл майна набутого ними під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. В 1990 року їх сім?я, на той час із трьох осіб, мешкала в Житомирській області після чого переїхала на постійне місце проживання в
АДРЕСА_1
. Відповідачу, як молодому спеціалістові головному агрономові, рішенням правління колгоспу «Аджамський» був виділений для проживання будинок, розташований по
АДРЕСА_1
За згодою правління колгоспу, вони вирішили добудувати будинок, звівши другий поверх та побудувати господарські споруди кухню, баню, сараї, хоча будинок їм на той час не належав. До будівництва приступили в 1991 році закінчили до 1995 року. В 1995 році КСП «Аджамське« вирішило продати зазначений будинок їм, але для економії коштів вони вирішили оформити будинок на тітку чоловіка,
ОСОБА_5
яку на той час вже забрали до себе. Яка мала посвідчення та статус переселенця із Чорнобильської зони. Між ними із тіткою була домовленість, про те, що вона отримає свідоцтво про право власності на будинок, а потім складе заповіт на домоволодіння на них із чоловіком. Після її смерті вона та
ОСОБА_2
стануть власниками будинку в рівних частинах. Розпорядженням виконкому Кіровоградської районної ради від 25 січня 1995 року
НОМЕР_1
було дозволено оформити договір купівлі –продажу вказаного житлового будинку, за 135 млн. крб. 10 лютого 1995 року був укладений договір купівлі –продажу будинку між тіткою чоловіка
ОСОБА_5
та КСП «Аджамське». Гроші для купівлі будинку для
ОСОБА_5
були внесені на рахунок КСП «Аджамське« із Чорнобильського фонду.

10.04.1995 року
ОСОБА_5
померла не залишивши заповіт. Вони з’ясували в нотаріальній конторі, що прав на домоволодіння після смерті
ОСОБА_5
. не мають. Тому вирішили із
ОСОБА_2
що краще буде якщо спадщину прийме рідна сестра померлої, тітка
ОСОБА_2

ОСОБА_6
. І домовились із нею, що після оформлення спадщини вона посвідчить заповіт на
ОСОБА_2
і таким чином будинок перейде їм у власність в рівних частинах кожному.
ОСОБА_6
отримавши свідоцтво про право на спадщину, виконала домовленість та посвідчила заповіт на
ОСОБА_2
після чого 09.09.2000 року померла. 29 грудня 2006 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після чого вона звернулась до нього про поділ спільного майна набутого під час шлюбу. Але він їй відмовив посилаючись на те що це його спадщина. Вважає, що оскільки фактично вказаний житловий будинок з надвірними будівлями отримали вони із відповідачем під час зареєстрованого шлюбу, здійснювали добудови. Тому просила визнати житловий будинок з надвірними будівлями спільною сумісною власністю подружжя. Та провести його розподіл. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом
ОСОБА_6
визнати частково недійсним. На вказаних підставах просила позов задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2
позов не визнав та вказав, що спірне домоволодіння було придбано у КСП «Аджамське» для його тітки
ОСОБА_5
, як постраждалої від чорнобильської катастрофи в 1995 році. Із Чорнобильського фонду, для його придбання тітці було виділено 135 млн. крб. До того часу з 1990 року дане домоволодіння було виділено правлінням колгоспу «Аджамський» для тимчасового проживання йому із сім?єю як працівнику господарства. Його тітка
ОСОБА_5
. придбавши за договором купівлі-продажу вказане домоволодіння отримала свідоцтво про право власності на нього, та стала його власницею. Він із сім?єю також залишався проживати в ньому. Ніяких домовленостей із тіткою про те, що вона заповість вказане домоволодіння їм з дружиною, в рівних частинах, не було. Він із позивачем не планували постійно проживати в с.Аджамка, бажали переїхати в м.Кіровоград. Тому після смерті тітки спадщину, за законом ,прийняла, його тітка, рідна сестра померлої,
ОСОБА_6
Отримала свідоцтво про право на спадщину ставши власницею домоволодіння. Із нею також домовленості у них не було, стосовно того, що вона вона заповість вказане домоволодіння їм з дружиною, в рівних частинах.
ОСОБА_6
. посвідчила заповіт, згідно якого, заповіла спірне домоволодіння саме йому. Тому після того як вона померла, саме він отримав свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння, в порядку спадкування за заповітом і став єдиним власником домоволодіння. Вважає, що так як вказане домоволодіння він отримав у спадщину його не можна вважати спільною сумісною власністю подружжя, тому воно розподілу не підлягає. Просив на вказаних підставах у позові відмовити. Його представник, адвокат
ОСОБА_7
позов не визнав та надав пояснення.

Свідки
ОСОБА_8
,
ОСОБА_9
,
ОСОБА_10
. в судовому засіданні показали, що дійсно в період з 1991 року по 1995 рік позивач та відповідач здійснювали добудови домоволодіння. Допомагав їм батько позивача, привозив будівельні матеріали та працював.

Судом встановлено, що 22.08.1987 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу в них народилось двоє дітей донька
ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, та син
ОСОБА_4
,
ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження. В 1990 року сім?я сторін мешкала в Житомирській області після чого переїхала на постійне місце проживання в с.Аджамку Кіровоградського району та області. Відповідачу, як молодому спеціалістові головному агрономові, рішенням правління колгоспу «Аджамський» був виділений для проживання будинок, розташований по
АДРЕСА_1
, що підтверджується протоколами засідання правління
НОМЕР_2
від 19.04.1990 року та
НОМЕР_3
від 17.05.1990 року. Хоча домоволодіння їм на праві вланості не належало, за згодою правління колгоспу, сторони добудували будинок, звівши другий поверх та господарські споруди кухню, баню, сараї. В період з 1991 року по 1995 рік.

Згідно Розпорядження виконкому Кіровоградської районної ради від 25 січня 1995 року
НОМЕР_1
було дозволено оформити договір купівлі –продажу вказаного домоволодіння, за 135 млн. крб. між КСП « Адажамський« та рідною тіткою відповідача
ОСОБА_5
10 лютого 1995 року був укладений договір купівлі –продажу будинку між тіткою чоловіка
ОСОБА_5
та КСП «Аджамське». Гроші для купівлі будинку для
ОСОБА_5
були внесені на рахунок КСП «Аджамське« із Чорнобильського фонду так як тітка мала статус постраждалої від Чорнобильскої катастрофи, після чого тітка стала власницею спірного домоволодіння отримавши свідовто про право приватної власноті на нього, дане сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. Позивач та відповідач до
ОСОБА_5
. та КСП «Аджамське«, про повернення їм коштів за добудову домоволодіння не звертались. 10.04.1995 року
ОСОБА_5
померла не залишивши заповіт. Після її смерті спадщину прийняла рідна сестра померлої
ОСОБА_6
, яка є тіткою відповідача, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом та стала власницею вищевказаного домоволодіння. При житті вона посвідчила заповіт на відповідача
ОСОБА_2
згідно якого заповіла вказане домоволодіння йому. 09.09.2000 року
ОСОБА_6
померла. Після її смерті, в порядку спадкування за заповітом, спадщину прийняв відповідач
ОСОБА_2
та отримав 27 .03.2001 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом було посвідчено 27.03.2001 року нотаріально. На час розгляду справи заповіт не змінений та не скасований. Житловий будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1
є спадковим майном саме
ОСОБА_2
29 грудня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано. Належних доказів в підтвердження того, що між
ОСОБА_1
.,
ОСОБА_2
та його рідною тіткою
ОСОБА_5
була домовленість, що вона заповість належний їй будинок їм в рівних частинах та того, що тітка відповідача
ОСОБА_6
, отримавши спадщину після смерті
ОСОБА_5
після смерті заповість належний їй на праві власності вказаний будинок їм в рівних частинах позивачем не надані.

Згідно ст.57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.57 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 41, 42, 534, 549, 560 ЦК України в редакції 1963 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача його представника, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Висновок суду ґрунтується на тому, що в судовому засіданні встановлено факт того, що відповідач отримав у спадщину за заповітом, спірне домоволодіння, отримав нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане домоволодіння, фактично прийняв спадщину, підстави для визнання якого частково недійсним у суду відсутні. Тому спірне домоволодіння є його спадковим майном, не може вважатися набутим під час сумісного шлюбу, тобто сумісним майном подружжя і розподілу не підлягає.

Керуючись ст.57 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 41, 42, 534, 549, 560 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 60, 88, 214-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові
ОСОБА_1
– відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Кіровоградського районного суду від 19.09.2008 року, стосовно заборони на відчудження житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в
АДРЕСА_1
скасувати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі заяви через суд першої інстанції про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя