Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:
головуючого:  суддів:
Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,   Данчука В.Г.,  Мазурка В.А., Перепічая В.С., Лихути
Л.М.,  Охрімчук Л.І.,
розглянувши 29 жовтня 2008 року в
м. Києві скарги закритого акціонерного товариства "Трансмаш", ОСОБА_1
про перегляд в зв'язку з  винятковими
обставинами рішення Печерського районного суду              м. Києва 17 січня 2008 року й
ухвал Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2008 року та колегії
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12
вересня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_2 до голови правління
закритого акціонерного товариства "Трансмаш" ОСОБА_1, закритого
акціонерного товариства "Трансмаш" про захист честі, гідності та
ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва 17 січня
2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28
травня                 2008 року, позов
задоволено частково, ухвалено визнати недостовірною негативну інформацію,
поширену головою правління товариства             ОСОБА_1 у скарзі від 18 травня
2006 року, адресованій до Міністерства економіки України, та в скарзі від 9
липня 2007 року, адресованій до Державного департаменту з питань  банкрутства, Міністерства економіки України,
такого змісту: "09.07.2007 року ми отримали від Запорізького обласного
відділу з питань банкрутства  за
особистим підписом начальника відділу ОСОБА_2 лист від 27.06.2007 року № 588, в
якому йдеться відверта дурня і ми змушені повірити в найгірший стан здоров'я та
дієздатність пані ОСОБА_2"; "Розжуємо детально для хворої пані
ОСОБА_2"; "Також просимо створити комісію та провести службове
розслідування з приводу неадекватної поведінки, повного ігнорування своїми
службовими обов'язками, які призвели до приховування злочинів пані ОСОБА_2, з
обов'язковим наданням нам копії диплома про освіту та копії медичної довідки
про дієздатність від психіатра, яку вона має отримувати щорічно"; зобов'язати
ОСОБА_1 її
спростувати; стягнути зі ОСОБА_1 на користь           ОСОБА_2 2 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від
12 вересня 2008 року касаційні скарги ОСОБА_1 і закритого акціонерного
товариства (далі - ЗАТ) "Трансмаш" відхилено,  рішення Печерського
районного суду м. Києва 17 січня 2008 року й ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 28 травня 2008 року залишено без змін.

ЗАТ
"Трансмаш" і ОСОБА_1 звернулись до Верховного Суду України зі
скаргами, у яких просять переглянути в зв'язку з винятковими обставинами
рішення Печерського районного суду м. Києва 17 січня
2008 року й ухвали Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2008 року та колегії
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12
вересня 2008 року. В обґрунтування скарг товариство і ОСОБА_1 фактично
посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права, а
саме:ОСОБА_4  8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня               1995  року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", за змістом якої за моральну шкоду, заподіяну працівником
під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з
якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед
нею в порядку регресу;  ч. 4 ст. 277 ЦК
України таОСОБА_4 11 зазначеної постанови, за змістом якого критична  оцінка  певних
фактів  і   недоліків,
думки   та судження,  критичні
рецензії  творів не можуть бути
підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової)  шкоди; однак
якщо  при  цьому
допускаються  образа  чи
порушення інших захищених
законом  прав  особи
(розголошення   без   її
згоди конфіденційної інформації, втручання в приватне життя тощо), то це
може  тягти  за
собою  відшкодування  моральної
шкоди, - зазначивши при цьому, що це є "неоднакове
застосування".

Також у своїх
скаргах ЗАТ "Трансмаш" і ОСОБА_1 посилаються на  неоднакове застосування судом касаційної
інстанції  одного і того ж самого
положення законодавства, а саме: ст. 10 Європейської конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод і ст. 34 Конституції України, якими закріплено
право особи висловлювати судження, оцінки, думки.

Прикладом
іншого, ніж у зазначеній справі, застосування ст. 10 Європейської конвенції про
захист прав людини і основоположних свобод та              ст. 34 Конституції України  скаржники зазначили рішення колегії суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 липня 2007
року в справі за позовом ОСОБИ_1 до ОСОБИ_2, видавництва
"Просвіта",  від                       8 листопада  2006 року в справі за позовомОСОБА_5
доОСОБА_6 і від 18 січня 2006 року в справі за позовомОСОБА_3 доОСОБА_4 про
захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за
змістом яких: ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення
оціночних суджень; звернення до правоохоронного чи державного органу із заявою
або скаргою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган наділений владними
повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах чи
застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, не може
розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що
фактично, метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації
певної особи; право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено у ст. 10
указаної конвенції і гарантовано ст. 34 Конституції України; недотримання
наведеного з урахуванням обставин указаних справ призвело до неправильного
вирішення цих справ.

Колегія суддів
вважає, що у допуску скарг до провадження у зв'язку з винятковими обставинами
та витребуванні справи слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до
ст. 354 ЦПК України судові рішення у цивільних справах можуть бути переглянуті
у зв'язку із винятковими обставинами після їх перегляду у касаційному порядку,
якщо вони оскаржені з мотивів неоднакового застосування судом (судами)
касаційної інстанції одного і того самого положення закону; визнання судового
рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, таким,
що порушує міжнародні зобов'язання України.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, з яким погодилися й суди
апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що зазначену в заявах від
18 травня 2006 року й від 9 липня 2007 року інформацію викладено в
стверджувальній формі, вона не містить ознак оціночних суджень, не відповідає
дійсності та має форму приниження честі, гідності та ділової репутації  позивачки як державного службовця; фактично
спірну інформацію було розповсюджено безпосередньо головою ЗАТ "Трансмаш"                  ОСОБА_1

Доводи скарг і
зміст копій оскаржуваних судових рішень та доданих до скарг матеріалів не дають
підстав для висновку про наявність передбачених              ст. 354 ЦПК України підстав для
перегляду судової ухвали у зв'язку із винятковими обставинами.

Керуючись ст. 356  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску скарг закритого акціонерного товариства
"Трансмаш", ОСОБА_1 до провадження у зв'язку з винятковими
обставинами та витребуванні справи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді Верховного Суду
України

А.Г. Ярема   В.І. Гуменюк   В.Г. Данчук   В.А. Мазурок

Л.М. Лихута   Л.І. Охрімчук

В.С. Перепічай