Справа № 22-ц-7
2008р.                             Головуючий
у 1-й інстанції       Толстой О.О.
Категорія 66                                                   Суддя-доповідач
У Х В А Л А

31 січня 2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.

суддів
- Ільченко О.Ю., Ведмедь Н.І.

з
участю секретаря судового засідання - Рой Я.М.

та
осіб, які беруть участь у справі - представника Путивльського ВДВС

Деркачова
А.Ф., заявника ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу Державної виконавчої служби
Путивльського районного управління юстиції

на ухвалу Путивльського
районного суду від 18 жовтня 2007 року

у справі за скаргою ОСОБА_1
на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Путивльського
районного управління юстиції Сумської області,  -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою
Путивльського районного суду від 18 жовтня 2007 року поновлено ОСОБА_1. строк
для звернення зі скаргою.

Задоволено
скаргу ОСОБА_1. на дії ДВС.

Скасовано
постанову державного виконавця ВДВС Путивльського районного управління юстиції
від 29 серпня 2007 року про закінчення виконавчого провадження № 2-535 від 04
квітня 2007 року.

Зобов'язано
державного виконавця ВДВС Путивльського районного управління юстиції вчинити
виконавчі дії щодо повернення стягувачеві ОСОБА_1. авансованих ним витрат
виконавчого провадження № 2-81/2007р.

В
апеляційній скарзі відділ ДВС Путивльського районного управління юстиції
просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а скаргу ОСОБА_1. на дії ДВС
залишити без задоволення. Апелянт вважає, що суд неповно з'ясував обставини
справи, неправильно дослідив докази та прийняв незаконне, необґрунтоване
рішення.

При
цьому апелянт зазначає, що постанова державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження винесена на підставі та в межах чинного законодавства,
і підстав для її скасування не було. Кошти для проведення робіт були
перераховані ОСОБА_1. на рахунок Путивльського ЖЕК, роботи виконані ЖЕК  відповідно до замовлення. Кошти, витрачені
ОСОБА_1. на виконання робіт, не зараховувались в якості авансових внесків на
рахунок органу ДВС, так як на той час у ВДВС не було такого рахунку, а тому
вважати їх коштами виконавчого провадження немає підстав.  Апелянт вважає, що в даному випадку стягувачу
ОСОБА_1. необхідно звернутись не зі скаргою на дії державного виконавця, який
діяв в рамках закону, а з позовом до боржниці ОСОБА_2. про відшкодування
збитків, понесених в результаті виконання робіт по перенесенню паркану, туалету
та спиленню дерева.

Дослідивши
матеріали справи, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ДВС, пояснення заявника
ОСОБА_1., колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно
до ст. 386 ЦПК України, яка встановлює порядок розгляду скарги на дії
державного виконавця, скарга розглядається у судовому засіданні за участю
заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується.

Таким
чином, вбачається, що згаданою статтею чітко визначено коло учасників процесу,
якими у даній справі є заявник ОСОБА_1. та державний виконавець Деркачов А.Ф.,
а участь заінтересованих осіб законом взагалі не передбачена по даній категорії
справ.

З
матеріалів справи вбачається, що рішенням Путивльського районного суду від 07
лютого 2005 року встановлено межі земельних ділянок для домоволодіння ОСОБА_2.
по АДРЕСА_1 в м. Путивль та домоволодіння ОСОБА_1. по АДРЕСА_1 в м. Путивль.
Зобов'язано ОСОБА_2. перенести частину паркану та туалет, які знаходяться на
земельній ділянці, що належить ОСОБА_1., та привести дерево горіху, яке росте
на її земельній ділянці, у відповідність з Правилами безпеки газопостачання
України. Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 150 грн. компенсації за
спричинену моральну шкоду (а.с. 5-6).

На
підставі даного рішення 06 липня 2005 року був виданий виконавчий лист,
відкрито виконавче провадження. Рішення суду в частині перенесення паркану,
туалету та спилення дерева не виконувалось протягом двох років з різних
причин.

15
лютого 2007 року ОСОБА_1. подав заяву до ДВС про свою згоду здійснити оплату та
авансувати витрати на проведення виконавчих дій (а.с.7).

Постановою
державного виконавця від 07 березня 2007 року,
в зв'язку з невиконанням боржницею ОСОБА_2. рішення суду в добровільному
порядку, було залучено для відповідних будівельних робіт спеціалістів та
працівників Путивльської ЖЕК (а.с.8).

Путивльською
ЖЕК було виготовлено відповідний кошторис на суму 713 грн. (а.с.10), та
повідомлено начальнику відділу ДВС, що виконання робіт може бути проведено лише
після сплати авансового внеску в розмірі 50%.

30 березня 2007 року державним виконавцем був
складений акт про те, що стягувач ОСОБА_1. на пропозицію ДВС погодився
авансувати витрати по виконанню рішення суду (в частині перенесення паркану,
туалету, приведенню дерева горіха у відповідність з правилами безпеки
газопостачання) в сумі 713 грн., які були стягувачем сплачені частково 550 грн.
Путивльській ЖЕК. Залишок коштів стягувач ОСОБА_1. зобов'язався сплатити
виконавцю робіт Путивльській ЖЕК (а.с.14).

Кошти
у сумі 713 грн. (спочатку 550 грн., потім залишок - 163 грн.). були
перераховані ОСОБА_1. на рахунок Путивльської ЖЕК 2 квітня 2007 року (а.с.11,
13).

04
квітня 2007 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження в зв'язку з повним виконанням рішення суду (а.с.15).

04
квітня 2007 року державним виконавцем винесена постанова про виділення в окреме
провадження постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 340 грн. та
витрат на проведення виконавчих дій у сумі 25 грн. 76 коп.(а.с.242-243), складено
акт щодо розрахунку цих витрат (а.с.287-288).

29
серпня 2007 року державним виконавцем була прийнята постанова про закінчення
даного виконавчого провадження щодо витрат на проведення виконавчих дій.

При
цьому до витрат на виконавче провадження не включено витрат, авансованих
стягувачем ОСОБА_1. за пропозицією ДВС Путивльській ЖЕК на проведення робіт по
виконанню рішення.

З
матеріалів справи вбачається, що рахунок на авансування витрат для проведення
виконавчих дій був відкритий в Головному управлінні Державного казначейства
України у Сумській області лише 08 червня 2007 року (а.с.35).

Суд
першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій ДВС, виходячи зі
змісту ст. 45 Закону України про виконавче провадження, якою встановлено, що
витратами виконавчого провадження є витрати органів ДВС на організацію та
проведення виконавчих дій. Ці витрати здійснюються за рахунок коштів Державного
бюджету та за рахунок коштів виконавчого провадження, які складаються з
авансового внеску стягувачів на проведення виконавчих дій.

Суд
вважав, що посилання ДВС на відсутність на час виконання рішення депозитного
рахунку ДВС не заслуговує на увагу, оскільки авансування витрат було погоджено
з державним виконавцем, і тільки в зв'язку з відсутністю рахунку ДВС кошти були
сплачені  стягувачем безпосередньо
виконавцю робіт, за пропозицією самої ДВС.

В
апеляційній скарзі ДВС фактично визнає, що для проведення примусового виконання
зазначеного рішення суду потрібні були кошти для авансової оплати робіт
Путивльської ЖЕК, яку було за постановою державного виконавця притягнуто для
проведення робіт та складено кошторис.

Внесення
коштів було проведено стягувачем, який на це погодився.

Таким
чином, у відповідності до ст. 48 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження»
державні виконавці повинні були вжити заходів щодо повернення ОСОБА_1.
авансованих ним коштів на виконання судового рішення.

Сам
по собі факт надходження коштів безпосередньо виконавцю робіт ЖЕКу (через
відсутність депозитного рахунку у ДВС) при зазначених обставинах не звільняє
ДВС від вжиття заходів для повернення стягувачу коштів, які він потратив на
виконання рішення.

Під
час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представник ДВС погодився з
тим, що ДВС повинна вжити заходів для повернення стягувачу авансованих ним
витрат, тобто фактично визнав скаргу ОСОБА_1.,
і надав письмові докази того, що державною виконавчою службою
Путивльського району вже вжито відповідних заходів.

Так,
постановою начальника відділу ДВС Путивльського районного управління юстиції
від 04 січня 2008 року скасована постанова про закінчення виконавчого
провадження по стягненню виконавчих витрат на проведення виконавчих дій та
зобов'язано старшого державного виконавця Деркачова А.Ф. винести нову постанову
з урахуванням 713 грн., які були витрачені ОСОБА_1. на проведення
виконавчих дій (а.с.313).

Така
постанова дійсно прийнята 09 січня 2008 року (а.с.314-315).

За викладених обставин, колегія суддів дійшла
висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, крім того, дана ухвала
фактично визнана державною виконавчою службою і вже проводиться її виконання, а
тому відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, ст.
307 ч.2 п.1, ст.312 ч.1 п.1, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу Відділу Державної виконавчої служби Путивльського районного управління
юстиції відхилити.

Ухвалу
Путивльського районного суду від 18 жовтня 2007 року в даній справі залишити
без зміни.

Ухвала  набирає законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий
-

Судді
-