Справа
№ 2 - 4010/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
квітня 2008 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі              Шнуровенко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду
в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу ;

ВСТАНОВИВ :

У
обґрунтування позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 вказує,
що вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й
проживають окремо, а вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, у
зв'язку з чим вважає, що збереження їх шлюбу є неможливим, так як суперечило б
їх інтересам.

Відповідач
визнав позов, пояснивши, що він цілком згоден на розірвання шлюбу з позивачем.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.

Згідно ч.4
ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для
того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши
матеріали справи і вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає,
що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом
установлено, що 03 травня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАГСу
виконкому Жовтневої райради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 99 ; у
позивача це перший шлюб, а у відповідача - другий ; від шлюбу сторони мають
неповнолітню дочку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сторонам
не вдалося створити міцну сім'ю, оскільки відсутність взаєморозуміння негативно
впливала на відносини сторін.

Будучи
незадоволеними таким сімейним життям, сторони в середині грудня 2007 року
припинили шлюбно-сімейні стосунки. З цього ж часу сторони проживають окремо.

Втративши
почуття любові та поваги один до одного, сторони в подальшому фактично не вживали
спроб до примирення, а лише намагалися вирішити питання щодо поділу майна.

Станом не цей
час сторони категорично заперечують проти примирення, вважаючи, що збереження
їх шлюбу суперечило б їх інтересам.

Виходячи з
викладеного, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і збереження їх
шлюбу є неможливим.

Після припинення
сторонами шлюбно-сімейних стосунків, їхня неповнолітня дочка
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилася з матір'ю, і позивач не заперечує проти того,
щоб і в подальшому дитина залишилася з матір'ю.

На підставі
викладеного і керуючись ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України, ст.ст.105
ч.3,110,112 СК
України, суд, -

ВИРІШИВ
:

Шлюб між
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м.Одеси, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем
м.Одеси, зареєстрований 03 травня 1996 року Відділом РАГСу виконкому Жовтневої
райради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 99, - розірвати.

Неповнолітню
дочку сторін ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

При оформленні
розірвання шлюбу між сторонами в органах РАЦСу стягнути з    позивача і з відповідача, з кожного, по 17
( сімнадцять ) грн. на користь держави.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі в 10-денній строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                Н.А.Ільченко