У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

5 листопада 2008 року                                                           м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,

Данчука В.Г.,

Барсукової В.М.,

Косенка В.Й.,-

розглянувши  в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби Валківського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_2,
Нововодолазької міжрайонної державної податкової інспекції, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звільнення майна
з-під арешту за касаційною скаргою відділу державної виконавчої служби
Валківського районного управління юстиції Харківської області на рішення
Валківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 5 лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
вироком  Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 17 січня 2006 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України.
Цим вироком був конфіскований як знаряддя злочину  автомобіль ВАЗ-2108, транзитний номер
НОМЕР_1, який належить йому, а раніше належав засудженому ОСОБА_5, який передав
автомобіль за генеральною довіреністю ОСОБА_6, а ОСОБА_7 довіреністю від 25
вересня 2005 року передав автомобіль йому, а він у подальшому на підставі
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10 листопада 2005 року став
його власником. Не знаючи того, що
ОСОБА_2 раніше використовував автомобіль для перевезення
викраденого  чужого майна, він купив цей
автомобіль і зареєстрував його на своє ім'я. Державний виконавець за актом
опису і арешту майна від 31 травня 2006 року наклав арешт на  вказаний автомобіль, вилучив автомобіль і
документи на нього. Під час накладення арешту автомобіль ОСОБА_5 не належав,
позивач був його власником.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від                   27 листопада 2007 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 5 лютого 2008 року, позов
задоволено. Звільнено  з-під арешту автомобіль ВАЗ-2108, номерний знак НОМЕР_2, 1998 року випуску, бежевого кольору, кузов НОМЕР_3, зареєстрований на ім'я ОСОБА_1 у Валківському МРЕВ на підставі довідки - рахунку від   9 листопада 2005 року товариства з обмеженою відповідальністю
«НАК», який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, виданого Валківським МРЕВ. Зобов'язано відділ державної виконавчої
служби Валківського районного управління юстиції Харківської області повернути             ОСОБА_1 указаний автомобіль і документи
про його реєстрацію на ім'я ОСОБА_1

У касаційній скарзі відділ державної виконавчої служби Валківського
районного управління юстиції Харківської області просить скасувати зазначені судові
рішення та закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків
судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення
норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суди виходили
з того, що спірний автомобіль не був у встановленому законом порядку визнаний
знаряддям злочину, арешт на автомобіль органами слідства чи судом не
накладався, ОСОБА_1 купив автомобіль у встановленому порядку, сплатив за нього
визначену торговою організацією ціну, є добросовісним набувачем автомобіля.

З такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до вироку
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 січня 2006 року (а.с. 4-18)
речовий доказ у справі - автомобіль ВАЗ 2108, переданий на відповідальне
зберігання ОСОБА_1 як знаряддя злочину,
підлягає конфіскації в дохід держави.

Актом опису та арешту
майна від 31 травня 2006 року (а.с.22) державною виконавчою службою проведено
опис і накладено арешт на автомобіль, що конфіскований у дохід держави за
вироком суду.

Вирішуючи спір, суди
дійшли безпідставних висновків про те, що спірний автомобіль не визнавався
знаряддям злочину в установленому порядку та не може бути конфіскований у дохід
держави, оскільки це спростовується вироком Фрунзенського районного суду м.
Харкова від           17 січня 2006 року
(а.с. 4-18). Посилання суддів на те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем цього
майна, за таких обставин є необгрунтованим і не має правового значення.

Суд
апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені
недоліки й не перевірив належно доводи апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив
конкретні обставини та факти, які спростовують
доводи апелянта, що призвело до неправильного вирішення справи.

За
таких обставин визнати судові рішення законними та обгрунтованими не можна,
вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
відділу державної виконавчої служби Валківського районного управління юстиції
Харківської області задовольнити частково.

Рішення Валківського
районного суду Харківської області від            27 листопада 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 5 лютого 2008 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Л.І. Григор'єва

Судді:

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко