Апеляційний суд
Хмельницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“06”
лютого 2008 р.
м. Хмельницький

судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного  суду Хмельницької області в складі:

головуючого
судді     Харчука В.М.

суддів:    Гуменюк Н.І.

Матковської Л.О.

при
секретарі         Коробчук А.А.

з
участю:                сторін та
представника позивачки

розглянула
у відкритому судовому  засіданні   цивільну справу № 22-ц-144 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1та ОСОБА_2на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16
листопада 2007 року за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу автомобілів, заслухавши доповідача,
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судова колегія,

В  С  Т
А  Н  О
В  И  Л
А  :

ОСОБА_3.
звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що із серпня 1998
року проживала у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_1, з яким  22 листопада 2003 року зареєструвала шлюб.

Шлюб розірвано 01.08.2005 року.

Під час спільного проживання однією сім'єю
на спільні сімейні кошти купили автомобілі: „Форд Транзит”, 2000 року випуску,
„Рено-Трафік”, 1994 року випуску, а під час проживання в зареєстрованому шлюбі
купили автомобіль „Міцубісі_Аутландер”, 2004 року випуску.

Під час розгляду в суді справи про
розподіл спільно нажитого майна подружжя на зазначені автомобілі було накладено
арешт для забезпечення позову.

Але не дивлячись на це, ОСОБА_1 через ПМП
„Ізабель” в липні 2005 року оформив договори купівлі-продажу зазначених
автомобілів своїй матері
_________________________________________________________________________Головуючий
у першій інстанції - Вітюк В.Ж.                               Справа №
22-ц-144 Доповідач - Харчук В.М.
Категорія № 12

ОСОБА_2.

Договори відчуження автомобілів
укладались в період перебування її в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1, тому на
їх укладання необхідна обов'язкова згода її, як подружжя. Вона такої згоди не
давала. Відчужені автомобілі перебували під арештом, тому договори
купівлі-продажу являються незаконними. Крім того, ці договори також являються
фіктивними, так як відчуженими автомобілями продовжує користуватись ОСОБА_1,
ОСОБА_2. хворіє і ніколи автомобілями не користувалась та не керувала.

Тому позивачка на підставі ст.ст.203,
234 ЦК України та 65 Сімейного кодексу України просила визнати незаконним
набуття права власності ОСОБА_2. на зазначені автомобілі „Форд-Транзит” та
„Міцубісі Аутландер”, визнати недійсними договори купівлі-продажу зазначених
автомобілів, скасувати незаконну реєстрацію зазначених автомобілів в органах Державтоінспекції
на ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_1 від свого імені та
як представник ОСОБА_3 позову не визнав, посилаючись на те, що проводив
відчуження автомобілів, як приватний підприємець і автомобілі належали йому, як
приватному підприємцю. Договори комісії на продаж автомобілів ним не
укладались.

Представник третьої особи ПМП „Ізабель”
позовні вимоги визнав, пояснив, що ОСОБА_1 укладав із підприємством договори
комісії на продаж зазначених автомобілів і при цьому не повідомляв, що
автомобілі перебувають в заставі чи під арештом.

Рішенням Хмельницького міськрайсуду від
16 листопада 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, визнано недійсними
договори комісії та довідки рахунки №№ НОМЕР_1 від 05 липня 2005 року,
НОМЕР_2від 05 липня 2005 року, відповідно до яких ПМП „Ізабель” продало
автомобілі „Міцубісі Аутландер” та „Форд-Транзит” ОСОБА_2 та скасовано їх
реєстрацію в органах Державтоінспекції на ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
солідарно на користь ОСОБА_3 81 гривню понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі на ухвалене
рішення  ОСОБА_2. та ОСОБА_1 посилаються
на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд вийшов за межі позовних
вимог позивачки, якою заявлялись вимоги щодо недійсності договорів
купівлі-продажу автомобілів. Суд же визнав недійсними договори комісії на
продажу автомобілів, хоча такі договори комісії у справі відсутні і їх суд не
досліджував. Суд порушив ст.ст.11 та 60 ЦПК України.

Під час придбання автомобілів ОСОБА_2.
відповідно до довідок-рахунків сплачені всі необхідні збори та платежі, в тому
числі і комісійна винагорода ПМП „Ізабель”, яке не повідомляло її, як покупця,
про наявність арештів та заборон на автомобілі. Тому вона є добросовісним
набувачем.

Крім того, автомобіль „Форд-Транзит”,
2000 року випуску був придбаний ОСОБА_1 до шлюбу із ОСОБА_3 і є особистою
приватною власністю ОСОБА_2. Суд необґрунтовано відхилив клопотання ОСОБА_2 про
зупинення провадження у справі до розгляду судом інших справ про встановлення
юридичних фактів та розподіл спільного майна подружжя, які мають істотне
значення для розгляду цієї справи, порушив вимоги ст.201, п.4 ЦПК України.

Автомобіль „Міцубісі Аутландер” було
придбано приватним підприємцем ОСОБА_1 в лютому 2004 року для своєї
підприємницької діяльності та на кошти приватного підприємця, тому не є
спільним майном подружжя. Однак суд першої інстанції цих обставин не врахував, порушив
вимоги ст.ст.320-321 ЦК України, 42 та 47 Господарсько-процесуального кодексу,
ст.41 Конституції України.

Тому апелянти просять скасувати рішення
суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_3 у позові відмовити.

Судова колегія приходить до висновку, що
апеляційні скарги ОСОБА_2. та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції скасуванню з направленням справи на новий судовий
розгляд з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права -
ст.ст.10-11, 60, 213, 311, ч.1, п.4 ЦПК України.

Відповідно до зазначених процесуальних
норм суд вирішує спір на засадах змагальності, диспозитивності в межах
заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.
Рішення суду повинне бути законним та обгрунтованим, ухваленим на основі повно
і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були
безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні.

Безумовною підставою до скасування
рішення суду першої інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є
обставина, коли суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали
участь у справі в якості належних осіб (сторін).

Із позовної заяви позивачки ОСОБА_3
(а.с.6-7), листа державної податкової адміністрації у Хмельницькій області
(а.с.110), додаткової заяви ОСОБА_3 (а.с.125-126) та рішення суду першої
інстанції (а.с.173-175) вбачається, що позивачкою ОСОБА_3 заявлялись первинні
позовні вимоги про визнання незаконним набуття прав власності на спірні
автомобілі ОСОБА_2. та визнання недійсними укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
договорів купівлі-продажу автомобілів.

Під час судового розгляду справи судом
встановлено, і з цього суд виходив при ухваленні рішення, що між ОСОБА_1 та
малим приватним підприємством „Ізабель” було укладено договір комісії на
продажу спірних автомобілів, і МПП „Ізабель” укладало договори комісії на
зазначені автомобілі з ОСОБА_2., отримувало комісійну винагороду.

21 вересня 2007 року ОСОБА_3. подала
додаткову заяву і просила визнати недійсними договори комісії по продажу
спірних автомобілів і залучити МПП „Ізабель” у зв'язку з цим в якості
відповідача у справі.

Однак суд, вирішивши в рішенні питання
про визнання договорів комісії по продажу спірних автомобілів недійсними, не
залучив до участі в справі в якості відповідача зазначене підприємство, не
витребував та не дослідив самі договори комісії. Рішення суду впливає на права
та обов'язки МПП „Ізабель” , яке виступало стороною в договорах комісії,
отримувало комісійну винагороду. Суд помилково залучив дане підприємство до
участі в справі в якості третьої особи.

При цих обставинах судове рішення
підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду суду
слід врахувати зазначені обставини, вирішити питання про залучення до участі в
справі в якості відповідача МПП „Ізабель”, витребувати та дослідити договори
комісії, які позивач просить визнати недійсними, правильно визначити ціну позову
та визначити розмір судового збору (державного мита). З пояснень сторін
вбачається, що лише один автомобіль „Міцубісі „Аутландер” коштує 35 000
долларів США.

Крім того, апелянт ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі посилається на те, що автомобіль „Міцубісі_Аутландер”
придбано ним, як приватним підприємцем для ведення підприємницької діяльності
за кошти приватного підприємця, а не спільні кошти подружжя і що цей автомобіль
належить йому на праві особистої приватної власності і не являється спільним
майном подружжя. Ці ж обставини вбачаються і з поданих ним суду документів
(а.с.135-142).

Однак суд цих заперечень відповідача
належним чином не перевірив, не врахував в достатній мірі положення ст.ст. 57,
60-61, 69 Сімейного кодексу України, ст.ст. 52, 325, 368, ч.ч.3 та 4 ЦК
України, п.п.23-24, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного
майна подружжя” щодо правового режиму спільного майна подружжя чи майна
приватного підприємця.

Тому суду першої інстанції під час
нового розгляду заявленого позову слід перевірити всі доводи сторін,
застосувати належні норми матеріального права, які регулюють спірні
правовідносини, ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

У  Х  В
А  Л  И
Л  А  :

апеляційні
скарги ОСОБА_1та ОСОБА_2задовольнити частково, рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 16 листопада 2007 року скасувати, справу повернути до
суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий:
/підпис/

Судді: /підписи/

Копія вірна:

Суддя
апеляційного суду
Харчук В.М.