Справа №
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27  листопада  2008 р.
м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого
судді            Кисельова В.К.

при
секретарі                     Голованець
Н.Б.

за участю
позивачки - ОСОБА_1., представника позивача - ОСОБА_2.

відповідачів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання недійсною довіреності та договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернулась
з позовом   до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5про визнання недійсною довіреності та договору дарування. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 була падчеркою
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та була членом
її сім'ї, оскільки була одружена з її батьком ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2.  батько позивачки  помер, а її
мачуха залишилась проживати за вказаною адресою. Позивачка стверджує,
що, починаючи з 2001 року ОСОБА_6. почала відвідувати, а потім і стала
тимчасово проживати у квартирі її колишня співробітниця по меблевій фабриці № 3
м. Одеси ОСОБА_3. Крім того, ОСОБА_6. відвідувала знайома ОСОБА_3., ОСОБА_4,
яка також була колишньою співробітницею по меблевій фабриці в м. Одесі.

Позивачка стверджує, що після смерті чоловіка ОСОБА_6.  стан її здоров'я  різко погіршився. Зокрема, у 1997 році вона
перенесла гостре порушення мозкового кровообігу, після чого стала перебувати на
обліку у поліклініці № 29 м. Одеси. Станом на 01 вересня 1997 року перебувала
на „Д" обліку в цій поліклініці з наступним діагнозом: розповсюджений
остеохондроз хребта, хронічний гастрит, церебральний атеросклероз та інші
захворювання.

З 2000 року ОСОБА_6. лікувалась  лише
дома, внаслідок тяжкості стану здоров'я. Зокрема, невропатологом у неї були
виявлені церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензію, дисциркуляторна
енцефалопатія III стадії. З 2002 року вона вже перемішувалася лише в межах
квартири, що було спричинене сильними запамороченнями.

Загострення погіршення стану здоров'я ОСОБА_6.  припало на квітень-травень 2006 року. Так,
починаючи із квітня 2006 року ОСОБА_6.
вже не піднімалася з ліжка, почала втрачати контроль над своїми діями.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_4., ОСОБА_3., скориставшись станом
здоров'я  ОСОБА_6., вирішили оформити
належну ОСОБА_6 частину квартиру на себе.
Для цього вони
запросили   нотаріуса  та попросили дочку - ОСОБА_4.  - ОСОБА_8. розписатися замість ОСОБА_6. у
заповіті та довіреності. Крім того, довіреність була оформлена на ОСОБА_5., яка
є близькою подругою ОСОБА_8.

ОСОБА_1. стверджує, що на час підписання заповіту та довіреності ОСОБА_6.
не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, саме тому,
вищевказані документи були підписані ОСОБА_8., а не безпосередньо ОСОБА_6..
Крім того, за твердженням позивачки, ОСОБА_6. не мала наміру та внутрішнього
волевиявлення подарувати, іншим способом розпорядитися вказаною квартирою.

На підставі викладеного, позивачка просить визнати
недійсним заповіт, довіреність, а також договір дарування квартири.

В судовому
засіданні позивачка, а також її представник підтримали позовні вимоги та
пояснили, що позивачка є падчеркою померлої ОСОБА_6.  ОСОБА_6. оформила заповіт на позивачку,
згідно якого заповіла їй належну Ѕ частини спірної квартири. До 2002р. ОСОБА_6.
перебувала в нормальному психічному стані, але після того у неї поселилась
ОСОБА_3.,  з якою вони часто розпивали
алкогольні напої. Згодом психічний стан ОСОБА_6. став погіршуватися та вона не
розуміла значення своїй дій. Відповідачі скористались психічним станом ОСОБА_6.
та викликали нотаріуса, який оформив довіреність на ім'я ОСОБА_5. та заповіт,
в   яких      розписалась дочка ОСОБА_4. -
ОСОБА_8.     Позивачка стверджувала,    що
ОСОБА_6. не бажала дарувати належну їй частину квартири, та за станом
здоров'я не могла усвідомлювати значення своїх дій під час проведення
нотаріальних дій.

Відповідачка  ОСОБА_3. позовні вимоги не визнала та
пояснила, що вона багато років проживала спільної з ОСОБА_6. та доглядала за
нею, купувала їжу та ліки та ін. Однак позивачка ОСОБА_1. не допомагала їм, у
зв'язку із чим, весь тягар турботи за ОСОБА_6. покладався на неї та ОСОБА_4.,
яка також допомагала.

ОСОБА_4. позовні
вимоги не визнала та пояснила, що ОСОБА_6. бажала подарувати належну їй Ѕ
частину квартири, оскільки вона та ОСОБА_3. постійно допомагали померлій, і, це
була її подяка. В зв'язку з тим, що ОСОБА_6. погано себе почувала, вона
попросила подругу своєї дочки ОСОБА_5. допомогти оформити документи.

ОСОБА_5. позовні
вимоги також не визнала та пояснила, що до неї подзвонила її подруга ОСОБА_8.,
яка попросила її допомогти оформити документи. Вона безпосередньо розмовляла з
ОСОБА_6.,     яка  адекватно реагувала на всі питання, та
мала      намір    подарувати належну їй частину квартири
ОСОБА_4. та ОСОБА_3..

Приватний
нотаріус Одеського міського нотаріального округу - ОСОБА_9. в судове засідання
не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини
неявки суду не повідомила.

Приватний
нотаріус Одеського міського нотаріального округу - ОСОБА_10. в судове засідання
на неодноразові виклики не з'являлась, однак справу просила розглядати у її
відсутність.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши у сукупності
надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню
на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так,
судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3. померла ОСОБА_6, яка проживала у кв. АДРЕСА_1.
Право власності на вищевказану квартиру було первісно  зареєстровано на підставі свідоцтва про право
власності за № 12-3067 від 13.12.1993р., яке було видано УЖКГ Одеської міської
Ради на ім'я ОСОБА_6 та  ОСОБА_7(а.с. 9)

29.08.1998р.
ОСОБА_6. зробила заповіт, згідно якого вона заповіла належну їй Ѕ частини кв.
АДРЕСА_1 ОСОБА_1. (а.с.11)

Таким
чином, суд вважає,  що  ОСОБА_1. має право на звернення з
вищевказаним позовом до суду, оскільки
за захистом своїх прав як спадкоємця за заповітом, відповідно до п. 1
ст. 225 ЦК України.

ОСОБА_1є
також власником Ѕ частини кв. АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 14.08.2004р., виданого Восьмою Одеською державною
нотаріальною контрою м. Одеси. (а.с.12-13).

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6. перебувала на „Д” обліку в
поліклініки № 29 м. Одеси. В 1997р. перенесла гостре порушення мозкового
кровообігу. ОСОБА_6. також страждала на захворювання: церебральний атеросклероз
з артеріальною гіпертензію, дисциркуляторна енцефалопатія 3-ої ст. (а.с.
32-36).

Рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси від 02.04.2007р. ОСОБА_6. була визнана
недієздатною та над нею встановлено опіку. (а.с. 41)

Судом
також встановлено, що 22.04.2006р. від імені
ОСОБА_6 був оформлений заповіт, згідно якого ОСОБА_6 заповіла належну їй
Ѕ частину кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках кожній, який був
посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського     нотаріального округу - ОСОБА_10., за реєстром
№ 1480. (а.с. 97)

В цей же
день, була оформлена довіреність від імені ОСОБА_6 на представлення її
інтересів на ім'я ОСОБА_5,  яка також
була посвідчена  приватним
нотаріусом   Одеського міського   нотаріального     округу ОСОБА_10., за реєстром № 1481.
(а.с. 98)

Суд
вважає, що вищевказані правочини повинні були визнані недійсними, оскільки
ОСОБА_6. під час здійснення вищевказаних правочинів не могла усвідомлювати
значення своїх дій.

Так,
відповідно п.3  до ст.  203 ЦК України волевиявлення  учасника
правочину  має  бути
вільним   і  відповідати його внутрішній волі.

Статтею
225 ЦК України встановлено, що правочин,
який  дієздатна фізична особа
вчинила у момент,  коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або)  не  могла

керувати ними,
може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї  особи,
а в разі її смерті - за позовом інших осіб,  чиї
цивільні  права або інтереси
порушені.

Згідно
акту посмертної судово-психічної експертизи від 27.08.2008р., актуальний
психічний стан ОСОБА_6. на 22 квітня 2006р. визначив органічний психічний
розлад у вигляді синдрому порушеної свідомості по мерехтливому типу, унаслідок
повторного гострого порушення мозкового кровообігу (18.04.2006р.) F06.921,
глибина і ступінь виразності якого, позбавляли ОСОБА_6. здібності правильно
оцінювати факти дійсності, усвідомлювати свої дії та контролювати їх. ОСОБА_6.
не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними 22.04.2006р..
Актуальний психічний стан ОСОБА_6. на 22.04.2006р. виключало її здібності
усвідомлювати фактичний зміст власних дій (бездіяльності) та їх наслідки.      (а.с.128-130)

Таким
чином, вищевказані правочини повинні бути визнані недійсними на підставі ст.
225 ЦК України, оскільки вони були
вчинені  у момент,  коли вона не усвідомлювала значення своїх дій
та  (або)
не  могла  керувати ними.

Необхідно
також відзначити, що в    заповіті від
22.04.2006р. підпис від    імені ОСОБА_6.
здійснений ОСОБА_8., яка є дочкою ОСОБА_4., тобто фактично здійснений особою,
яка діяла в інтересах власної сім'ї. Крім того, у якості свідків підписали заповіт
близька подруга ОСОБА_8. - ОСОБА_5., а також ОСОБА_11.,     який є батьком ОСОБА_5..

Довіреність
від імені ОСОБА_6., в якій також зазначено, що вона видається з метою дарування
ОСОБА_4. та ОСОБА_3. Ѕ частини спірної квартири, підписано ОСОБА_8.

Застосовуючи
принцип аналогії права, необхідно відзначити, що відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК
України, представник не може вчиняти правочин від імені особи,  яку

він представляє,  у
своїх інтересах або в інтересах
іншої  особи представником  якої
він  одночасно  є.

Однак фактично
ОСОБА_8. підписав від імені ОСОБА_6. заповіт та довіреність, яка діяла у
власних інтересах, оскільки її мати
набувала  право власності на
спірну квартиру.

В той же час,
вищенаведена підстава не є підставою, за якою суд визнає правочини недійсними,
а лише свідчить, що всі учасники правочинів були зацікавленими особами.

06.05.2006р. між
ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_6, на підставі довіреності посвідченої
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10. за
реєстром № 1481 від 22.04.2006р.  та
ОСОБА_4, ОСОБА_3 був укладений договір дарування.  В  силу
вищевказаного договору ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_4, ОСОБА_3 безоплатно
Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_9., за реєстром № 1695

Суд вважає, що
вищевказаний договір дарування повинний також бути визнаний недійсним на
підставі п. 1 ст. 203, ст. 238-245 ЦК України, оскільки він був укладений на
підставі довіреності, яку суд визнав недійсною, а таким чином, він укладений
особою, яка не мала право на здійснення вищевказаних дій, що суперечить вимогам
закону.

В той же
час, враховуючи, що ОСОБА_6. померла, і судом не розглядались питання пов'язані
з правом спадкування, суд вважає, що застосування вимог ст. 216 ЦК України є
неможливим, та є достатнім визнання вищевказаних правочинів недійсними,
оскільки наслідком вищевказаного рішення
суду    є відкриття спадщини на
Ѕ    частку    квартири АДРЕСА_1,       що
залишалась після померлої ОСОБА_6.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203,215,216,225,238 ЦК України, ст. ст.
10,11,209,212-215  ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.   Визнати заповіт від 22.04.2006р. від
імені  ОСОБА_6, згідно якого ОСОБА_6
заповіла належну їй Ѕ частину кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_3та ОСОБА_4у рівних частках
кожній, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу - ОСОБА_10., за реєстром № 1480 - недійсним.

2.         Визнати довіреність від 22.04.2006р.
видану ОСОБА_6 на представлення її інтересів на ім'я ОСОБА_5,  посвідченої приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_10., за реєстром № 1481 - недійсною.

3.         Визнати договір дарування від
06.05.2006р., укладений ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_6, на підставі
довіреності посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_10. за реєстром № 1481 від 22.04.2006р., в силу якого ОСОБА_6
передала у власність ОСОБА_4, ОСОБА_3 безоплатно Ѕ частину квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
ОСОБА_9., за реєстром № 1695 - недійсним.

4.         Стягнути солідарно з  ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 210 (двісті десять) гривень.

5.         Після набуття рішення законної сили,
заходи забезпечення позову, що були накладені згідно ухвали суду від
08.06.2007р. по справі 2-3707/07 щодо накладення арешту на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 - скасувати та зняти арешт з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, у реєстрі за
№ 5119371, контрольна сума № 78Д869Е975 ;
№ 5119425, контрольна сума
А2Е487Д0ГД.

Рішення суду
може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м.
Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження рішення суду і поданням після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, або в порядку п. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: