У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 вересня
2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Костенка А.В.,                    Лихути Л.М., Левченка Є.Ф.,                    Перепічая В.С., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі            м. Києва про визнання права на
пільгову пенсію за списком № 2 та оформлення пільгової пенсії за списком № 2,
за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Дніпровському
районі м. Києва на рішення Дніпровського районного суду  м. Києва від
18 квітня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2005 року ОСОБА_1.
звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України
у Дніпровському районі м. Києва про
визнання права на пільгову пенсію та оформлення пільгової пенсії. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з березня 1987 року до                      10 червня 1988 року працював у Дніпровському оптово-роздрібному
плодово-овочевому комбінаті на посаді
акумуляторника. З 13 жовтня
1988 року до 11 липня 1997 року
продовжував працювати на вказаній посаді вже у Ватутінському
оптово-роздрібному плодово-овочевому комбінаті. Його робота була пов'язана з постійним контактом із сірчаною
кислотою. Незважаючи на це, управління
Пенсійного фонду України у Дніпровському
районі м. Києва відмовило йому в призначенні пільгової пенсії за списком №2.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 18 квітня                         2006 року, залишеним
без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду м. Києва від 11 липня 2006 року, позов ОСОБА_1. задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_1. право на пільгову пенсію за списком № 2,
починаючи з 16 березня 2005 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва призначити  ОСОБА_1. пільгову пенсію за списком № 2,
починаючи з            16 березня  2005 року. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва звернулося з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі рішення, посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК
України судові рішення підлягають скасуванню в касаційному порядку із закриттям
провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження
адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до
адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу
визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень
відповідно до п. 7 ч. 1 ст. З цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративні справи, в яких
однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого самоврядування,
як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам
(п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, спір, що виник між сторонами, є
публічно-правовим і відноситься
до адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд як судом першої, так і судом апеляційної
інстанції повинен був здійснюватися за нормами КАС України.

Суди розглянули справу після 1
вересня 2005 року (після набрання чинності КАС України) за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України (далі
- ЦПК України).

Таким чином, суди дійшли
помилкового висновку про наявність цивільно-правового спору та розглянули позовні вимоги за правилами ЦПК України.

Ураховуючи наведене, судові рішення підлягають скасуванню
із закриттям провадження у
справі.

Керуючись ст. ст. 333,
336, 340 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва  задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного
суду  м. Києва від  18 квітня                       2006 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва
від 11 липня 2006 року скасувати,
а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

А.В. Костенко

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

В.С. Перепічай