Справа № 22ц - 2814                                                              Головуючий
Категорія                                                                            інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2008 року                                                                                          м.
Луганськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого:
Оробцової Р.І.

суддів:
Васюкової В.І. Свінцової Л.М.

при
секретарі: Супоневій Н.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 14 лютого 2007 року, по справі
за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні
2006 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом в якому вказав, що 19
червня 2002 року він
позичив ОСОБА_1 гроші у сумі еквівалентній 10000 доларів США
строком до 19 червня 2003 року. В зв'язку
з чим позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі
53330.00  грн. , різницю з урахуванням
інфляції 17652, 23  грн. , 3 % річних від
простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 5599, 65  грн.
та судовий збір в сумі 765
грн.  82 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення - 30
грн.  В якості доказу посилався на
розписку, яку надав суду.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Луганська від 14 лютого 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3%
річних задоволено. Суд с. тягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг з
урахуванням індексу інфляції в розмірі 70982, 23  грн. , три відсотки річних від простроченої
суми в розмірі 5599, 65  грн.  Стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судові
витрати: судовий збір у розмірі 765,
82  грн.
та витрати на інформаційне -
технічне забезпечення процесу у розмірі 30
грн.

В
апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, та постановити нове
рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду необгрунтоване, постановлене з
порушенням вимог матеріального права., вказуючи на те, що суд не взяв до уваги
пояснення свідка ОСОБА_4 про наявність договору займу і повернення суму боргу.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що 19
червня 2002 року
ОСОБА_1 позичив у позивача гроші у сумі еквівалентній 10000 доларів США строком до 19 червня 2003 року, що
підтверджується розпискою ОСОБА_1 про те, що він 19 червня 2002р. взяв в борг у ОСОБА_3 10000 доларів США строком на 1 рік.

В
судовому засіданні відповідач не визнаючи позов, не представив суду доказів про
те, що він повернув борг, в той час, як позивач ОСОБА_3 представив розписку на підтвердження своїх вимог.

Суд першої
інстанції дав правильну оцінку єдиному доказу повернення суми

2

боргу - поясненням
свідка, керуючись ст. ст.. 59,
60 ЦПК України, а саме положенням ч.2 ст. 59 ЦПК України :
обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Згідно
ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні
(позичальникові) у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей.

Згідно
ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій самій
сумі) у строк і в порядку, установлені договором. Строк повернення грошей
підтверджується тестом розписки.

Відповідно
до ст. 524 ЦК України
зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони
можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно
ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіціальним курсом відповідної
валюти на день платежу.

Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму, він у відповідності з ч.2 ст. 625, ч.1
ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три відсотки річних від простроченої суми.

Застосовуючи
вказані норми закону суд правильно визначив обґрунтованість заявлених вимог.

Таким
чином суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, про задоволення
позову, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду

За таких
підстав судова колегія вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону і
підстав до скасування немає.

Враховуючи
наведене, керуючись ст. ст. 308,
314-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 14 лютого 2007 року відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Луганська від 14 лютого 2007
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, - залишити без
змін.

Ухвала набирає
чинності негайно, але протягом двох місяців може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Верховного Суду України.