Справа №
УХВАЛА

про часткове
задоволення скарги

03 червня 2008 року                                                                                             м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого
судді                                                                           Каракуши
С.М.

при
секретарі                                                                                   Мітєвій
А.Л.

за
участю заявника
ОСОБА_1

держаного виконавця
Сулакова Е.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління
юстиції у Запорізькій області,  у якій
зазначає, що рішення суду про стягнення на його користь з ОСОБА_2 суми боргу не
виконано, і, як йому стало відомо, виконавче провадження закрито у зв'язку із
відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, виконавчі
документи повернуті стягувачу, та оскільки він не отримував виконавчі
документи, просить визнати дії державного виконавця щодо закриття виконавчого
провадження неправомірними, так як рішення суду не виконано, відновити втрачені
виконавчі документи та виконати рішення суду про стягнення суми боргу.

У судовому
засіданні заявник подану скаргу підтримав у повному обсязі, просив її
задовольнити та дав пояснення в її обґрунтування аналогічні викладеним у
скарзі.

Державний
виконавець Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, дії якого
оскаржуються, пояснив, що виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_2 суми
боргу після проведення перевірки майнового стану боржника закрито у зв'язку із
відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, після чого
постанови про закриття виконавчого провадження відповідно до вимог Закону
України «Про виконавче провадження» направлені стягувачу разом з виконавчими
документами простою поштою. Вважає, що діяв відповідно до закону, в межах
компетенції, у зв'язку з чим просить у задоволенні скарги відмовити

Вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у розгляді скарги, встановивши обставини
справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що головним державним виконавцем Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Сулаковим Е.І. винесено постанову про прийняття до
виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 сум боргу.

У зазначеному
виконавчому провадженні знаходились виконавчі листи, видані Комунарським
районним судом м. Запоріжжя: від
29.09.2003 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у
розмірі 78030 грн. та держмита у розмірі 780 грн. 30 коп.; від 17.01.2006 р.
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 20910 грн. 50 коп.;
від 08.09.2008 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі
19784 грн. 48 коп.

При проведенні
виконавчих дій державним виконавцем вживалась заходи щодо виявлення майна
боржника, на яке може бути звернуто стягнення про що свідчать запити до МРЕВ
ДАЇ, інспекції Держтехнагляду, ОП «ЗМБТІ», податкової інспекції та Державного
підприємства  «Інформаційний центр».

26.03.2007 р.
державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_2
та оголошено заборону його відчуження, копії якої були надіслані для виконання
до державних нотаріальних контор м. Запоріжжя, ВДАЇ, Інспекції держтехнагляду.

Відповідно до
отриманих запитів, було встановлено належне боржнику майно: транспортний засіб
Тойота НОМЕР_1, квартира АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2.

На підставі
рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23.03.2007 р.
зазначене майно було виключено з акту опису та арешту майна як майно, яке
належить на праві власності ОСОБА_3.

07.06.2007 р.
державним виконавцем при виході АДРЕСА_3 складено акт про те, що за вказаною
адресою ОСОБА_2 не проживає, майно боржника відсутнє.

У зв'язку із
відсутністю майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення державним
виконавцем 08.06.2007 р. винесено постанови про повернення виконавчих
документів, виданих Комунарським районним судом м. Запоріжжя стягувану.

Відповідно до
журналу вихідної кореспонденції, зазначені постанови з виконавчими листами того
ж дня разом із супровідним листом направлені на адресу стягувача.

Згідно зі ст.
5  Закону України «Про виконавче
провадження» (надалі Закон), державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання   рішень,
встановлених   цим   Законом,
неупереджено, своєчасно,
повно вчиняти виконавчі дії.

Ст. 50  Закону встановлено, що звернення стягнення  на
майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за
виконавчими   документами   в
першу    чергу звертається на
кошти боржника в гривнях та іноземній валюті,
інші цінності,  в тому числі кошти
на рахунках та  вкладах  боржника
в установах  банків  та
інших кредитних організаціях,  на
рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у
боржника коштів та цінностей,  достатніх
для  задоволення  вимог
стягувача, стягнення звертається також на належне  боржникові інше майно, за винятком майна, на
яке згідно з законом  не  може бути накладено стягнення.

Згідно зі ст. 40
ч. 1 п. 2 Закону, виконавчий
документ,   прийнятий   державним
виконавцем  до виконання,
за яким стягнення не провадилося
або  було  проведено частково, повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на
яке може бути звернено стягнення,  і
здійснені державним виконавцем відповідно
до  цього Закону    заходи
щодо    розшуку    такого
майна   виявилися безрезультатними.

Відповідно
до ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення  обґрунтованості  скарги
суд  визнає оскаржувані   рішення,
дії  чи  бездіяльність
неправомірними  і зобов'язує
державного виконавця або іншу посадову особу
державної виконавчої   служби   задовольнити   вимогу
заявника  та  усунути порушення  або
іншим  шляхом  поновлює
його  порушені  права
чи свободи. Якщо
оскаржувані  рішення,  дії
чи  бездіяльність  були прийняті або вчинені відповідно до  закону,
в  межах  повноважень державного   виконавця
або   іншої   посадової
особи  державної виконавчої служби
і права чи свободи заявника  не  було
порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючі, що
після прийняття до провадження виконавчих документів державним виконавцем вжиті
передбачені законом заходи щодо своєчасного, повного виконання рішення суду,
оскільки як вбачається з досліджених судом доказів, останнім вживались заходи
щодо виявлення майна, на яке може бути звернуто стягнення, та лише після
з'ясування про відсутність такого майна було винесено постанову про повернення
виконавчих листів, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв
відповідно до закону в межах своєї компетенції, тому рішення про повернення
виконавчого листа є обґрунтованим, і скарга в цій частини задоволенню не підлягає.

При цьому,
враховуючі також, що стягувач не отримав направлені на його адресу виконавчі
листі, оскільки відомості про це в матеріалах виконавчого провадження відсутні,
суд приходить до висновку, що скарга в частини зобов'язання відновити втрачені виконавчі
документи підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.ст. 5, 40, 50 Закону України «Про
виконавче провадження»,  ст.ст. 209, 383,
387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати
неправомірною дії головного державного виконавця Сулакова Е.І. щодо втрати
виконавчих документів та зобов'язати головного державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій Сулакова Е.І. області відновити втрачені
виконавчі документи.

В іншій частини
у задоволенні скарги відмовити.

Про вжиті заходи
повідомити суд в місячній термін після отримання копії ухвали.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання заяви про її апеляційне оскарження
протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з наступною подачею апеляційної
скарги протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                   С.М.
Каракуша