Справа № 2-409/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 23"" січня
2008 року Голосіївський районний суд М.
Києва в складі:

головуючого       - судді Іваненко Ю.Г.

при секретарях   - Семенович А.В.,

Гой О.В.

з участю представника
позивача         -   ОСОБА_5

представників відповідача        -
ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.  Києві цивільну
справу за

позовною заявою           ОСОБА_1

до Відкритого акціонерного товариства „Страхова

компанія „Алькона"
про       стягнення страхової виплати

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача про стягнення страхової виплати у розмірі 117 412 грн. 50 коп.

Свої вимоги мотивує тим,    що 1-1.07.05р. належний йому автомобіль
„Ауді А8",    державний номер
НОМЕР_1,    щодо якого між сторонами 16.05.05р.
укладений договір страхування №002300,
було викрадено.

Незважаючи на дотримання позивачем всіх вимог,    передбачених договором,    відповідач незаконно відмовляє у виплаті
страхового відшкодування.

Під час розгляду справи позивач зменшив розмір суми,    що
підлягає стягненню до 114 256 грн. 25 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги
підтримав,    просив суд задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовці
вимоги не визнав,    посилаючись на
те,    що позивач своїми діями значно посилив ризик
настання страхового випадку,    а також
порушив умови пункту 4.2.9 договору страхування щодо обладнання та використання
під час зупинки автомобіля механічного протиугінного засобу від крадіжки.

Суд,    вислухавши
сторони,    вивчивши матеріали справи
вважає,    що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В даному судовому засіданні,    встановлено,    що 16.05.05р. між ОСОБА_1. та ВАТ „СК
„Алькона" укладено договір страхування №002300,    об'єктом страхування за яким є майнові
інтереси страхувальника,
пов"язані з володінням,

2

користуванням і розпорядженням автомобілем марки „Ауді
А8",    4.2,    сірого кольору,    реєстраційний номер НОМЕР_1,    1995 року випуску,    страхова сума встановлена в розмірі 126 250
грн.,    перший страховий внесок
сплачений 17.05.05р.

11.07.05р. біля готелю „Голосіївський" вказаний
автомобіль було викрадено,    про що
ОСОБА_1. того ж дня повідомив Голосіївське РУТУ МВС України у м.  Києві та ВАТ „Страхова компанія
„Алькона".

19.07.05р. Голосіївським РУТУ МВС України в м.  Києві за даним фактом порушено кримінальні
справу за №01-6674 за ознаками злочину,
передбаченого ч.3  ст.  289 КК України,    постановою слідчого відділу Голосіївського
РУТУ МВС України у м.  Києві від
22.08.05р. потерпілим по справі визнано ОСОБА_1. і постановою від 05.09.05р.
досудове слідство по кримінальній справі зупинено на підставі п.3  ст.
206 КПК України.

Відповідно до п. 1.2 умов договору страхування,    незаконне заволодіння транспортним
засобом,    крадіжка є страховим
випадком,    ставка франшизи за яким
складає 7%.

ВАТ „Страхова компанія „Алькона" відмовила ОСОБА_1.
у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те,    що вартість застрахованого автомобіля
складала 96 985 грн. 25 коп.,    а не 126
250 грн.,    та на допущену
страхувальником грубу недбалість,    яка
полягала у невжитті заходів щодо заміни замка запалення та дверей після
виявлення відсутності одного з оригінальних ключів.

Вважаючи таку відмову незаконною,    позивач просить стягнути з відповідача суму
страхового відшкодування.

Судом не може бути прийнято твердження представника
відповідача з приводу того,    що
ОСОБА_1. не поставився до застрахованого транспортного засобу так,    нібито його не було застраховано,    своїми діями посилив ризик настання
страхового випадку,    допустив порушення
п.п. 9.2.8 Правил добровільного страхування наземного транспорту,    п.п. 4.2.8 умов укладеного договору
страхування,    а також те,    що нещасний випадок,    який трапився,    не є страховим випадком,    так як зафіксована груба недбалість
страхувальника під час Маркування транспортного засобу,    що сприяла незаконному заволодінню
транспортним засобом третіми особами,
оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать
наданими сторонами і дослідженими судом доказами.

Так,    відповідно
до п. 4.1 Правил страхування страхова сума автомобіля в розмірі 126 250 грн.
погоджена з відповідачем,    ним не
заперечувалася і встановлена у договорі за згодою сторін. Саме з цієї,    суми розрахований страховий внесок і у
встановлений строк сплачена відповідна його частка.

Відповідність розміри страхової суми дійсний вартості
автомобіля і підтверджується актом оцінки транспортного засобу КИД №05051301
від 13.05.05р.,    проведеного позивачем
на вимогу відповідача для укладення договору страхування.

Будь-яких даних,
які б свідчили про виникнення сумнівів щодо вартості автомобіля,    вказаній позивачем,    а,
відповідно,    і розміру страхової
суми,    та що страховик не погоджувався
з нею,    не подано.

3

Тому,    відмова
ВАТ „СК „Алькона" у виплаті страхового відшкодування з підстав
невідповідності страхової суми дійсній вартості автомобіля не обґрунтована.

Стосовно грубої недбалості позивача судом встановлено,    що виявивши 10.07.05 року втрату одного з
ключів від автомобіля,    ОСОБА_1.
11.07.05року повідомив про це страховика у відповідній заяві.

Так,    дії
страхувальника відповідають п. 4.2.3 укладеного між сторонами договору
страхування,    відповідно до якого
страхувальник зобов'язаний впродовж двох робочих днів письмово повідомити
страховика про всі суттєві зміни у ризику (у тому числі про втрату ключів) для
вирішення питання про подальшу дію цього договору.

У судовому засіданні безспірно встановлено,    що
автомобіль був обладнаний протиугінною сигналізацією і позивач,    ставлячись до автомобіля так,    нібито його не було застраховано,    завжди зберігав брелоки протиугінної
сигналізації окремо від ключів.

Підтвердженням окремого зберігання ключів від автомобіля
та брелока авто сигналізації,    тобто
відсутності недбалості з боку позивача,
є лист Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.  Києві від
13.12.05р.,    з якого вбачається,    що у позивача після викрадення автомобіля
11.07.05р. вилучено один ключ від автомобіля та два брелоки протиугінної
сигналізації,    які знаходяться в
матеріалах кримінальної справи.

Судом не може бути прийнято твердження представника
відповідача з приводу того,    що
викрадення автомобіля сталося за дуже короткий проміжок часу (з 9 год. 10 хв. до 9 год. 25 хв.),    те,
що органами досудового слідства не були встановлені особи,    що заволоділи транспортним засобом ОСОБА_1..
а отже не встановлено за яких обставин вони ним заволоділи,    а також відсутність звукових ефектів,    свідчать про те,    що зловмисники,    скористалися саме оригінальним ключем для
викрадення автомобіля,    а тому позивач
своїми діями значно посилив ризик настання страхового випадку.

Так,    дані
твердження спростовуються поясненнями представника позивача та матеріалами
справи,    оскільки,    ОСОБА_1. припаркувавши автомобіль ввімкнув
протиугінну сигналізацію.

Крім того,    як
свідчить зміст листа Центру технічного обслуговування автомобілів „Автодоктор"
від 02.0606року №47,
при знятті автомобіля з протиугінної авто сигналізації (як при
санкціонованому - тобто з пульта (брелока) власника,    так і несанкціонованому - при електронному
підборі кода авто сигналізації в разі незаконного заволодіння транспортним засобом)
відсутні будь-які звукові ефекти спрацювання авто сигналізації. Звуковий ефект
(сирена) присутній лише при грубому несанкціонованому доступі (із розбиттям
скла,    наприклад) до автомобіля із
нехтуванням роботи авто сигналізації.

Також,    судом не
встановлено причинного зв'язку між втратою ключа позивачем та викраденням
автомобіля,    оскільки факт використання
оригінального ключа при заволодінні транспортним засобом не встановлено.

Представник відповідача в своїх запереченнях посилається
як на підставу для відмови від позову на порушення ОСОБА_1. умови п. 4.2.9
договору страхування щодо обладнання та використання під час зупинки автомобіля
механічного протиугінного засобу від крадіжки.

4

Однак,    дане
твердження спростовується поясненнями представника позивача та матеріалами
справи,    виходячи з наступного.

Відповідно до вимог,
викладених в п. 4.2.9 договору страхування №002300 від 16 травня 2005
року,    умовами страхування
передбачається обладнання транспортного засобу якісною протиугінною
сигналізацією та механічним захистом від крадіжки. У разі зупинки,    стоянки,
паркування або зберігання транспортного засобу встановити механічний
захист,    зачинити двері і вікна,    увімкнути сигналізацію.

Так,    відповідно
до листа від 29.10.2007 року наданого СПД-ФО ОСОБА_2.,    30.05.2005року на СТО СПД-ФО ОСОБА_2. було
проведено роботи по встановленню механічної протиугінної системи захисту MUL-T-LOCK (модель MVP#53) на автомобіль AUDI A8,    державний номер НОМЕР_1. Роботи проведено в обсягах
відповідно до замовлення-наряду №ЗН053005-3 від 20.10.2005 року. Замовник:
ОСОБА_1

За протиугінну систему MUL-T-LOCK та її встановлення сплачено 580,    00 грн.

Роботи виконано у відповідності до вимог ДСТУ
2322-93,    ДСТУ 3649-97,    вимог приписів щодо безпеки дорожнього
руху. Претензії у замовника щодо роботи відсутні.

Як вбачається з пояснень,    наданих представником позивача в судовому
засіданні,    позивач залишаючи
автомобіль встановив механічний захист,
зачинити двері і вікна,
увімкнув сигналізацію „Магнум",
а отже виконав всі вимоги п. 4.2.9 договору страхування.

Відповідно до
ст.  979 ЦК України,     ст.  16 Закону України „Про страхування" за договором
страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку
виплатити страхувальнику страхове відшкодування,    а страхувальник зобов'язаний сплатити
страховий платіж та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 1.2 договору страхування незаконне
заволодіння транспортним засобом,
крадіжка є страховим випадком.
Тобто у разі дотримання сторонами всіх вимог закону страхова організація
зобов'язана відшкодувати заподіяні позивачеві крадіжкою збитки в межах
страхової суми.

Враховуючи вищевикладене,    суд приходить до висновку,     що позовні вимоги позивача знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Відповідно до
ст.  88 ЦПК України,    з ВАТ „СК „Алькона" на користь
позивача підлягає стягненню сплачене ним державне мито пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог в сумі 1 142 грн. 56 коп.

Керуючись  ст.  979 ЦК України,    Законом України „Про страхування",     ст.
ст. 10,    57,    58,
88,    130,    174,
175,    195,    208,
209,    212,    213,
-214,    215,    218 ЦПК України,    суд,
-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Страхова компанія „Алькона" про стягнення страхової виплати -
задовольнити.

5

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Страхова
компанія „Алькона" на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в
розмірі 114 256 (сто чотирнадцять тисяч двісті п'ятдесят шість) гривень 25
копійок.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Страхова
компанія „Алькона" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1
142 (одна тисяча сто сорок дві) гривні 56 копійок.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти Днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,    але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано,    набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.