Р І Ш Е Н Н Я                                  № 2-481-08р.

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

12 червня  2008 р.
Староміський райсуд м. Вінниці в складі:

головуючого
судді Нечипорук Л.Ф.,

при секретарі
Кобелєвій С.О.,

за участі
позивачки ОСОБА_1,

представника
відповідачки ОСОБА_2,

захисників
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_5про визнання недійсною відмову від
спадщини  на користь ОСОБА_5 визнання
права на частку в  спадковому майні й
визнання щодо цієї частки недійсним
свідоцтва про право на спадщину, про реальний поділ спадкового майна та
за позовом  ОСОБА_5до ОСОБА_1про визнання
права власності на частку в спільному майні подружжя,-

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом  до ОСОБА_5визнання недійсною відмови  від спадщини, визнання права на частку в
спадковому  майні і визнання щодо цієї
частки недійсним  свідоцтва про право на
спадщину, реальни    й  поділ спадкового майна, мотивуючи свої вимоги
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6Спадкоємцями після померлого були
вона, її брат та мати - відповідачка у справі. Вони проживають в  АДРЕСА_1. В 1999р. вона тяжко хворіла, була
прооперована, тривалий час знаходилась на лікуванні в  медичних установах. Довгий час була закута у
фіксуючий корсет. Після смерті батька відкрилась спадщина. Її мати  та брат відвезли до нотаріуса в нотаріальну
контору, де вона написала відмову від
спадщини. При цьому мати запевняла її, що будинок - спадщина буде її, і
що її права не будуть порушені, так як
вона і брат мають право  на  будинок. Збіг тяжких обставин, її важка
хвороба та смерть  батька, яку вона тяжко
переживала, примусили її укласти таку угоду на край  невигідних для неї умовах. Підписавши відмові
від спадщини, вона позбавила себе житла. Мати та брат виганяють  її з будинку, винесли з її  кімнати більшу частину речей, тому вона
звернулась до суду. Просила визнати недійсною відмову від спадщини, визнати за
нею право на &frac12;  частку в спадковому майні і визнати
щодо цієї частки недійсним свідоцтва  про
право на спадщину, реально поділити
спадкове майно, визнавши за нею право власності на &frac12; частку  спадкового майна.

ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності  на частку в спільному майні подружжя,
мотивуючи його тим,  що вона
перебувала  у шлюбі з ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час шлюбу ними за спільні кошти було збудовано АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складалась з цілого житлового АДРЕСА_1і
господарських будівель. 17.12.1999р. діти- дочка ОСОБА_1 і син ОСОБА_2
відмовились від належної  їм частки
спадковго  майна, що залишилось після
смерті батька. Відповідно до  до
Свідоцтва  про право на спадщину за
законом від ІНФОРМАЦІЯ_3  позивачка
одноособово стала спадкоємцем  майна
чоловіка, тобто власницею АДРЕСА_1.

Нотаріусом
у відповідності до Глави 4 інструкції « Про порядок вчинення нотаріальних
дій»  не вирішувалось питання  про те, чи маю я право на  частку в спільному майні, набутому під
час  шлюбу, тобто на &frac12;
частину спільно нажитого майна, а саме АДРЕСА_1незалежно
від  спадкової частки померлого чоловіка.
В зв»язку з чим, їй повинно бути належати 75% будинку: 50% - частка в спільному
майні подружжя та 25 % - спадкова частка від померлого чоловіка.При цьому
позивачка  посилається на ст. 368 ч.3 ЦК
України і ст. 60 ч.1 СК України.

Ухвалою
Староміського районного суду м. Вінниці
від 24.04.2008р. дані  позови були
об»єднанні в  одне провадження.

В
судовому засіданні  позивачка  ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримала за обставин, викладених в позовній заяві.
Позов ОСОБА_5 не визнала. Суду пояснила, що вона тривалий час хворіла,
знаходилась на лікуванні  в м. Вінниці і
в м. Києві, де їй робили хірургічну операцію. В той час знаходилась у важкому
матеріальному становищі. Не мала можливості займатись питаннями щодо спадщини.
На прохання матері вона підписала відмову від спадщини, оскільки мати пообіцяла
пізніше переоформити  частину будинку на
неї. Матері вона повністю довіряла. Вона постійно проживала  в цьому будинку, займала одну житлову
кімнату. Однак через деякий час брат ОСОБА_2 посварився з нею та став
висловлюватись, що право на  будинок вона
не має. Мати його в цьому також підтримувала. Остання  проживає в селі в будинку свого батька.
Боячись що її виселять з будинку, вона звернулась до суду з позовом. На
виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 08.02.2005р., яке
на той час було чинним і яке на  даний
час є скасованим, яким її позов було задоволено, нею було виконано за власні
кошти всі вказівки суду, переобладнано
приміщення відповідно до 2 варіанту
висновку судової будівельно-технічної експертизи, зроблено окремий
вихід. Тому просить суд  її позов
задовольнити відповідно до рішення Староміського районного суду м. Вінниці від
08.02.2005р.

В позові
ОСОБА_5 просить відмовити. Нею дійсно не заперечується той факт, що  АДРЕСА_1, її батьки будували разом за спільні
кошти і даний будинок є спільним майном подружжя, однак  ОСОБА_5 маючи право на &frac12; частку будинку
як переживше подружжя, даним правом не скористалась, отримала спадщину на весь
будинок, при цьому зазначила в заяві, що спадкодавесь її чоловік, власник
всього будинку. При розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
визнання недійсною відмову  від спадщини,
визнання права на частку в спадковому майні, визнання щодо цієї частки
недійсним  свідоцтва  про право на спадщину, реальний поділ
спадкового майна ОСОБА_5 зустрічного позову не пред»являла щодо її права на
частку майна як пережившого подружжя. Після смерті чоловіка позивачки пройшло
сім років. Пропущено строк  позовної
давності  для пред»явлення  вимоги
позивачки.

Представник  відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_2 позов  ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі за
обставин, викладених в позові, позов ОСОБА_1 не визнав. Суду показав, що його
мати ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком збудували АДРЕСА_1. Після смерті
чоловіка, вона як переживше подружжя, має право на &frac12;  частку
спільного майна домоволодіння. При оформленні спадщини дане право їй нотаріусом
роз»яснено не було. Тому просить суд позов ОСОБА_5 задовольнити, а  в позові ОСОБА_1 відмовити.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи,  прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає до часткового задоволення, а позов
ОСОБА_5 - до повного задоволення.

Даного
висновку суд дійшов зі слідуючих підстав.

Судом
встановлено, що АДРЕСА_1 - є спільним майном подружжя,  будувався за
спільні сімейні кошти подружжя
ОСОБА_5 та ОСОБА_6і даний факт
сторонами не оспарюється. Документально даний будинок було оформлено на
на  ОСОБА_6, згідно свідоцтва  про право особистої власності на будівлю
№НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2.  і
довідки-характеристики, виданої ДКП «ВООБТІ» 22.12.1999р. ( т.2 а.с.48,49 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_6- чоловік  ОСОБА_5 і
батько  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( т.2 а.с.6).
ОСОБА_5 перебувала з ним у шлюбі з 03.02.1957 р. ( т.2 а.с.5).

Після
смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з цілого житлового АДРЕСА_1
з господарськими будівлями, а також з грошових вкладів з нарахованими  відсотками та компенсаціями, що зберігаються
в філії №8320 /062 вінницького міського відділення ощадного банку №8672 на
рахунках  №НОМЕР_2, №НОМЕР_3, належних
померлому на підставі ощадних книжок, виданих цією ж філією.

17.12.1999р.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились від
належної їм частки спадкового майна, що залишилося після смерті їх
батька - ОСОБА_6, що мешкав в АДРЕСА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується заявою поданою
державному нотаріусу Другої
Вінницької державної нотаріальної контори                  ( т.1 а.с.62).

Згідно
свідоцтва про право на спадщину за законом від ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого державним
нотаріусом Другої Вінницької  державної
нотаріальної контори за №НОМЕР_4, спадкоємцем майна ОСОБА_6 є його  дружина ОСОБА_5( т.1 а.с.6).

Згідно
свідоцтва про право на  спадщину за
законом від ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого державним нотаріусом  Другої Вінницької державної нотаріальної
контори за №НОМЕР_5, ОСОБА_5 успадкувала також грошові вклади з нарахованими
відсотками та компенсаціями, що зберігаються в філії №8320/062 Вінницького
міського відділення ощадного банку №8672 на рахунках №НОМЕР_2,№НОМЕР_3,
належних померлому на підставі ощадних книжок, виданих цією ж філією ( т.1
а.с.7).

Судом
встановлено, що ОСОБА_1  дійсно тривалий
час  знаходилась на лікуванні в різних
медичних установах, починаючи з 18.02.1999р., що підтверджується випискою з
історії хвороби стаціонарного хворого та довідками ( т.1 а.с.17,18). Зазначений
факт підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та  ОСОБА_11

Також
даними свідками було підтверджено  факт
перебування  ОСОБА_1 в неприязних
стосунках з матір»ю ОСОБА_5 та братом
ОСОБА_2 Останній створює сім»ї позивачки нестерпні  умови для
спільного проживання.

04.07.2000р.
ОСОБА_12 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 Прізвище
після одруження прийняла - «ОСОБА_1»
( т.1 а.с.23).Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6- є батьком  ОСОБА_1 ( т.1 а.с.23).

ОСОБА_1
постійно проживала та проживає в АДРЕСА_1 і даний факт сторонами не
оспорюється.

Відповідачка
ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_2.

Позивачка
ОСОБА_1 відмовилась від прийняття спадщини на вкрай невигідних для себе умовах
внаслідок збігу тяжких обставин та внаслідок обману. Вона фактично позбавила
себе права власності на єдине житло, знаходячись в фактичній матеріальній
залежності від матері- ОСОБА_5, яка також надавала їй матеріальної допомоги у
зв»язку з тривалою  хворобою, надавала
кошти на лікування та проведення хірургічних
операцій, а також надавала матеріальну допомогу в реабілітаційний
період. При цьому довірившись своїй
матері, яка завірила, що не позбавить її
права власності на частину житла, підписала відмову від  спадщини.

Встановленим
судом фактам відповідають правовідносини, що виникли з права спадкування за
законом, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно
правил п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ( в редакції 2003р.)
правила цього кодексу застосовуються до цивільних  відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Положення цього кодексу
застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або  продовжують існувати після набрання ним
чинності. Оскільки встановлені правовідносини виникли до набрання чинності ЦК
України 2003р., то до встановлених
правовідносин слід застосувати правила ЦК України в редакції 1963 року.

Відповідно
правил ст. 57 ЦК України ( 1963 року) угода укладена внаслідок обману, а також
угода, яку  громадянин був змушений
укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких  обставин, може  бути визнана недійсною за позовом потерпілого.

Відповідно
до правил ст.60 ЦК України ( 1963 року ) недійсні частини угоди не тягнуть за
собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була
укладена і без  включення недійсної її
частини.

Відповідно
до ст. 529 ЦК України ( 1963 року) при спадкоємстві за законом
спадкоємцями  першої черги є в рівних
частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно
правил ст. 553 цього ж кодексу визначено право на відмову від спадщини.

Відповідно
правил ст. 554 цього ж кодексу у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за
законом, його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між
ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли
спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця.

Відповідно
правил  ст. 562 ЦК України ( 1963 року)
при недосягненні  згоди про поділ
спадкового майна, поділ проводиться судовим порядком  відповідно до часток, належних кожному з
спадкоємців.

Право
позивачки ОСОБА_1 порушено невизнанням її права на &frac14; частку АДРЕСА_1
в порядку спадкування за  законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та підлягає судовому захисту шляхом визнання
права.

Відмову
ОСОБА_1 від прийняття спадщини слід визнати недійсною, оскільки позивачка
відмовилась від прийняття спадщини на вкрай
невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких  обставин та внаслідок обману.

Свідоцтво
про право на спадщину за законом, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 нотаріусом Другої
Вінницької державної нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі №НОМЕР_4, слід визнати частково недійсним.

Суд
дійшов висновку, що оскільки позивачка є дочкою померлого  ОСОБА_6, то право власності на &frac14;
АДРЕСА_1слід визнати за нею в порядку спадкуавння за
законом за першою  чергою спадкоємства.
Інша частина будинку залишається за відповідачкою ОСОБА_5

Ухвалою
апеляційного суду Вінницької області від 10.08.2006р. і яка є чинною на даний
час,  встановлено, що ОСОБА_5 не
було  порушено передбачених  законом термінів позовної давності звернення
до суду.

Зокрема,
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалаь або могла
довідатись  про порушення свого  права або про особу, яка його порушила
відповідно до  ч.1 ст. 161 ЦК України

За ст.76
ЦК України ( 1963року) початок перебігу строку позовної давності визначено
як  день виникнення права на позов: коли
особа дізналась  або  повинна була дізнатись про  порушення свого права.

З
моменту звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_5( тобто з 21 березня 2003 року)  остання взнала або могла знати, що її права
порушуються і саме з цього часу у неї виникло
право на позов. Цим правом вона скористалась в рамках позовної давності,
передбачної  ст.257ч.1, 261, не порушивши
передбачених законом термінів позовної давності.

Таким
чином обставини, встановлені судовим рішенням , що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді при розгляді  справ відносно особи, щодо якої встановлено
дані обставини.

Так,
відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить  дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за  дітьми, хвороба
тощо ) самостійного заробітку.

Згідно
ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку ( квартири ), які
проживають разом  з ним у будинку
(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з
власником будинку ( квартири ), якщо при їх вселенні не було  іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Тому,
відповідно ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних  відносин з власником будинку ( квартири ) не
позбавляє  їх права користування займаним
приміщенням. У разі відсутності угоди
між власником будинку ( квартири ) і колишнім
членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих
відносин  застосовуються правила,
встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Зокрема
сторонами   безспірно було визнано факт
того, що АДРЕСА_1- є спільним майном подружжя. Побудований батьком ОСОБА_6
та  матір»ю ОСОБА_5 в зареєстрованому
шлюбі на їх спільні кошти. А тому  &frac12; частина  даного будинковолодіння  належить останній, як частка  в спільному майні подружжя.

Згідно
ч.2 ст.5 Закону України « Про нотаріат»,
нотаріус зобов»язаний  сприяти
громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та
захисті законних інтересів, роз»яснювати права і обов»язки, попереджати про
наслідки  вчинюваних нотаріальних дій для
того, щоб юридична необізнаність  не
могла бути  використана  їм на шкоду.

Зокрема,
як вбачається з копії спадкової справи ( т.2 а.с.44-51 ),  при написанні заяви  ОСОБА_5 про прийняття нею спащини після
померлого чоловіка, нотаріусом  не
роз»яснено наслідки даної нотаріальної дії та не роз»яснено її право на спільне
майно подружжя, передбачене ст. 22 КЗпШС ( т.2 а.с.45).

Згідно
заяви ОСОБА_2 до Другої Вінницької
нотаріальної контори, останній
відмовився  від належної йому
частки  спадкового майна, яке залишилось
після смерті батька  ОСОБА_6 і дана заява
ним оспорена до суду не була ( т.2 а.с.46).

Таким
чином суд приходить до висновку, що
відповідачці, яка також є позивачкою по справі ОСОБА_5 повинно належити
75 % будинку по АДРЕСА_1: 50% - частка в спільному  майні подружжя, 25% -  спадкова частка після смерті чоловіка.

Оскільки
в силу ст. 11 ЦПК України дана справа розглядалась в межах  і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які брали участь по справі, сторонами не
заявлялось клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи
щодо реального поділу спадкового майна, а сам суд  позбавлений такої можливості, а  тому  в
даній частині   позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На
підставі викладеного, керуючись п.4 Прикінцевих та перехідних положень, ст.ст.
57,60,76,161ч.1,529,553,554 ЦК України ( 1963 року ), ч.2 ст.5 Закону
України                  « Про нотаріат»,
ст.60ч.1СК України, ст. 156 ч.1.ч.4 ЖК України,
ст. ст. 10,11,60,88, 209, 212-215 ЦПК України

в и р і ш и в :

Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати
відмову  ОСОБА_1від спадщини  після померлого батька ОСОБА_6 недійсною.

Визнати
частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від ІНФОРМАЦІЯ_3
виданого державним  нотаріусом Другої
Вінницької державної нотаріальної контори за №НОМЕР_4 та зареєстрованого в
ВООБТІ за ОСОБА_5.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності в порядку першої черги спадкування за законом на &frac14; частину
АДРЕСА_1, який зареєстрований на праві власності за  ОСОБА_6.

Визнати
за ОСОБА_5  право власності в порядку
першої черги спадкування за законом на &frac14; частину
АДРЕСА_1, який зареєстрований на праві власності за  ОСОБА_6.

В решті
позову відмовити.

Позов  ОСОБА_5задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_5  право власності  на частку в спільному майні подружжя, а саме
на &frac12; частину
АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_6, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня його
проголошення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження через Староміський райсуд м.
Вінниці до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя