У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 березня 2008 року                                                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                                  Косенка
В.Й.,                                 Григор'євої
Л.І.,

Данчука В.Г.,                                  Барсукової В.М., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
закритого акціонерного товариства “Страхова група “ТАС” до ОСОБА_1 про
повернення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 25 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року закрите акціонерне товариство
“Страхова група “ТАС” звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1про повернення
коштів, мотивуючи тим, що між ними та відповідачем був укладений договір
добровільного страхування наземного транспорту, згідно з яким йому виплачено
страхове відшкодування в сумі 27 тис. 65 грн. 95 коп. Оскільки відповідач під
час ДТП керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, то страхове
відшкодування було виплачено йому безпідставно, у зв'язку з чим вони просять
повернути ці кошти.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 22 травня 2007 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25
вересня 2007 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та у справі
ухвалено нове рішення, яким позов ЗАТ “Страхова група “ТАС” задоволено.
Постановлено стягнути із  ОСОБА_1на
користь ЗАТ “Страхова група “ТАС” 27 тис. 65 грн. 95 коп., а також сплачений
судовий збір у розмірі 405 грн. 99 коп. і оплачені  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 60 грн.

Не погодившись з указаним рішенням суду апеляційної
інстанції,             ОСОБА_1. подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване
судове рішення скасувати й залишити в силі рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2007 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1підлягає задоволенню з таких
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
задоволення позовних вимог позивача, апеляційний суд виходив із того, що з
протоколу медичного огляду для визначення факту вживання алкоголю та стану
сп'яніння № 1942 від 20 листопада 2005 року вбачається, що в ОСОБА_1на момент
обстеження - 20 листопада 2005 року - лікарем наркологічного диспансеру було
виявлено: балакучість, прискорення мови, гіперемію шкіри, пожвавлення міміки,
похитування в позі Ромберга, порушення точних рухів за відсутності ознак
нервово-психічного захворювання, а також встановлено наявність запаху алкоголю.
Крім того, при дослідженні видихуваного повітря за допомогою приладу “Алконт”
виявлено 0,63% алкоголю та зроблено висновок - алкогольне сп'яніння.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна, оскільки
суд дійшов їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин
справи, прав і обов'язків сторін у цих правовідносинах, неправильно
застосувавши норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих  обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову
суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що постановою
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1визнано
винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП  (порушення водіями правил
дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, крім ст. 130
КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17
грн. у дохід держави.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами
особами, які перебувають у стані сп'яніння) ОСОБА_1звільнено від
адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю події та складу
адміністративного правопорушення. Зазначена постанова не оскаржувалась і не
скасовувалась.

На цю обставину не звернув уваги апеляційний суд, що
привело до прийняття помилкового рішення.

Оскільки обставини справи встановлені апеляційним судом
із порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення не може
залишатися в силі.

Разом з тим судом
першої інстанції повно та всебічно встановлені обставини справи, тому
рішення суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, встановивши, що
апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове рішення апеляційної інстанції і залишає в
силі рішення суду першої інстанції.

За викладених обставин рішення апеляційного суду підлягає
скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25
вересня 2007 року скасувати.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від           22
травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В. Гнатенко

Судді:                                                        В.Й.
Косенко

В.Г. Данчук

Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова