Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 січня
2008 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої - судді Лузан Л.В.,  при
секретарі - Сиверин Л.А.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську циві­льну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,  процентів за користуван­ня ними та моральної
(немайнової) шкоди,

встановив:

28.11.2007
року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів у сумі 23 230 грн.,
що були отримані останнім по недійсному попередньому договору купівлі -
продажу житлового будинку,  процентів за
ко­ристування ними в сумі 691, 85 грн. та моральної (немайнової) шкоди в сумі З
000 грн.

В
обґрунтування позовних вимог зазначала,
що восени 2006 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 була досягнута усна
домовленість щодо укладення договору купівлі - продажу житлового будинку
АДРЕСА_1,  що належав останньому на пра­ві
приватної власності. За домовленістю між сторонами вартість вищевказано­го
нерухомого майна була визначена в 6 000 доларів США та в порядку за­безпечення виконання умов усної домовленості
позивачка передала відпові­дачу кошти в загальній сумі 23 230 грн. (еквівалент
4 600 доларів США). Оскі­льки,  договір купівлі - продажу житлового будинку
так і не було укладено з ви­ни ОСОБА_2,
просила стягнути з нього вищевказану суму коштів та проценти за
користування ними.

Також
вважає,  що неправомірними діями
відповідача їй було завдано й моральну (немайнову) шкоду,  яку позивачка обґрунтовувала тим,  що з вини відповідача вона не змогла придбати
житловий будинок та останній відмовля­ється повернути їй кошти.

В
судовому засіданні позивачка та її представник,
посилаючись на за­значені обставини,
просили задовольнити позовні вимогиОСОБА_1 в по­вному обсязі,  а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивачкиОСОБА_1 понесені нею судові витрати,  до складу яких входять: судовий збір у
розмірі 269, 22 грн.,  витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.,  витрати на правову допомогу - 2 173, 35 грн.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимогиОСОБА_1 в частині стягнення з нього
коштів,  що були отримані ним в рахунок
спла­ти вартості належного йому житлового будинку,  визнав повністю. В задоволен­ні решти
позовних вимог просив відмовити,
оскільки,  договір купівлі -
продажу вказаного нерухомого майна не був укладений саме з вини позивачки та
вирі­шення питання щодо повернення останній коштів можливо було врегулювати в
досудовому порядку.

Заслухавши
показання свідка ОСОБА_3 ,  дослідивши та
оцінив­ши матеріали справи,  відповідно
до  ст. 11 ЦПК України,  суд прийшов до висно­вку,  що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню,  виходячи з насту­пного.

Як встановлено
в судовому засіданні,  восени 2006 року
позивачка ОСОБА_1  та відповідач ОСОБА_2
досягли усної домовленості щодо укла-

дення в майбутньому договору
купівлі -продажу житлового
будинку АДРЕСА_1,  який належав остан­ньому
відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом,  посвідче­ного Першою Вознесенською державною
нотаріальною конторою Миколаївсь­кої області 17.12.1996 року за № 2-2417.

В
рахунок майбутніх платежів позивачка передала відповідачу 23 230 грн. (розписка
від 02.02.2007 року про отримання останнім вказаної су­ми,  до складу якої ввійшли всі отримані раніше
відповідачем від позивачки ко­шти за домовленістю між ними,  враховуючи також ті,  що не підтверджені письмовими доказами). Дана
сума відповідачем у судовому засіданні не оспо­рювалася.

Оскільки,  сторони лише домовилися укласти вищевказану
угоду,  але,  відповідним чином її не оформили,  то,
виходячи з положень ч.2  ст.  570 ЦК
України,  сума,  яка була сплачена позивачкоюОСОБА_1 в рахунок
вико­нання договору купівлі - продажу житлового будинку визнається
авансом.  То­му,  сторона,
що видала аванс,  з урахуванням
наведеного,  має право,  вимага­ти його повернення,  а останній,
має бути повернутим в тому розмірі,
в якому він надавався.

Отже,  позовні вимогиОСОБА_1 в частині стягнення з
відповідача ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 23 230 грн. обґрунтовані та
підлягають за­доволенню.

Вирішуючи
питання стосовно стягнення з відповідача процентів за кори­стування грошовими
коштами,  суд враховує правову природу
авансу,  як суму коштів,  яка передається кредитору в рахунок належних
платежів та відрізня­ється від звичайних платежів за зобов'язанням тим,  що вноситься наперед,  тобто,
до виникнення зобов'язання. Тому,
підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в цій частині суд не вбачає,  так як
ст.  536 ЦК України,  на яку поси­лалися позивачка та її
представник в обґрунтування зазначених вимог,
засто­совується в разі порушення боржником грошового зобов'язання.

Не
підлягають задоволенню й вимоги позивачки щодо стягнення з від­повідача
моральної (немайнової) шкоди,
оскільки,  виходячи з характеру
спір­них правовідносин,  що склалися між
сторонами,  зазначене не передбачено ні
законом,  ні домовленістю між сторонами.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України стороні,  на
користь якої ухвалено рі­шення,  суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвер­джені судові
витрати.

Як
вбачається з квитанції про сплату судового збору,  позивачкою при зверненні з даним позовом до
суду був сплачений судовий збір у розмірі 269, 22 грн. Але,  виходячи з положень Декрету KM
України «Про державне ми­то» від 21.01.1993 року з послідуючими
змінами,  та заявлених вимог,  остання повинна була сплатити 247, 71 грн.
(1% х (23 230 грн. + 691, 85 грн.) + 8, 50 грн. (щодо вимоги про стягнення
моральної (немайнової) шкоди)). Тому,
саме дана сума підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача.
Також,  з остан­нього підлягає стягненню
30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпе­чення розряду справи.

Визначаючи
розмір компенсації витрат,  пов'язаних з
оплатою правової допомоги,  суд,  враховує положення Постанови KM
Уфаїни «Про граничні розміри компенсації витрат,  пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністрати­вних справ,  і порядок їх
компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 року за № 590 щодо його
граничного розміру,  а також те,  що як і будь - яка інша матеріальна
вимога,  спрямована до іншої сторони в
справі,  вимогаОСОБА_1 щодо стягнення з
відповідача вказаних витрат,  має бути
обґрунтованою.

Так,  відповідно до п.1 ч.1 додатку до вищевказаної
Постанови,  гранич­ний розмір
витрат,  пов'язаних з правовою допомогою
стороні на користь якої ухвалено рішення,
якщо компенсація сплачується іншою стороною,  не може перевищувати суму,  що обчислюється виходячи з того,  що зазначеній особі

виплачується 40
% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Отже,  враховуючи тривалість судових засідань по
даній справі,  виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати на даний час,
згідно  ст.  59 Закону України «Про державний бюджет на
2008 рік та про внесення змін до деяких законода­вчих актів України»,  оплата за представництво інтересів позивачки
в суді ста­новить 412 грн. ( 2 год.
(тривалість судових процесів: 30 хв. - попереднє судо­ве засідання,  1 год.
30 хв. - судове засідання) х 206 грн. (515 грн. х 40 %)). Крім того,  суд бере до уваги обсяг зусиль,  що були докладені представником позивача в
порядку підготовки матеріалів для звернення з даним позовом до суду,  ступінь їх доведеності в суді,  складність даної справи,  час,
затрачений на зазначені дії,
тому,  загальний розмір
компенсації на правову допомогу,  який
підлягає стягненню з відповідача - 600 грн.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11,  60,
84,  88,  212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,  процентів за користування ними та моральної
(немайнової) шкоди - задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 230 грн. суми авансу,  а також судові витрати,  які складаються з витрат по сплаті судового
збору в розмірі 247, 71 грн.,  витрат на
інформацій­но - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.,  витрат на правову допомогу в сумі 600
грн.,  а всього 24 107 (двадцять чотири
тисячі сто сім) грн. 71 коп.

У задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської обла­сті через
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом по­дачі заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня йо­го проголошення та
подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,  або в порядку
ч.4  ст.
295 ЦПК України.