Справа № 2 – 667/ 2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2008 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого – судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Черно А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про стягнення грошової суми,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2007 року
ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2
про стягнення в подвійному розмірі завдатку у розмірі 40 000 грн. для забезпечення виконання зобов,язання купівлі квартири
АДРЕСА_1
у м. Миколаєві в строк не пізніше 01 грудня 2007 року. Оскільки, до теперішнього часу угода купівлі – продажу квартири не відбулася і відповідачка гроші не повернула, вона і звернулася до суду з даною заявою.

У судовому засіданні позивачка вимоги змінила та уточнила, просила стягнути з відповідачки 20 000 грн. передані на підставі угоди про попередню оплату, сплачене держмито у розмірі 200 грн. та 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідачка
ОСОБА_2
позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа представник Універсальної біржи “ Рона” у судове засідання не з,явився, причини неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та додані документи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 18.09.2007 року на УБ “Рона” позивачкою
ОСОБА_1
, для забезпечення виконання зобов,язання по купівлі – продажу квартири
АДРЕСА_1
у м. Миколаєві, було передано відповідачці
ОСОБА_2
завдаток у сумі 20 000 грн., екв. 4 000 дол. США, про що була складена угода про попередню оплату в присутності представника біржи. Також в угоді була вказана загальна вартість квартири без урахування переданої суми грошей, а саме 180 000 грн., екв. 36 000 дол. США та строк остаточного оформлення документів – не пізніше 10 листопада 2007 року. Пізніше за домовленістю сторони строк перенесли до 01 грудня 2007 року. Але до теперішнього часу договір купівлі – продажу квартири сторони не уклали, а отримані гроші відповідачка у добровільному порядку не повернула.

Як вбачається з наданих суду документів, спірна квартира на момент укладення угоди про попередню оплату приватизована не була і належала до державної власності. Крім того, відповідачка навіть не мала права користування даною квартирою, оскільки була зареєстрована за іншою адресою у місті Миколаєві.

У судовому засіданні позивачка вказала, що вищевказані обставини про правовий статус квартири їй були відомі, але відповідачка і представники біржи її запевнили, що в найменші строки буде вирішене питання про набуття відповідачкою права власності на вказану в Угоді квартиру, шляхом її приватизації.

Допитані у суді свідки
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
вказали, що були присутні на УБ “Рона”, коли сторони складали угоду про попередню оплату, передавали і отримували гроші та вирішували питання про оформлення договору купівлі – продажу спірної квартири. Свідки, як відповідачка і працівники УБ “Рона”, також займаються купівлею- продажем житла і оформленням відповідних документів. Саме свідок
ОСОБА_4
запропонувала позивачці придбати спірну квартиру, про яку дізналася від відповідачки, і попередила, що хоча квартира і неприватизована, належить до державної власності, але це можна скоро вирішити без будь- яких проблем, що і раніше були випадки, коли працівники біржи складали угоди про попередню оплату за неприватизовані квартири, які потім були приватизовані і продані.

За таких обставин суд вважає, що сума грошей у розмірі 20 000 грн., яку позивачка передала відповідачці на біржі, не може вважатися завдатком, оскільки сторонам було добре відомо про правовий статус квартири, її належність до державного фонду, а домовленість сторін про суттєві умови та строки укладення договору купівлі – продажу спірної квартири належить визнати незаконною та не відповідаючою вимогам чинного законодавства

Згідно Закону України “ Про приватизацію” питання приватизації і передачі житла у власність є прерогативою держави, тобто її правом, а не обов,язком.

Таким чином, оскільки гроші відповідачка отримала безпідставно, тривалий час ними користувалася, добровільно не повернула, тому з неї на користь позивачки на підставі ст. 1166 ЦК України належить стягнути 20 000 грн. спричиненої матеріальної шкоди, а також судові витрати: 200 грн. сплаченого позивачкою держмита та 30 грн. за информаційно- техничне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_2
на користь
ОСОБА_1
20 000 грн. боргу, 200 грн. сплаченого держмита та 30 грн. сплачених за інформаційно – технічне забезпечення судового процесу, а всього стягнути - 20 230 грн.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: Агєєва Л.І.