УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 грудня 2008 року

м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,  Лященко Н.П.,

Перепічая В.С.,   Прокопчука
Ю.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  позовом казеного підприємства «Центральне
конструкторське бюро «Арсенал» (далі - ЦКБ «Арсенал») до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 11 грудня 2007 року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 11 квітня 2008 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2007 року ЦКБ «Арсенал» звернулося до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що 8 липня 2003 року між ним та НТУ
України «Київський політехнічний інститут» (далі - КПІ) був укладений договір
№145/2003 про надання освітньої послуги. За договором КПІ зобов'язувався
здійснити підготовку ОСОБА_1 по спеціальності лазерна та
оптоелектронна техніка, а ЦКБ «Арсенал» - сплатити обумовлену договором
вартість навчання, яка за кожний навчальний рік становить 4 900 грн. Позивач
щосеместрово виконував свої зобов'язання належним чином та протягом
семи семестрів (з 1 вересня 2003 року до 31 січня 2007 року) сплатив за
навчання ОСОБА_1 17 150 грн. З письмового повідомлення КПІ від 15 грудня 2007 року №186 ЦКБ
«Арсенал» стало відомо про відрахування ОСОБА_1 за академічну неуспішність.
Просили стягнути з ОСОБА_1   витрати  на навчання
та неустойку у трьохкратному розмірі, що складає в загальній сумі 68 600
грн. та покласти на  нього судові витрати
.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11
грудня 2007 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЦКБ «Арсенал»
68 600 грн. та вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2008
року рішення суду першої інстанції змінено: зменшено розмір судового збору, що
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ЦКБ «Арсенал» з 1 700 грн. до 686 грн .
В решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення
Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2007 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2008 року, посилаючись на  невідповідність висновків суду обставинам
справи, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд, виходили з того, що ОСОБА_1 було відраховано з
КПІ у зв'язку з академічною неуспішністю та систематичною неявкою на заняття
без поважних причин, а тому стягненню підлягає сплачена за навчання сума та
неустойка у розмірі трикратної оплати.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна з
наступних  підстав.

За правилами ст.3 ЦК України загальними засадами
цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та
розумність.

Вказаним вимогам
закону рішення суду не відповідає.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2002
року працював у позивача на посаді лаборанта.08.7.2003 року за домовленістю з
ним КП «ЦКБ «Арсенал» уклало з НТУУ «КПІ» (далі Університет) договір №
145/2003, відповідно до якого Університет взяв на себе зобов'язання за рахунок
коштів позивача здійснити навчання ОСОБА_1 за спеціальністю лазерна та оптоелектронна
техніка денної форми навчання. 01.09.2003 року між позивачем та відповідачем
укладено договір-контракт, відповідно до якого позивач зобов'язався оплатити
навчання ОСОБА_1 в Університеті та працевлаштувати його після закінчення
навчання, а ОСОБА_1 зобов'язався навчатися та після закінчення навчання
відпрацювати  позивача 5 років за
отриманою спеціальністю. Наказом № 1958-с від 30.05.2006 року студент 3-го
курсу   ОСОБА_1 відрахований з
Університету за невиконання навчального плану.

За п. 5.2  договору-контракту від 01.09.2003 року в разі
розірвання цього договору-контракту з ініціативи КП «ЦКБ»Арсенал» та НТУУ «КПІ»
( в зв'язку з академічною неуспішністю Студента, систематичною неявкою
Студента на заняття без поважних причин,
порушення учбової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку, поведінкою, яка
не сумісна з морально-етичними нормами суспільства) Студент в 30-денний строк
повертає всі витрати КП «ЦКБ «Арсенал», затрачені на його навчання в НТУУ
«КПІ», окрім цього Студент зобов'язується оплатити в 30-денний строк неустойку за дострокове розірвання договору-контракту
без поважних причин у трьохкратному розмірі всіх витрат КП «ЦКБ «Арсенал», які
були затрачені на його навчання в НТУУ «КПІ» до часу відрахування Студента.

Ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 цього Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В порушення
вказаних вимог закону  суд  достатньо не перевірив доводи відповідача
щодо  нарахування неустойки.

Так, поза увагою суду залишилось те, що згідно
договору-контракту б/н від 1 вересня 2003 року «Студент в 30-денний строк
повертає всі витрати КП «ЦКБ «Арсенал», затрачені на його навчання в НТУУ
«КПІ»,  а також зобов'язується
оплатити в 30-денний строк неустойку
за дострокове розірвання договору-контракту без поважних причин у трьохкратному
розмірі всіх витрат КП «ЦКБ «Арсенал», які були затрачені на його навчання в
НТУУ «КПІ» до часу відрахування Студента». Тобто,  при визначенні суми неустойки суду слід було
виходити  з витрат на навчання,
здійснених  до відрахування,   а тому ретельній перевірці підлягають факти
здійснення таких витрат, що має підтверджуватись відповідними документами.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,
зокрема, розірвання договору, відшкодування
збитків, сплата неустойки.

Проте за
правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Стягнувши з
відповідача максимальний розмір неустойки, суд  такий висновок не обгрунтував і не зазначив, з
яких міркувань при цьому виходив.

Апеляційний суд на допущене порушення увагу не звернув.

Оскільки судом першої інстанції та апеляційним судом
неповно встановлено обставини, які мають значення для справи,  тобто, допущено порушення, які призвели до
неправильного вирішення справи,  то з
урахуванням вимог ч.2 ст.338 ЦПК України рішення суду  підлягають скасуванню з  передачею справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11
грудня 2007 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2008 року
скасувати, справу  передати на новий
розгляд до  суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В.Патрюк

Судді:

Т.Є. Жайворонок
Н.П. Лященко  В.С.
Перепічай  Ю.В. Прокопчук