Справа № 2-58/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

9 квітня 2008 року.

Тячівським районним судом Закарпатської області, в складі головуючого Чопик
В.В. при секретарі Кошілко Н.М. з участю позивача ОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2, представника відповідача та відповідача ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Українського ДП поштового зв'язку „Укрпошта”, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про
поновлення на посаді, припинення систематичного порушення конституційного права
на працю та відшкодування матеріальних та моральних збитків.

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся в суд з позовом до
Українського ДП поштового зв'язку „Укрпошта”, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про поновлення
на посаді, припинення систематичного порушення конституційного права на працю
та відшкодування матеріальних та моральних збитків посилаючись на те, що  рішенням Тячівського районного суду від
10.10.2006 року його було вдруге поновлено на посаді начальника Тячівського
ВуПЗ ЗД УДДПЗ „Укрпошта”. Затримуючи без поважних причин негайне виконання
рішення суду, а насправді-готуючи його чергове звільнення. 31.10.2006 року ЗД
виконала рішення суду про поновлення й водночас знову звільнила його, наказом №
395 ЗД УДППЗ, підписаним директором Ростовим М.В. у присутності начальника
юридичного відділу Т.М. Русенко, яким його звільнено начебто за „прикриття
нецільового використання та привласнення коштів листоношею ОСОБА_5.” й датою
порушення у формі „неподання до диспечерської служби Дирекції відповідної
інформації”, відповідно до розподілу обовязків у Тячівському ВуПЗ несе
заступник, якою була ОСОБА_6. Як встановлено рішенням Тячівського районного
суду від 10.10.2006 року, незаконно його було звільнено Наказом № 210. Після
того в нього не було можливості виконувати свої обовязки начальника ТвуПЗ, до
яких входило і контроль за розстеженням згадуваного інциденту заступником
начальника вузла, яка була головою відповідної комісії.  За будь-яких обставин його не могло бути
правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за Наказом № 395,
оскільки збіг одномісячний строк застосування дисциплінароного стягнення. Також
збіг загальний строк притягнення для застосування стягнення  6 місяців. Наказом № 395, директор ЗД та
начальник юридичного відідлу перейнявши на себе не належні їм за правом, але
притаманні їм у їхніх стосунках з ним, функції переслідування та кримінальних
обвинувачень, й вміняють йому несанкціоноване проникнення зі взломом замка його
кабінету та викрадення із сейфу круглої печатки, кутового штампу та дискет ДСК
електронного переказу і моб.підготовки. Дані судження є свавільними і не
підтверджені жодним документом, зокрема рішенням суду чи прокуратури. У
дійсності Наказом ЗД № 210 його було звільнено незаконно з посади, яке
супроводжувалось суєтою, повязаною з пошуками підстав для звільнення і
поспішною передачею справ ОСОБА_6, яке сприяла ОСОБА_4 в здійснення
необгрунтованої реорганізації Тячівського ВуПЗ, проти якої категорично
виступили Тячівська районна рада та Тячівська РДА. Відтак у терміновому порядку
наказом № 171-к від 26.06.2006 року було вирішено передати справи ОСОБА_6.  Останнім строком передачі справ й передачі на
затвердження було встановлено 30 червня. Ще до 30 червня, оскільки його кабінет
було закрито, він звернувся до ОСОБА_6 з проханням дозволити йому зайти до
нього, щоб забрати дорогі ліки, то вона відмовила й відтак йому довелося зайти
в свій кабінет. Маючи чимало зрозумілих підстав не довіряти ОСОБА_6, він
вирішив передати цінні речі не стороннім особам, а головному бухгалтеру вузла.
Користуючись ситуацією ОСОБА_6 замість того, щоб відмовитися від неправомірних
дій й підтримати власний колектив 71 осіб якого вона звільнила, повідомила
органи внутрішніх справ. ОВС та прокуратура, розібравшись у ситуації,
константувала відсутність ознак правопорушення. Так провалилася чергова спроба
його дискридитації, приниження його честі та гідності, ділової репутації, якому
йому нанесено моральні збитки.  Унаслідок
упередженого ставлення відповідачів, систематичного порушення його трудових
прав, встановлених неодноразово рішеннями судів, йому причинено моральні
страждання. Які спричинили втрату нормальних життєвих зв”язків і вимагають
додаткових зусиль для організації його життя. Крім того, завдано непоправної
шкоди його діловій репутації. Таким чином, відповідачами порушено конституційні
гарантії на повагу до гідності, цивільно-правові гарантії захисту честі,
гідності та ділової  репутації, що
покладає на них обовязок відшкодування моральної шкоди в трудових
правовідносинах, а тому просить суд скасувати наказ № 395 від 31.10.2006 року,
поновити його на посаді начальника ТвуПЗ станом на 31.10.2006 р. з урахуванням
прав на рівноцінну або іншу подібну посаду в ЗД УДППЗ „Укрпошта”- зокрема, як
мінімум. Начальника тячівського Цеху поштового зв'язку (обслуговування
споживачів)-в зв'язку з реорганізацією, стягнути з ЗД УДППЗ „Укрпошта”
заробітну плату за вимушений прогул з 10.10.2006 року до 31.10.2006 р,  та стягнути заробітну плату за вимушений
прогул з 31.10.2006 р. по день винесення судом рішення із рахуванням
індиксації, стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі з ЗД  УДППЗ „Укрпошта” 10 000 грн., ОСОБА_4. - 10
000 грн., ОСОБА_3 - 5 000 грн., стягнути з відповідачів всі судові витрати,
повязані з розглядом справи та скасувати наказ
Закарпатської дирекції УДППЗ „Укрпошта” № 19-14/ДСК від 26.06.2006 року „Про скасування
допуску ОСОБА_1”

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_2. заявлені позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, просять їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній
заяві.

ОСОБА_3 як відповідач, свідок, представник
ЗД УДППЗ „Укрпошта”, представник ОСОБА_4.
проти заявлених позовних вимог позивача заперечує, вважає, що  його звільнення із займаної посади є
законними і обґрунтованими, а тому в
позові просить відмовити.

ОСОБА_4. як свідок  в судовому засіданні пояснив, що начальником
ЗД УДППЗ „Укрпошта” він працює недавно, але добре ознайомлений з роботою
районних відділень поштових зв'язків. В Тячівському відділенні поштового
зв'язку було виявлено ряд порушень і він неодноразово вів розмову з ОСОБА_1. але
останній не зробив для себе жодних висновків і його було звільнено із займаної
посади.  За рішенням суду 31.10.2006 року
ОСОБА_1. було поновлено на роботі. Того дня він особисто приїжджав в м. Тячів і
в зв'язку з реорганізацією Тячівського відділення поштового зв”язку
запропонував ОСОБА_1. інші посади, але останній відмовився. Вважає, що
звільнення ОСОБА_1. є законним і обґрунтованим.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, представника відповідачів,  відповідача, свідка ОСОБА_7,  свідка ОСОБА_4. позивача ОСОБА_1 в якості
свідка та дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов до наступного
висновку.

В судовому засіданні встановлено,
що  відповідно до наказу №380-к від
31.10.2006 року   ЗД УДППЗ „Укрпошта”
ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Тячівського вузла поштового зв'язку
Закарпатської дирекції УДППЗ „Укрпошта” з 27.06.2006 року. Того ж дня наказом №
395   ЗД УДППЗ „Укрпошта” його звільнено
із займаної посади за систематичні порушення трудового законодавства, наявні
грубі порушення та укриття факту розкрадання державного майна за які його
притягнуто до адміністративної та кримінальної відповідальності, порушення
роботи з документами ДСК та які містять конфіденційну інформацію та втрату
довіри.

Як зазначено у вищезазначеному  наказі
систематичні порушення трудового законодавства, наявні грубі порушення
та укриття факту розкрадання державного майна за які ОСОБА_1. притягнуто до
адміністративної та кримінальної відповідальності, порушення роботи з
документами ДСК та які містять конфіденційну інформацію, та втрату довіри
полягає в тому, що ОСОБА_1 прикривав нецільове використання та привласнення
коштів листоношею ОСОБА_5. і не подав до диспетчерської служби відповідну
інформацію, що було виявлено 20.06.2006 року службовим розстеженням служби
безпеки ЗД УДППЗ „Укрпошта”, 27.06.2006 року відмовився від проведення передачі
справ і не передав по акту цінні речі та документи ДСК, 30.06.2006 року вчинив
несанкціоноване проникнення зі зломом замка у виробниче приміщення, де викрав
із сейфу круглу печатки, кутовий штамп та диски ДСК електронного переказу і
моб.підготовки, 27.06.2006 року після звільнення ОСОБА_1 приймає на себе
неналежні йому повноваження керівника, незаконно  проводить розпорядження державним майном,
25.10.2006 року постановою Хустського
районного суду притягнутий до адміністративної відповідальності за
неналежний порядок обліку, зберігання і використання документів та інших носіїв
інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави та
наказом Закарпатської дирекції УДППЗ „Укрпошта” № 19-14 ДСК від 26.06.2006 року
скасовано ОСОБА_1. допуск до державної таємниці.

В наказі № 395 про звільнення
ОСОБА_1.  дирекція ЗД УДППЗ „Укрпошта”
керувалась ч.1 п. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 40, п.п. 1, 2  ч. 1 ст. 41, ч. 1 п. 8 ст. 43-1 КЗпП України.

Згідно
ч. 1 п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк,
а також  строковий трудовий договір до
закінчення строків його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника
займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або
стану здоров”я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП
України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органом в період його тимчасової непрацездатності, а також у
період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок
повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно до п.п.1.2 ч. 1 ст. 41 КЗпП
України крім підстав передбачених ст. 40 КЗпП України трудовий договір з
ініціативи власника або уповноваженого ним органом може бути розірваний також у
випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником
підприємства, установи, організації всіх форм власності..., винних дій
працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці
дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або
уповноваженого ним органом.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 43-1 КЗпП
України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого
ним органу без угоди виборного органу первинної профспілкової організації
допускається у випадках звільнення працівника, який вчинив за місцем роботи
розкрадання майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної
сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення
адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

Згідно до ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одно з
таких заходів стягнень: догана, звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим органом
безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи в зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.  Дисциплінарне стягнення
не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган
повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне
порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений орган повинен
урахувати ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставин,
за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення
оголошується у наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і заперечень...

Твердження представника відповідача,
що є також відповідачем, свідком ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4., щодо систематичного
порушення ОСОБА_1.  трудового
законодавства, наявність грубого порушення
та укриття факту розкрадання державного майна за які його притягнуто до
адміністративної та кримінальної відповідальності, порушення роботи з
документами ДСК та які містять конфіденційну інформацію в судовому засіданні не
доведені.

Так, суду не надано жодного рішення
за яким би ОСОБА_1. було притягнуто до адміністративної та кримінальної
відповідальності за проступки наведені в наказі про його звільнення від
31.10.2006 року № 395, за які законодавство України передбачає кримінальну,
адміністративну  відповідальність.

Разом з цим, судом встановлено, що
Закарпатською дирекцією УДППЗ „Укрпошта” звільнено ОСОБА_1. всупереч вимог ст.
ст. 148,149, ч. 1 п. 8 ст. 43-1 КЗпП України, а саме з пропущенням строків
застосування дисциплінарного стягнення,
не зажадавши від нього письмового пояснення та без згоди профспілкового
комітету.

ОСОБА_1. звільнено з роботи під час
його тимчасової непрацездатності про що свідчить листок непрацездатності
відповідно до якого він перебував на лікарняному з 31.10.2006 року по
05.12.2006 року. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України - це звільнення
дозволяється на випадок повної ліквідації підприємства. Установ, організацій.

Судом встановлено, що наказом № 359
від 25.08.2006 року Українського державного підприємства поштового зв'язку
„Укрпошта” наказано директора Закарпатської дирекції УДППЗ „Укрпошта”
реорганізувати вузли поштового зв'язку Закарпатської дирекції УДППЗ „Укрпошта”
із збереженням мережі відділень поштового зв'язку та створити Центр поштового
зв'язку № 2 на базі Хустського та Тячівського вузлів поштового зв'язку в м.
Хуст.

Наказом № 313 від 28.08.2006
року   Закарпатської дирекції УДППЗ
„Укрпошта” реорганізовано Хустський та Тячівський ВуПЗ шляхом приєднання
Тячівського ВуПЗ  до Хустського ВуПЗ та
створення на їх базі Центру поштового зв'язку № 2 в м. Хуст.

Наказом № 314 від 28.08.2006 року
скорочено в Тячівському ВуПЗ посади начальника, заступника начальника,
головного бухгалтера та інші посади всього 63 одиниці.

Відповідно до ст. 40 ч.1 п. 1 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до
закінчення строків його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом, лише у випадках змін в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або
перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скорочення чисельності
або штату працівників.

Згідно ст.  40 ч.2 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, і 6 цієї статті, допускається,
якщо неможливо перевести працівника , за його згодою ,на іншу роботу.

Згідно ч. 1 ст. 49-2  КЗпП України
про наступне звільнення  працівників
персонально  попереджують не пізніше  ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках зміни в організації виробництва  і праці
враховується  переважне право на
залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно ч.2 ст. 49-2 КЗпП України
одночасно з попередженням про звільнення
у зв'язку із змінами в організації
виробництва  і праці власник  або  у
повноважений  ним орган пропонує
працівникові  іншу роботу  на тому ж підприємстві, в установі , організації.
При відсутності роботи  за відповідною
професією  чи спеціальністю, а також  у разі
відмови  працівник  від переведення  на іншу роботу на тому ж підприємстві, в
установі , організації  працівник, за
своїм розсудом, звертається  за допомогою
до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно....

Як вбачається позивача не попереджено про наступне вивільнення з займаної
посади у зв”язку з реорганізацією Тячівського ВуПЗ та скороченням чисельності
працівників і зміною  істотних умов
праці  на підставі наказу Закарпатської
дирекції УДППЗ „Укрпошта” №314 від 28.08.2006 року, і цей факт в судовому
засіданні визнано представником відповідача.

Разом з цим, як вбачається з акту від 31.10.2006 року у зв'язку з
скороченням посади начальника Тячівського ВуПЗ ОСОБА_1. пропонувались інші
посади але він відмовився від вакантних посад.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 6 від 06.11.1992 року
„Про практику розгляду судами трудових спорів” пн. 18 Суд не вправі визнати
звільнення правильним виходячи з обставин які стали підставною для звільнення,
якщо обставинам які стали підставою звільнення в наказі дано неправильну
юридичну кваліфікацію, суд може змінити формулювання причин звільнення і
привести його у відповідність з чинним законодавством.

У випадку коли працівника звільнено без законних підстав, або з порушенням
встановленого порядку, але поновити на роботі його не можливо, наслідок
ліквідації підприємства, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує
ліквідаційну комісію або власника виплати цьому працівникові заробітну плату за
час вимушеного прогулу.  Одночасно суд
визнає працівника звільненим у зв'язку з ліквідацією підприємства.

Виходячи з наведеного суд вважає, що ОСОБА_1. звільнено з порушення
трудового законодавства, але поновити його на займаній посаді не можливо в
зв'язку з скороченням посади яку він займав.

Суд вважає, що поновити його на рівноцінну або іншу подібну посаду в ЗД
УДППЗ „Укрпошта” - зокрема, як мінімум,
начальника Тячівського цеху поштового зв'язку також не можливо в зв'язку
із зайнятістю її іншою особою.

Згідно ст. 235 ч. 2 КЗпП України у разі визнання причин звільнення
неправильним, або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках
коли це не тягне за собою поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий
спір зобов'язаний змінити формулювання, і вказати причину звільнення у точній
відповідності з формулюванням чинного законодавства, та з посиланням на
відповідну статтю закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в
трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає рішення
про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в
порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_1. відповідно до довідки Закарпатської дирекції центр поштового зв'язку
від 26.03.2008 року № 48 становить 1167,58 грн., отже його середньомісячний
заробіток за два місяці  1167,58 х 2 становить
2335,16 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причину формулювання звільнення
ОСОБА_1 слід змінити і з урахуванням  ч.2
ст. 49-2 КЗпП України  викласти його в
такій редакції:  звільнити ОСОБА_1 за ст.
40 ч. 1 п. 1 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією Тячівського ВуПЗ та скороченням
численності штату з 31 грудня 2006 року та стягнути  з Закарпатської дирекції УДППЗ „Укрпошта” на
користь ОСОБА_1 2335,16  гривень
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а в задоволенні вимоги щодо
стягнення заробітної плати з ЗДУ ДППЗ „Укрпошта”  за вимушений прогул з 10.10.2006 року до
31.10.2006 року та з 31.10.2006 року по день винесення судом рішення із
урахуванням індексації відмовити.

Оскільки, ОСОБА_1
поновити на займаній посаді не можливо в зв”язку з скороченням посади  яку він займав, і не можливо поновити його на
посаду начальника Тячівського цеху поштового зв'язку, то суд вважає, що в
задоволенні вимоги про скасування наказу Закарпатської дирекції УДППЗ
„Укрпошта” № 19-14/ДСК від 26.06.2006 року „Про скасування допуску ОСОБА_1” слід
також відмовити.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди проводиться
власником або уповноваженим ним органом у разі порушення законних прав
працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ця норма поширюється на правовідносини, що виникають між власником або
уповноваженим ним органом та працівником і не застосовується до правовідносин
між посадовими особами підприємства та працівниками, а тому суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4. та ОСОБА_3
слід відмовити.

Також суд вважає, що слід відмовити в позовних вимогах щодо стягнення
моральної шкоди з Закарпатської дирекції УДППЗ „Укрпошта”, оскільки така не
доведена.

Керуючись ст. 10, ст.
60 ч. 1,
ст. ст. 213-215 ЦПК України,  ст. 40 ч. 1 п. 1,  ч. 1 п. 2 ст. 40,   ч.ч.2, 3 ст. 40,   п.п.
1, 2  ч. 1 ст. 41,   ч. 1 п. 8 ст. 43-1,  ч.ч. 1,2 ст. 49-2,  235 ч. 2,
ст. 237-1   КЗпП України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити причину формулювання звільнення ОСОБА_1 виклавши його в такій
редакції: звільнити ОСОБА_1 за ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України у зв'язку з
реорганізацією Тячівського ВуПЗ та скороченням численності штату з 31 грудня
2006 року.

Стягнути з Закарпатської дирекції УДППЗ „Укрпошта” на користь ОСОБА_1
2335,16  гривень середнього заробітку за
час вимушеного прогулу

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області
через Тячівський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з подальшим поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.

Суддя:
В.В. Чопик