Справа № 2-181 /2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2008 року
Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді                                                    Коневой Л.К

при секретарі                                                            Супрун Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Білопіллі справу за позовом ОСОБА_1  до
ТОВ "Білопілля Агро" про поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом,  мотивуючи свої вимоги тим,  що з 16 червня 2007 року по 1.02.2008 року
знаходився в трудових відносинах з ТОВ "Білопілля Агро",  де працював заступником начальника служби
безпеки,  а наказом № 6-К від 31.01.2008
року був звільнений із займаної посади з 1.02.2008 року за угодою сторін
згідно  ст.  36 п. 1 КЗпП України.

24.01.2008 року йому було запропоновано звільнитись з
роботи за угодою сторін з 1.02.2008 року,
цього ж числа відповідна заява під тиском керівництва ТОВ
"Білопілля Агро" їм була написана.

29.01.2008 року він офіційно звернувся із заявою до керівництва
ТОВ "Білопілля Агро" вважати його заяву про звільнення з займаної
посади за угодою сторін з 1.02.2008 року недійсною.

В усному порядку він повідомив керівника підприємства
ОСОБА_2,  що буде працювати і в
подальшому. ОСОБА_2. йому повідомив,  що
він змушений буде його звільнити.

Після цієї розмови він захворів і з 31.01.2008 року по
8.02.2008 року знаходився на лікарняному.

Вийшовши з лікарняного 11.02.2008 року на роботу він був
ознайомлений з наказом № 6-К від 31.01.2008 року про його звільнення із
займаної посади з 1.02.2008 року за угодою сторін згідно  ст.  36
п. 1 КЗпП України.

Його звільнення з роботи вважає незаконним,  т. я виходячи із змісту  ст.  38
КЗпП України,  якщо працівник після
закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає
розірвання трудового договору власник або уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше заявою. Водночас працівнику надається право
відізвати заяву про звільнення,  незважаючи
на раніше подану заяву. Це безумовне право працівника. Така заява їм була
подана і належним чином зафіксована.

ст.  40 КЗпП України передбачає,  що не допускається звільнення працівника в
період його тимчасової непрацездатності. Незважаючи на це він був звільнений
під час знаходження на лікарняному.

В результаті таких дій керівництва ТОВ "Білопілля
Агро" він серйозно захворів,
виникли величезні проблеми матеріального характеру,  втрачаються нормальні життєві зв"язки,  в сім'ї велика нервова напруга. Він не може
спати ночами. Виникли проблеми при спілкуванні з оточуючими людьми,  тобто йому завдана значна моральна
шкода,  яку він оцінює сумою 10 тис.  грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1. свій позов підтримав в
повному обсязі,  просив суд поновити його
на роботі на посаді замісника начальника служби безпеки ТОВ "Білопілля
Агро",  стягнути заробітну плату за
час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 10 тис.  грн.

Крім того,  позивач
пояснив,  що заяву про звільнення з
роботи за угодою сторін йому запропонував написати начальник служби безпеки
м.  Києва ОСОБА_3. в зв'язку з крадіжкою
ядохімікатів з підвального приміщення Коршачинського відділення ТОВ
"Білопілля Агро" у грудні 2007 року на загальну суму 98349, 37 грн.

З боку генерального директора ТОВ "Білопілля
Агро" ОСОБА_2. тиску при подачі заяви про звільнення з роботи за угодою
сторін на нього не було.

Представники відповідача,
третя особа позов не визнали,
вважають,  що при звільнення
ОСОБА_1. порушень вимог  ст.  36 п. 1 КЗпП України вчинено не було. ОСОБА_1
подав заяву,  якою просив звільнити його
з роботи за угодою сторін з 1.02.2008 року,
а генеральний директор ТОВ "Білопілля Агро" погодився з його
заявою про припинення трудового договору та видав наказ,  тобто сторони досягай угоди. Просили суд
відмовити ОСОБА_1  в позові в повному
обсязі.

Те,  що вони
звільнили ОСОБА_1. у період його тимчасової непрацездатності,  не є порушенням  ст.  40
КЗпП України,  яка передбачає підстави
розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу,  а звільнення ОСОБА_1. відбулося
за угодою сторін в зв"язку з чим генеральний директор ТОВ "Білопілля
Агро" своїм наказом № 15-К від 28.02.2008 року

2

скасував накази № 7-К та №
8-К про звільнення ОСОБА_1. з 11.02.2008 року,
залишив чинн наказ №6-К від 31.01.2008 року про звільнення ОСОБА_1. з
1.02.2008 року за угодою сторін.

Суд вислухав сторони,
свідка ОСОБА_4.,  дослідив
матеріали справи вважає,  що позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволенню не підлягають.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1. від 24.01.2008 року на
ім'я генерального директора ТОВ "Білопілля Агро" він просив звільнити
його із займаної посади за угодою сторін із 01.02.2008 року,  з якою керівник ТОВ "Білопілля
Агро" погодився шляхом резолюції на заяві відділу кадрів а. с 5,  тобто між працівником у даному випадку
ОСОБА_1. та керівником ТОВ "Білопілля Агро" досягнута угода про
припинення трудового договору,  а із
наказу № 6-К від 31.01.2008 року вбачається,
що заступник начальника служби безпеки ОСОБА_1 звільнений із займаної
посади з 1.02.2008 року за угодою сторін,
згідно  ст.  36 п. 1 КЗпП України,  згідно поданої заяви а. с.  4.

Позивач стверджував у своєму позові та в судовому
засіданні,  що заяву про звільнення за
угодою сторін написав під тиском керівництва ТОВ "Білопілля Агро" та
просив допитати в якості свідка ОСОБА_4. Суд задовольнив клопотання позивача.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4. пояснив,  що з боку
генерального директора ТОВ "Білопілля Агро" ніякого тиску при подачі
заяви про звільнення з роботи за угодою сторін на ОСОБА_1. та на нього особисто
не було.

Запропонував їм звільнитись з роботи за угодою сторін
начальник служби безпеки м.  Києва
ОСОБА_3. в зв'язку з тим,  що вони не
забезпечили належним чином роботу по охороні ядохімікатів,  які були викрадені наприкінці грудня 2007
року.

Таким чином,  в
судовому засіданні знайшло своє підтвердження,
що позивач подав заяву про звільнення з роботи добровільно без
будь-якого тиску на нього з боку генерального директора ТОВ "Білопілля
Агро" .

Із заяви ОСОБА_1. від 29.01.2008 року вбачається,  що він просить генерального директора ТОВ
"Білопілля Агро" вважати його заяву про звільнення з посади за угодою
сторін з 1.02.2008 року недійсною а. с.
6,  але згідно роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992 року № 9 зі змінами "Про
практику розгляду судами трудових спорів" - судам необхідно мати на
увазі,  що при домовленості між
працівником і власником підприємства,
установи,  організації або
уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за  ст.  36
п. 1 КЗпП України ( за угодою сторін) договір припиняється в строк,  визначений сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при взаємній згоді на це власника або
уповноваженого ним органу і працівника,
тобто в однобічному порядку анулювати домовленість сторін про припинення
договору за угодою сторін ОСОБА_1 не мав і суд вказану заяву при постановці
рішення до уваги не бере.

В матеріалах справи є наказ № 7-К від 1.02.2008 року та №
8-К від 11.02.2008 року про звільнення ОСОБА_1. з 11.02.2008 року,  але суд їх до уваги не бере,  в зв'язку з тим,  що вони скасовані наказом № 15-К від
28.02.2008 року,  т. я. видані з
порушенням вимог  ст.  ст.  36
п. 1,  40 ч.3 КЗпП України і ці порушення
виявив генеральний директор ТОВ "Білопілля Агро",  тобто у суду не має підстав для визнання їх
недійсними.

Таким чином,  в
судовому засіданні знайшло своє підтвердження,
що при звільненні з роботи ОСОБА_1. генеральним директором ТОВ
"Білопілля Агро" за  ст. 36 п.
1 КЗпП України порушень трудового законодавства не виявлено,  в зв'язку з чим в позові ОСОБА_1 про
поновленні на роботі,  стягненні
заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди
відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  4, 5, 15, 213-215 ЦПК
України,   ст.   ст.
232, 233, 235, 237 КЗпП України,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 про поновлення на роботі на посаді
замісника начальника безпеки ТОВ "Білопілля Агро",  стягненні заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягненні моральної шкоди в сумі 10 тис.  грн. відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Сумського апеляційного
суду.