Справа № ___2-о-425____
“_20_” червня 2008р.
Свердловський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді                 Бабенко С.Ш.,
при секретарі                     Радченко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Свердловську Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту втрати джерела засобів до існування, -
Заявник звернулася до суду
із заявою, в якій зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2, з яким
заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1984 року і постійно
проживала з ним однією сім'єю по день смерті. З 19 квітня 1988 року за
проханням чоловіка заявник припинила свою трудову діяльність та увесь час по день
смерті чоловіка  знаходилась на його
чоловіка, він отримував пенсію по інвалідності першої групи за загальним
захворюванням у розмірі 456 грн та щомісячні страхові виплати у розмірі 182 грн
75 коп. За станом свого здоров'я чоловік заявника потребував постійного
стороннього догляду.
Заявник просить суд
постановити рішення, яким встановити факт, що у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2, ОСОБА_1 втратила джерело засобів до існування.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1
обставини поданої заяви та зазначені вимоги підтримала у повному обсязі,
наполягає на їх задоволенні.
Представник заінтересованої особи УПФ
в м.Свердловську Луганської області Мальнова О.В. із заявленими вимогами
погодилася та не заперечує проти їх задоволення.
Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які в судовому засіданні підтвердили факт
знаходження на утриманні чоловіка ОСОБА_1 та втрати нею після його смерті
засобів до існування, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає
заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1
та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі з
19.04.1988р. по день його смерті, проживали разом, вели спільне господарство,
що підтверджується свідоцтвом про одруження від 19.01.1984 року, відповідно до
якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Свердловського
міського виконавчого комітету Ворошиловградської області. Після реєстрації
шлюбу, присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_2, дружині ОСОБА_1.
Згідно довідок УПФУ України в
м.Свердловську Луганської області та відділення ВД ФССНВ в м.Свердловську
Луганської області ОСОБА_2 станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував пенсію
у розмірі 456,21 грн та щомісячні страхові виплати у розмірі 182 грн 75 коп,
станом на січень 2006 року ОСОБА_1 не працювала, що підтверджується копією
трудової книжки, тому доход померлого чоловіка заявника був основним джерелом
засібів для існування.
Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років.
Відповідно до положень ст.36 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у
зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї
померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового
стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні,
мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік
(дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.    До
членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого
годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо
вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від
померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом
засобів до існування.
Члени сім'ї померлого годувальника,
для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування,
але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику по справах про установлення
фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. для установлення факту
перебування особи на утриманні померлого необхідно, щоб допомога, що робиться
для заявника була постійним і основним джерелом до існування. В судовому
засіданні встановлено, що при житті ОСОБА_2 його пенсія за віком у сукупності
із страховими виплатами для заявниці була постійним і основним джерелом засобів
її існування, оскільки її доходи були значно менше доходів її чоловіка.
При таких обставинах суд вважає
доведеними вимоги заявника, оскільки встановлення даного факту має для неї
юридичне значення, тому що дозволяє їй надалі реалізувати право на одержання
пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає її вимоги такими, що
підлягають задоволенню.
На підставі ст.273 ЦПК України, ст.36
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у
редакції Закону України від 09.07.2003р., ст.38 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику по справах про установлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від
31.03.95р., керуючись
ст.ст.10-15, 60, 212-215, 223, 293 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт втрати ОСОБА_1
джерела засобів до існування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

На рішення суду може бути подана заява про
апеляційне оскарження до Апеляційного суду Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти
днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження судового рішення, через суд
першої інстанції.

Головуючий