Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04 вересня 2008
року                                                                      м.
Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області у складі:

головуючої
судді                               Лизенко
І.В.,

при
секретарі судового засідання  Паршиковій
Н.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до закритого акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна
компанія», треті особи професійна спілка «Незалежна профспілкова організація
«Октан» працівників закритого акціонерного товариства «Лисичанська нафтова
інвестиційна компанія», ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання наказів незаконними,
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся
до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що наказом генерального
директора ЗАТ «ЛИНІК» №322-ЛС від 06.07.2007 року його звільнено з роботи у
зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України.
Вважає звільнення незаконним, оскільки його не ознайомили з наявними вакансіями
по його кваліфікації, порушили його переважне право на залишення на роботі,
звільнили за наявності обґрунтованої незгоди на звільнення НПО «Октан», членом
якої він є. Просив суд, доповнивши позовні вимоги, визнати незаконними наказ
Генерального директора ЗАТ «ЛИНІК» №163-ЛС від 17.04.2007 року, наказ в.о.
Генерального директора ЗАТ «ЛИНІК» №1072 від 18.06.2007 року, наказ в.о.
Генерального директора ЗАТ «ЛИНІК» №322-ЛС від 06.07.2007 року про звільнення,
поновити його на роботі на посаді водія автобусу ЛАЗ-5207 JT, колони
пасажирських перевезень автотранспортного цеху №27 ЗАТ «ЛИНІК», стягнути з
відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 44789 грн.
станом на 04.09.2008 року, стягнути з відповідача на відшкодування моральної
шкоди 7500 грн.

В
обґрунтування доповнених позовних вимог, крім зазначених раніше підстав,
посилався на те, що його звільнено з грубим порушенням законодавства України,
оскільки передача автобусів цеху №27 в оренду ТОВ «Термінал-Харків» є строковим
зобов'язанням, а тому не є змінами в організації виробництва та праці. Позивач
ставить під сумнів правомочність рішення Спостережної Ради ЗАТ «ЛИНІК» від
10.10.2006 року про виведення в аутсорсинг непрофільної колони пасажирських
перевезень автотранспортного цеху №27, посилаючись на те, що відсутні відомості
щодо неучасті двох членів Спостережної ради у заочному голосуванні від
10.01.2006 року. Наказ №163-ЛС від 17.04.2007 року вважає незаконним, оскільки
на час його видання було скасовано наказ №2057 від 29.11.2006 року, а тому
підстави для проведення довивільнюваних заходів, передбачених наказом №163-ЛС,
відсутні. Наказ №1072 від 18.06.2007 року є незаконним, оскільки зміни до
рішення Спостережної Ради від 10.10.2006 року щодо строків скорочення не
вносились, а тому наказ №1072, який встановлює зміни до штатного розкладу з
30.07.2007 року, є необґрунтованим. Генеральний директор ЗАТ «ЛИНІК» перевищив
свої повноваження при перенесенні строків вивільнення позивача, тобто строків
виконання рішення спостережної Ради від 10.10.2006 року без погодження зі
Спостережною Радою. Станом на дату підписання Генеральним директором
відповідача подання до профспілкової організації про надання згоди на
звільнення позивача не існувало наказу про скорочення посад у штатному
розкладі, а тому подання є необґрунтованим. З наведених підстав, вважає, що
наказ №332-ЛС від 10.07.2007 року про звільнення позивача також є незаконним,
оскільки його підставою зазначено наказ №163-ЛС від 17.04.2007 року.  Розмір моральної шкоди 7500 грн. визначив,
виходячи з негативних наслідків, завданих незаконним звільненням.

У судовому засіданні позивач
підтвердив викладене у позові, доповнивши, що його попереджали про наступне
вивільнення 19.04.2007 року. При попередженні йому  пропонували вакансії, зазначені у списку
вакансій, наданому суду. Запропоновані посади йому не підійшли, оскільки
потребували або перенавчання, або передбачали оплату праці у меншому розмірі.
Оклад водія КАМАЗ менше окладу водія автобусу, відсутня повна навантаженість
робочого часу. Розмір моральної шкоди визначив, виходячи з втраченого заробітку
та неможливості сплачувати комунальні послуги. Збільшив розмір моральної шкоди,
виходячи з тривалості негативних наслідків незаконного звільнення.

Представник
позивача та третьої особи НПО «Октан» - ОСОБА_4, у судовому засіданні позов
підтримав, від імені НПО «Октан» не заперечував проти задоволення позову, суду
пояснив, що звільнення позивача є незаконним, оскільки наказ генерального директора
ЗАТ «ЛИНІК» №2057 від 29.11.2006р. було скасовано наказом №642 від
17.04.2007р., а тому відпали підстави для вжиття довивільнюваних заходів,
передбачених наказом №550-ЛС від 29.11.2006р. та підстави скорочення
чисельності та штату працівників. Наказ про скорочення чисельності та штату
було видано лише 18.06.2007р. за №1072. Порушено переважне право позивача на
залишення на роботі, оскільки станом на 19.04.2007 року колона пасажирських
перевезень цеху №27 не була скорочена, а тому таке право позивача повинно
застосовуватись. Позивач мав переважне право на залишення на роботі, оскільки
мав тривалий стаж роботі на даному підприємстві, високу кваліфікацію, має
утриманців.  Позивача незаконно звільнено
за наявності обґрунтованої відмови профспілкового органу у наданні згоди на
його звільнення. Відмова НПО «Октан» була обґрунтованою, оскільки містила
посилання на норми трудового законодавства, які було порушено відповідачем, а
саме: порушено ст. 42, ч.1 ст. 49-2 КЗпП України, так як у поданні відповідача
не було інформації про перевірку можливості застосування переважного права
позивача на залишення на роботі; порушено ст. 43 КЗпП України щодо
обґрунтованості подання адміністрації відповідача, так як подання було
необґрунтованим, бо не містило інформації про зміни в організації виробництва
та праці, що є підставою для скорочення чисельності та штату працівників;
порушено ч.2 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки позивачу не були запропоновані
вакансії за його спеціальністю, що з'ясовувалось профспілкою зі слів позивача;
порушено ст. 49-4 КЗпП України, оскільки з НПО «Октан» відповідачем не
проводилися консультації, що було рекомендовано актом перевірки територіальної
інспекції праці в Луганській області від 14.12.2006 року; з цих же підстав
порушено п. 5 Колективного договору ЗАТ «ЛИНІК» на 2006 рік та вимоги
зазначеного акту перевірки. Звільнення позивача також є незаконним, оскільки
скорочення штату, як підстава звільнення позивача, мало місце лише з 30 липня
2007 року за наказом №1072 від 18.06.2007 року. Однак позивача було звільнено
09 липня 2007 року, тобто задовго до скорочення його посади. Сама відсутність
підстав для скорочення на день звернення до НПО «Октан» з поданням від
04.06.2007 року пояснювала невмотивованість та необґрунтованість подання
генерального директора ЗАТ «ЛИНІК». Тому стверджує, що рішення НПО «Октан» щодо
відмови у наданні згоди на звільнення позивача є обґрунтованим, а тому
звільнення є незаконним.

У
судовому засіданні представник відповідача ЗАТ «ЛИНІК», третіх осіб ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. - ОСОБА_5, позов не визнав, від імені третіх осіб заперечував проти
задоволення позову, суду усно та письмово пояснив, що 10 жовтня 2006 року
Спостережною радою ЗАТ «ЛИНІК» прийнято рішення про скорочення 95 одиниць цеху
№27, виведення у аутсорсинг колони пасажирських перевезень, яке є підставою для
проведення скорочення посад водіїв колони пасажирських перевезень цеху №27.
Рішення прийняте в межах компетенції Спостережної ради. На виконання рішення
генеральним директором був виданий наказ №2057 від 29.11.2006 року, що
скасований наказом №642 від 17.04.2007 року у зв'язку з перенесенням строків
скорочення. А також накази №550-ЛС від 29.11.2006 року та №163-ЛС від
17.04.2007 року, якими регулювалося здійснення довивільнювальних заходів.
Згідно ч.3 ст. 64 ГК України підприємство вправі самостійно визначати свою
організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний
розклад, тому питання доцільності скорочення не може ставитися під сумнів
третіми особами. При звільненні позивача відповідачем дотримано вимоги
трудового законодавства: позивача попереджено про наступне звільнення
19.04.2007 року, позивачу двічі пропонувалися всі наявні на підприємстві
вакансії, від яких він відмовився, оскільки від нього не надходило заяви про
переведення на одну з запропонованих посад. Переважне право на залишення на
роботі у даному випадку не застосовується, оскільки скороченню підлягали всі
посади водіїв автобусів цеху №27, тобто аналогічних посад не залишалося.
Рішення НПО «Октан» про відмову у наданні згоди на розірвання трудового
договору з позивачем є необґрунтованим, суто суб'єктивним,  оскільки у поданні керівника відповідача
містилося посилання на зміни в організації виробництва та праці, на пункт 1 ст.
40 КЗпП України, на накази №550-ЛС та №163-ЛС, на підставі яких проводилося
попередження працівників про наступне вивільнення. Профспілці надавалася копія
виписки з протоколу голосування Спостережної ради, де чітко сформульоване
рішення про скорочення посад. Необґрунтованими є зазначені у рішенні профспілки
посилання на допущені відповідачем порушення, оскільки застосування переважного
права залишення на роботі щодо позивача є неможливим, вимога про попередження
працівника за два місяці була дотримана, позивачу було запропоновано всі наявні
на підприємстві вакантні посади. Безпідставним є посилання у рішенні профспілки
на порушення ст. 49-4 КЗпП України, оскільки обставини, з якими закон пов'язує
виникнення у власника обов'язку надавати профспілці інформацію щодо скорочення
чисельності та штату працівників, проведення консультацій, не мали місце у
даному випадку. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є
необґрунтованими, оскільки дії відповідача є правомірними.

Представник
відповідача та третіх осіб ОСОБА_2., ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у судовому засіданні
позов не визнав, підтримав пояснення ОСОБА_5

Представник
відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнав, підтримав пояснення
ОСОБА_5, доповнень не надав.

Судом
досліджені наступні докази: копія трудової книжки позивача, копія наказу
№322-ЛС від 06.07.2007р.,  копія рішення
профкому НПО «Октан» від 18.06.2007р. №25/32, письмові заперечення відповідача,
копія особової картки позивача №1798, копія попередження про наступне
вивільнення від 19.04.2007р., копія наказу №550-ЛС від 29.11.2006р., копія
наказу №163-ЛС від 17.04.2007р., копія акту від 09.07.2007р. про ознайомлення
позивача зі списком вакансій, копія подання №32 від 04.06.2007р., виписка з
протоколу засідання профкому НПО «Октан» від 18.06.2007р., копія наказу №2057
від 29.11.2006р., копія штатного розкладу з 01.02.2007р., копія штатного
розкладу на 08.12.2006р., копія постанови Луганського апеляційного
господарського суду від 07.08.2007р., копія рішення Лисичанського міського суду
від 13.06.2007р., копія рішення господарського суду Луганської області від
06.07.2007р., копія наказу №1072 від 18.06.2007р., копія штатного розкладу з
30.07.2007р., письмові пояснення відповідача від 11.09.2007р., копія робочої
інструкції водія, копія акту від 18.04.2007р. про вивішування на дошці об'яв
документів про вивільнення працівників, довідка про доходи позивача, копія
договору оренди автобусів №1/А від 14.05.2007р. з додатками, копія договору про
надання послуг по перевезенню пасажирів №1/П від 14.05.2007 року з додатками,
копія списку вакансій станом на 19.04.2007р., копія списку вакансій від
09.07.2007р., письмові пояснення відповідача від 04.10.2007р., копія протоколу
проведення консультацій від 19.01.2007р., копія протоколу проведення
консультацій від 17.01.2007р., копія протоколу проведення консультацій від
28.12.2006р., копія протоколу проведення консультацій від 20.12.2006р., копія
протоколу проведення консультацій від 18.12.2006р., копія протоколу проведення
консультацій від 04.12.2006р., виписка зі статуту ЗАТ «ЛИНІК», копія листа
№18/1-214 від 17.04.2007р., копія листа №18/1-600 від 13.12.2006р., копія листа
територіальної державної інспекції праці від 14.12.2006р., копія акту від
14.12.2006р. про відмову ОСОБА_8 у отриманні листа інспекції праці, виписка з
Колективного договору ЗАТ «ЛИНІК» на 2006 рік, виписка з протоколу результатів
заочного голосування Спостережної ради ЗАТ «ЛИНІК» від 10.10.2006р., копія
наказу №159-к від 26.06.2007р., письмові пояснення відповідача від
01.11.2007р., довідка про склад Спостережної ради ЗАТ «ЛИНІК», копія наказу
№146-к від 14.06.2007р., копія наказу №642 від 17.04.2007р., копія ухвали
апеляційного суду Луганської області від 08.08.2007 року, копія Положення про
Спостережну Раду ЗАТ «ЛИНІК», письмові пояснення відповідача від 05.12.2007р.,
копія акту приймання-передачі автобусів від 18.05.2007р., копія ухвали
Верховного Суду України від 21.12.2007р., копія ухвали Вищого господарського
суду України від 17.12.2007р., копія постанови Вищого господарського суду
України від 13.12.2007р., письмові пояснення представника позивача від
12.06.2008р., виписка зі штатного розкладу відповідача з 01.01.2007р., виписка
зі штатного розкладу відповідача з 01.08.2007р., письмові заперечення
відповідача від 07.07.2008р.

Суд,
вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові
докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судом
встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Спостережною
радою ЗАТ «ЛИНІК» 10 жовтня 2006 року прийнято рішення (т.1 а.с.257-258)
«вивести в аутсорсинг зі складу цеху №27 ЗАТ «ЛИНІК» колону пасажирських
перевезень (автобуси) і частково ремонтно-технічну службу у кількості 95
одиниць; зменшити загальну чисельність працівників ЗАТ «ЛИНІК» на 95 одиниць, у
тому числі скоротити наступні посади по цеху №27 департаменту транспортування
нафти і нафтопродуктів ЗАТ «ЛИНІК»: водії колони пасажирських перевезень
(автобуси) у кількості 89 одиниць, ремонтний персонал ремонтно-технічної служби
у кількості 6 одиниць; внести зміни в організаційну структуру ЗАТ «ЛИНІК»,
затвердивши її у новій редакції (додаток №2 до Протоколу); доручити
Генеральному директору ЗАТ «ЛИНІК» ОСОБА_1 провести скорочення штату ЗАТ
«ЛИНІК» відповідно до рішення Спостережної ради про зменшення загальної
чисельності працівників ЗАТ «ЛИНІК» з дотриманням вимог трудового законодавства
України; здійснити вибір контрагента по оренді транспортних засобів (автоколона
цеху №27) з покладенням на нього обов'язку по наданню ЗАТ «ЛИНІК» послуг з
пасажирських перевезень у порядку, передбаченому відповідними регламентуючими
документами ЗАТ «ЛИНІК»».

На
виконання рішення Спостережної ради генеральним директором ЗАТ «ЛИНІК» видано
наказ №550-ЛС від 29.11.2006 року (т.1 а.с.61), яким передбачено відповідно зі
ст. 49-2 КЗпП України попередити працівників цеху №27 про наступне їх вивільнення
з 01.02.2007 за пунктом 1 ст. 40 КЗпП України згідно списку, що додається;
начальнику відділу кадрів та підготовки кадрів ОСОБА_9 провести попередження
працівників цеху №27 про наступне їх вивільнення до 01.12.2006 року, повідомити
державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівників у зв'язку зі
змінами в організації виробництва та праці, в тому числі скороченням
чисельності та штату працівників у встановленому порядку; отримати згоду
профспілкових організацій на звільнення працівників, членами яких вони є.

Наказом
генерального директора №163-ЛС від 17.04.2007 року (т.1 а.с.62) внесено зміни
до наказу №550-ЛС: викладено у новій редакції назву наказу «Про попередження
працівників автотранспортного цеху №27 про наступне вивільнення», викладено
пункт 1 наказу у новій редакції «відповідно зі ст. 49-2 КЗпП України попередити
працівників цеху №27 про наступне їх вивільнення за пунктом 1 ст. 40 КЗпП
України згідно списку, що додається», викладено підпункт 2.1. у новій редакції
«провести попередження працівників цеху №27 про наступне їх вивільнення»,
доповнено наказ підпунктом 2.4. «ознайомити вивільнюваних працівників з
вакансіями ЗАТ «ЛИНІК» шляхом письмової пропозиції кожному працівникові іншої
наявної роботи (вакантної посади)».

Наказом
в.о. генерального директора ОСОБА_10 №1072 від 18.06.2007 року з додатком (т.1
а.с.99-101) виведено зі штатного розкладу автотранспортного цеху №27 95 одиниць
з 30.07.2007 року.

Наказом
в.о. генерального директора ОСОБА_3 №322-ЛС від 06.07.2007 року (т.1 а.с.56)
позивача звільнено з посади водія автотранспортних засобів (автобус ЛАЗ-5207 JT) колони
пасажирських перевезень (автобуси) автотранспортного цеху (№27) з 09 липня 2007
року за скороченням штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) з виплатою
вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП
України.

Суд
вважає, що звільнення позивача здійснено відповідно до вимог трудового
законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відмовляючи
у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно
до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності
можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно
п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» від 06.11.1992р. за №9
розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди
зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації
виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в
організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від
переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за
2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до
ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну
структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розклад.

Відповідно до
ч.2 ст.65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління  підприємством безпосередньо  або
через  уповноважені  ним
органи відповідно до

статуту
підприємства чи інших установчих документів.

Судом
встановлено, що у ЗАТ «ЛИНІК» дійсно було проведено зміни в організації виробницва та праці які полягали в тому, що
підприємство припинило здійснення діяльності з перевезення пасажирів, передало
засоби здійснення цієї діяльності (автобуси) в господарське відання іншої
юридичної особи та скоротило відповідно чисельність та штат працівників.

Рішення про зміни в організації виробництва
та праці, зменшення загальної чисельності підприємства, скорочення посад
прийнято Спострежною радою ЗАТ «ЛИНІК» в межах її компетенції згідно п.
12.4.16. Статуту (т.1 а.с.240-245), з дотриманням кворуму та порядку проведення
заочного голосування, визначеного Статутом, Положенням про Спостережну
раду ЗАТ «ЛИНІК» (т.1 а.с.279-283).

Зазначене підтверджується рішенням
Спостреженої ради від 10.10.2006 року (т.1 а.с.257-258), наказом №550-ЛС від
29.11.2006 року в редакції наказу №163-ЛС від 17.04.2007 року (т.1 а.с.61,62),
наказом №1072 від 18.06.2007 року (т.1 а.с.99-101), договором оренди автобусів
№1/А від 14.05.2007 року (т.1 а.с.131-139), договором про надання послуг по
перевезенню пасажирів №1/П від 14.05.2007 року (т.1 а.с.140-160), актом від
18.05.2007р. приймання-передачі автобусів за договором оренди автобусів від
14.05.2007р. №1/А, за яким було передано орендатору автобус, на якому працював
позивач, що ним не заперечується (т.1 а.с.347).

Посилання представника позивача ОСОБА_4 на те, що рішення Спостережної
Ради від 10.10.2006 року неправомочне, бо відсутні відомості щодо неучасті
двох членів Спостережної ради у заочному голосуванні від 10.01.2006 року, суд вважає безпідставними, оскільки рішення прийнято
з дотриманням вимог Положення про Спостережну Раду ЗАТ «ЛИНІК».

Посилання представника позивача на те, що строки скорочення працівників
перенесені Генеральним директором відповідача без погодження зі Спостережною
Радою, а тому з перевищенням повноважень, також є безпідставними, оскільки
накази №163-ЛС від 17.04.2007 року та №1072 від 18.06.2007 року видані
керівником відповідача в межах його компетенції згідно п. 13.4 Статуту ЗАТ
«ЛИНІК». У зв'язку з цим суд вважає необгрунтованими позовні вимоги про
визнання наказів №163-ЛС від 17.04.2007 року та №1072 від 18.06.2007 року
незаконними.

Профспілки, членами яких є працівники ЗАТ «ЛИНІК», у тому числі НПО «Октан»,
були повідомлені про прийняте рішення про скорочення 95 одиниць листом
№18/1-600 від 13.12.2006 року (т.1 а.с. 234-236), листом №18/1-214 від
17.04.2007 року (т.1 а.с.231-233).

Позивача
було попереджено про наступне вивільнення більш ніж за два місяці - 19 квітня
2007 року, пропонувалися усі наявні на підприємстві вакантні посади станом на
19.04.2007 року, в тому числі вакансії за його кваліфікацією та такі, що не
вимагають кваліфікації. Зазначене підтверджується попередженням про наступне
вивільнення (т.1 а.с.59), списком вакансій станом на 19.04.2007р. (т.1
а.с.162-167), факт ознайомлення з яким позивачем не заперечується.

Позивач
не погодився на перевід на іншу посаду, з заявою про перевід до відповідача не
звертався, що підтвердив у судовому засіданні.

Посилання
представника позивача на те, що на день попередження про наступне звільнення та
на день звернення до профспілки з поданням не існувало наказу про скорочення
штатів, суд вважає таким, що не має значення для справи, оскільки на той час
діяло рішення про зменшення численності, яке прийнято уповноваженим на це
Статутом органом - Спостережною радою. В свою чергу, законом чи Статутом ЗАТ
«ЛИНІК» не передбачено обов'язковість видання аналогічного наказу генеральним
директором.

Посилання
представника позивача на те, що посада позивача виключена із штатного розкладу
лише 30.07.2007 року, тобто після звільнення, суд не бере до уваги, оскільки фактично скорочення посади позивача відбулося
одночасно з передачею функцій з перевезення пасажирів ТОВ «Термінал-Харків»,
жодної особи до кінця липня 2007 року на посаді позивача не працювало, а тому
дату внесення змін до штатного розкладу суд вважає формальною та такою, що не
порушує прав позивача.

Відповідно
до ст. 42, 49-2 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і
продуктивністю праці.

Суд
вважає, що відповідачем не було порушено переважне право позивача на залишення
на роботі, оскільки згідно рішення Спостережної ради від 10.10.2006 року
скороченню підлягали 89 одиниць - водіїв колони пасажирських перевезень
(автобуси) автотранспортного цеху (№27), тобто всі посади водіїв автобусів. В
подальшому це рішення й було виконане в повному обсязі. З цих же підстав суд
вважає необгрунтованим посилання представника позивача на те, що позивачу
повинні були запропонувати інші посади водіїв автобусів, що також планувалися
до скорочення. Пропонування вивільнюваному працівнику вакантної посади є
гарантією дотримання його трудових прав, та направлене на запобігання його
звільнення. Пропонування посади, що плануєься до скорочення, не виконує таких
функцій, а тому правомірно не здійснено відповідачем.

Відповідно
до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового
договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, може бути
проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового
представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У
випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.
Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності
працівника, на якого воно внесено. Рішення виборного органу первинної
профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні
згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо
в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника
без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового
представника).

Рішенням
профспілки НПО «Октан» від 18.06.2007 року (т.1 а.с.23), членом якої є позивач,
відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішення
прийнято у присутності позивача на засіданні профкому, що було правомочним.

Аналізуючи
зміст даного рішення, суд доходить висновку про його необґрунтованість з
наступних підстав.

Відмова
у наданні згоди на звільнення базується на визнанні подання керівника
відповідача невмотивованим. Даний висновок суд вважає безпідставним, оскільки
подання генерального директора ЗАТ «ЛИНІК» (т.1 а.с.65 ) містить посилання на
підстави наступного звільнення - зміни в організації виробництва та праці, в
тому числі скорочення чисельності та штату працівників, в результаті чого
скорочено посаду, яку займає позивач; підстави проведення заходів щодо
вивільнення працівників - накази №550-ЛС від 29.11.2006 року та №163-ЛС від
17.04.2007 року; інформацію про пропонування позивачеві усіх наявних на
підприємстві вакансій, про відмову позивача від переведення на наявні вакансії.
Посилання представника позивача та третьої особи НПО «Октан» на те, що у
поданні відсутня інформація, що підтверджувала б наявність змін в організації
виробництва та праці, суд вважає безпідставними, оскільки НПО «Октан» було
повідомлено про прийняття рішення Спостережної ради від 10.10.2006 року та про
обґрунтування наступного скорочення листом №18/1-600 від 13.12.2006 року (т.1
а.с. 234-236) та листом №18/1-214 від 17.04.2007 року (т.1 а.с.231-233), а тому
мало інформацію щодо обґрунтування наступного скорочення чисельності та штату
працівників.

Також
підставою для відмови у наданні згоди на звільнення у рішенні зазначено відсутність
згадування запропонованих позивачу місць можливого переводу позивача, яке
давало б достатні підстави стверджувати про те, що позивачу пропонувалась
робота, яка відповідає його кваліфікації. Даний висновок суд вважає
необґрунтованим, оскільки у поданні міститься вказівка на те, що позивачу
пропонувалися усі наявні на підприємстві вакансії.

Посилання
у рішенні на відсутність у поданні доказів та мотивації пропонування позивачу
реалізації переважного права на залишення на роботі також є необґрунтованим,
оскільки, як зазначалося вище, при скороченні усіх посад водіїв автобусів
переважне право не могло бути застосоване до позивача, а тому подання не
повинно містити вказівку про його застосування.

Необґрунтованим
є посилання у рішенні на порушення відповідачем вимог ст. 49-4 КЗпП України, п.
5.2 Колективного договору на 2006 рік, акту перевірки територіальної інспекції
праці в Луганській області, оскільки НПО «Октан» був повідомлений про наступне
скорочення чисельності та штату працівників листами №18/1-600 від 13.12.2006
року (т.1 а.с. 234-236) та №18/1-214 від 17.04.2007 року (т.1 а.с.231-233).
Стаття 49-4 КЗпП України містить вимогу щодо проведення консультацій з
профспілками у разі ліквідації, реорганізації
підприємств, зміни форм власності або часткового зупинення виробництва, що
тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов
праці, тобто у разі настання обставин, які не мали місце у даному випадку, а
тому зазначена норма застосуванню не підлягає.

Отже,
судом встановлено, що рішення профспілки в цілому є необгрунтованим, а тому
відповідач мав право на підставі ч.7 ст. 43 КЗпП України звільнити позивача за
п. 1 ст. 40 КЗпП України за наявності відмови профспілки у наданні згоди на
звільнення.

Таким
чином, при звільненні позивача відповідачем дотримано вимоги трудового
законодавства, а тому позовні вимоги про визнання незаконним наказу №332-ЛС від
10.10.2007 року про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки у судовому засіданні не знайшов
підтвердження факт порушення відповідачем законних прав позивача, то позовні
вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними.

На
підставі викладеного, ст. ст. 40, 43, 49-2, 231, 232 КЗпП України, керуючись
ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства «Лисичанська
нафтова інвестиційна компанія», треті особи професійна спілка «Незалежна
профспілкова організація «Октан» працівників закритого акціонерного товариства
«Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської
області шляхом подання до Лисичанського міського суду заяви про апеляційне
оскарження протягом 10-ти днів з дня його проголошення або подання апеляційної
скарги у той самий строк. Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду
Луганської області.

Суддя: