Справа №22ц-32/2008                                                                                          Категорія: ЦП 13
Головуючий у інстанції: Мураховський
І.В.. Доповідач: Градовський Ю.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

23 січня 2008р.                                                                                                         м.
Одеса

Колегія судців
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого:               Градовського Ю.М.

суддів:                           Артеменко І.А.

Суворов В.О.

при секретарі:               Ксендзюк
І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення
Великомихайлівського районного суду Одеської області від 8 травня 2007р. по
справі за позовом ОСОБА_2доОСОБА_1,
третя особа - Роздільнянська міська рада, про визнання угоди недійсною,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2006р. ОСОБА_2 звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_1 про
визнання угоди недійсною.

В обґрунтування
своїх вимог позивач посилається на те, що спірний павільйон, розташований в
АДРЕСА_1, належав йому на підставі свідоцтва про право власності від 21 лютого
2002р. 13 травня 2004р. ОСОБА_2
оформив фіктивний договір дарування на свою дружину ОСОБА_1 з метою
недопущення можливого його арешту.   11
жовтня 2005р. шлюб між ними був розірваний.

Рішенням
Великомихайлівського районного суду Одеської області від 8 травня 2007р. позов
був задоволений.

Визнаний
недійсним договір дарування павільйону від 13 травня 2004р. ОСОБА_2 на користьОСОБА_1
розташованого по вул. АДРЕСА_1

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Великомихайлівського районного суду скасувати, ухвалити по справі нове
рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи апеляційної
скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обгрунтованність рішення
суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним
скаргу задовольнити, рішення суду скасувати.

2

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що
договір дарування є фіктивний, оскільки
укладений без наміру створити юридичні наслідки.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія,
оскільки висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та
процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до
неправильного вирішення справи по суті, а тому
апеляційний суд на підставі п.п.3,4 ст.309ЦПК України рішення суду скасовує,
приймає по справі нове рішення про відмову у позові, з наступних підстав.

За правилами
ст.213ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду за формою і змістом
повинно відповідати вимогам ст.215ЦПК України.

Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке за
змістом і формою не відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.215ЦПК України.

Тому судова колегія вважає, що за таких обставин рішення суду не можливо
вважати законним та обґрунтованим.

Крім того суд першої інстанції
неправильно застосував норми матеріального права.

Так, апеляційним судом встановлено, що 13 травня 2004р. був укладений
договір дарування торгівельного павільйону,
розташованого поАДРЕСА_1, згідного якого ОСОБА_2 подарував,
аОСОБА_1 прийняла в дар вказаний павільйон. Договір укладений у письмовій формі
і посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3(а.с.3).

Таким чином, судова колегія вважає, що договір дарування за формною
відповідає вимогам ст.719ЦК України.

Зі змісту ч.1 ст.717ЦК України вбачається, що за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.1 ст.722ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає
з моменту його прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, і ці обставини підтвердили в судовому
засіданні сторони, ОСОБА_2 будучи власником
торгівельного павільйону, розташованого в АДРЕСА_1, подарувавОСОБА_1 вказане майна, а остання прийняла в дар це приміщення, оформила правоустановчі документи, провела
державну реєстрацію.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що в цій частині договір
відповідає вимогам цивільного законодавства,
порушень з бокуОСОБА_1 не встановлено.

В своєму рішенні, суд першої інстанції посилався на статтю 216ЦК України,
яка дає право визнати правочин недійсним,
при цьому суд не обґрунтував у чому полягає його недійсність, не
навів докази і підстави такого висновку.

Враховуючи, що
договір дарування укладений з додержанням цивільного законодавства, судова колегія вважає, що підстав для визнання його
недійсним не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307,309,316ЦПК України, колегія судців

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_1задовольнити.

Рішення Великоміхайлівського районного суду Одеської області від 8 травня
2007р. скасувати.

Прийняти по справі нове рішення.

3

В позовіОСОБА_2 до ОСОБА_1и, третьої особи - Роздільнянської міської ради про визнання договору дарування недійсним -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.