Справа
№ 2-1216/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
жовтня 2008 року
Індустріальний районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі:                головуючого судді
- Мороз В.П.

при секретарі
-    Баштаненко І.О.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1
до Міністерства Транспорту та зв'язку

України,
треті особи Державне підприємство «Іллічевський морський торговельний

порт»,
ОСОБА_2  про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2008 року позивач звернувся
з позовом до Міністерства

Транспорту
та зв'язку України, треті особи Державне підприємство «Іллічевський

морський
торговельний порт», ОСОБА_2  про
поновлення на

роботі.

В обґрунтування своїх позовних вимог у
позовній заяві та в ході

судового
засідання представник позивача, посилався на те, що на підставі наказу

Міністерства
транспорту та зв'язку України позивач займав посаду начальника

Державного
підприємства «Іллічевський морський торговельний порт» торговельного

порту.
З позивачем було укладено контракт № 6-ІІІ.

Згідно з наказом Міністретсва
транспорту та зв'язку України № 889 від

18.08.2006
року. „Щодо проведення перевірки деяких питань фінансово-

господарської
діяльності ДП «Іллічевський морський торговельний порт»” було

здійснено
комплексну перевірку діяльності ДП «Іллічевський морський

торговельний
порт», начальником якого позивача було призначено.  Результати

комплексної
перевірки оформлено комісією у формі акту від 18.08.2006 року №

14-1-03/23.

22 серпня 2006 року стан здоров'я
позивача погіршився і у цей день він

звернувся
до лікарні за наданням йому медичної допомоги.

Проте, незважаючи на стан
непрацездатності, Відповідачем було видано

наказ
№ 896 від 22.08.2006 року про звільнення позивача з 22 серпня 2006 року з

посади
начальника Іллічівського морського торговельного порту  за неналежне

виконання
умов укладеного з ним контракту, відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП

України,
а також підпунктів «є», «ж», «й» пункту 27 контракту від 23.02.2006 №6-

ІІІ,
з достроковим розірванням укладеного з ним контракту»”.

Даний наказ має суттєві порушення діючих
нормативних актів у сфері

контрольних
функцій органів державної виконавчої влади та не пройшов

відповідної
процедури оформлення. Підставою для звільнення позивача була

доповідна
записка начальника Контрольно-ревізійного управління ОСОБА_3 Із

зазначеною
доповідною його навіть не ознайомили.

Крім того, на думку позивача,
звільнення на зазначених підставах є

дисциплінарним
стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для

застосування
таких стягнень, зокрема щодо дотримання строку застосування

стягнення
відповідно до вимог статей 148, 149 КЗпП.

При звільненні позивача із займаної
посади не прийнято до уваги те, що

при
обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен  був

врахувати
ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,

обставини,
за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст.

149
КЗпП).

Представник позивача ОСОБА_4. підтримала
позовні вимоги та просила суд

задовольнити
їх в повному обсязі.

Представник відповідача та представник
третьої особи Іллічів П.М. у

судове
засідання з'явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду

пояснив,
що при звільнені позивача не було порушено норм трудового

законодавства
України. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2008

року
до участі у справі було залучено у якості третьої особи - ОСОБА_2.

Представники
третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в

судове
засідання з'явилися, позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Просили

суд
в задоволені позову відмовити.

Суд
вислухавши сторони, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи

вважає,
що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено в судовому засіданні, на підставі наказу Міністерства транспорту

та
зв'язку України позивач був прийнятий на посаду начальника Державного

підприємства
«Іллічевський морський торговельний порт» торговельного порту,

згідно
з наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 29.12.2005 року.

Наказом
міністра транспорту та зв'язку України від 21.04.2006 року № 372  з

ОСОБА_1
було укладено контракт № 6-ІІІ строком на п'ять років (а.с.

184),
відповідно до п.1,6 якого позивач, як керівник державного підприємства,

зобов'язався
здійснювати поточне (оперативне) управління Іллічівськом морським

торгівельним
портом, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне

використання
і збереження закріпленого за портом державного майна (а.с.11-19).

Згідно
з наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 889 від

18.08.2006
року. „Щодо проведення перевірки деяких питань фінансово-

господарської
діяльності ДП «Іллічевський морський торговельний порт»” було

здійснено
комплексну перевірку діяльності ДП «Іллічевський морський

торговельний
порт», начальником якого позивача було призначено.  Результати

комплексної
перевірки оформлено комісією у формі акту від 18.08.2006 року №

14-1-03/23
(а.с. 108-147).

За
результатами перевірки встановлені факти неефективного управління

адміністрацією
порту державним майном, що призвело до негативних наслідків у

фінансово-господарській,
комерційній та експлуатаційній діяльності порту.

Наказом
від № 896 від 22.08.2006 р. позивача було звільнено з 23 серпня 2006

року
з посади начальника Іллічевського морського торговельного порту (а.с.8-9).

Відповідно
до п.8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору

є
підстави, передбачені контрактом.

В
судовому засідання встановлено, що саме згідно висновку зазначеного акту

стали
підставою для розірвання Міністерством транспорту та зв'язку України

укладеного
з позивачем контракту від 23.02.2006 року № 6-ІІІ, у зв'язку з

неналежним
виконанням ОСОБА_1. обов'язків, передбачених п. 1,6

контракту
та на підставі п.26, підпункту «в», п. 27 (підпунктів «є», «ж», «й»),

п.
8 ст.36 КЗпП України.

Суд критично відноситься на ствердження
представника позивача про те,

що
його звільнення мало місце під час його тимчасової непрацездатності,

оскільки
лікарняний листок видано 22.08.2006 року, в той самий час як з

23.08.2006
року по 28.08.2006 року ОСОБА_1. знаходився на робочому

місці,
про що свідчить наказ від 22.08.2008 року № 973, наказ від 27.08.2008

року
№ 978, наказ від 28.08.2006 року № 994 та наказ від 28.08.2006 року № 995,

які
підписані ОСОБА_1 (а.с.154 - 157).

Відповідно до ст.ст.  257, 258 ЦК України, строки звернення до суду
з

будь-якими
позовними заявами обмежені строками загальної і спеціальної позовної

давності.

Згідно до ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою

про
вирішення трудового спору у справах про звільнення - в місячний термін з

дня
вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно
з Актом про вручення

копій
наказів від 24.08.2006 року, позивачу була вручена копія наказу Міністра

транспорту
та зв'язку України від 22.08.2006 року № 896 «Про звільнення

ОСОБА_1.»,
проте позивач від підпису в Акті відмовився (а.с.153).

Трудова книжка, зі слів представника
позивача, була отримана

позивачем
в березні 2007 року.

Позивач та його представник не
обґрунтовують пропуск позовної

давності
причинами, які б могли б бути визнані поважними та зупиняти перебіг

позовної
давності відповідно до ст. 263 ЦК України

Таким чином, суд приходить до
висновку, що у задоволені позовних вимог

ОСОБА_1
слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись  п.8 ст.36, ст.ст. 40, 41, 47, 116, 232-235
КЗпП України,

Постановою
Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 6 «Про

практику
розгляду судами трудових спорів», ст. ст. 257, 258 ЦК України, ст. ст.

10,
11, 208-210, 212-215  ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ
:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)
- відмовити в повному

обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -

денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.

295
ЦПК України

Суддя

В.П.
Мороз