Справа №2з-26/08
Суддя
Софіївського районного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є.
розглянувши заяву ОСОБА_1про забезпечення позову,
ОСОБА_1. звернулась із позовною
заявою до ОСОБА_2. про поділ спільного майна подружжя.
подав заяву про забезпечення позову та просить накласти арешт на  майно:
для техніки та зернових культур в АДРЕСА_2;
4.Врожай  цього року, як незакінчене виробництво у
виглядів посівів на полях (у тому числі взятих в оренду): загальна площа
засіяних посівів становить 120 га, з яких: соняшник- 54га, пшениця -40га,
ячмінь  -26га., заборонивши ОСОБА_2
відчуджувати дане майно.
Розглянувши заяву про забезпечення
позову, суд приходить до висновку, що слід відмовити у забезпеченні позову з
Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення суду.

Враховуючи
вимоги ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними
із заявленими позивачем вимогами.

Згідно
із  п.4 Постанови Пленуму  Верховного Суду  України №9 від 22.12.2006 року "Про
практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при
розгляді  заяв про забезпечення
позову"  розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя)  має з
урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про
задоволення позову; з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову,  який просить
застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При
встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не
повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної
особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як
підприємець.

Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку  із застосуванням відповідних заходів…".

Оскільки на час розгляду заяви  відсутні відомості, потрібні для забезпечення
позову, що передбачено п.3 ч.2 ст.151 ЦПК України,  ч.3 ст.210 ЦПК України , ст.19, 20, 55 Закону
України "Про виконавче провадження", а саме:

-          в
позові не зазначено, яке майно просить позивач виділити їй,

-          відсутні дані, що підтверджують
належність будинку, гаража, земельних ділянок із незавершеним виробництвом  на праві спільної сумісної власності
подружжя, (на час розгляду заяви дані з
Держкомзему на виконання вимог ухвали про задоволення заяви про
забезпечення доказів не надійшли, ОКП "Софіївське БТІ" повідомило на
запит суду про те, що за ОСОБА_1зареєстровано 1/3 частина квартири,
розташованої в АДРЕСА_4, щодо якої заявниця не просить накласти арешт, та
Сарай, розташований в АДРЕСА_2, тому ОСОБА_2. без дозволу заявниці реалізований
бути не може в силу ст.65 СК України, ст.657 ЦК України, за ОСОБА_2 в ОКП  "Софіївське БТІ" нерухоме майно не
зареєстровано);

-          дані
щодо місцезнаходження
незакінченого виробництва (місцезнаходження земель на території
Софіївської селищної ради Дніпропетровської області визначається відповідно до
даних земельного кадастру),

-          дані про особу відповідача, а саме: на
якій підставі ним здійснюється виробництво сільськогосподарської продукції;

-          дані щодо існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення
позову.

Тому
відсутні підстави на час розгляду заяви
для забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Виходячи з
вищевикладеного, керуючись
ст.ст.151-153  ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити позивачу - ОСОБА_1у
задоволенні заяви про забезпечення позову .

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Софіївського
районного суду

Дніпропетровської
області
О.Є.Джерелейко