ТАТАРБУНАРСЬКИЙ  РАЙОННИЙ СУД    ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-172/08р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 червня 2008
року  Татарбунарський районний суд
Одеської області в складі:

головуючого- судді                          Сивоконь Т.І.

при секретарі                               Коваленко І.М.

за участю
прокурора

адвоката(тів)                           ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до селянського фермерського господарства “САМІ” про стягнення
безпідставно придбаного майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення
безпідставно придбаного майна, посилаючись на наступні обставини.

3 грудня 2005 року позивачка одержала у
власність, згідно свідоцтва про право власності на спадщину після смерті свого
чоловіка, право на земельну частку (пай), розміром 7,65 умовних кадастрових га.
До теперішнього часу Державний акт вона не отримала і в натурі земельна ділянка
їй не визначена, але даним земельним паєм з 2005 року користується відповідач
по справі без укладення договору оренди, що підтверджується довідкою сільської
Ради. Незважаючи на те, що відповідач фактично користується даною земельною
ділянкою, він не сплачує позивачці за користування і безпідставно збагачується
за рахунок майна позивачки. Так як договір оренди не укладений, позивачка
вважає, що має право вимагати від відповідача виплатити частину доходу за
правилами ст.1213 ЦК України в межах орендної плати, так як він не бажає
зробити це добровільно. Тому вона просить стягнути на її користь за два роки
2035,44 грн. тобто 1,5 відсотка вартості земельної частки, яка складає, згідно
свідоцтва про право власності на земельну частку (пай), 67835 грн.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги і просили стягнути вказані суми за
користування земельною часткою за 2006 і 2007 роки, пояснивши, що на даний час
Державний акт, який би підтверджував право власності позивачки на дану земельну
частку ще не виготовлений, знаходиться в кінцевій стадії виготовлення, в
зв'язку з чим позивачка не може укласти до теперішнього часу договір оренди,
так як земельна ділянка ще не визначена на місцевості, але стверджує, що
відповідач і на сьогоднішній день користується даною землею, так як він укладав
усний договір з її покійним чоловіком про те, що буде використовувати його
земельну ділянку та сплачувати за це орендну плату, тому і після смерті
чоловіка дана земельна частка залишилася в користуванні відповідача, який
розрахувався з позивачкою за користування нею за 2005 рік, в подальшому він
безпричинно відмовився сплачувати позивачці за користування землею, що змусило
її звернутися до суду.

Відповідач в судовому засіданні позовну заяву
не визнав та пояснив, що орендну плату позивачці він не сплачує в зв'язку з
тим, що не використовує дану земельну ділянку, так як нею безпідставно
користується інше господарство, а саме ТОВ “Жовтий Яр” та отримує з цього
прибуток, про що він неодноразово повідомляв позивачці, а також з цього приводу
звертався  з заявами до правоохоронних
органів та до сільської Ради. Але, оскільки відсутній договір оренди та акт
виділення земельної ділянки в натурі, його господарство не мало законних
підстав для звернення до суду, тому він рекомендував позивачці самій звернутися
до керівництва ТОВ “Жовтий Яр” з питання отримання орендної плати. Факт видачі
грошей позивачці в 2005 році відповідач підтвердив, але пояснив, що дану суму
він їй видав як допомогу для оформлення Державного акту, оскільки у неї на той
час було тяжке матеріальне становище, але ця сума не є сплатою орендної плати,
так як господарство відповідача дійсно не користується земельною ділянкою, яку
позивачка отримала у спадщину після смерті чоловіка, тому відповідач вважає, що
вимоги позивачки відносно витребування з нього вказаних в позові сум є
безпідставними.

Представник третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, Жовтоярської сільської Ради, яка залучена до участі у справі
з ініціативи суду, при поновленому судовому розгляді справи, проти позовних
вимог не заперечував та пояснив, що позивачка дійсно після смерті чоловіка
отримала у спадщину земельну частку(пай), але до теперішнього часу не отримала
документ, що підтверджує її право власності на неї, який знаходиться в стадії
виготовлення. Даною земельної ділянкою весь цей період і до сьогодні
користується СФГ “САМІ”, що підтверджується відповідними даними, а саме: кожен
рік господарство надає до сільської Ради список земельних ділянок, які
знаходяться в його оренді і користуванні, в цьому списку постійно вказується і
покійний чоловік позивачки, згідно вказаних даних складається відповідна
форма-звіт, яка надходить до ЦСУ району. Дійсно, між господарствами, які
проводять сільгоспроботи на території сільської Ради, виникали непорозуміння з
приводу використання земельних ділянок громадян, були з цих питань звернення і
до сільської Ради, але питання полягало в тому, що самі ж господарства, за
згодою між собою, з метою кращого використання земель, попередньо проводили
обмін земельними ділянками, але загальна кількість землі, яку вони були повинні
обробляти, залишалася незмінною і ними використовувалися ділянки тих громадян,
які з самого початку передали їм ці ділянки в користування, чи то з укладенням
договору оренди, чи без нього.

Заслухавши пояснення і доводи сторін,
допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява
підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка
ОСОБА_1 дійсно отримала у спадщину, згідно свідоцтва про право на спадщину за
законом (а.с.5) право на 3/4 частки майна, яке складалося із земельної частки
(паю), площею 7,65 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в
натурі, що належав її померлому чоловікові ОСОБА_3. Оцінка даного спадкового
майна, на підставі вищевказаного документу, складає 67835,25 грн.(а.с.5). Дана
земельна частка була передана покійним ОСОБА_3 ще за життя в оренду СФГ “САМІ”,
що не заперечував в судовому засіданні і представник відповідача, без укладення
договору оренди та визначення меж в натурі, так як на той період часу був
відсутній документ, що підтверджував право власності ОСОБА_3 на дану земельну
частку.  Після отримання земельної
ділянки в спадщину, позивачка ОСОБА_1 звернулася до керівництва СФГ “САМІ” з
питання отримання орендної плати за користування вищевказаною земельною
ділянкою і за період 2005 року представником позивача, керівником СФГ було їй
видано орендну плату в грошовому еквіваленті, що також підтвердив і свідок
ОСОБА_3

Суд не
погоджується з доводами представника відповідача, що вказані суми не є сплатою
орендної плати, а були дані позивачці в борг, в зв'язку з її тяжким
матеріальним станом при оформленні Державного акту на землю, оскільки в судових
засіданнях представник відповідача змінював свої пояснення з цього приводу,
крім того, весь період часу він не намагався витребувати у позивачки дані суми
боргу.

Також суд вважає, що в судовому засіданні
знайшов своє підтвердження факт користування відповідачем земельною часткою
позивачки, про що свідчить довідка сільської Ради (а.с.6), надані в судове
засідання представником третьої особи головою Жовтоярської сільської Ради
списками власників земельних ділянок, що уклали договори оренди з СФГ “САМІ”
(а.с.  ), які підписані представником
відповідача головою СФГ “САМІ” ОСОБА_4, та на підставі яких складається
відповідна звітність до органів ЦСУ. Крім того, сам представник відповідача
частково підтвердив у судовому засіданні даний факт використання земельної
частки позивачки, так як пояснив, що його господарство щорічно сплачує податки
на землю, в тому числі і за земельну частку, яка належить позивачці. Також
представник відповідача в судовому засіданні погодився сплатити позивачці
орендну плату за 2007 рік і зобов'язався провести такі сплати за 2008 рік.

Суд не може прийняти до уваги доводи
представника відповідача про те, що земельною часткою позивачки безпідставно на
протязі всього періоду часу користувалося ТОВ “Жовтий Яр”, оскільки вони
спростовуються добутими в судовому засіданні доказами, а саме вищезазначеними
документами (довідками та списками), наданими господарством до сільської Ради,
а також показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, поясненнями представника третьої
особи голови Жовтоярської сільської Ради, які також підтвердили, що при
користуванні земельними ділянками громадян між господарствами був можливий за
усною домовленістю обмін такими ділянками з метою оброблення земель єдиним
масивом та більш якісного їх використання, але в такому випадку загальна площа
земель господарств залишалася незмінною і кількісний склад осіб, які передавали
земельні ділянки в користування також не змінювався.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в
судовому засіданні добуто достатньо доказів, підтверджуючих факт використання
відповідачем земельної частки, яка належить позивачці, і хоча договір оренди не
укладався, в зв'язку з відсутністю Державного акту у позивачки, який
знаходиться в стадії виготовлення, що виключає можливість стягнення орендної
плати, але наявність зазначених обставин породжує зобов'язання користувача, в
даному випадку СФГ “САМІ”, виплатити позивачці частину одержаного доходу за
правилами ст.1213 ЦК України, яка передбачає, що набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути
безпідставно набуте майно в натурі відшкодовується його вартість. Таким чином,
на користь позивачки підлягає стягненню сума в розмірі 1526,28 грн. за
користування відповідачем її земельною часткою за період 2006-2007 роки, отже
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи, що вона є
спадкоємцем 3/4 частки спадкового майна земельної частки (паю), розміром 7,65
умовних кадастрових гектара (3/4 від вартості земельної частки 67835,25 грн.
складає 50875,44 грн.х 1,5%=763,14 грн.х2 роки=1526,28 грн.).

Керуючись ст.1213
ЦК України, ст.ст.58,59,60,213 ,
215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до селянського фермерського господарства “САМІ”
про стягнення безпідставно придбаного майна - задовольнити частково.

Стягнути з селянського фермерського
господарства “САМІ” на користь ОСОБА_1 за користування земельною часткою (паєм)
суму в розмірі 1526,28 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. та
судові витрати в розмірі 30 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до селянського фермерського господарства “САМІ” про стягнення
безпідставно придбаного майна відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через
Татарбунарський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                  Сивоконь