УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
лютого 2008р.                                                                              м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Меленко
О.Є., Вакарук В.М., Бідочко Н.П розглянувши у попередньому судовому засіданні в
м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа-Мукачівська державна нотаріальна контора про часткове розірвання договору
дарування , за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду
Закарпатської області від 24 листопада 2005 року,-

встановила:

Рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від 30 червня 2005 року задоволено позов
ОСОБА_1- визнано недійсним та розірвано договір дарування ОСОБА_2 частини
будівлі площею 40,60 м   , що по
АДРЕСА_1.

Рішенням
Апеляційного суду Закарпатської області від 24 листопада 2005 року рішення суду
першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення- в позові ОСОБА_1
відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасоване
Вказує на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду оскаржуваного судового
рішення відсутні, виходячи з наступного.

Справа
№33-ц-297 кс/08р.                      Головуючий
у 1 інстанції Щербан П.П.

Категорія
27                                                    Доповідач
Меленко О.Є.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, Апеляційний суд виходив з
того, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки вимога
про визнання договору частково недійсним не заявлялася. Крім цього, вирішуючи
спір, суд керувався нормами Цивільного Кодексу в редакції 2003 року, в той час,
як правовідносини сторін виникли у 2002 році. Діючий на той час Цивільний
Кодекс (в редакції 1963 року) не передбачав можливості укладення договору
дарування під умовою, а саме на цю обставину посилалася позивач в обґрунтування
своїх вимог.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи, що судове рішення ухвалено з додержанням
судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені
ч.1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов"язкового його скасування.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах
по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,-

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду Закарпатської області від 24 листопада 2005 року залишити без
зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.