Справа № 2-519
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2008 року
Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,

при секретарі - Сторожук О.М.,

за участю позивача
ОСОБА_1
, представника позивача
ОСОБА_2
., відповідача
ОСОБА_3
, представника третьої особи Юхимчук Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_3
треті особи, які не заявляють самостійних вимог – КП”Гайсинське МБТІ” та Теплицька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

установив :

В листопаді 2008 року
ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3
про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зазначаючи, що у вересні 2008 року він дізнався про те, що після смерті його дружини
ОСОБА_4
., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1
в с.Марківка Теплицького району, відповідач
ОСОБА_3
успадкував Ѕ частину житлового будинку, який розташований по
АДРЕСА_1
у, про що 22 лютого 1994 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого було зареєстровано право власності в Гайсинському МБТІ, хоча власником житлового будинку являється він на підставі свідоцтва №164, виданого 05 листопада 1993 року Степанівської сільською радою Теплицького району.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1
підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що він має намір подарувати увесь будинок своєму сину
ОСОБА_3
однак, з’ясувалось, що в лютому 1994 року державним нотаріусом було безпідставно видане відповідачеві свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відповідач
ОСОБА_3
позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - КП”Гайсинське МБТІ” – Юхимчук Г.А. не заперечує проти задоволення вимог
ОСОБА_1
, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок позивач отримав після смерті своєї дружини.

Представник третьої особи - Теплицької державної нотаріальної контори – в судове засідання не з’явився, надійшла заява на адресу суду про розгляд справи у відсутність представника державної нотаріальної контори.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1
в с.Марківка Теплицького району Вінницької області померла
ОСОБА_4
. Відповідно до свідоцтва про одруження
ОСОБА_4
. з 21 листопада 1947 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем
ОСОБА_1
. Відповідач
ОСОБА_3
є сином
ОСОБА_4
., що підтверджується відповідним свідоцтвом.

22 лютого 1994 року державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори відповідачеві
ОСОБА_3
було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого
ОСОБА_3
успадкував Ѕ жилого будинку в с.Марківка Теплицького району та зареєстрував право власності на Ѕ будинку в Тульчинському бюро технічної інвентаризації 30 серпня 1994 року.

05 листопада 1993 року позивач
ОСОБА_1
отримав свідоцтво за №164 про право особистої власності на житловий будинок, що розташований по
АДРЕСА_1
, вказане свідоцтво було видане виконавчим комітетом Степанівської сільської ради.

У відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника третьої особи, оглянувши в судовому засідання матеріали спадкової справи за №30 від 22 лютого 1994 року та інвентаризаційної справи на будинок по
АДРЕСА_1
, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачеві
ОСОБА_3
видано на підставі заповіту, який
ОСОБА_4
. склала 08 грудня 1986 року в Степанівській сільській раді, та свідоцтва №164 про право особистої власності, виданого Степанівської сільською радою 05 листопада 1993 року, тобто після смерті
ОСОБА_4
.. Крім того, свідоцтво за №164 про право особистої власності на житловий будинок видано 05 листопада 1993 року на ім’я
ОСОБА_1
, тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видане без наявних до того підстав.

Таким чином, визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст.1301 ЦК України, ст.ст.3,10,15,60,130,174,209,213,215 ЦПК України, суд –

вирішив :

Позов задовольнити. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори 22 лютого 1994 року
ОСОБА_3
після смерті
ОСОБА_4
на Ѕ частину житлового будинку в с.Марківка Теплицького району Вінницької області.

Стягнути з
ОСОБА_3
судовий збір в дохід держави в розмірі 8 грн. 50 коп. та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано.

СУДДЯ