Справа
№ 2-46/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

31
липня 2008 року. Світловодський міськрайсуд Кіровоградської області, в складі:

головуючий
суддя                -          Андріянов О.В.

При секретарі                                                                                   -          Суботніцькій О.А.

З участю:                                           позивач                                 -          ОСОБА_1;

-          ОСОБА_2;

-          ОСОБА_3.;

-          ОСОБА_4.;

-          ОСОБА_5;

-
представник відповідачів              -          ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в суду м.
Світловодська цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкаАДРЕСА_1; мешкає:АДРЕСА_2

до:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка: АДРЕСА_3; мешкає: АДРЕСА_4; пенсіонерка;

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3., уродженець: АДРЕСА_5; мешкає: АДРЕСА_4; пенсіонер;

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка: АДРЕСА_6 мешкає: АДРЕСА_7; пенсіонерка;

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець: АДРЕСА_8; мешкає: АДРЕСА_7; пенсіонер,

про визнання договорів позики дійсними, стягнення боргу,
відсотків за договором позики та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду
звернулася позивачка, просить суд визнати договори позики дійсними, та з
урахуванням збільшених позовних вимог, згідно позовної заяви від 25.07.2008 р.
просить суд стягнути з відповідачів: ОСОБА_4. та ОСОБА_5 51054,0 грн. - сума
основного боргу та 16051,0 грн. - сума розрахунку депозитної ставки
комерційного банку, виходячи із розміру 12% річних, всього просить стягнути
67105,0 грн. - сума основного боргу з урахуванням депозитної ставки
комерційного банку; ОСОБА_3. та ОСОБА_2 62904,5 грн. - сума основного боргу та
22645,62 грн. - сума розрахунку депозитної ставки комерційного банку, виходячи
із розміру 12% річних, всього просить стягнути 85550,12 грн. - сума основного
боргу з урахуванням депозитної ставки комерційного банку. Також позивачка
просить стягнути з кожного відповідача по 10000,0 грн. - матеріальний
еквівалент відшкодування заподіяної невиконанням зобов'язання моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить суд позов
задовольнити та пояснила, що ОСОБА_4 нею було передано 5500 євро та 2000 дол.
США, які вона не бажає повертати. Під час судового засідання 28.07.2008 р.
позивачка у додаткових поясненнях повідомила, що суму у розмірі 2000 дол. США
ОСОБА_4. було передано іншою людиною - ОСОБА_7 але позивачка просила цю людину
за відповідача ОСОБА_4., щоб та надала їй у борг зазначену суму. Суму 5500,0
євро вона особисто передала ОСОБА_4., яка згодом, після того як нею була
отримана вказана сума, написала власноручно розписку про отримання валютних
цінностей у борг. Крім цього, позивачка надавала у борг іншій відповідачки по
справі - ОСОБА_3. у різні періоду часу наступні суми валютних цінностей: 8000,0
дол. США, 120,0 дол. США, 700,0 дол. США, 3000,0 дол. США, 1150,0 дол. США.
Зазначене підтверджується відповідною борговою розпискою, яку власноручно
писала інша відповідачка - ОСОБА_3. Позивачка просить суд стягнути з
відповідачок, солідарно з їх чоловіками вказані суми боргу у перерахунку на
національну валюту України, по курсу Національного банку України, який існував
на день видачі довідки комерційним банком щодо курсу валют та розміру
депозитних ставок у різних валютах цього комерційного банку. Враховуючи тривале
невиконання боржниками своїх зобов'язань щодо повернення боргу, позивачка
пред'явила вимогу щодо стягнення з відповідачів відсотків, які нею були
обраховані у розмірі 12% річних депозитної ставки комерційного банку, в якому
нею була отримана довідка про курси валют. Також позивачка вважає, що
невиконанням боржниками цивільних зобов'язань їй було заподіяно моральну шкоду,
яку вона оцінює у розмірі 10000,0 грн. з кожного відповідача, на загальну суму
40000,0 грн.

В
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4. пояснила, що гроші позивачка їй не
надавала, розписку, якою позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги вона писала
під її впливом, вважала, що цією розпискою вона підтвердить борг ОСОБА_3. перед
позивачкою. 5500,0 євро та 2000,0 дол. США їй винна була ОСОБА_3., які вже
повернула. Коли писала розписку, то знала що ОСОБА_3. отримувала у позивачки в
борг згадані суми. Позовні вимоги не визнає повністю.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_3. повернула борг, та
вони за ці кошти купили машину. Щодо яких-небудь зобов'язань перед позивачкою
йому нічого не відомо. Позовні вимоги не визнає повністю.

В судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_3. позовні вимоги визнала частково, а саме те що
вона отримувала у позивачки наступні суми валютних коштів у борг: 8000,0 дол.
США, 120,0 дол. США, 700,0 дол. США, 3000,0 дол. США. Валютні цінності у сумі
1150,0 дол. США вона у позивачки не отримувала. Отримані валютні цінності
використовувала для комерційних поїздок в держави СНГ.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, про які-небудь
зобов'язання його дружини перед третіми особами йому не відомо. Знає що його
дружина займалася комерційними поїздками, торгувала посудом, згоди на отримання
його дружиною боргу не надавав.

Представник
відповідачів ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги є
безпідставними, так як з тексту розписки не зрозуміло від кого ОСОБА_4. були
отримані валютні цінності. Що стосується розписки, яка була надана ОСОБА_3. то
на зворотному боці розписки зазначена сума 1150,0 грн., проте не зрозумілим є
те, чи це є сума валютних коштів, чи отримувала її відповідачка, чи це є просто
цифровою позначкою, яка не може розцінюватися, як сума отримана в борг, та це
цифрове значення не має ніякого сенсу. Крім цього представник відповідачів
вважає, що у задоволенні позову повинно бути відмовлено, так як у відповідності
до ст. 65 СК України на отримання таких сум грошових коштів у борг, дружини
повинні були отримати дозвіл від своїх чоловіків, а так як цього зроблено не
було, тому таки угоди, відповідно до ст. 8 СК України та ст. ст. 203, 215, 216
ЦК України, є недійсними.

В судовому
засіданні були досліджені докази: розписка, що була надана ОСОБА_3. із
зазначенням сум валютних коштів, отриманих у борг, де на зворотній стороні
розписки зазначено: «у Лиды 1150»,
зазначені літери та цифри не можуть свідчити про отримання ОСОБА_3. у борг у
позивача 1150,0 дол. США; розписка, що була видана ОСОБА_4. про отримання у
позивача 5500,0 євро та 2000,0 дол. США: із змісту розписки слідує, що отримані
на машину зазначені валютні цінності будуть повернуті ОСОБА_3., яки вона винна
ОСОБА_4.; копії свідоцтв про одруження; довідка банку «Фінанси та кредит» щодо
курсу валют НБ України та про розмір депозитних ставок комерційного банку;
розписка про отримання ОСОБА_3. у ОСОБА_4. в борг 5500,0 євро та 2000,0 дол.
США, з відміткою про повернення суми цього боргу.

В
судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4 отримали у борг від
ОСОБА_1. валютні цінності, що підтверджується відповідними розписками та
відповідає ст. ст. 203, 207, 208, 215, 1046-1047 ЦК України, а тому визнавати
дані договори дійсними не має підстав, так як сторонами під час їх укладення
були дотримані вимоги цивільного законодавства щодо форми і змісту договору
позики.

Враховуючи
розмір заявлених позивачкою вимог заявлених до ОСОБА_3., що не збігається із
сумою зазначеної у наданої відповідачкою розписки, та те що відповідачкою
частково визнаються вказані позивачем суми, позовні вимоги до ОСОБА_3.
підлягають частковому задоволенню, за виключенням суми у розмірі 1150,0 дол.
США, отримання яких ОСОБА_3. нічим не підтверджується.

Також
підлягають, але частковому задоволенню, вимоги до ОСОБА_4., в сумі 5500,0 грн.
Не підлягають стягненню з ОСОБА_4. сума боргу у розмірі 2000,0 грн., так як
було встановлено в судовому засіданні та підтверджено позивачкою, дана сума
видавалася не нею, а іншою особою - ОСОБА_7

Відповідно до ст. 533 ЦК України з
відповідачів зазначені кошти повинні бути стягнуті у гривнях України, в
перерахунку відповідно до курсу валют, встановлених Національним банком
України, відповідно до довідки комерційного банку, що надана позивачкою.

Є безпідставними
ствердження відповідача ОСОБА_4. про те, що грошові кошти не були нею отримані
від позивача, так як у відповідності до ст. 1051 ЦК України, якщо договір
позики має бути укладений у письмові формі, рішення суду не може ґрунтуватися
на свідченнях свідків, а тому для заперечення цих позовних вимог відповідач
повинен був надати належні докази. Крім цього, у судовому засіданні не було
встановлено, що ОСОБА_4. уклала зОСОБА_1. договір позики під впливом обману,
насильства, зловмисної домовленості чи під впливом тяжкої обставини. Не можуть
також братися до уваги як докази, заперечення проти вимог кредитора, -
розписки, щодо отримання ОСОБА_3. у ОСОБА_4. в борг валютних цінностей, так як
зазначені правовідносини щодо отримання у позику зазначених у розписки сум
виникли між відповідачами, та боржник за цим зобов'язанням повністю сплатив
суму боргу. Проте, зазначена обставини не звільняє ОСОБА_4. від сплати боргу за
своїм зобов'язанням. Те, що ОСОБА_3. також була винна валютні цінності ОСОБА_4.
підтверджується і розпискою, виданою ОСОБА_4. ОСОБА_1

Згідно
ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Не
підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів
моральної шкоди, так як правовідносини, які існують між сторонами по справі є
зобов'язальними правовідносинами, що ґрунтуються на письмовому договорі позики,
проте умовами договору позики, укладеного між сторонами, не передбачено
відшкодування моральної шкоди за невиконання зобов'язань по ньому, а тому
зазначені вимоги не ґрунтуються на законі.

Також, з
підстав передбачених ст. 527 ЦК України не підлягають задоволенню позовні
вимоги в частині стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Не
підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 12%
річних депозитної ставки комерційного банку, так як у відповідності до ст. 536
ЦК України передбачено сплату відсотків за користування чужими грошами у
розмірі, що встановлений договором або законом. Розмір відсотків умовами
договору не визначався, проте законом передбачено сплату таких відсотків за
договором позики. Ст. ст. 625, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник який
прострочив грошове зобов'язання зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити суму
боргу з урахування індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних
від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений законом або
договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено
законом або договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Позивачка у своїх вимогах до відповідачів про стягнення суми боргу з урахування
індексу інфляції та 3% річних не зверталася, також нею не пред'являлися позовні
вимоги щодо стягнення з відповідачів процентів, визначених на рівні облікової
ставки Національного банку України. Вимоги щодо стягнення з відповідачів 12%
депозитної ставки комерційного банку не ґрунтуються на законі.

Відповідно
до ст. 1 СК України, Сімейним кодексом України визначаються особисті майнові
права та обов'язки подружжя. Ст. 8 СК України встановлено, що особисті майнові
права та обов'язки між подружжям регулюються цим Кодексом та відповідними
нормами ЦК України. Представник відповідачів вважає, що укладені між позивачкою
та відповідачами ОСОБА_4. та ОСОБА_3. договори є недійсними, з підстав
передбачених ч.3, ст. 65 СК України. Враховуючи те, що норми СК України є
нормами, які регулюють відносини, в тому числі і майнові, лише між подружжям та
іншими членами родини, то норми ЦК України є нормами спеціальними по відношенню
к цивільним правовідносинам, яки виникли між одним із подружжя та третіми
особами за договором позики, щодо реалізації ними цивільних прав та обов'язків
пов'язаних з виконанням зобов'язань, а тому є безпідставним застосування до цих
цивільних правовідносин норм СК України. Крім зазначеного, відповідачі не
зверталися до суду, з підстав передбачених ч.2, ст. 65 СК України.

Судові
витрати по справі повинно розподілити між відповідачами пропорційно до
задоволених позовних вимог.

Керуючись:
ст. ст. 203, 207-208, 215-216, 526, 527, 533, 625, 629, 536, 1046-1048,
1050-1051 ЦК України; ст. ст. 1, 8 СК України; ст. ст.: 10, 11, 79, 81, 88,
179, 208-209, 213-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сорок одну тисячу триста п'ятдесят шість гривень,
15 копійок.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 п'ятдесят сім тисяч триста шістдесят сім гривень,
18 копійок.

В решті
позовних вимогах відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_4. на користь відповідних бюджетів судові витрати: судовий збір в сумі
413, 56 грн.; витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи -
30,0 грн.

Стягнути
з ОСОБА_3. на користь відповідних бюджетів судові витрати: судовий збір в сумі
537,67 грн.; витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи -
30,0 грн.

Заходи
по забезпеченню позову, встановлені ухвалами Світловодського міськрайонного
суду від 31.10.2006 р. у вигляді накладення арешту на автомобіль ВАЗ-21011;
квартиру АДРЕСА_1; дачну ділянку в садовому товаристві «Дніпро-2», - що
належать ОСОБА_5 та ОСОБА_4.; від 01.08.2006 р., у вигляді накладення арешту на
квартируАДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3. та ОСОБА_2, - залишити до набрання
рішенням законної сили.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
надруковано в нарадчій кімнаті суддею і є оригіналом.

Суддя Світловодського міськрайсуду

Кіровоградської області                                                                              О.В.
Андріянов