справа № 2ц -  1207/08
Е М     У К Р А Ї Н И
року   Антрацитівський міськрайонний суд
Луганської області в складі:
судді                                                                                               Філіпенко
секретарі                                                                                 Щербак А.М.
попередньому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним і визнання права
власності на нерухоме майно
ОСОБА_3 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 38.9 кв.м, житловою площею 27.6 кв.м. Договір
дарування зазначеної двокімнатної квартири АДРЕСА_1 посвідчений старшим
державним нотаріусом Антрацитівської державної нотаріальної контори
Александровою Н.Г. 8 травня 1991 року та зареєстрований Краснолучським
міжміським бюро технічної інвентаризації 21 травня 1991 року за реєстровим
номером 5072. Відповідно до довідок ЖЄК № 5 УЖКГ виконкому Антрацитівської
міської ради від 6 червня 2005 року та ДП «Комфорт» КП ЖЄК № 5 УЖКГ виконкому
Антрацитівської міської ради від 24 квітня 2008 року квартира АДРЕСА_1 що
належить відповідачці, має номер «2». 22 серпня 1992 року відповідачка ОСОБА_3
уклала шлюб з ОСОБА_4 і їй було присвоєно прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_1». Шлюб
зареєстрований Ровеньківським міським ЗАГСом Луганської області, актовий запис
№ 352. 31 березня 2005 року між позивачкою
та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого
вона продала, а ОСОБА_1 купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
38.9 кв.м, житловою площею 27.6 кв.м. При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна нами було
погоджено всі істотні умови купівлі-продажу. Зокрема, щодо ціни, передачі майна у
власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо. 31 березня 2005 року ОСОБА_1  заплатила
відповідачці готівкою 500 грн., що підтверджується її розпискою.
Відповідачка забрала із квартири свої речі, передала мені ключі від квартири та
взяла на себе обов'язок оформити договір купівлі-продажу нотаріально у термін
до 1 січня 2008 року. ОСОБА_1  виконала
усі умови нашої угоди - переїхала у вказану квартиру та з того часу постійно
мешкає  у ній, сплачує усі комунальні
до теперішнього часу відповідачка не здійснила дій щодо оформлення нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу, в зв'язку з чим ОСОБА_1  змушена звернутися до суду з
Стаття 6 Європейської
Конвенції з прав людини передбачає, що кожен при вирішенні питання щодо його
цивільних прав та обов'язків, або при встановленні обгрунтованості будь-якого
кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий
та відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом.
У відповідності зі ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим лише на тих
доказах, що були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі
своїх вимог і заперечень.
У судовому засіданні ОСОБА_1  позов
підтримує, просить визнати за неї право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 38.9 кв.м, житловою площею 27.6 кв.м., договір дарування цей квартири на
им'я ОСОБА_2 вважати втратившим чинність, відповідачка позов визнала, просить
розглянути справу в її відсутність.
На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає  цивільні справи не інакше, як за зверненням
фізичних та юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом досліджені всі
докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та дослідження  по справі інших доказів до суду не надходило.
Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в
судовому засіданні.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд
приходить до наступних висновків:
Дійсно, згідно договору дарування  квартири, якій нотаріально посвідчений
старшим державним нотаріусом Антрацитівської державної нотаріальної контори
Александровою Н.Г. 8 травня 1991 року та зареєстрований Краснолучським
міжміським бюро технічної інвентаризації 21 травня 1991 року за реєстровим номером
5072,  двокімнатна квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 38.9 кв.м, житловою площею 27.6 кв.м., належить  ОСОБА_2 (а.с.3 -
домовленості, відповідно до якого ОСОБА_2
продала, а ОСОБА_1  купила цю квартиру, підтверджується розпискою (а.с.5). Відповідно
до довідок ЖЄК № 5 УЖКГ виконкому Антрацитівської міської ради від 6 червня
2005 року та ДП «Комфорт» КП ЖЄК № 5 УЖКГ виконкому Антрацитівської міської
ради від 24 квітня 2008 року квартира АДРЕСА_1 що належить відповідачці, має
номер «2» (а.с.6,7).
Згідно зі ст. 209 Цивільного
кодексу України правочин, вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом
або домовленістю сторін.
Відповідно до ст. 657 Цивільного
Кодексу України договір купівлі-продажу майна
укладається у письмовій формі і підлягає, зокрема, нотаріальному посвідченню.
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного Кодексу
України, якщо сторони домовилися щодо
всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним. У цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.
Тому суд вважає, що позов  підлягає
задоволенню, оскільки сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджує
його законність і обґрунтованість.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.15,30,62 ЦПК України, ст.ст. 15, ч.2 ст.16, 209, ч.2 ст. 220, 328,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право
приватної власності на нерухоме майно -
квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
та складається  з двох жилих  кімнат, а також
кухні, коридору, загальною площею всієї квартири 38,9 кв.м.
дарування квартири АДРЕСА_1, якій посвідчений старшим державним нотаріусом
Антрацитівської державної нотаріальної контори Александровою Н.Г. 8 травня 1991
року та зареєстрований Краснолучським міжміським бюро технічної інвентаризації
21 травня 1991 року за реєстровим номером 5072 визнати таким, що втратив
силу і зберігати в матеріалах цивільної справи.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду
Луганської області через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

рішення
надруковане у дорадчій кімнаті