УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2008 року                                                                   м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                         Девляшевського
В. А.,

суддів:                                                    Беркій
О.Ю., Соколовсьдого В.М.,

секретаря                                              Юрків
І.П.,

апелянта                                               ОСОБА_1.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 листопада 2007 року, -

встановила:

Ухвалою
судді Івано-Франківського міського суду від 12.11.2007 року позовну заяву
ОСОБА_1., ОСОБА_2. до ЖБК №23 про відшкодування шкоди та витребування коштів
було залишено без руху і надано строк до 23.11.2007 року для усунення наведених
в ухвалі недоліків.

Ухвалою
судді названого суду від 26.11.2007
року позовну заяву ОСОБА_1., ОСОБА_2. до ЖБК №23 визнано неподаною і повернуто позивачам. Ця ухвала
аргументована тим, що ОСОБА_1., ОСОБА_2. не усунули у повному обсязі недоліки
позовної заяви, зокрема не долучили документи, які б підтверджували оплату ними
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
апеляційній скарзі на ухвалу судді від 26.11.2007
року ОСОБА_1., ОСОБА_2. посилаються на те, що ними було усунуто всі
недоліки позовної заяви. Апелянти вказали, що вони згідно ст. 20 Закону України
„Про статус і соціальний захист громадян, які потерпіли від

Справа № 22-ц-149/2008р.                             Головуючий у
інстанції О.О. Томин

Категорія
5                                                         Доповідач
В.А.Девляшевський

2

наслідків аварії
на ЧАЕС" звільнені від всіх видів державного мита. Вважаючи у зв"язку
із наведеним оскаржену ухвалу незаконною, ОСОБА_1., ОСОБА_2. просять її
скасувати та направити їх позовну заяву для розгляду по суті.

В
засіданні Апеляційного суду ОСОБА_1., яка також є представником ОСОБА_2,
апеляційну скаргу з наведених підстав підтримала.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1., дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Статтею 81 ЦПК України в
редакції Закону України від 09.01.07р. передбачено обов'язок фізичних та
юридичних осіб при зверненні до суду з позовною заявою сплатити у встановленому
розмірі витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно
п.9 „Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів,
пов"язаних з розміром цивільних та господарських справ", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.2005 року в редакції від
13.04.2007 року за позов кількох осіб до одного відповідача витрати оплачуються
всіма позивачами або одним з них.

Колегією
суддів з"ясовано, що ОСОБА_1., ОСОБА_2. ні при подачі до суду позову до
ЖБК №23, ні після
винесення суддею місцевого суду ухвали від 12.11.2007 року не було сплачено витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Посилання
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. на те, що вони згідно п.18 ст. 20 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян, які потерпіли від наслідків аварії на
ЧАЕС" звільнені від сплати названих витрат, не можуть бути прийняті до
уваги. Адже, названа норма закону передбачає звільнення від сплати державного
мита. Витрати ж на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи
не являється державним митом.

В
частинах 3 і 4 статті 81 ЦПК України в
редакції Закону України від 09.01.2007
року встановлено в яких випадках при зверненні до суду не підлягають сплаті
витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В цій правовій
нормі не передбачено, що громадяни, які потерпіли від наслідків аварії на ЧАЕС,
звільняються від сплати витрат на ІТЗ при подачі позову про стягнення зайво
сплачених коштів.

Приймаючи
до уваги наведене вище, колегія суддів вважає, що суддя суду І інстанції,
встановивши факт несплати ОСОБА_1., ОСОБА_2. у визначений строк витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановив законну і
обґрунтовану ухвалу про визнання їх позовної заяви неподаною та її повернення.

Підстав
для скасування оскарженої ухвали немає.

3

Керуючись ст. ст. 307 ч.2; 312; 319; 325 ЦПК України,
колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2відхилити, а ухвалу судді Івано-Франківського міського
суду від 26 листопада 2007 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців після дня її
проголошення.