АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22-645  2008року                  Головуючий у 1-й інстанції  Мумига І.М.                         категорія -20                                                                   Доповідач  Кіселик С.А
Р І Ш Е Н Н Я

І  М
Е  Н  Е
М    У  К
Р  А  Ї
Н  И

19
березня  2008 року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С. А.

суддів : Кадегроб А.І., Суржик М.М.

при секретарі Ткач І.В.

розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1на рішення Компаніївського  районного суду Кіровоградської області
від  22 січня  2008 року,

В  С
Т  А  Н
О  В  И
Л  А  :

В
липні  2007 року   ОСОБА_1. звернулася  до суду
із позовом  до ОСОБА_2, третя
особа  ОСОБА_3 про визнання  договору
купівлі - продажу  будинку  не
дійсним  у частині, що
стосується  покупця та  визнання
її покупцем  домоволодіння
АДРЕСА_1

18.10.2007
року  позивачкою  подано
заяву  про  зміну
позовних вимог, в якій
просила  стягнути  з
відповідача  грошову  компенсацію
в розмірі 15 000 грн  за
купівлю  будинкуАДРЕСА_1

Ухвалою
Компаніївського  районного  суду
Кіровоградської  області  від
18.10.2007 року  провадження по
справі  в частині  визнання
договору  купівлі - продажу  &frac12;  частини домоволодіння АДРЕСА_1від 02.12.2005 року, що  стосується
покупця - недійсним  та
визнання  її покупцем  домоволодіння АДРЕСА_1від 02.12.2005
року  закрито.

Позивачка
зазначала, що 02.12.2005 року ОСОБА_4.
продала, а  ОСОБА_2.  купив &frac12;  частину  жилого
будинку АДРЕСА_1.  Грошову суму,
обумовлену  в договорі, сплатила  позивачка.
Павленко  за  власні
кошти  не міг придбати  будинок, оскільки їх  у нього не було.

Рішенням  Компаніївського  районного
суду Кіровоградської  області від
22 січня 2008 року   позов   задоволено
частково.  Стягнуто  з ОСОБА_2на
користь  ОСОБА_1грошову  компенсацію
в розмірі 7 500 грн.

Суд  дійшов
висновку, що  позивачкою  не надано
доказів, що саме  вона  сплатила
всю суму  15 000 грн.  за
купівлю &frac12;  частини  жилого  будинку
з  відповідними  частинами
надвірних  споруд АДРЕСА_1.

Не
погоджуючись з рішенням суду, позивачка
просить  його скасувати та  постановити
нове  рішення, яким  задовольнити її  позов.

Апелянт  зазначила, що
нею  було  надано
до суду  всі  необхідні документи, які  підтверджують, що саме  нею
було сплачено  всю  суму в розмірі 15 000 грн.  за придбання  &frac12;
частини
будинку.  Оформляти  придбану &frac12;  частину  будинку
на своє ім'я, на той час,
вважала  недоцільним,
оскільки  відповідачу  належала
друга  частина  будинку
і він  мав  переважне право  купівлі
цієї  частки  будинку.

Заслухавши
доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК  України, рішення  повинно бути
законним і обґрунтованим.

В п.1
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року №11 «Про
судове рішення» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши  всі вимоги
цивільно-процесуального
законодавства і всебічно
перевіривши  обставини, вирішив
справу  відповідно до норм  матеріального права, що підлягають  застосуванню
до цих правовідносин, а в разі їх відсутності - відповідно  до закону, що регулює такі відносини,
або  виходячи із загальних засад і
змісту  законодавства  України.

Обґрунтованим  визнається
рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові  наслідки є вичерпними,
відповідають  дійсності і
підтверджуються  достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Згідно  ч.1 статті 214  ЦПК
України  разом  із
іншими  питаннями, які  вирішує
суд  під час  ухвалення
рішення, ним також  вирішуються  і питання
які  правовідносини  сторін
випливають  із  встановлених
обставин  та  яка
правова  норма  підлягає
застосуванню  до  цих
правовідносин.

Натомість,
при  ухваленні  рішення,
судом   не  визначено, які ж  саме
правовідносини  виникли  між
сторонами  та  не
застосовано  жодної  норми
матеріального  права.  Зроблені
висновки  та  підстави
часткового  задоволення  позову
та стягнення  із  відповідача
7500 грн., судом  не  обґрунтовані.

При  розгляді
справи, судом  першої  та  апеляційної   інстанцій
встановлені  наступні  факти.

23  листопада 2005 року  між
позивачкою  та  відповідачем
зареєстровано  шлюб. Шлюб  зареєстровано Бережанською  сільською
радою  Кіровоградського  району
Кіровоградської  області.

02.12.2005
року  між ОСОБА_4та ОСОБА_2укладено  договір
купівлі продажу &frac12;  частини  жилого  будинку
з відповідними  частинами  надвірних
споруд  за  адресоюАДРЕСА_1

Купівлю
- продаж відповідної частини
будинку   з  відповідними
частинами  надвірних  споруд здійснено  за домовленістю сторін  за 15 000 грн.

При  укладенні
договору  купівлі - продажу,  позивачка
дала  згоду  відповідачу - своєму  чоловікові,
ОСОБА_2.,  на  здійснення
цієї  угоди.

20  листопада  2007 року
шлюб  між  позивачкою
та  відповідачем  розірвано.

Оскільки  спірну
частина  будинку   відповідачем
було  придбано  під
час  шлюбу  із
позивачкою  за  згодою
останньої, то  правовідносини, що
виникли  між сторонами  регулюються
нормами  Сімейного  Кодексу
України.

Частиною
2  статті 60 СК України  передбачено, що  кожна річ
набута  за час  шлюбу, крім
речей  індивідуального  користування, є об'єктом  права
спільної сумісної  власності  подружжя.

Згідно  пункту 3 частини 1  статті 57 СК
України  особистою  приватною
власністю  дружини, чоловіка  є майно, набуте  нею, ним
за час  шлюбу, але  за кошти, які
належали їй, йому  особисто.

Відповідно  до ч.3 ст.10 та  ч.1 ст. 60 ЦПК  України
кожна  сторона  повинна
довести  ті  обставини, на які  вона посилається  як  на
підставу  своїх  вимог
або  заперечень.

Позивачкою  не
надано  суду  жодних
доказів, що  спірну  частину
будинку  поАДРЕСА_1придбано  за  її
особисті  кошти  отримані
від  продажу  належної
їй  квартириАДРЕСА_2

Відповідач  позов
не визнав  і зазначив, що  спірна
частина  будинку  була придбана
за  спільні  кошти.

Таким  чином,
колегія  суддів  дійшла
висновку, що  спірна  частина
будинку  є  спільною
сумісною  власністю  подружжя.

Згідно  частини 1 статті 70  СК
України  у разі  поділу
майна, що є  об'єктом  права
спільної  сумісної  власності
подружжя, частки  майна  дружини
та  чоловіка є рівними, якщо інше
не  визначено  домовленістю
між ними  або  шлюбним
договором.

Відомостей  про
укладення  сторонами  шлюбного
договору  чи  наявність
іншої  домовленості  суду
не надано.

Позивачка  просила
стягнути  із  відповідача
грошову  компенсацію.

Частиною  4
статті  71  СК
України  передбачена  можливість
присудження  одному  із подружжя
грошової  компенсації замість  його частки
у праві  спільної  сумісної
власності  на  майно, зокрема  на
житловий  будинок, за  умови
його  згоди  на
таку  компенсацію.

Оскільки  присудження
грошової  компенсації  є
вимогою  позивачки  то
колегія  суддів, в даному  випадку,
вбачає  за  можливе
не  застосовувати  приписи
частини 5 статті  71  СК
України.

Таким  чином
колегія   суддів  дійшла
висновку, що  рішення  суду
першої  інстанції  постановлено
із  неправильним  застосуванням
норм  матеріального права.

Частиною  2
статті 309  ЦПК  України
визначено, що  норми  матеріального права  вважаються
порушеними  або  неправильно
застосованими, якщо  застосовано
закон, який  не поширюється  на  ці
правовідносини, або  не застосовано  закон, який підлягав застосуванню.

Порушення
або  неправильне  застосування
норм  матеріального права  є
підставою  для скасування  рішення суду
першої інстанції  і  ухвалення
нового  рішення.

Враховуючи  вищенаведене
колегія  суддів  дійшла
висновку  щодо  часткового
задоволення  апеляційної  скарги, скасування  рішення
суду першої інстанції  та  ухвалення
нового рішення  про  часткове
задоволення  позову  та
стягнення  із  відповідача
на користь   ОСОБА_1
компенсації  у сумі  7500 грн.

На  підставі п.3ч.1 ст. 57, ч.2 ст. 60, ч.1 ст.
70, ч.4 ст.71 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10,60, 303,307,
309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1задовольнити  частково.

Рішення
Компаніївського  районного суду
Кіровоградської  області від 22
січня  2008  року
скасувати.

Позов  ОСОБА_1до ОСОБА_2  про стягнення
грошової  компенсації    в розмірі 15 000 грн.  задовольнити
частково.

Стягнути  з ОСОБА_2
на користь  ОСОБА_1грошову  компенсацію
в розмірі 7500 грн.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двох
місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: