Справа №
Головуючий у 1 інстанції - Зарічна Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня
2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

позігуна м.і.,

суддів:

шемець
н.в., губар в.с.,

при
секретарі:

рачовій і.і.

за участю:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідачів:
Прилуцької міської ради - Андреєвої А.О., КП „Прилукижитлобуд” - Пархоменко
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня
2008 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП
„Прилукижитлобуд”, Прилуцької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
недоліків житла та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н
о в и в:

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1 просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду  від 18 серпня 2008 року, яким  в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі, і винести нове рішення, яким
задовольнити  їх позовні вимоги в повному
обсязі.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що при винесенні рішення судом першої інстанції були
порушені норми Житлового, Цивільного, Цивільного процесуального кодексів
України та Конституції України. Рішення суду винесено на підставі неповно
з'ясованих  та перекручених поясненнях
свідка  ОСОБА_6,  який без узгодження з нею дав згоду на
отримання для її сім”ї спірного житла та
проведення капітального ремонту. Вона ж такої згоди не давала.

Також апелянт зазначає,
що  до
цього часу її сім”я  не живе у
непридатному для проживання виділеному житлі, крім того, сім”єю відповідачів
ІНФОРМАЦІЯ_1 використовується загальний вхід до їх помешкань і позивачі
позбавлені доступу до свого житла.

Такі порушення їхніх прав призвели
до того, що вони змушені звертатися до судових інстанцій.

В письмових запереченнях
на апеляційну скаргу Прилуцька міська рада просить відхилити апеляційну скаргу
ОСОБА_1, а рішення Прилуцького міськрайонного суду залишити без змін,
посилаючись на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим.

В письмових запереченнях на
апеляційну скаргу КП „Прилукижитлобуд” просить відхилити апеляційну скаргу
ОСОБА_7, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те,
що вина КП „Прилукижитлобуд” у невиконанні умов договору та завдання моральної
шкоди відсутня.

Вислухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано  виходив з відсутності правових підстав для
задоволення заявлених позовних вимог. Даний висновок суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Як вбачається з довідки виконкому
Прилуцької міської ради (а.с.88) ОСОБА_1 згідно рішення   виконавчого комітету Прилуцької міської ради
№711 від 30 грудня 1998 року перебуває на квартирному обліку у виконкомі для
поліпшення житлових умов на загальних підставах, станом на 01 липня 2008 року
її черга №1328.

Рішенням
виконкому Прилуцької міської ради №29 від 20 січня 2005 року (а.с.3)
затверджено рішення житлової комісії при міськвиконкомі про розподіл
квартир  та вирішено видати ордер:
ОСОБА_1 для сім”ї у складі: заявниці, сина ОСОБА_3, дочки ОСОБА_2 на жиле
приміщення з частковими комунальними зручностями по АДРЕСА_1, загальною площею
52 кв.м., житловою 38,5 кв.м., згідно з загальною чергою, без зняття з черги.

31
січня 2005 року позивачка отримала ордер (а.с.3а) і зареєструвалася в даному
помешканні, проте жодного дня там з сім”єю не проживала і не проживає на даний
час.

Позовні
вимоги позивачів до Прилуцької міської ради полягають у зобов”язанні
відповідача  у зв”язку з порушенням
останнім вимог ст.ст. 46,50,100,101,103 ЖК України провести капітальний
ремонт  виділеного житла, як вона
уточнила  в судовому засіданні  апеляційного суду, підвести  газ, воду, опалення, зробити освітлення,
вхід, а також вікна та двері.

Заперечуючи
проти цих вимог представник відповідача посилалась на те, що зазначене житло
надавалося позивачці з дітьми за умови подальшого облаштування житла за власний
рахунок і вона з цим погоджувалася.

ОСОБА_1 заперечувала  свою згоду на проведення ремонтних робіт.

Проте,
згідно її пояснень в судовому засіданні апеляційного суду, міською радою їй
було надано можливість вибору кімнат у будинку
і вона цим скористалась, на місці вона визначилась, які саме кімнати
бажає отримати, і їм були виділені кімнати: 8-1, 9-1, 17-1,18-1 згідно плану
будівлі. З цього можна зробити однозначний
висновок , що ОСОБА_1 бачила в якому становищі знаходиться запропоноване
їй житло і погодилась його отримати в такому стані.

Згідно
ч.1 ст.50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання,
має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати
встановленим санітарним і технічним умовам. Аналогічна вимога закріплена і у
п.51 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання
їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів
УРСР  і Української республіканської ради
професійних спілок № 470 від11 грудня1984 року з подальшими змінами і
доповненнями.

Проте
п.54  зазначених Правил  визначено, що в окремих випадках на прохання
громадян, які перебувають на квартирному обліку (в першу чергу тих, у яких
настала черговість на одержання жилих приміщень), та громадян, що користуються
правом позачергового одержання жилих приміщень, у порядку тимчасового
поліпшення житлових умов їм може бути надане жиле приміщення, яке не відповідає
вимогам, передбаченим п.51 цих Правил, зі збереженням права перебування на
обліку.

На
зазначене  посилалась представник
відповідача, зазначаючи, що саме на таких умовах і виділялось житло сім”ї
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Іншим
сім”ям також було виділено житло в цьому
будинку на таких же умовах, вони провели облаштування житла і проживають
в ньому.

Також,
як встановлено в апеляційному суді, це підтвердила і сама позивачка,  влітку 2005 року вона дозволяла сім”ї
ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкати в її помешканні, тобто, для сім”ї ІНФОРМАЦІЯ_1 на той час  це житло було придатним для проживання.

Також
апеляційний суд зважає на значну тривалість часу, що пройшла з моменту
отримання ордера позивачкою і  по даний
час, коли ІНФОРМАЦІЯ_2 не вчинила будь-яких дії, спрямованих на забезпечення
схоронності житла  і утримання його у
тому стані, в якому отримала, бо зі звернень сусідів до міської ради м.Прилуки
вбачається, що до її житла мали доступ як сторонні особи, так і  мають місце факти руйнації стін, підлоги,
фундаменту, перемерзання труб з водопостачання.

Відповідно
до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний
суд враховує, що заявивши  вимоги про
проведення капітального ремонту в її помешканні, позивачкою не надано доказів
на підтвердження того, що  обсяг робіт,
який вимагає виконати позивачка, відноситься
саме до капітального ремонту, не визначено, які роботи необхідно
провести, їх вартість, і від пропозиції
апеляційного суду надати відповідні
докази в обгрунтування заявлених вимог, вирішити питання щодо проведення
експертизи позивачка відмовилась.

Не бажає позивачка, згідно її пояснень,
і відмовлятися   від даного житла, інших
вимог, крім зобов”язання Прилуцької міської ради провести капітальний ремонт в
її помешканні, не ставить.

Тому
враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування
рішення суду першої інстанції в зазначеній частині та задоволенні вимог
позивачів.

Позивачами також заявлені вимоги до КП
„Прилукижитлобуд” про проведення поточного ремонту, а саме, проведення
ремонту  житла згідно договору про
надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Представник
відповідача заперечувала проти заявлених вимог, обґрунтовуючи це тим, що ними
послуги з утримання даного будинку, відповідно до договору, надаються в повному
обсязі, крім того,  виконано поточний
ремонт покрівлі.

Апеляційний
суд, враховуючи  пояснення сторін та
надані ними докази, не знаходить, як і суд першої інстанції, підстав для
задоволення вимог позивачів в цій частині.

Щодо
заявлених вимог позивачів до ІНФОРМАЦІЯ_1 Л.П. та ІНФОРМАЦІЯ_1 В.В. про
відновлення входу до  житла, апеляційний
суд враховує наступне.

Згідно
пояснень представника Прилуцької міської ради при наданні житла як сім”ї
ІНФОРМАЦІЯ_2, так і сім”ї ІНФОРМАЦІЯ_1, пропонувалось наймачам залишити
коридорну систему входу, враховуючи, що дане приміщення це колишній гуртожиток,
якому наданий статус житла. Проте мешканці будинку з цим не погодились і,
зокрема, сім”я ІНФОРМАЦІЯ_1, використовує тамбур I згідно плану будівлі, а також  вхід до помешкання.

Коридор
II, на половину  якого претендує ОСОБА_1,  виділений сім”ї ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням
міської ради, тому враховуючи, що відповідачі володіють зазначеною площею на
законних підставах, вимоги позивачів про виділення їм половини коридору II необгрунтовані.

Апеляційний
суд також враховує, що в суді першої інстанції позивачами ставилась вимога -
відновити відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_1 спільний
вхід до їх помешкань, а вимога щодо можливості спільного використання як
входу тамбуру I та облаштування з нього входу до
кімнати  ІНФОРМАЦІЯ_2 18-1, про що
позивачка заявила в апеляційному суді, в позові не зазначена.

Також
матеріали справи  не містять  доказів на підтвердження того, які ж роботи
необхідно провести для відновлення входу, їх вартість, можливість облаштування
входу до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2,
відсутнє обґрунтування суми 8 тис. грн., яку позивачі вимагають з
відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 як матеріальну компенсацію на облаштування входу, а
на пропозицію суду про проведення
відповідної експертизи від ОСОБА_1 надійшла відмова.

Апеляційний
суд враховує, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми
правами  щодо предмету спору на власний розсуд,
тому вважає, що в межах заявлених
позивачами вимог  та    відповідного їх обґрунтування,  вимоги щодо відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1
обгрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Стосовно
вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що  суд першої інстанції прийшов до вірного
висновку про відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди,
оскільки позивачами в судовому засіданні не доведені факти заподіяння їм
моральних чи  фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, вини відповідачів в цьому, не обгрунтовані розміри
заявлених сум на відшкодування.

Вимоги
апеляційної скарги про визнання свідка ОСОБА_6 відповідачем, стягнення з нього
моральної шкоди, вимоги про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 моральної шкоди, збільшення
суми моральної шкоди, яку позивачі просять стягнути з КП „Прилукижитлобуд”,
суперечать положенням ч.1 ст.303 ЦПК України і не можуть бути предметом
апеляційного розгляду, оскільки  такі
вимоги не заявлялись позивачами в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 308  ЦПК України апеляційний суд відхиляє  апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо  визнає, що  суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального  і
процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний
суд  приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції
про відмову в задоволенні позовних вимог, тому відсутні правові підстави для
скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313
- 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2008 року  - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту  проголошення,  може бути оскаржена до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання законної
сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Судді: