Справа №2-3965/08/04
РІШЕННЯ

Іменем     України

13 серпня
2008 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
- судді                              Донець
О.В.

при
секретарі                                        Муленко
К.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, треті особи Державне комплексне торгівельне підприємство
«Хрещатик», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу
ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права
власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Державне
комплексне торгівельне підприємство «Хрещатик», про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2008
р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 1220,3 кв.м., розташованої
в літ. «А-4» по АДРЕСА_1, та визнання за нею права власності на цей об'єкт,
посилаючись на наступне. 25 грудня 2005 р. між нею та відповідачем ОСОБА_2.
укладений договір доручення, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язаний був купити
об'єкт нерухомості від її імені і за її рахунок. 31 травня 2006 р. між
Державним комплексним торговельним підприємством «Хрещатик» та фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_2. укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі
загальною площею 1220,3 кв.м., розташованої в літ. «А-4» по АДРЕСА_1. Однак, в
порушення умов договору доручення ОСОБА_2оформив покупку зазначеної нежитлової
будівлі від свого імені, але за її рахунок. Відповідач ОСОБА_2був уповноважений
лише на оформлення договору від її імені, а тому вважає, що право власності на
придбаний об'єкт нерухомості повинно належати їй.

Відповідач
позовні вимоги не визнав, звернувся з зустрічними позовніми вимогами про
визнання за ним права власності на спірні нежитлові приміщення. При цьому
посилається на те, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 знаходиться з ним
у шлюбі, і гроші, які надані нею для покупки об'єкту нерухомості, вважаються
спільними грошима подружжя. За договором доручення, на який посилається ОСОБА_1
в обґрунтування своїх вимог,  передбачено
надання Довірителем нотаріально завіреної довіреності Повіреному для  оформлення купівлі об'єкту, чого Довірителем
зроблено не було. Тобто його вини у невиконанні умов договору доручення немає.
Крім того, договір доручення укладений з ним в якості громадянина, а у договорі
купівлі-продажу об'єкту нерухомості він виступає в якості фізичної
особи-підприємця. Договір згідно діючому законодавству завірений нотаріально,
здійснено його державну реєстрацію, він не скасований, а тому є дійсним і
законним.  Оспорюваний договір
купівлі-продажу об'єкту нерухомості укладений за вільним волевиявленням
сторін,  причому за  згодою ОСОБА_1, що підтверджується  текстом
договору. Тому вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими і просить
відмовити в їх задоволенні.

Представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зустрічний позов
не визнала.

Представник
відповідача ОСОБА_2 первісний позов не визнав, вважаючи його незаконним та
необґрунтованим, підтримав зустрічні позовні вимоги.

Представник
третьої особи - Державного комплексного торговельного підприємства «Хрещатик»
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав і пояснив, що 31 травня 2006 р. між Державним
комплексним торговельним підприємством «Хрещатик» та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2. укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі
загальною площею 1220,3 кв.м., розташованої в літ. «А-4» по АДРЕСА_1. Договір
купівлі-продажу укладений відповідно до вимог закону, ОСОБА_2 є добросовісним
набувачем приміщень. Вважає, що договір доручення до угоди про купівлю-продаж
об'єкту нерухомості ніякого відношення не має. Зустрічний позов ОСОБА_2 вважає
обґрунтованими, законними, і такими, що підлягають задоволенню. При цьому
посилається на те, що договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості укладено
ОСОБА_2. в якості  фізичної
особи-підприємця для здійснення ним підприємницької діяльності, а договір
доручення, на який посилається ОСОБА_1, укладений з ОСОБА_2. в якості
громадянина, а не підприємця. Підстав для скасування договору купівлі-продажу,
передбачених цивільним законодавством, позивачем за первісним позовом не
наведено.

Третя
особа приватний нотаріус КІНО ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи
належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про
розгляд справи за його відсутності і винесення рішення на розсуд суду.

Суд,
вислухавши представників сторін, представника третьої особи ДТП «Хрещатик»,
дослідивши матеріали справи, відмовляє в задоволенні первісного позову,
вважаючи їх необґрунтованими, і задовольняє зустрічні позовні вимоги, виходячи
з наступного.

В
судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2005 року між ОСОБА_1, у якості
довірителя, та ОСОБА_2, у якості повіреного, укладено договір доручення,
відповідно до якого Повірений зобов'язаний у продовж календарного року вчинити
від імені та за рахунок Довірителя
юридичні дії, пов'язані з купівлею
об'єкту нерухомості, площею не більше 1500 кв.м. і вартістю не більше
900 000 грн., розташованого у межах м.Харкова. Правочин, вчинений Повіреним,
створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки Довірителя. Згідно п.1.4.
Повірений зобов'язаний до укладання договору купівлі-продажу знайомити
Довірителя з запропонованими об'єктами і одержати від нього згоду на оформлення
купівлі. Пунктом 1.5 передбачено надання Довірителем  Повіреному коштів для здійснення розрахунків
за договором купівлі-продажу об'єкту нерухомості.

Пунктом
1.3. вказаного договору доручення встановлено обов'язок Довірителя видати
Повіреному нотаріально посвідчену довіреність на вчинення юридичних дій,
пов'язаних з оформленням купівлі об'єкту нерухомості, чого Довірителем виконано
не було. Довіритель не надав
Повіреному  передбачену договором
доручення нотаріально посвідчену довіреність.

Згідно
ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору
довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити
повіреному, що складає зміст доручення. Дії, які належить вчинити повіреному,
мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Порушуючи
вказану норму закону, довірителем не було визначено, як це передбачено у
довіреності,  певного переліку юридичних
дій, які належало виконати повіреному.

Згідно
ст. 1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно змісту даного
йому доручення. У даному випадку зміст доручення не був визначений довірителем,
який не надав повіреному передбачену договором доручення довіреність.

31 травня
2006 року на підставі протоколу прилюдних торгів № 05/05 складеного Товарною
біржею «Центр нерухомості» 30.05.2006 р. м. Винниця, між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2. та Державним комплексним торговельним підприємством
«Хрещатик» укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею
1220,3 кв.м., розташованої в літ. «А-4» по АДРЕСА_1, за ціною з урахуванням ПДВ
853 600 грн. Зазначений договір купівлі-продажу засвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_3 і здійснено його державну реєстрацію тієї ж дати.

Державне
комплексне торговельне підприємство «Хрещатик» створено розпорядженням Міністерства
аграрної політики України № 67 від 22 грудня 2005 р. і затверджено його
Статут.  Міністерство аграрної політики
України (Мінагрополітики), згідно ст. 114, 117 Конституції України та Положенню
«Про Міністерство аграрної політики», затвердженому Указом Президента України
від 7 червня 2000 року N 772/2000, є центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України,
і  згідно Закону України «Про управління об'єктами
державної власності», є одночасно - органом управління об'єктом державної
власності по відношенню до створеного ним підприємства. Пунктом 4.4 Статуту
ДКТП «Хрещатик» встановлено, що майно підприємства є державною власністю і
закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно
статті 75 Господарського кодексу України Державне підприємство має право
відчужувати майнові об'єкти, що належать до основних фондів, лише за
попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно входить, і, як
правило, на конкурентних засадах.

Листом
Міністерства аграрної політики України від 27.04.2006 р. № 37-24-1-13/6463  було надано дозвіл або згоду ДКТП «Хрещатик»
на реалізацію нежитлової будівлі літ. «А-4», побудованої в 1946 році, загальною
площею 1220,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, балансовою (залишковою)
вартістю 54500 грн. виключно на конкурентних засадах шляхом публічних торгів
(аукціону, конкурсу).

З ціллю
встановлення дійсної вартості об'єкту для її застосування на торгах у якості
початкової  було здійснено його оцінку
суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом-оцінювачем ОСОБА_4 Оціночна
вартість об'єкту була визначена у чотирнадцять разів більшої ніж балансова, а
саме  776 000 грн.

Об'єкт
був реалізований шляхом прилюдних торгів, за остаточною ціною 853 600 грн. з
урахуванням ПДВ, що на 77600 грн. більше оціночної вартості, про що свідчить
протокол  № 05/05, складений Товарною
біржею «Центр нерухомості» від 30.05.2006 р. м. Вінниця.

Згідно
ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно  позбавлений права
власності. Право приватної власності є непорушним.

Позивачем,
всупереч ст. 60 ЦПК України, не надано жодного документу, у підтвердження
фактів порушення вищезазначених правових норм.

Таким
чином, фізична особа - підприємець ОСОБА_2набув спірні нежитлові приміщення на
законних підставах, а тому вважається їх добросовісним набувачем за договором
купівлі-продажу від 31.05.2006 р.

Згідно
п.1.9 договору купівлі-продажу покупець - ОСОБА_2свідчить, що на момент
укладання договору він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1. і нежитлові
приміщення по АДРЕСА_1 набуваються ними за взаємною згодою як спільна сумісна
власність.

Згідно
п.3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладання одним із подружжя договорів,
що потребують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також
договорів про цінне майно, згода другого із подружжя повинно бути надано
письмово.

Зміст
письмової заяви ОСОБА_1 про надання згоди на покупку спірного об'єкту доведено
до відома продавця, про що свідчить окремий запис на останній сторінки договору
купівлі-продажу,  засвідчений підписом
продавця.

Згідно
ст.ст. 182, 210 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення, перехід і припинення, підлягають державній реєстрації.

31 травня
2006 р. здійснено державну реєстрацію
вказаного правочину, про що свідчить
відповідний запис від тієї ж дати.

Згідно
п.4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна виникає з моменту
державної реєстрації договору, якщо такий договір підлягає державній
реєстрації. Вказане правило конкретизовано
у пункті 1.10 договору купівлі-продажу.

Статтею
657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна  укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Спірний
договір купівлі-продажу укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчений і
зареєстрований у встановленому порядку. Волевиявлення сторін було вільним, без
будь-якого примусу, намір покупця про реалізацію об'єкту був відкритим, торги -
публічними.

Згідно
ст. 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.  Згідно п. 2 тієї
ж статті  право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

Згідно
ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право
власності на майно за договором, який підлягає
державній реєстрації , вникає з моменту такої реєстрації.

Передача
спірного об'єкту від продавця до покупця
здійснена 1.06.2006 р., про що свідчить двохсторонній акт
прийому-передачі.

Право
власності на спірний об'єкт у ОСОБА_2 виникло з моменту державної реєстрації
договору купівлі-продажу, тобто з 31.05.2006 р. і продовжує існувати
безперервно  більше двох років до
теперішнього часу.

Згідно
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить чоловіку і
дружині на праві спільної сумісної власності, про що зазначено у п. 1.9
договору купівлі-продажу.

Згідно
ст.61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, отримані одним із
подружжя  і внесені  у сімейний бюджет або на особистий рахунок
банківської установи. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах
сім'ї, то гроші, і інше майно,…є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя. Тобто, гроші надані дружиною чоловікові для здійснення купівлі
об'єкту нерухомості, також є спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_1.
не надано жодної підстави для визнання договору купівлі-продажу від 31.05.2006
р. недійсним та жодного доказу на підтвердження факту порушення відповідачем її
законних прав або інтересів, які підлягають захисту, та на підтвердження  наявності у неї права власності на
об'єкт.

Враховуючи
викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання
недійсним договору  купівлі-продажу об'єкту
нерухомості від 31.05.2006 р. та про визнання за нею права власності на спірний
об'єкт і задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання його добросовісним
набувачем спірних приміщень та визнає за ним права власності на спірний об'єкт.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 182,

210,328,334,657,1003,1004 ЦК України, ст.ст.
60,61,65 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати
фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 добросовісним набувачем нежитлової
чотирьохповерхової будівлі загальною площею 1220,3 кв.м., розташовану по
АДРЕСА_1

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на нежитлову чотирьохповерхову будівлю загальною
площею 1220,3 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_2, треті особи Державне комплексне торгівельне підприємство «Хрещатик»,
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про
визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя