Справа № 2 - 338 2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

21 квітня 2008 року           Замостянський районний суд м. Вінниці

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Кононенко О.Б.

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за
позовомОСОБА_1 до Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської
ради про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Міської станції швидкої медичної
допомоги Вінницької міської ради про стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим,
що 20 березня 2007 року приблизно 1 години у нього раптово погіршився стан
здоров'я, впав артеріальний тиск, майже не було пульсу. Додзвонившись  по телефону на № 03 лише через 15-20 хвилин
через зайнятість номера і пояснивши що трапилося, від диспетчера швидкої
допомоги ОСОБА_3 яка була біля позивача дізналась про те, що вулиця Дружня в м.
Вінниці не обслуговується і необхідно звертатися до Вінницької районної
лікарні, в зв'язку з чим позивачу стало ще гірше. Після цього, ОСОБА_3
звернулася до Вінницької районної лікарні і отримала відповідь про те, що
вулиця Дружня немає ніякого відношення до Вінницького району тому, що
знаходиться в м. Вінниці. Позивачу ставало все гірше, а ОСОБА_3 протягом 3-х
годин, намагалась викликати швидку допомогу за телефоном № 03. Позивач в цей
час вже знаходився в непритомному стані. Чергова швидкої допомоги постійно лише
грубила, повідомляла, що позивач може звертатися куди завгодно, але це не допоможе.
Лише після чергового дзвінка до приймальні голови облдержадміністрації, біля 4
години швидка медична допомога все ж таки прибула. Після надання першої
медичної допомоги позивача транспортували до реанімаційного відділення міської
клінічної лікарні № 2, де повідомили про те, що якби його ще 30 хвилин не
доставили у лікувальний заклад, то настала б його смерть.

Бездіяльність, халатність, непрофесійність, невиконання своїх прямих
обов'язків працівників швидкої допомоги,
мало не призвели до смерті позивача, в зв'язку з чим йому було завдано
моральної шкоди, фізичних та душевних страждань, переживань, що негативно
вплинуло на подальший стан здоров'я та нервову систему. Зокрема, позивачу
довелося два місяці лікуватися стаціонарно, а амбулаторно він продовжує
лікуватись до цього часу. Через несвоєчасне надання медичної допомоги позивач
значно втратив здоров'я, яке на даний час не відновилося. Йому, як інваліду 2-ї
групи та людині у віці 65 років, потрібно значно більше часу та зусиль для
відновлення попереднього стану здоров'я. На підставі висновку фахівців позивач
втратив частину свого здоров'я, а саме погіршилася робота серця, нервової
системи, судинної системи. Крім того, йому довелося ходити по різних
інстанціях, з'ясовувати причини порушення прав, шукаючи захисту інтересів, він
неодноразово звертатися до керівництва швидкої допомоги про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди, проте позивач отримував негативні, некоректні
відповіді. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з
Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської ради на його
користь 124432 грн. у відшкодування завданої йому моральної шкоди та 2000 грн.,
понесених ним на отримання допомоги адвоката.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, пославшись
на обставини, викладені вище.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи
тим, що ніяких протиправних дій з боку працівників відповідача у завданні
моральної шкоди позивача немає, оскільки швидка допомога після її виклику
приїхала відразу до позивача, а погіршення стану здоров'я ОСОБА_1відбулося
через його давню хворобу, а не через несвоєчасне прибуття швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила повністю обставини,
викладені позивачем по справі.

ОСОБА_3., допитана в якості свідка в судовому засіданні, зазначила, що вона
працює у Вінницькій міській клінічній лікарні № 2 і вона була присутня в той
час, коли позивача було доставлено до них в лікарню в реанімаційне відділення.
Свідок зазначила, що дійсно позивач в той час знаходився в дуже важкому
стані  і була загроза для його життя та
здоров'я.

ОСОБА_4, допитаний в якості свідка в судовому засідання пояснив, щ він
працює у Вінницькій обласній державній адміністрації і пам'ятає, що був такий
випадок, коли серед ночі до облдержадміністрації телефонували з приводу надання
допомоги в забезпеченні приїзду бригади швидкої допомоги до позивача. Свідок
особисто телефонував двічі до Міської станції швидкої медичної допомоги, де в
перший раз йому було відмовлено, а після другого дзвінка була направлена машина
швидкої допомоги до місця проживання позивача.

ОСОБА_5, допитаний в якості свідка в судовому засіданні зазначив, що він
лікар реанімаційного відділення Вінницькій міській клінічній лікарні № 2, куди
було доставлено позивача. При огляді медичної картки позивача, свідок суду
зазначив, що його записів в даній картці немає, і пояснити з приводу даної
ситуації він нічого не може.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив:

Позивач є інвалідом 2 групи відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1від 22
грудня 2002 року.

Відповідно од квитанції № 28 позивачем було сплачено за отримання правової
допомоги 2000 грн.

20 березня 2007 року близько 1 години у позивача раптово погіршився стан
здоров'я, впав артеріальний тиск, майже не було пульсу. Додзвонившись  по телефону на № 03 лише через 15-20 хвилин
через зайнятість номера і пояснивши що трапилося, від диспетчера швидкої
допомоги ОСОБА_3 яка була біля позивача дізналась про те, що вулиця Дружня в м.
Вінниці не обслуговується і необхідно звертатися до Вінницької районної
лікарні, в зв'язку з чим позивачу стало ще гірше. Після цього, ОСОБА_3
звернулася до Вінницької районної лікарні і отримала відповідь про те, що
вулиця Дружня немає ніякого відношення до Вінницького району тому, що
знаходиться в м. Вінниці. ОСОБА_3 протягом 3-х годин, намагалась викликати
швидку допомогу за телефоном № 03, а позивач в цей час вже знаходився в
непритомному стані. Лише після чергового дзвінка до приймальні голови
облдержадміністрації, біля 4 години швидка медична допомога прибула. Після
надання першої медичної допомоги позивача транспортували до реанімаційного
відділення міської клінічної лікарні № 2, де повідомили про те, що якби його ще
30 хвилин не доставили у лікувальний заклад, то настала б його смерть, що
стверджується поясненнями позивача, показами свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_4,
даними в ході судового розгляду.

Позивачу такими діями працівників відповідача була завдана моральна шкода,
яка проявилася у фізичних та душевних стражданнях, переживаннях, що негативно
вплинуло на подальший стан здоров'я та нервову систему. Зокрема, позивачу
довелося два місяці лікуватися стаціонарно, а амбулаторно він продовжує
лікуватись до цього часу. Через несвоєчасне надання медичної допомоги позивач
значно втратив здоров'я, яке на даний час не відновилося.

Згідно даних журналів Вінницької міської клінічної лікарні № 2 позивача
було госпіталізовано 19 лютого 2007 року о 21 год. 40 хв. до лікарні в зв'язку
з забоєм лівої частини легенів, 20 березня 2007 року о 4 год. 15 хв. до
реанімаційного відділення в зв'язку з лівостороннім плевритом, 25 квітня 2007
року в 20 год. в зв'язку з тим, що впав в підвал.

Згідно довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім.М.І. Пирогова від
11 травня 2007 року та виписки з історії хвороби позивач знаходився на
лікуванні в торакальному відділенні з 22 квітня по 11 травня 2007 року з
приводу закритої травми грудної клітини, після травматичного плевриту зліва.

Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні № 2 від 20 березня 2007
року позивач був доставлений швидкою допомогою до реанімаційного відділення
лікарні 20 березня 2007 року о 4 год. 15 хв. з приводу лівобічного плевриту.

Згідно довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім.М.І. Пирогова від
15 квітня 2007 року та виписки з історії хвороби позивач знаходився на
лікуванні в торакальному відділенні з 20 березня 2007 року з приводу закритої
травми грудної клітини, післятравматичного плевриту зліва, 28 березня 2007 року
йому була проведена операція.

Згідно виписки з історії хвороби № 7249 центру цереброваскулярної
нейрохірургії Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім.ак.О.І.Ющенка
позивач знаходився на лікуванні у вказаному центру з 9 по 30 липня 2007 року

Відповідно до листа міської станції швидкої медичної допомоги № 402 від 27
липня 2007 року з 2 по 4 квітня 2007 року була проведена службова перевірка, в
ході якої пл. даному факту було виявлено нечітке виконання обов'язків посадових
інструкцій фельдшером ОСОБА_8  яка згідно
наказу № 59-квід 29 березня 2007 року звільнилась за власним бажанням та
лікарем ОСОБА_9якій винесена догана згідно наказу № 41 від 17 квітня 2007 року.

Згідно даних карти виїзду № 6 від 20 березня 2007 року станції швидкої
медичної допомоги м.Вінниці зафіксовано виклик швидкої допомоги до позивача в 2
год. 42 хв., бригада швидкої допомоги прибула в 2 год. 55 хв., закінчено в 4
год. 15 хв. та встановлено діагноз лівосторонній плеврит.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення
позову  та стягнення з Міської станції
швидкої медичної допомоги Вінницької міської ради на користь позивача 5000 грн.
у відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до закону моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності  її вини.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків

Вина працівників відповідача у завданні моральної шкоди позивачу доведена в
ході розгляду даної справи, оскільки як встановлено саме з вини працівників
Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської ради внаслідок
зволікання ними надання медичної допомоги позивачу протягом тривалого часу з 1
години до 2 год. 55 хв. 20 березня 2007 року, була реальна загроза смерті
позивача.

Проте, суд вважає, що сума моральної шкоди, яка заявлена позивачем не
повністю відповідає характеру тих страждань, яких він зазнав, тому позов в цій
частині слід задовольнити в межах доведеного в сумі 5000 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 1167, 1172 ЦК
України.

Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати державного мита та
збору на інформаційно-технічне забезпечення суду, то відповідно до ст. 88 ЦПК
України їх оплата підлягає стягненню з відповідача.

Позивачем понесені збитки, які пов'язані зі оплатою правової допомоги у
сумі 2000 гривень, атому відповідно до ст. 84 ЦПК України вони підлягають
стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1167, 1172 ЦК України, 57, 60,
84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської
ради на користьОСОБА_1 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 2000 грн.,
понесених ним на оплату допомоги адвоката.

Стягнути з Міської станції швидкої медичної допомоги Вінницької міської
ради на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на сплату
збору на інформаційно-технічне забезпечення суду в розмірі 7 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя