Справа № 22ц-1094/2008
Головуючий у 1 інстанції БЕЧКО
Категорія - цивільна
Доповідач МАМОНОВА  О.Є.
У Х В А Л А

Іменем україни

26 червня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

КВАЧА М.О.

суддів:

МАМОНОВОЇ О.Є., ШЕМЕЦЬ Н.В.

при секретарі:

вАРЕНИК
О.М.

За участі:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2., ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Деснянського  районного суду м. Чернігова  від 30 квітня 2008 року у справі за
позовом  ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про стягнення боргу, -

В с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.  просить  рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 30 квітня 2008 року скасувати і направити справу на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного
суду  м. Чернігова від 30 квітня 2008
року позов ОСОБА_2. задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на її користь 50411 грн. 47
коп. боргу з урахуванням інфляції та відсотків, 30 грн. у  відшкодування витрат з
інформаційно-технічного розгляду цивільної справи та 504 грн. 12 коп. у
відшкодування судового збору, а всього 50945 грн. 59 коп.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що при винесенні рішення судом неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи та вирішено питання про права та обов'язки осіб, які брали
участь у справі. Апелянт зазначає, що договір позики
є фіктивним, гроші за даним договором вона не отримувала, в день оформлення
нотаріального договору позики було складено розписку, відповідно до якої в цей
же день ОСОБА_1. повертає суму позики ОСОБА_2. повністю. Вказує, що позивачка
не мала такої суми на момент оформлення договору, а вона, з іншого боку, не
потребувала зазначених коштів. Наголошує, що її чоловік на укладання
зазначеного договору позики не давав ні усної, ні письмової, ні нотаріально
посвідченої згоди, як це передбачено ст. 65 ЦК України, що ще раз доводить
фіктивність договору позики. Окрім того, суд не залучив до участі в справі її
чоловіка ОСОБА_4., а мав це зробити, оскільки відповідно до ст. 73 СК України
стягнення може бути накладено і на частку у праві спільної сумісної власності
подружжя.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5., яка просила
задовольнити  апеляційну скаргу, а
рішення Деснянського районного суду  м.
Чернігова   скасувати з направленням
справи на новий судовий розгляд, ОСОБА_2. та її адвоката, які просили залишити
рішення суду без змін,  перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд  вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а  рішення  суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не
може бути скасоване  правильне  по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_2., районний суд виходив з
того, що ОСОБА_1. допустила порушення зобов'язання по поверненню коштів в сумі
45000 грн. і відповідно до ст. 625 ЦК України стягнув суму боргу з врахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми.

Даний висновок суду відповідає зібраним у справі доказам,
яким судом дана належна оцінка, та
нормам чинного законодавства.

По справі встановлено, відповідно до нотаріально
посвідченого договору позики від  26
червня 2003 року  ОСОБА_1. позичила у
ОСОБА_2. гроші в сумі 45000 грн., які зобов'язалась повернути до 26 червня 2006
року (а.с. 5), але взяті на себе зобов'язання не виконала.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України  позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві  позику  у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Згідно
ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив  виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора  зобов'язаний  сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції  за
весь час прострочення, а також три
проценти   річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про  задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги щодо фіктивності  договору позики,  не заслуговують на увагу, оскільки даний
договір є дійсним.

Копія  розписки про
повернення суми позики, яка була надана представником ОСОБА_1 в засіданні
апеляційного суду, не може розцінюватись судом як доказ за відсутності її
оригіналу і заперечень ОСОБА_2. щодо існування такої.

Посилання апелянта на неврахування судом ст. 73 СК
України, а тому і на необхідність залучення до участі у справі її  чоловіка ОСОБА_4. є необґрунтованими,
оскільки права останнього оскаржуваним рішенням суду ніяким чином не порушені.

Інші доводи  апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом  першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п. 1 ст. 307, 308, 313, п. 1 ст. 314, 315,
317, 319, 324  ЦПК України, апеляційний
суд, -

у х  в  а
л  и  в :

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова  від 30 квітня 2008 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий                                Судді: