У Х В А Л А

Іменем  України

31 жовтня  2008
року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення, за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 12 серпня 2008 року,

встановила:

У травні 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що у 1977 році на сім'ю з трьох чоловік було
надано  однокімнатну  квартиру
АДРЕСА_1. В 1992 році відповідач добровільно залишив спірну квартиру,
квартирну плату та комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на зазначені
обставини просила про задоволення позову.

У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про
вселення.    Вказував,  що з 1994 року припинив сімейні стосунки з
ОСОБА_1 В 2000 році отримав трудове каліцтво, внаслідок чого потребує
сторонньої допомоги. Посилаючись на поважність причин непроживання у спірній
квартирі просив про задоволення позову.

Рішенням      Шевченківського  районного
суду   м.  Запоріжжя
від   22 лютого 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 серпня
2008 року, позов ОСОБА_1 задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати
зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами  норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм матеріального права  або порушення норм процесуального права, а отже,
відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування вказаних
судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2  відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2008 року
та ухвалу апеляційного суду запорізької області від 12 серпня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова