РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 березня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого - Сеніна Ю.Л.,

Суддів:
Гуменюка
В.І., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,  Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Жданівці про стягнення одноразової
допомоги,

в с т а н о в и л а :

У березні 2007 рокуОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно висновку
МСЕК від 4 листопада 2003 року йому було встановлено 25% втрати професійної
працездатності у зв'язку з трудовими каліцтвами і відповідач виплатив йому
одноразову допомогу, але він продовжував роботу в шкідливих умовах праці,
отримав професійне захворювання і висновком МСЕК від 10 жовтня 2006 року за
таким захворюванням йому вперше встановлено 40 % втрати професійної
працездатності, проте відповідач при виплаті йому одноразової допомоги в
порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” обмежив розмір
такої допомоги чотирикратним розміром граничної суми
заробітної  плати (доходу), з  якої
справляються внески до Фонду.

Позивач просив стягнути
невиплачену йому одноразову допомогу в розмірі                  108098 грн. 40 коп.

Рішенням Совєтського
районного суду м. Макіївки від 20 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 10 липня 2007 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Жданівці просить скасувати
ухвалені в справі судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суди як першої, так й
апеляційної інстанцій виходили з того, що абзац 2
частини 2 статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон                 №
1105-ХІV) не передбачав обмеження суми одноразової допомоги чотирикратним
розміром граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до
Фонду, при встановленні потерпілому іншого, вищого ступеня втрати стійкої
професійної працездатності з урахуванням іншої професійної хвороби.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Підстави та порядок
нарахування  одноразової страхової
виплати потерпілому у разі встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати
працездатності визначені частиною                 2 статті 34 Закону № 1105-ХІV.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті
34 Закону № 1105-ХІV у разі стійкої втрати
професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального
страхування від  нещасних випадків
проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої   визначається із розрахунку середньомісячного
заробітку потерпілого за кожний відсоток
втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного
розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до
Фонду.

Абзацом 2 частини 2 цієї ж статті 34 Закону № 1105-ХІV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин) було передбачено, що разі коли при подальших  обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено
інший, вищий ступінь втрати стійкої
професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або
іншого каліцтва,  пов'язаного з
виконанням трудових обов'язків, йому провадиться одноразова виплата, сума   якої визначається із розрахунку
середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня
втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК.

При цьому положення абзацу 2
частини 2 статті 34 Закону № 1105-ХІV не є окремою, спеціальною нормою для
нарахування розміру одноразової допомоги та не встановлюють нові, відмінні від
положень абзацу 1 частини 2 цієї ж статті, правила визначення розміру
одноразової допомоги, а лише регулюють порядок перерахунку розміру раніше
призначеної страхової виплати у зв'язку з встановленням іншого, вищого ступеня
втрати стійкої  професійної
працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого
каліцтва,  пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків.

На підставі наведеного обмеження
граничного розміру одноразової страхової виплати, встановлене абзацом 1 частини
2 статті 34 Закону № 1105-ХІV, застосовувалось і при визначенні розміру
одноразової допомоги при встановленні МСЕК іншого, вищого ступеня втрати
стійкої працездатності в зв'язку з іншою професійною хворобою або іншим
каліцтвом.

Встановлено, що висновком МСЕК в
листопаді 2003 року ОСОБА_1 встановлено 25 % втрати професійної працездатності
у зв'язку з трудовими каліцтвами, в подальшому висновком МСЕК від 10 жовтня
2006 року позивачу було вперше встановлено 40% втрати професійної
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, а за сукупністю травм та
захворювання - 65% втрати професійної працездатності; відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Жданівці визначило розмір одноразової
допомоги ОСОБА_1 відповідно до висновку МСЕК від 10 жовтня 2006 року і обмежило
такий розмір чотирикратним розміром граничної суми
заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду.

Таким чином, розмір одноразової
допомоги ОСОБА_1 згідно висновку МСЕК від
10 жовтня 2006 року було визначено відділенням Фонду відповідно до вимог
закону.

За таких обставин колегія суддів
визнає, що при вирішенні справи судом неправильно застосовані норми
матеріального права, а тому ухвалені у справі судові рішення підлягають
скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

в и р і
ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Жданівці задовольнити.

Рішення Совєтського районного
суду м. Макіївки від 20 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 10 липня 2007 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жданівці про
стягнення одноразової допомоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Ю.Л.Сенін

Судді:
В.І.Гуменюк

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк