Справа №22-325/08
Головуючий у 1-й інстанції: Матяш О.В.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 року  м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

головуючого судді
Бондаря М.С.

суддів  Гончара
О.С, Ломейко В.О.

при секретарі  Тахтаул О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2007 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення
аліментів на утриманні їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2002 року народження. Зазначала, що з відповідачем шлюбні
стосунки припинено. Вона разом з сином проживає окремо. ОСОБА_1 сина матеріально
не забезпечує, допомоги на його утримання не надає. В зв'язку з чим, позивач
просила суд стягнути з відповідача на її користь для утримання сина аліменти в
розмірі 500 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини
відповідного віку.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2007 року позов
задоволено повністю.

Із
зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 не
згоден, в зв'язку з чим звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи просив рішення змінити,
зменшивши розмір аліментів до 250 грн.

Вислухавши
доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно
п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити його.

Суд
першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1
повинен приймати участь в матеріальному забезпеченні свого сина ОСОБА_3, 2002 року
народження. Тому суд обґрунтовано задовольнив позов в частині стягнення з
відповідача аліменти на користь позивача для утримання дитини.

Проте,
суд першої інстанції не в повній мірі прийняв до уваги положення ст. 182 СК
України, яка передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд повинен
враховувати обставини, що мають істотне значення. Так, суд не прийняв до уваги
хворобливий стан здоров'я відповідача, який потребує лікування, незначний
розмір доходів ОСОБА_1. В
зв'язку з чим, судова колегія приходить до переконання про необхідність
зменшення розміру аліментів, встановлених судом рішенням.

Крім
того, суд, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі, зайве зазначив,
що розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму

для  дитини
відповідного  віку,  оскільки дане
застереження  застосовується  лише у випадку визначення аліментів в
залежності від частки доходів платника аліментів.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2007 року у цій справі
в частини визначення розміру аліментів змінити з 500 грн. на 400 грн..
Зазначене в резолютивній частині судового рішення застереження "не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку" виключити.

Решту рішення
залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.