У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 травня 2008 року

м. Київ

Суддя Верховного Суду України Пшонка М.П., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2007 року та ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 2 квітня 2008 року у справі за позовом приватного підприємства
“Столична нерухомість” до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми за надані послуги,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовом до суду, зазначивши, що 19 квітня     2007 року ОСОБА_2 (продавець) уклав з ОСОБА_1 (покупець) попередній договір,
за яким сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу
земельних ділянок. Одночасно ОСОБА_1 уклала з ПП “Столична нерухомість” договір на обслуговування,
за яким останній зобов'язувався одноразово надати ОСОБА_1 послуги інформаційно-консультаційного
характеру з пошуку об'єкту нерухомості (земельних ділянок), перевірці документів
на об'єкти, що купуються та підготовці повного пакету документів для підписання
договору купівлі-продажу. Також сторони узгодили, що датою закінчення робіт по даному
договору вважається дата підписання договору купівлі-продажу, але не пізніше 28
квітня 2007 року. Вартість наданих послуг складала 24 тис. 997 грн. 50 коп., без
НДС, що на день підписання договору згідно курсу НБУ еквівалентно 4 тис. 950 дол.
США. Вказана сума виплачується фірмі в день підписання договору купівлі-продажу
у нотаріуса. На виконання умов договору позивач з свого боку надавОСОБА_1 послуги інформаційно-консультаційного
характеру. 25 квітня 2007 року в присутності нотаріуса ОСОБА_2 (продавець) із ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу
зазначених земельних ділянок. Проте після підписання договорів відповідач в присутності
нотаріуса сплатила відповідачу лише 15 тис. 150 грн. Від сплати решти суми, яка
складала 9 тис. 847 грн. 50 коп. остання відмовилась, посилаючись на те, що перед
укладанням договору купівлі-продажу земельних ділянок вартість їх була  833 тис. 250 грн., на підставі чого було визначено
комісійні за договором обслуговування в сумі 24 тис. 997 грн., що еквівалентно
3% від вартості земельних ділянок, але оскільки відповідно до укладених договорів
земельних ділянок останні придбані за 505 тис. відповідач розрахував комісійні в
розмірі 15 тис. 150 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня
2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від        2 квітня 2008 року, позовні вимоги задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ПП “Столична нерухомість” 9 тис. 847 грн. 50 коп. та витрати пов'язані із розглядом
справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції та постановлення
нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі
слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє
у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень вбачається,
що скарга є необґрунтованою і наведені
в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом приватного
підприємства “Столична нерухомість” до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Додані до скарги матеріали повернути скаржниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України
М.П. Пшонка