У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

Головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право
користування жилим приміщенням та відшкодування шкоди, а також за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2002 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком  АДРЕСА_1.

В лютому 2003 року ОСОБА_1 доповнила свої вимоги та просила стягнути з
ОСОБА_2 1 350 грн. матеріальної шкоди, завданої їй самовільним заволодінням
вентилів з орошувальної системи, золотими виробами та пошкодженням замків на
дверях.

В січні 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про поділ будинку, посилаючись на те, що будинок придбаний ним з
ОСОБА_1 в період їх зареєстрованого шлюбу, за кошти сімейного бюджету, відтак,
є їх спільною сумісною власністю, однак після розірвання шлюбу відповідачка
чинить йому перешкоди у користуванні будинком.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 15 травня 2006 року в
позові ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим
приміщенням відмовлено. Зустрічний позов задоволено та проведено поділ будинку
АДРЕСА_1 між сторонами.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2007
року зазначене рішення скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на її
необґрунтованість та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з направленням справи
на новий розгляд, апеляційний суд, серед іншого, виходив з того, що судом першої інстанції не розглянуто позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди і цей недолік
не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої
інстанції.

Такий висновок є правильним.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги
і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції.

Встановивши, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з  ОСОБА_2 1 350 грн. майнової шкоди судом першої інстанції не вирішена,
стосовно неї сторони не подавали докази, а тому цей недолік не може бути усунений
ухваленням додаткового рішення, апеляційний суд обґрунтовано скасував рішення суду
першої інстанції та направив справу на новий розгляд.

Таким чином, апеляційним судом прийнято ухвалу з додержанням
вимог закону, що відповідно до п. 1 ст. 342 ЦПК України є підставою для відхилення
касаційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 336, п. 1 ст. 342, п. 1 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити і залишити ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 вересня 2007 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін