Справа №2-1/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31
жовтня 2008року

Ківерцівський
районний суд Волинської області

в складі : головуючого
судді  Данилюк А.В.

при секретарі
Чехайда Т.В.

з участю представника
позивача  ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Ківерці  цивільну справу за
позовом ОСОБА_2до державного казначейства у Волинській області , Державного
казначейства  України , прокуратури
Волинської області , лінійного управління
на Львівській залізниці , УМВС України
та вузлової лікарні ст. Ковель про
стягнення заробітку  втраченого
внаслідок  незаконного відсторонення  та звільнення
з роботи , та моральної шкоди , -

В
С Т А Н О В И В  :

В
позовній заяві ОСОБА_2. вказує , що згідно
постанови слідчого Волинського ЛВ УМВС на Львівській залізниці від 31
жовтня  2003 року  її було притягнуто  до кримінальної відповідальності  за ст. 368 ч.2  КК України , а в подальшому  відповідно до постанови  цього слідчого  від 1 листопада 2003 року  її було
відсторонено від  займаної
посади  чергового фельдшера  лінійної амбулаторії  ст. Ківерці
вузлової лікарні ст. Ковель Львівської залізниці .

В
подальшому , на підставі вироку Ківерцівського районного суду від 5 травня  2004 р. вузловою лікарнею ст. Ковель
було  видано наказ  від 2 вересня
2004 року про  її звільнення  з роботи
у зв'язку з позбавленням  її права
займати організаційно-розпорядчі посади .

Ухвалою
Верховного суду від 25 жовтня  2005 року
вирок Ківерцівського районного суду  від
5 травня 2004 року та  ухвалу
апеляційного суду Волинської області  від
3  серпня
2004 року  щодо неї  було змінено та перекваліфіковано  її дії
з ст. 368 ч.2 КК на ст. 354 КК України
і виключеоно покарання  у вигляді
позбавлення права займати організаційно-розпорядчі  посади .

Позивачка
вказує , що внаслідок неправильної кваліфікації її дій  та незаконного  притягнення її до кримінальної
відповідальності  за ст. 368 ч.2 КК
України , її було незаконно відсторонено та звільнено  з роботи , внаслідок чого  за цей період
вона втратила заробіток .

Рішенням
Ківерцівського  районного суду  від 21
березня 2006 року її було
поновлено на посаді  чергового
фельдшера  з 2 вересня 2004 р., однак
втраченого заробітку  не стягнуто.

Вважає
, що така втрата  заробітку наступила
внаслідок  незаконних дій  правоохоронних органів  та суду . Тому просить стягнути з Державного
казначейства заробіток  за весь період
незаконного відсторонення  та звільнення
, в сумі 8575 грн.  68 коп.

Також
вважає , що такими  діями  була завдана
моральна шкода , яка полягає в
порушенні нормальних
життєвих  зв'язків , погіршенні
стану здоров'я  й яку оцінює  в 3500 грн. та просить стягнути .

В
судовому засіданні  позивачка ОСОБА_2. та
її представник  ОСОБА_1.  позов підтримали по наведених обставинах  та дали аналогічні пояснення .

Представник
держказначейства  у Волинській
області  та Державного казначейства
України позов  не визнав  та пояснив , що діями  казначейства
не була  спричинена втрата
заробітної плати позивачкою  і вони не
можуть  являтись відповідачами. Крім того
, позивачкою  не додано  будь-яких доказів  того , що
їй була завдана  і моральна шкода.

Представники
співвідповідачів -прокуратури Волинської області та ЛУ УМВС на Львівській
залізниці позов не визнали  та пояснили ,
що  дії
працівників  правоохоронних
органів , якими вирішувалось питання  про
відсторонення  з роботи   були в межах
закону . Тому відповідальність  по
виплаті  втрачених коштів  повинна нести держава , в порядку  передбаченому
законом. Вважають, що відповідачем повинно бути  державне казначейство , як розпорядник  бюджетних коштів . Також пояснили , що у  стягненні
моральної шкоди  слід
відмовити  оскільки ОСОБА_2. не була  виправдана , а Верховний суд змінив  лише кваліфікацію  її дій , визнавши  посаду
фельдшера  не пов'язаною  зі здійсненням  організаційно-розпорядчих  функцій.

Заслухавши
пояснення  сторін , дослідивши  матеріали справи  та зібрані
докази  суд прийшов до висновку ,
що позов  слід задовольнити частково,
виходячи з таких підстав :

Судом
встановлено , що відповідно до ухвали судової палати у кримінальних
справах  Верховного суду України  від 25.11.2005 р., було змінено  вирок Ківерцівського  районного суду  від 5 травня 2004 р.  та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 3 серпня 2004 року  відносно
ОСОБА_2.  та перекваліфіковано її дії з
ст. 368 ч.2 КК  та ст. 15-368ч.2 КК
на  ст. 354 та ст. 15-354 КК України , як
одержання  незаконної  винагороди
працівником  державної
організації  чи установи . При цьому  було виключено додаткове  покарання
у вигляді  позбавлення  права займати
організаційно-розпорядчі  посади .

Отже
, Верховним судом  було встановлено , що
ОСОБА_2. виконуючи обов'язки чергового фельдшера  не була
службовою особою.

Таким
чином , позивачка  була безпідставно  відсторонена від виконання  своїх обов'язків  постановою слідчого   Волинського
ЛВ УМВС  від 1 листопада  2003 року ,
санкціонованою  заступником  Волинського
транспортного прокурора  і такі
дії слід визнати  незаконними .

Крім
того  незаконним  є вирок
Ківерцівського районного суду  від
5 травня  2004 року  в частині
якою позивачку позбавлено  права
обіймати  посаду чергового  фельдшера
і на підставі якого  наказом по
вузловій лікарні  ст. Ковель  від 2 вересня
2004 року  ОСОБА_2. булу
звільнена  з роботи.

З
рішення Ківерцівського районного  суду
(а.с.9) вбачається , що ОСОБА_2. була
поновлена на посаді  чергового
фельдшера  з 2 вересня  2004 року
без стягнення заробітку .

Наказом
головного лікаря вузлової лікарні ст. Ковель від 22 березня  2006 року стверджується  , що нарахування  заробітної плати  ОСОБА_2. проводилось , починаючи з 23
березня  2006 року .

Отже
, період  з 4 листопада  2003 року по 23 березня 2006 року , протягом
якого позивачка  не виконувала
обов'язків  згідно трудового договору є
вимушеним періодом  втрати
заробітної  плати з вини органів
досудового слдіства , прокуратури  та
суду  і тому  підлягає
відшкодуванню .

Відповідно
до Закону «Про порядок
відшкодування   шкоди , завданої
громадянинові  незаконними діями  органів дізнання,   досудового слідства , прокуратури  та
суду » право на відшкодування
шкоди виникає  у випадку  встановлення в обвинувальному вироку  суду факту незаконного  відсторонення
від роботи (посади)  чи інших
процесуальних дій , що обмежують  чи
порушують  права громадян , що має
місце  у даному випадку  і випливає з ухвали  Верховного суду від 25 жовтня 2005 року .

На
підставі ст. 3,4  цього  ж Закону
у такому  випадку  громадянинові
відшкодовується  втрачена
заробітна  плата та моральна шкода за
рахунок  коштів  державного бюджету .

Тому
виходячи  з розміру  середньомісячної  заробітної плати позивачки на час  відсторонення
в сумі 299 грн. 15 коп., сума
відшкодування за період  з 4
листопада  2003 року по 23 березня 2006
року  буде  становити
8555, 60 грн. однак , враховуючи
ту обставину , що у період  від
відсторонення   ОСОБА_2. отримала  по листу непрацездатності  80 грн.27 коп.  до стягнення буде підлягати 8475, 33 грн.

Визначаючи
розмір  моральної шкоди  суд враховує
ступінь моральних  страждань ,
пов'язаних  з втратою роботи проте  враховує , що притягнення  позивачки
до кримінальної відповідальності
за  злочинні дії  було
підставним  та законним . Тому ,
суд вважає , що моральну шкоду  слід
стягнути  в сумі 500 грн.

Вирішуючи  питання про
те , на кого з відповідачів  слід
покласти  відшкодування  заподіяної шкоди , суд керується  вимогами
ст. 1176 ЦК України  відповідно  до якої
шкода завдана  діями досудового
слідства , прокуратури  та суду  відшкодовується  державою в повному об'ємі.

Відповідно
до Закону «Про державний бюджет »
стягнення  коштів  з рахунків
на яких обліковуються кошти державного бюджету здійснюється Державним
казначейством України .

Отже
таке зобов'язання  держави  слід покласти на  Державне казначейство України .

Керуючись  ст. 10, 60, 212 ЦПК України ст. 1176 ЦК
України , Законом  України « Про  відшкодування
шкоди завданої  громадянинові  незаконними
діями органів дізнання , досудового слідства , прокуратури  і суду », суд

В И
Р І Ш И В  :

Позов  задовільнити частково .

Зобов'язати  Державне казначейство України за рахунок
коштів  державного бюджету  відшкодувати ОСОБА_2 втрачену заробітну плату
за період незаконного відсторонення  від
роботи  та позбавлення права  займати
посаду фельдшера  та організаційно
-розпорядчі  посади в сумі 8475,33 грн та
моральну шкоду  в сумі  500грн.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів після його проголошення, якщо в цей строк не буде подана заява
про апеляційне оскарження, а протягом 20-ти днів після її подачі - апеляційна
скарга.

Суддя
підпис

Копія вірна.

Головуючий по справі                                 А.В.Данилюк