Справа № 22-1300/2008      Головуючий
суддя 1 інстанції: Товстика І.В.
Суддя-доповідач : Демянчук С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2008 року
м. Рівне

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді
: Буцяка З.І.

суддів : Демянчук
С.В., Хилевича С.В.

при секретарі :
Колесовій Л.В.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2008
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рокитнівської центральної
районної лікарні про визнання незаконним накладення дисциплінарного стягнення,
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського
районного суду Рівненської області від 02 вересня 2008 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Рокитнівської центральної районної лікарні про визнання
незаконним накладення дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди
відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права та не відповідає вимогам чинного
трудового законодавства.

Зазначає, що відповідно до
табелю обліку робочого часу 07.03.2008 року вона відпрацювала 7 год.12 хв.
Робочого часу, тобто в повному обсязі. Окрім того, посилається на свою
відсутність в робочий час з поважних причин, що безпідставно не взято до уваги
при накладенні дисциплінарного стягнення.

Вказує, що, оскільки вона
повністю довела свої вимоги, тому просила оскаржуване рішення скасувати.

В судовому засіданні
ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача
апеляційну скаргу не визнав, вважає висновки суду першої
інстанції правильними. Просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів
вважає, що  апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з
наступних підстав.

Стаття 149 КЗпП України
передбачає, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Порушення трудової
дисципліни визначається в п.24  Типових
правил внутрішнього трудового розпорядку,
як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на
нього трудових обов'язків.

Із матеріалів справи
вбачається , і це встановлено апеляційним судом, що 07 березня 2008 року
ОСОБА_1 відпрацювала повний робочий день,
тобто 8 год.12 хв., що вбачається з графіку обліку робочого часу,
затвердженого 10.03.2008 року головним лікарем. За цей же день позивачка
отримала заробітну плату.

Разом з тим, ОСОБА_1 не
заперечує, що в цей же день  з поважних
причин,  поставивши до відома
адміністрацію лікарні, вона з 09 год. 30 хв. до 12 години ,  разом з іншими працівниками лікарні, була
присутня на дитячому святі в дитячому садку присвяченого дню Восьмого Березня .

Окрім того, мало місце
незаконного притягненнями позивачки до дисциплінарної відповідальності / накази
про це скасовані головним лікарем /. Зазначені обставини апеляційним судом
розцінюються як упереджене ставлення до ОСОБА_1 зі сторони адміністрації
лікарні, оскільки лише до неї було застосовано дисциплінарне стягнення в
вигляді догани / наказ за № 52 від 11.03.2008 року/  .

Колегія суддів, зважаючи на
малозначність вчиненого порушення трудової дисципліни, відсутність заподіяння
підприємству будь-якої шкоди, вищезазначені обставини вчиненого порушення,
попередню роботу позивачки, яка стягнень не має ,  упереджене ставлення адміністрації лікарні до
позивачки, - приходить до висновку, що вимоги позивачки про визнання незаконним
накладення дисциплінарного стягнення є обґрунтованими.

Разом з цим, виходячи з
вищевикладеного, та зважаючи, що ОСОБА_1 не довела  своїх вимог про заподіяння їй моральної шкоди
, тому її вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Керуючись
ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, ст.231, 232,147, 149. 237- 1
КЗпП України, колегія суддів, -

в и р і ш и л
а  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сарненського
районного суду Рівненської області від 02 вересня 2008 року скасувати.

Визнати незаконним наказ №
52 від 11.03.2008 року про накладення дисциплінарного стягнення в вигляді
догани на  ОСОБА_1

В решті позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку  до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним чинності.

Головуючий суддя:                                                           Буцяк
З.І.

Судді :
Демянчук С.В.

Хилевич С.В.