Справа № 22ц-179/08                                                                                          Головуючий в 1 інстанції  Сеник Р.П.
Категорія 21                                                                                                        Доповідач Киця С.І.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к
р а ї н и

18
березня 2008 року

Колегія
суддів  судової палати  у цивільних справах  апеляційного суду  Волинської області  в складі:

головуючого
- судді  Лончука В.Г.,

суддів
Киці С.І., Расевича С.І.,

при
секретарі Гордійчук І.В.,

з
участю відповідача ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в  місті
Луцьку цивільну справу за  позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду від 19 грудня 2007 року.

в с т а н о в и л а :

Позивач
ОСОБА_1подала апеляційну скаргу на рішення Володимир-Волинського міського суду
від 19 грудня 2007 року, в якій просить скасувати його.

Зазначеним
рішенням позов  задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 1300 грн. 89 коп.  матеріальної шкоди, 3000 грн.
моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 89 грн. 50 коп. судових витрат.

В решті позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1., покликаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане
рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному об'ємі.

Судом
першої інстанції встановлено, що 4 квітня 2007 року о 10 год. на автомобільній
дорозі Володимир-Волинський - Ковель між селами Мокрець та Соловичі Турійського
району відбулася дорожньо-транспортна пригода, де автомобіль «Мерседес-Бенц»
державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, на великій швидкості з'їхав у
кювет та декілька раз перевернувся. Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1., як пасажир,
зазнала тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно постанови Турійського районного суду від 3 липня
2007 року кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрита на підставі п. «б» ст. 1, ст. 6
Закону України «Про амністію».

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно
до ч. 2, 5 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не
доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Встановлено, що завдані
позивачу під час ДТП тілесні ушкодження були спричиненні внаслідок
порушення Правил дорожнього руху відповідачем ОСОБА_2 під час керування
автомобілем «Мерседес-Бенц», державний номер НОМЕР_1.

Отже,
суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про покладення обов'язку
по відшкодуванню завданої в наслідок ДТП позивачу ОСОБА_1 матеріальної та
моральної  шкоди на відповідача ОСОБА_2

В
апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив
у задоволенні  її вимоги про стягнення
додаткових витрат, що викликані необхідністю посиленого харчування, стороннього
догляду в сумі 860 грн., стягнувши лише 500 грн.

Із
матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі ч.1 ст.1195 ЦК України
просила стягнути з відповідача витрати на посилене харчування та сторонню
допомогу у розмірі 500 грн. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в
межах заявлених вимог. Оскільки в ході судового розгляду справи позовні вимоги
в цій частині ОСОБА_1не змінювала, а відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти їх
задоволення, то суд першої інстанції підставно задоволив вимоги про
відшкодування витрат на посилене харчування та сторонню допомогу в розмірі 500
грн.

Відповідно до  ч. 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначаючи
розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ступінь і тяжкість
спричинених позивачу тілесних ушкоджень, нервовий стрес, душевні страждання,
які було завдано позивачу внаслідок ДТП, а також ступінь вини відповідача.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі
обставини, що зазначені в ст. 23 ЦК України та вірно визначив розмір
відшкодування моральної шкоди. Тому посилання позивача в цій частині є
безпідставними та не підтверджуються жодними доказами.

В мотивувальній частині  рішення суд наводив доводи щодо саме
часткового задоволення позову. А тому, зазначення в цій частині, що позов
підлягає до повного задоволення, колегія суддів вважає опискою, яка не впливає
на правильність постановленого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, наведених у рішенні.

Рішення
судом постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а
викладені у ньому висновки ґрунтуються на обставинах справи і підстав для його
скасування немає.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Володимир-Волинського міського
суду від 19 грудня 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили  з моменту її проголошення і може бути
оскаржена  в касаційному порядку  до Верховного Суду України протягом   двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий   - // -
підпис

Судді  -//-
-//-      підписи

З
оригіналом згідно

Суддя
апеляційного суду

Волинської
області
С.І.Киця