УХВАЛА

29 січня 2008 р.
справа №
2-2518/08

Приморський райсуд м. Одеси в складі

головуючого - судді Турецької І.О.

при секретарі - Скоріной Т.С.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

від відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши, при попередньому
судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу по позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності та розірвання договору
купівлі-продажу квартири

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки звернувшись в
листопаді 2007 р. до суду з позовними вимогами до відповідачів, вказував, що
його довіритель, будучи людиною похилого віку, яка страждає туговухістю,
катарактою, істотно помилилася при наданні відповідачці ОСОБА_4 довіреності на
розпорядження усім її майном.

При цьому, представник посилаючись
на ч.1 ст.229 ЦК України вважав, якщо особа, яка вчинила правочин помилилася
щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний
судом недійсним.

Вважаючи, що при наданні
довіреності позивачка за станом здоров'я вчинила правочин під впливом помилки,
представник просив визнати довіреність від 12.02.04 р. та договір
купівлі-продажу квартири, що був здійснений на підставі цієї довіреності -
недійсним.

Представник відповідачів,
ознайомившись з даним позовом заявив клопотання про закриття провадження у
справі на підставі вимог п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, вважаючи що є рішення
суду, що набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Мотивуючи своє клопотання,
представник пояснив, що питання недійсності довіреності та договору
купівлі-продажу по підставам того, що вони вчинені під впливом помилки, були
предметом розгляду Приморського районного суду м. Одеси (рішення від 21.09.05
р.) та апеляційного суду (ухвала від 22.02.06 р.).

В обґрунтування своїх вимог
представник відповідачів надала суду вищевказані процесуальні документи.

Після отримання даних заперечень і
заяви представника відповідачів про закриття провадження у справі, представник
позивача змінив підставу позовних вимог.

Викладаючи в уточненій позовній
заяві ті ж самі фактичні обставини справи, а також мотиви по яким необхідно
визнати правочин недійсним, а саме стан здоров'я позивачки, який пов'язаний з
її туговухістю, представник просить визнати довіреність, що надала ОСОБА_1 на
ім'я ОСОБА_4- недійсною, на підставі вимог ч.1 ст.225 ЦК України, вважаючи, що
його довіритель на момент здійснення цього правочину не усвідомлювала значення
своїх дій та не могла керувати ними.

Також представник ОСОБА_1 просить
розірвати договір купівлі-продажу квартири на підставі ст.ст.651 ч.2, 652 ч.2
п.3 ЦК України, відповідно до яких договір може бути розірваний, якщо виконання
договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б
зацікавлену сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Представник відповідачів, даючи
заперечення на уточнені позовні вимоги пояснив, що представник позивачки, як в
первісному позові так і в уточненому, викладаючи зміст позовних вимог,
посилається на одні й ті ж самі обставини, а саме що його довірителька,
підписуючи довіреність на ім'я ОСОБА_4 істотно помилялася щодо природи
правочину, вважаючи, що наміру на відчуження належної їй квартири ніколи не
мала. Обґрунтовуючи причину помилки представник позивачки, як в першому та і в
другому позові вказував туговухість, катаракту, відсутність слухового апарату
при оформленні довіреності.

Представник вважає, що вимоги,
стосовно недійсності довіреності та укладеного на її підставі договору купівлі-продажу
вже були предметом розгляду в суді першої та другої інстанції, які постановили
рішення про відсутність підстав для задоволення позову. Тому, на думку
представника відповідачів, по вимогам заявленим в уточненій позовній заяві,
провадження також необхідно закрити.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, вивчивши надані докази, приходить до наступного.

З мотивувальної частини рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.06 р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу
квартири та по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користування власністю, вселення та стягнення моральної шкоди, вбачається, що
доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що довіреність на ім'я ОСОБА_4 від 12.02.04 р.
вона видала, вважаючи, що надає довіреність на представництво у суді, тому
правочин здійснений під впливом обману, суд не прийняв до уваги, так як цей
документ був власноруч підписаний позивачкою у присутності нотаріуса, який
роз'яснив їй зміст.

З лютого по грудень 2004 р. ОСОБА_1
не відмінила довіреність, тому, на її підставі, був укладений договір
купівлі-продажу.

Апеляційний суд, розглядаючи скаргу
ОСОБА_1 також проаналізував фактичні обставини справи по наданню ОСОБА_1
довіреності відповідачці та укладення в подальшому договору купівлі-продажу.

Суд вважає, що представником
ОСОБА_2 наданий позов з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав.

Про те, що спір зараз існує по тим
самим підставам, свідчить зміст позовних вимог та виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги.

Також, залишилися ти ж самі докази,
що підтверджують обставини справи.

Можливо зробити висновок, що
позивака або її представник, заявляють один й той самий позов, тільки
посилаються на різні статті матеріального права, які передбачають підстави для
визнання правочину недійсним.

Спочатку, у 2005 р. це була
підстава під впливом обману, потім помилки, а остання не усвідомлення значення
своїх дій.

Суд вважає, що посилання позивача
на різні підстави для визнання правочину недійсним, не свідчіть про те, що спір
заявлений по будь-яким іншим підставам, чим ті що були предметом розгляду у
суді в 2005 р.

Слід також зазначити, що діючий
Цивільний Кодекс України передбачає 17 підстав для визнання правочину
недійсним, і якщо вважати, що під однаковим змістом позовних вимог кожний раз
можливо посилатися на іншу підставу для визнання правочину недійсним, то
позивач може ще не менш 14 разів звернутися до суду.

Суд вважає, що заява представника
відповідачів про закриття провадження у справі за вимогами ч.1 п.2 ст.205 ЦПК
України є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.130, 205 ч.1 п.2, 208-210 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності та розірвання
договору купівлі-продажу квартири - закрити.

Ухвала
суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської
області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в п'ятиденний
строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя