У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 вересня 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Костенка А.В.,                               Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М.,                                 Перепічая В.С., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства (далі -
КГЖЕП) «Придніпровське», виконавчого комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області про встановлення фактів перебування на утриманні та
проживання однією сім'єю, визнання права користування жилим приміщенням,
зобов'язання укласти договір найму жилого приміщення та усунення перешкод у
користуванні ним, за касаційними скаргами виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради Полтавської області, управління житлово-комунального
господарства Кременчуцької міської ради, комунального госпрозрахункового
житлово-експлуатаційного підприємства “Придніпровське” на рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука від 18 червня 2007 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 19
вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березня 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд із зазначеним позовом до
комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства
«Придніпровське», виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської
області. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
мати - ОСОБА_2., яка була наймачем квартири
АДРЕСА_1. Він протягом п'ятнадцяти років
постійно проживав у вказаній квартирі, вів із матір'ю спільне
господарство, своєчасно вносив  квартирну
плату та сплачував комунальні послуги. ОСОБА_2. тривалий час перебувала на його
утриманні.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 червня                 2007 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 19 вересня                     2007 року, позов ОСОБА_1.
задоволено. Встановлено, що ОСОБА_2. перебувала на утриманні сина, ОСОБА_1., і
проживала з ним однією сім'єю у квартирі АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1. право
користування вказаною квартиною. Зобов'язано КГЖЕП «Придніпровське» укласти із
ОСОБА_1. договір найму вказаної квартири та зареєструвати його як наймача та не
чинити йому перешкод у користуванні зазначеною квартирою.

Виконавчий комітет Кременчуцької
міської ради Полтавської області,
управління житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради,
комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство “Придніпровське”  звернулися з касаційними скаргами, в яких
просять скасувати ухвалені у справі рішення та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судовими інстанціями
норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційні скарги
підлягають частковому  задоволенню з
таких підстав.

Ухвалюючи рішення та
задовольняючи  позовні вимоги ОСОБА_1.
про встановлення факту перебування на утриманні та проживання однією сім'єю,
визнання права користування жилим приміщенням, зобов'язання укласти договір
найму жилого приміщення та усунення перешкод у користуванні ним, суд першої
інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла
ОСОБА_2, яка була наймачем
квартири АДРЕСА_1. Ця
квартира перебуває на балансі КГЖЕП «Придніпровське».

Судом встановлено, що в 1995
році ОСОБА_1. вселився у
квартируАДРЕСА_1 , в якій проживав на
момент смерті матері. Останні
роки у зв'язку зі станом здоров'я та похилим віком матері він доглядав її та утримував.
ОСОБА_2 перебувала на
утриманні свого сина - ОСОБА_1, який проживав із нею в указаній квартирі, тому позивач набув
право користування жилим приміщенням.

Проте з
такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Як убачається з
матеріалів справи,  наймачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_2., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня
1985 року № 2 “Про деякі питання, що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України”, вирішуючи спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати,   чи
дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи  була письмова згода на це всіх членів сім'ї
наймача, чи зареєстровані вони в даному
жилому  приміщенні,  чи
було  це  приміщення
постійним місцем  їх  проживання,
чи   вели   вони
з   наймачем   спільне господарство, тривалість часу їх
проживання, чи  не  обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї,  що  проживають з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Відсутність
письмової згоди  членів  сім'ї
наймача  на вселення сама по собі
не свідчить про те, що особи, які вселилися, не
набули  права  користування
жилим   приміщенням,   якщо
за обставинами  справи  безспірно
встановлено,  що вони висловлювали
таку згоду. Матеріалами справи не підтверджується той факт, що ОСОБА_2. давала
згоду на те, щоб ОСОБА_1. проживав у спірній квартирі як член сім&cent;ї
наймача.

Задовольняючи позов ОСОБА_1.  суд не врахував тієї обставини, що позивач з
29 грудня 1966 року зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_1, у своїй
приватизованій квартирі, до якої не втратив інтерес.

За змістом ст. 65 ЖК України, за особою,
яка проживає у наймача жилого приміщення, як член його см&cent;ї, не може бути визнано право
користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у
приватизованому нею жилому приміщенні.

Крім того, судом першої інстанції рішення
ухвалене на суперечливих підставах: спочатку мова йде про те, що спірна
квартира матір'ю позивача була приватизована і ОСОБА_1. після смерті матері її
успадкував. Далі в мотивувальній частині рішення йдеться про те, що мати була наймачем
квартири, а позивач, проживаючи разом з нею, набув право на проживання. Ця
суперечність не усунута апеляційним судом.

Судами не дано належної оцінки рішенню
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської
області від 16 вересня 2004 року, яким приватизація квартири АДРЕСА_1 визнано недійсною.

Крім того, на день смерті матері позивач
проживав у спірній квартирі, проте судами достовірно не встановлено чи
дотриманий  ОСОБА_1. встановлений порядок
вселення.

При викладених
обставинах ухвалені у справі рішення без змін залишатися не можуть і підлягають
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції, у ході якого суду слід урахувати наведене й залежно від
установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги  виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, управління
житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради, комунального
госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства “Придніпровське”
задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 червня           2007 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 19
вересня 2007 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не
підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

А.В. Костенко

Л.М. Лихута

Є.Ф. Левченко

В.С. Перепічай