У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Барсукової
В.М.,-

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство
“Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації”, про визнання договору
дарування недійсним,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2007 року ОСОБА_1 звернулася із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що після смерті свого чоловіка вона потребувала
допомоги. У зв'язку з цим  вона
звернулась до ОСОБА_3 про догляд із подальшим успадкуванням належної їй на
праві власності квартири АДРЕСА_1. На ОСОБА_3 позивачка уклала заповіт. Однак,
ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_6переконали позивачку укласти договір довічного
утримання на ім'я їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 11 січня 2005 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування спірної квартири. Однак весь час,
з моменту укладення згаданого договору, позивачка ОСОБА_1 допомоги не
отримувала. Сама сплачує за квартиру та комунальні послуги. Допомогу їй надають
родичі, сусіди, а також працівники територіального центру обслуговування
пенсіонерів та одиноких Ленінського району м. Вінниці. Випадково ОСОБА_1
дізналася, що нею був укладений договір дарування квартири, і власником її є
ОСОБА_2 Позивачка вважає, що спірну угоду дарування вона уклала внаслідок
помилки, щодо предмету договору, тобто на меті вона мала укласти договір
довічного утримання. Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила задовольнити її
позовні вимоги та визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11 січня 2005
року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14
травня 2008 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 24
червня 2008 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14 травня
2008 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір
дарування, укладений   11 січня 2005 року
між позивачкою та ОСОБА_2, на квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи скарги висновків суду не спростовують. Підстав для
його скасування не встановлено.

Керуючись статтями 332, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 24
червня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.М. Барсукова