Номер справи: 2-411
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

5 вересня 2008 року
Маневицький районний суд Волинської області

в
складі:  головуючого - судді                          Невара О.В.,

при секретарі                                      Матвійчук
Н.В.,

з
участю  позивачів
ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Колківської
селищної ради Маневицького району Волинської області про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2008 року ОСОБА_1., ОСОБА_2. в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3. звернулися в суд з позовом до Колківської селищної ради
Маневицького району про визнання права власності на спадкове майно, вказавши,
що являються спадкоємцями за законом спадкового майна, яке залишилося після
смерті ОСОБА_4., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
а саме: 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за
законом на вказане спадкове майно немає. Квартира АДРЕСА_1 перебувала у
приватній, спільній сумісній власності ОСОБА_1., ОСОБА_5. та ОСОБА_4. Позивачі
у встановлений законодавством шестимісячний термін фактично прийняли спадщину,
оскільки ОСОБА_1. на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі
спадкодавцем ОСОБА_5., а ОСОБА_2. та неповнолітня ОСОБА_3. після смерті
спадкодавця ОСОБА_4. вступили в управління та володіння спадковим майном,
шляхом догляду за даною квартирою. Заяв про відмову від спадщини вони не
подавали. Отримати
свідоцтво про право власності на спадкове майно
в позасудовому порядку немає можливості. Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_1. просила визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 - частку, що належала ОСОБА_5., а ОСОБА_2. - визнати за нею та
неповнолітньою ОСОБА_3. відповідно за кожною право власності на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 - частку, що належала ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2. позовні вимоги уточнили,
просили визнати за ОСОБА_1. право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а
за ОСОБА_2. та неповнолітньою ОСОБА_3. - відповідно за кожною право власності
на 1/6 частину цієї ж квартири.

Представник відповідача -
Колківської селищної ради в судове засідання не з'явився,  подавши до суду заяву, в якій просили розгляд
справи проводити у відсутності представника селищної ради, позовні вимоги
визнають повністю.

Враховуючи думку позивачів
ОСОБА_1., ОСОБА_2., які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності
представника Колківської селищної ради, а також те, що в справі є достатньо
доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у
відсутності  представника відповідача.

Заслухавши пояснення
позивачів, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і
підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України „Про
власність” від 7.02.1991 року громадянин набуває права власності на
доходи від участі в суспільному
виробництві,  індивідуальної  праці,
підприємницької діяльності,
вкладення  коштів  у
кредитні  установи,  акціонерні товариства, а також на майно,
одержане внаслідок успадкування  або укладення
інших угод, не заборонених законом.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до
ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із
майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 1216
Цивільного кодексу України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу
України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Згідно ст. 549
Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він  фактично
вступив  в  управління
або  володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній
конторі  за  місцем відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті
дії  повинні  бути
вчинені  протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні
встановлено, що квартира АДРЕСА_1перебувала у приватній, спільній сумісній
власності ОСОБА_1., ОСОБА_4., ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4., а
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5. Позивачі у встановлений законодавством
шестимісячний термін фактично прийняли спадщину, оскільки ОСОБА_1. на час
відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_5., а
ОСОБА_2. та неповнолітня ОСОБА_3. вступили в управління та володіння спадковим
майном після смерті спадкодавця ОСОБА_4. шляхом догляду за даною квартирою.
Заяв про відмову від спадщини вони не подавали. Інших спадкоємців на вказане
спадкове майно ні за законом, ні за заповітом немає. Зазначене підтвердили
позивачі в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом
письмових доказів, а саме: свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 10.09.2007
року, серії НОМЕР_2 від 6.06.2008 року, згідно яких ОСОБА_5. помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4. помер ІНФОРМАЦІЯ_1;
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 31.05.1963 року, свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_4від 17.11.1994 року, з яких встановлено, що
26.05.1963 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_5. та Марценюк (Христюк) З.А.,
17.11.1994 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_4. та ОСОБА_2.; свідоцтва про
право власності на житло від 12.04.1995 року, відповідно до якого квартира
АДРЕСА_1 перебувала у приватній, спільній сумісній власності ОСОБА_1.,
ОСОБА_4., ОСОБА_5.; свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 17.02.1997 року,
яким підтверджується, що ОСОБА_3. народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, її батьками є
ОСОБА_4. та ОСОБА_2.; технічного паспорта на квартиру по АДРЕСА_1; будинкової
книги для прописки громадян, що проживають у вказаній квартирі; довідок
№ 195 від 14.03.2008 року, виданої Колківським ВПУ, № 466 від 11.03.2008 року,
№ 833 від 26.06.2008 року, виданих Колківською селищною радою Маневицького
району.

Аналізуючи
зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає,
що позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2., неповнолітня ОСОБА_3., являючись спадкоємцями
за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, які залишились після смерті
ОСОБА_4. та ОСОБА_5.,  фактично набули право власності на вказане
спадкове майно. На даний
час право власності на нього
ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для
визнання права власності на 2/3 частини вказаної квартири за ОСОБА_1. та на 1/3
частину вказаної квартири в рівних частках за ОСОБА_2 . та ОСОБА_3.

Керуючись
ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1261,
1268, 1296 ЦК України, ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), Законом
України „Про власність” від 7.02.1991 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2,
ОСОБА_3право власності відповідно за кожною на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили
протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана заява про
апеляційне оскарження. Якщо подається заява про апеляційне оскарження, рішення
набирає законної сили протягом двадцяти днів, якщо не буде подана апеляційна
скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення набирає законної сили
після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: