Справа №2-62/2008
У Х В А Л А

про призначення компексної судово-медичної (посмертної) експертизи

09 грудня 2008 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого – судді Горчакової О.І., за участю секретаря – Зубенко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Курявської Лесі Олександрівни - про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно; за - позовом
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
, третя особа — Лозівська державна нотаріальна контора “про усунення від права на спадкування”, -

в с т а н о в и в:

Позивач
ОСОБА_1
19 липня 2007 року звернулася до суду з позовом до відповідача
ОСОБА_2
про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що являється рідною донькою
ОСОБА_3
, народилася в його шлюбі з
ОСОБА_4
. Батько мав сина,
ОСОБА_5
, 1957 року народження, від першого шлюбу,
ОСОБА_5
відмовився на її користь від прийняття спадщини, що підтверджується його заявою. Після смерті батька відкрилася спадщина, а саме - будинок у
АДРЕСА_1
Вона своєчасно звернулася з заявою до нотаріальної контори про згоду на прийняття спадщини і дізналася, що 19 січня 2007 року був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Курявською Л.О., на користь
ОСОБА_2
На протязі останніх 5 років батько часто хворів, постійно лікувався з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, серцевої недостатності другого ступеня, гіпертонічної хвороби третього ступеня, цукровим діабетом другого типу середнього ступеня тяжкості, цирозу печінки в стадії декомпенсації, дисцеркуляторної енцефалопатії третього ступеня з психоороганічним синдромом. 19 вересня 2006 року батько переніс інсульт, гіпоглікемічну кому, лікувався в терапевтичному відділенні Лозівської ЦРЛ. Після цього стан його різко погіршився. Позивачка приїжджала провідати батька у жовтні 2006 року. Він був заторможений, майже не міг розмовляти, довести свою думку до кінця, говорив, що почуває себе дуже погано, особливо вночі, коли
ОСОБА_2
, яка проживала у нього, дає йому якісь ліки, після чого він не може розмовляти, не розуміє, що з ним відбувається. Вдень йому краще, він навіть намагався рухатися, але з дому не виходив, тому що боявся заблудитися. За період з вересня 2006 року по лютий 2007 року батько постійно лікувався амбулаторно, стаціонарно, обслуговувався станцією швидкої допомоги, опікувався сімейним лікарем. 17 січня 2007 року переніс печінкову кому, кардинальний цироз печінки, асцит. З 27 січня по 3 лютого 2007 року лікувався в стаціонарі на дому з діагнозом ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, серцева недостатність, цироз печінки, цукровий діабет, дисцеркуляторна енцефалопатія з вестибулоатактичним синдромом. Вдруге переніс печінкову кому. З 24 лютого по 26 лютого 2007 року – лікувався в стаціонарі на дому з тими ж діагнозами. 26 лютого 2007 року
ОСОБА_3
помер. Позивачка,
ОСОБА_1
вважає, що спадковий договір було вчинено її батьком у стані, при якому він не усвідомлював, у силу своїх захворювань значення своїх дій та не міг ними керувати, про що свідчать додані нею медичні документи. У зв’язку з викладеним позивачка
ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про визнання недійсним спадкового договору.

Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 липня 2007 по зазначеній справі було відкрито провадження.

11 вересня 2007 року, позивачка
ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_1
, посилаючись на те, що на початку 2002 року вона познайомилася з
ОСОБА_3
, на весні 2003 року він запропонував позивачці жити однією сім’єю. В липні 2004 року позивачка переїхала до
ОСОБА_3
і вони фактично проживали як подружжя. На час знайомства позивачка знала, що
ОСОБА_3
має ряд хронічних захворювань серця, печінки, сухарного діабету. У зв’язку з цим йому потрібен був постійний догляд, який здійснювала позивачка. Також позивачка зазначила, що за всі п’ять років її знайомства з
ОСОБА_3
, відповідач – його донька
ОСОБА_1
двічі приїздила до батька і гостювала не більше двох годин. Ніякої допомоги від неї
ОСОБА_3
не мав, хоча відповідач добре знала, що батько хворів і йому потрібна не тільки матеріальна, а і моральна допомога. 19 січня 2007 року
ОСОБА_3
і позивачка уклали спадковий договір. За договором на позивачку покладалися обов’язки забезпечувати
ОСОБА_3
продуктами харчування та надавати йому необхідний догляд, забезпечувати лікувальними засобами, а після його смерті позивачу у власність перейде його житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Але після смерті
ОСОБА_3
, його дочка почала безпідставно претендувати як спадкоємець на все майно батька в тому числі і на будинок.

Ухвалою від 11 червня 2008 року позовну заяву
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Курявської Лесі Олександрівни - про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно та цивільну справу за позовом Семенихіної об”єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
, третя особа — Лозівська державна нотаріальна контора “про усунення від права на спадкування”.

У судовому засідання допитані свідки, які пояснили стосовно стану здоров’я
ОСОБА_3
.

Свідок
ОСОБА_7
пояснив, що з покійним
ОСОБА_3
вони були друзями, їх пов‘язувало питання техніки, а саме автомобілів. Свідок був знайомий з Семенихіною Оленою Миколаївною, і знав, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з
ОСОБА_3
Про доньку –
ОСОБА_1
йому нічого відомо не було.
ОСОБА_3
ніколи нічого поганого про доньку не розповідав, а онуку привозили лише один раз.
ОСОБА_3
матеріальної підтримки не потребував, оскільки за життя заробляв самостійно, був забезпеченою людиною. Взимку 2007 року він був у гостях у
ОСОБА_3
, тоді приїздила і його колишня дружина – мати позивачки, вони розмовляли, і
ОСОБА_3
якось зненацька почав рахувати до десяти, всі тоді здивувалися, оскільки це було якось несподівано.

Свідок
ОСОБА_6
пояснив, що
ОСОБА_3
був його братом. Свідок стверджує, що відносини між
ОСОБА_3
та його донькою
ОСОБА_1
були напружені, ще в той період коли він перебував у шлюбі з її матір‘ю та вони всі проживали разом. Приблизно за два роки до смерті
ОСОБА_3
його донька Елла надіслала йому листа, у якому прохала допомогти матеріально, а саме допомогти з придбанням холодильника, але
ОСОБА_3
запропонував забрати у нього холодильник. У
ОСОБА_3
завжди було достатньо коштів, він отримував пенсію та займався продажем хутрових шапок на ринку, доки не захворів.
ОСОБА_3
по характеру був не жадний, мав багато друзів, знайомих, Жінок у нього також було багато, а з
ОСОБА_2
. він прожив близько двох років, на думку свідка саме тому він і залишив їй будинок. Свідок пояснив, що навідував
ОСОБА_3
у лікарні, і забирав його з лікарні додому.

Свідок
ОСОБА_8
пояснила, що вона працює медсестрою поліклініки Лозівської центральної міської лікарні, та інколи надавала медичну допомогу покійному
ОСОБА_3
.
ОСОБА_3
зателефонував їй і попросив робити йому уколи, оскільки дільнична медична сестра робить уколи боляче і у нього залишаються синці. Уколи призначала йому лікар Батура Л.М., у нього були листки призначення ін‘єкцій. Свідок погодилася робити уколи один раз на день. Коли вона відвідувала
ОСОБА_3
у нього вдома то він завжди був адекватний, при пам‘яті, вони нормально з ним спілкувалися. У
ОСОБА_3
останнім часом з‘явилися набряки і свідок порекомендувала звернутися до дільничного лікаря.
ОСОБА_3
розповідав, що його донька мешкає у м. Полтава та вони інколи спілкуються. Одного разу
ОСОБА_3
сказав свідку, що має намір залишити доньці автомобіль, а дружині - Олені будинок, запитував у свідка поради і хотів викликати додому нотаріуса, казав, що Олена для нього дуже багато зробила, добре за ним доглядала.
ОСОБА_3
потребував стороннього догляду, оскільки у нього раптово міг піднятися тиск, він міг впасти. Коли
ОСОБА_2
працювала, то з ним обов‘язково хтось залишався вдома. Донька
ОСОБА_3
інколи дзвонила, а приїздила до нього дуже рідко.
ОСОБА_3
казав свідку, що має намір залишити доньці на згадку автомобіль. У січня 2007 року коли до
ОСОБА_3
приїздила його колишня дружина, то її з будинку ніхто не виганяв. Свідок не ставила
ОСОБА_3
крапельниці, а колола внутрівенно “есенсіале”. Коли приїздила
ОСОБА_11
, то вона казала, що донька попросила приїхати та доглядати за батьком, оскільки вона сама не може цього зробити.
ОСОБА_3
, відносно приїзду Алли Юріївни казав, свідку, що вона тут не потрібна, оскільки вони вже давно розлучені та не спілкуються. Саме з того моменту йому і стало гірше.
ОСОБА_3
розповідав, що у нього є донька та онука, а син мешкає у м. Свердловськ.
ОСОБА_3
не потребував матеріальної допомоги з будь-чийого боку, але дивлячись на ліки, які йому були призначені, то можна зробити висновок, що він на лікування витрачав значні кошти.

Свідок
ОСОБА_9
– поштарка районного вузла зв‘язку, пояснила, що протягом 20 років вона обслуговує територію, де мешкав
ОСОБА_3
як листоноша, Вона пояснила, що до смерті
ОСОБА_3
себе почував нормально, іноді у нього підвищувався тиск, а взагалі він нормально спілкувався з нею, шуткував.
ОСОБА_3
завжди дуже хвалив свою дружину Олену Миколаївну, добре про неї відгукувався, а про своїх дітей він ніколи не розповідав. Свідок спілкувалася з
ОСОБА_3
приблизно за тиждень до його смерті, коли вона приносила йому пенсію, він її зустрів, запросив до будинку, скаржився, що йому стало гірше. У розмові
ОСОБА_3
зазначив, що після смерті має намір залишити будинок
ОСОБА_2
, а доньку свою він теж не скривдить і не образить. Свідок зазначила, що на її думку
ОСОБА_2
дуже добре доглядала за
ОСОБА_3
і іншого догляду він не потребував. Свідок інколи приносила
ОСОБА_3
бандеролі, він казав, що це донька надіслала йому ліки, а ще від доньки приходили грошові перекази, але на яку суму та коли саме це було, свідок вказати не може, оскільки не пам‘ятає. На думку свідка,
ОСОБА_3
був забезпеченою людиною, він ніколи не скаржився на матеріальні труднощі. Свідок бачила, що у
ОСОБА_3
був якийсь робітник, який допомагав йому по господарству.

Свідок
ОСОБА_10
пояснила, що сім‘ю Рябоконь вона раніше не знала, вона доглядала за
ОСОБА_3
останні три дні до його смерті, на прохання
ОСОБА_8
, оскільки його дружина
ОСОБА_2
в той час працювала.
ОСОБА_3
зі свідком розмовляв, запитував у неї про життя, але свідок бачила, як це йому важко робити.
ОСОБА_3
був при пам‘яті, він казав, що напевно вже скоро помре.
ОСОБА_3
розповідав, що його донька мешкає у м. Полтава, а про те чи надає вона йому матеріальну допомоги він, нічого не казав.
ОСОБА_3
потребував сторонньої допомоги, оскільки не міг самостійно навіть дійти до вбиральні.

Свідок
ОСОБА_11
– колишня дружина
ОСОБА_3
та матір позивачки
ОСОБА_1
пояснила, що з
ОСОБА_3
вона прожила у шлюбі двадцять років, їх шлюб було зареєстровано у 1972 році, а розірвано у 1996 році, але чотири роки до розірвання шлюбу вони не проживали разом. У 1992 році
ОСОБА_3
дуже сильно захворів і йому зробили досить серйозну операцію, свідок доглядала за ним у лікарні. У 1996 році вони розлучилися, оскільки
ОСОБА_3
найшов собі іншу жінку. Після цього свідок з донькою поїхала проживати до м. Полтава. Коли у 2001 році народилася онука то свідок зателефонувала
ОСОБА_3
і повідомила йому цю радісну новину, він дуже зрадів. Від того часу вона почали спілкуватися. У 2003 році свідок з донькою та онукою гостили у м. Лозова,
ОСОБА_3
купив усім подарунки, вони їздили на кладовище до бабусі та дідуся. 14 червня 2006 року донька їздила до
ОСОБА_3
на семидесятирічний ювілей, а свідок та їх онука його вітали по телефону. Ввечері
ОСОБА_3
стало погано, йому довелося викликати швидку допомогу, у нього піднявся тиск. У вересні 2006 року
ОСОБА_3
сам подзвонив їх доньці та повідомив, що переніс інсульт, просив купити йому “моралій корінь”, але вони не знайшли цих ліків, і за рекомендацією вони купили “шоломний байкальський”. Донька пропонувала, щоб
ОСОБА_3
приїхав до них у м. Полтаву у діагностичний центр на обстеження, але він категорично відмовлявся їхати. У грудні 2006 року свідок приїздила до м. Лозова на похорони своєї сестри та відвідала
ОСОБА_3
він був дуже блідий, не міг згадати родичів. У січні 2007 року коли донька дзвонила, то
ОСОБА_2
їй сказала, що з батьком все гаразд, а 29 січня 2007 року коли донька знову подзвонила, то слухавку взяла доглядальниця і повідомила, що її найняла Олена Миколаївна. Свідок в той же день зібралася та поїхала до м. Лозова, 30 січня 2007 року вона прийшла до Олени Миколаївни на роботу, і сказала їй що так робити не можна, що вона повинна була повідомити їх про погіршення стану
ОСОБА_3
. Коли свідок прийшла додому до
ОСОБА_3
, то побачила що йому дуже погано, довелося викликати йому швидку допомогу. Коли приїхали лікарі, то сказали, що у нього досить часто виникають подібні приступи, і швидка допомога приїздить до нього дуже часто.
ОСОБА_3
був у неадекватному стані. Пізніше прийшла дільничний лікар Батура, і сказала, що у нього хронічне захворювання і розлад роботи мозку, заборонила ставити йому крапельницю, а порекомендувала дати йому сечогінні ліки. Приблизно через годину після цього
ОСОБА_3
прийшов до тями, але він ні на що не реагував. На думку свідка,
ОСОБА_3
робили ін‘єкції снотворного.
ОСОБА_3
вставав, сходив до вбиральні, поїв, вони порозмовляли, а потім
ОСОБА_3
знову стало гірше, він, нібито, переключився “на свою хвилю”. У вечорі прийшов Каришев Сергій, вони сиділи з ним і спілкувалися.
ОСОБА_3
поїв, випив чаю з печивом, і попросив свідка щоб він купив йому кураги та мандаринів. Потім прийшла медсестра і сказала, що буде ставити крапельницю, листа призначень ліків у неї не було. А свідку вона сказала, - щоб та їхала додому. Коли
ОСОБА_2
прийшла з роботи, то свідок сказала, їй що вона нікуди не піде а та викликала міліцію. Співробітники міліції приїхали дуже швидко. Працівники міліції не представилися, ніяких протоколів не складали, свідку довелося зібрати свої речі і піти. Ночувала вона у своєї племінниці, а зранку поїхала додому. Їх донька –
ОСОБА_1
постійно підтримувала відносини з батьком, він ніколи не потребував матеріальної підтримки, тому-що окрім пенсії він продавав на базарі хутряні шапки. Навпаки, батько сам іноді давав доньці гроші. За період з 2006 по 2007 рік донька надіслала батькові два грошових переводи на суму по 200 гривень кожен, один перевід він отримав, а інший -повернувся, бо
ОСОБА_3
вже помер. На похорон у
ОСОБА_3
були гроші, оскільки незадовго до смерті він продав свій автомобіль за 3000 доларів США, а купив значно дешевший – за 2000 доларів США, різницю від продажу автомобіля він залишив на похорон. Коли доньці Еллі стало відомо про смерть батька, то вона відразу ж поїхала до м. Лозова, але коли вона приїхала та запитала у
ОСОБА_2
чи їй потрібна допомога, то остання відмовилася, і сказала, що вже усе готово. Свідок не вірить у те, що
ОСОБА_3
мав намір залишити будинок
ОСОБА_2
, вона про це ніколи нічого не чула.

Свідок
ОСОБА_12
– двоюрідна сестра
ОСОБА_3
пояснила, що
ОСОБА_3
спілкувався зі своєю донькою Еллою, вона приїздила до нього на ювілей, також донька пропонувала
ОСОБА_3
приїхати до неї у м. Полтаву, але він відмовився, свою відмову він мотивував тим, що у доньки однокімнатна квартира, маленька дитина, він не хотів їй заважати. У
ОСОБА_3
часто боліло серце, і він розповідав, що донька придбала йому ліки, які він називав “байкальский бальзам”. Свідку було відомо з телефонної розмови з доглядальницею, що приїздила Алла Юріївна – колишня дружина
ОСОБА_3
, але її вигнали. Чоловік, свідка, працює водієм на машині “швидкої допомоги” і від чоловіка вона дізналася, що брату стало гірше і його забрали до лікарні, а наступного дня
ОСОБА_3
зателефонував їй та попросив привезти йому поїсти. Протягом тижня свідок возила у лікарню їжу для
ОСОБА_3
. У розмові з нею
ОСОБА_3
часто скаржився на Семенихіну О.М., казав, що вона погана господиня, ледача, казав що хоче повернути свою попередню співмешканку – Галину, а Олену – вигнати. Свідку було відомо, що
ОСОБА_3
забезпечена людина, оскільки він продав на базарі хутрові шапки, а також приблизно у грудні 2006 року він продав свій автомобіль за 3500 доларів США, а купив інший автомобіль значно дешевше.

Свідок
ОСОБА_13
– пояснила, що
ОСОБА_3
вона знає з 1990 року, оскільки вона вийшла заміж за брата
ОСОБА_11
. Свідку відомо, що
ОСОБА_3
спілкувався з донькою Еллою, вона до нього завжди приїздила, привозила подарунки.
ОСОБА_3
був дуже забезпеченою людиною, він торгував хутряними шапками на ринку, давав людям гроші під відсотки, і тому на момент смерті у нього були кошти для поховання. Свідок іноді позичала у
ОСОБА_3
гроші. Незадовго до смерті
ОСОБА_3
свідок зі своїм чоловіком приходили до нього додому,
ОСОБА_3
вийшов до них у спідній білизні, і не міг їх впізнати, а потім зрозумів, хто це прийшов.
ОСОБА_3
сильно схуд, змінився і їй прийшло на думку, що
ОСОБА_3
потребує лікарської - психіатричної допомоги, а не матеріальної.

Свідок
ОСОБА_14
пояснила, що з
ОСОБА_3
вона була знайома. У жовтні 2006 року вона його зустріла, під час розмови вона помітила, що у нього досить сповільнена мова, на що він повідомив, що нещодавно переніс інсульт. Свідку відомо, що
ОСОБА_3
був дуже забезпеченою людиною, він торгував хутряними шапками на ринку, давав людям гроші під відсотки, і тому на момент смерті у нього були кошти для поховання. Свідок радила
ОСОБА_3
, щоб він заздалегідь зробив заповіт на свою доньку, на що той відповідав, що про дітей та онуків він ніколи не забуває.

Свідок
ОСОБА_15
- знайома сім‘ї Рябоконь, пояснила, що у
ОСОБА_3
завжди були гарні відносини з донькою та онукою. У розмові
ОСОБА_3
зазначав, що донька придбала та передавала йому ліки. Свідку відомо, що
ОСОБА_3
був дуже забезпеченою людиною, він торгував хутряними шапками на ринку, давав людям гроші під відсотки, і тому на момент смерті у нього були кошти для поховання.

Свідки -
ОСОБА_16
,
ОСОБА_17
,
ОСОБА_18
, кожен окремо пояснили, що вони були у дружніх відносинах з
ОСОБА_3
. Їм відомо, що
ОСОБА_3
був дуже забезпеченою людиною, він торгував хутряними шапками на ринку, давав людям гроші під відсотки, і тому на момент смерті у нього були кошти для поховання. Останнім часом
ОСОБА_3
сильно хворів, але сторонньої допомоги він не потребував, іноді він себе дуже погано почував. З розмов свідкам було відомо, що будинок
ОСОБА_3
має намір залишити своїй співмешканці
ОСОБА_2
, але і доньку він ніколи не забував.

Свідки:
ОСОБА_19
,
ОСОБА_20
,
ОСОБА_21
,
ОСОБА_22
– співробітники Лозівського МРВ ГУМВС України в Харківській області, кожен окремо пояснила, що під час їхнього чергування, наприкінці січня 2007 року, до чергової частини Лозівського МРВ ГУМВС України у Харківській області надійшов виклик, громадянка Семенихіна викликала співробітників міліції у зв‘язку з тим, що у неї у будинку стороння жінка. Коли чергова група здійснила виїзд на місце, то було встановлено, що до
ОСОБА_3
, приїхала його колишня дружина. Співмешканка –
ОСОБА_2
посварилася з колишньою дружиною, і у зв‘язку з цим викликала співробітників міліції.

Свідки:
ОСОБА_23
,
ОСОБА_24
,
ОСОБА_25
,
ОСОБА_26
- лікарі неврологічного відділення Лозівської центральної районної лікарні, кожен окремо пояснили, що такого хворого, як
ОСОБА_3
вони не пам’ятають, але з огляду на медичну картку хворого на ім’я
ОСОБА_3
вбачається, що останній мав ряд тяжких хронічних захворювань, з огляду на діагнози
ОСОБА_3
у нього був досить важкий стан здоров‘я, на фоні захворювань та тривалого лікування у нього могло розвитися ураження клітин головного мозку, могла змінитися особистість хворого, виникнути порушення психічного стану хворого, втрати пам‘яті тощо. Захворювання, які були наявні у
ОСОБА_3
у своїй сукупності могли ініціювати розлади психіки. У вересні 2006 року
ОСОБА_3
був доставлений в Лозівську ЦРЛ з діагнозом - “Ішемічна атака”. Під час його перебування у стаціонарі він оглядався лікарями спеціалістами, це були планові огляди, його психічний стан був задовільний, крім того під час знаходження у стаціонарі йому було встановлено діагноз “мікроінсульт”, тобто тимчасове порушення, яке при правильному лікування могло відступити. Після проведення ними консультацій подальший стан хворого їм відомий не був. При проведенні огляду він був адекватний, висловлював скарги на самопочуття, виконував інструкції лікарів. Але зазначили, що на різке змінення стану хворого могли вплинути його хронічні захворювання, такі як: діабет, інсульт тощо. При “печінковій комі” характерне загальне змінення, це могло відобразитися також і на головному мозку хворого.

Свідок
ОСОБА_27
– сімейний лікар поліклінічного відділення Лозівської ЦРЛ пояснила, що вона, як дільничний лікар періодично відвідувала
ОСОБА_3
, вдома. Перше її відвідування було 27 січня 2007 року, до цього, з огляду на медичну картку, за ним стежила лікар-терапевт
ОСОБА_28
З огляду на медичну картку вбачається, що всі документи цілі, картка не розшивалася, медичні картки, зазвичай зберігаються у регістратурі поліклінічного відділення, та з лікарні не виносяться, вона як лікар робить записи у медичній картці вже після повернення з відвідування хворого на дому. На момент огляду 27 січня 2007 року хворий був при тямі, загальмований, підтвердився діагноз: дисцеркуляторна енцефалопатія третього ступеня, скаржився на періодичну втрату свідомості. Наступне відвідування було 03 лютого 2007 року, хворий в цей час був непритомний, зі слів родичів,
ОСОБА_2
, він іноді втрачав свідомість на тривалий час, приблизно вони тривали одну— дві доби. Вона порекомендувала госпіталізацію в терапевтичне відділення, але родичі відмовилися, з яких причин свідок не пам’ятає. Поряд з
ОСОБА_3
завжди під час відвідувань знаходилися родичі, оскільки вона саме так сприймала цих людей, але вона ніколи не приділяла уваги, хто це конкретно, оскільки під час відвідування вона як лікар приходить, насамперед, до хворого, а не до його родичів. Хворий помер вдома, і оскільки йому було 71 рік, то довідку про смерть виписали в умовах поліклініки, на розтин його не направляли.
ОСОБА_1
та її мати цікавилась у неї, як лікаря, станом здоров’я
ОСОБА_3
, приходили до лікарні приблизно у лютому 2007 року, назвалися донькою та колишньою дружиною хворого, записали виклик лікаря додому до хворого, це було останнє відвідування
ОСОБА_3
перед смертю. Під час відвідувань
ОСОБА_3
вдома вона спочатку бачила, що за ним піклується
ОСОБА_2
, а у наступні рази поряд з хворим вона бачила
ОСОБА_1
та її матір. Їх вона бачила декілька разів, оскільки вони приходили до лікарні за рецептами на ліки для хворого. Для діагнозу “дисцеркуляторна енцефалопатія третього ступеня” характерний стан коли хворий неадекватно сприймає події, не орієнтується в місці, часі, своїй особистості. Такий діагноз
ОСОБА_3
був поставлений лікарем Червоною О.А. при його виписці із стаціонару, зазвичай такий діагноз ставиться після консультації з лікарем-невропатологом. Свідок пояснила, що під час перебування
ОСОБА_3
на стаціонарному лікування у вересні 2006 року, йому був поставлений діагноз –«деменція», - це послаблення розумової здатності, у кожного хворого вона проявляється по різному, але супроводжується втратою орієнтації у часі, просторі, особистості, стає людина у поведінці як «мала дитина».

Свідок
ОСОБА_28
– сімейний лікар поліклінічного відділення Лозівської ЦРЛ пояснила, що вона, як лікар один раз відвідувала
ОСОБА_3
, вдома, оскільки його дільничний лікар – Батура Л.М. знаходилася у відпустці. З огляду на медичну картку хворого свідок пояснила, що запис від 24 липня 2006 року робила вона, хворий скаржився на погане самопочуття, запаморочення тощо. Як він пояснив, йому стало погано після застілля, під час якого він їв такі харчі, які йому не можна було їсти, оскільки він хворіє цукровим діабетом. Під час погіршення самопочуття до
ОСОБА_3
викликалася швидка допомога, після ін’єкції йому стало краще. У
ОСОБА_3
були проблеми з мовою, оскільки про це свідчать записи у медичній картці. Під час відвідування біля
ОСОБА_3
була
ОСОБА_2
Свідок зазначила, що під час відвідування
ОСОБА_3
був дещо у збудженому стані, але явних ознак розладу психіки у нього не було.
ОСОБА_3
хворів на цукровий діабет, що призводить до виходу з ладу усіх органів та систем в організмі людини. Хворий отримував належне лікування. Свідок, як лікар, призначила ряд медичних препаратів для внутрішньовенних ін’єкцій, це судинні препарати, які покращують роботу мозку, покращують обмін речовим, а також було призначено вітаміни та імуномодулятори, така кількість призначених ліків була запобіжним заходом, направленим на врятування життя хворого та на покращення його самопочуття.

Свідок
ОСОБА_29
– технік – реєстратор Лозівського бюро технічної інвентаризації пояснила, що 15 грудня 2006 року
ОСОБА_3
знаходився на прийомі у начальника Лозівського БТІ з приводу оформлення на своє ім’я будинку після смерті його матері, начальник БТІ дала доручення свідку розібратися з даним питанням. Свідок підняла інвентарну справу на домоволодіння та з*ясувалося, що домоволодіння оформлене на
ОСОБА_3
, всі документи які він мав на руках були видані у дублікатах.
ОСОБА_3
не знав, що будинок оформлений на його ім’я оскільки вважав, що йому на руки повинні бути видані якісь підтверджуючі документи. З розмови свідок зрозуміла, що
ОСОБА_3
має намір відчуження домоволодіння, але що саме він бажає зробити, як пояснив
ОСОБА_3
він ще не визначився. Під час відвідування БТІ
ОСОБА_3
був адекватний, на всі питання відповідав чітко, всі документи надавав самостійно, але він був людиною похилого віку, йому було важко самостійно пересуватися, тому свідок бачила, що
ОСОБА_3
привозить на автомобілі якийсь чоловік, але в кабінет
ОСОБА_3
завжди заходив самостійно, ніякого тиску з будь-чийого боку на
ОСОБА_3
з приводу операції відчуження домоволодіння, на думку свідка, не було.
ОСОБА_2
звернулася до БТІ вже у 2007 році, після смерті
ОСОБА_3
, при собі вона мала спадковий договір. Свідка не здивувало, що договір було складено незадовго до смерті
ОСОБА_3
, оскільки таке в їх практиці трапляється досить часто.

Свідок
ОСОБА_30
– інженер Лозівського бюро технічної інвентаризації пояснила, що в той період вона працювала техніком БТІ та була викликана в домоволодіння
ОСОБА_3
, оскільки від нього надійшло замовлення на це, він мав напір відчужувати домоволодіння, але що саме хотів зробити свідок не знає, вона цим не цікавилася. В грудні 2006 року вона виходила на місцевість, але провести замірювання не змогла, оскільки
ОСОБА_3
стало погано, двері відчинила
ОСОБА_2
та попрохала зробити замірювання іншого разу. Свідку зателефонували вже у січні 2007 року, і викликали для проведення замірювання. 27 січня 2008 року вона виходила на місце та проводила заміри.
ОСОБА_3
був ослаблений після хвороби, тому її скрізь супроводжувала
ОСОБА_2
,, коли необхідно було господарю підписати акт обстеження, то він попрохав, щоб це зробила
ОСОБА_2
, але довіреності на це у
ОСОБА_2
не було, чому дозволила вона, свідок, підписати документи
ОСОБА_2
– пояснити не може. Для чого
ОСОБА_3
замовив проведення обстеження домоволодіння, свідок не знає.

Свідків судом попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, про що свідчать наявні в матеріалах справи, підписані ними особисто, присяга свідка та розписка.

У матеріалах справи знаходяться медичні документи щодо стану здоров’я померлого
ОСОБА_3
.

09 грудня 2008 року представник позивача- вона ж відповідач,
ОСОБА_1
, адвокат Шевченко Л. М. заявила клопотання про призначення комплексної посмертної судово — медичної експертизи, оскільки вважає, що
ОСОБА_3
у момент підписання договору у період часу з вересня 2006 року по лютий 2007 року знаходився у тяжкому фізичному та психічному стані, при якому він не міг правильно оцінювати ситуацію, приймати правильні рішення та реалізовувати їх. Він постійно знаходився під дією медичних препаратів, відчував сильні болі, неодноразово впадав в кому, страждав ішемічною хворобою серця, атеросклеротичним кардіосклерозом, серцевою недостатністю другого ступеня, гіпертонічною хворобою третього ступеня, цукровим діабетом другого типу середнього ступеня тяжкості, цирозом печінки в стадії декомпенсації, дисцеркуляторною енцефалопатією третього ступеня з психороганічним синдромом. В останні дні свого життя був неконтактний. У клопотанні зазначається, що при проведенні комісійної судово-психіатричної експертизи (посмертної), призначеної судом, і у її Акту за № 852 від 08.10.2008 року не взяті до уваги обставини, встановлені у судовому засіданні та висновки цієї експертизи суперечать іншим матеріалам справи – показанням свідків, допитаним у судовому засіданні, медичним документам. У зв»язку з чим виникла неохідність проведення експертизи експертами різних напрямів у межах однієї галузі знань – із залученням експерта терапевтичного напряму, хірурга, психіатра, невропатолога, імунолога.

Для вирішення питань, пов’язаних з фізичним та психічним станом
ОСОБА_3
необхідно спеціальні знання, тому згідно ст. 149 ЦПК України представник
ОСОБА_1
- адвокат Шевченко Л. М. звернулася до суду з зазначеним клопотанням.

За змістом ч.1 ст. 143 ЦПК України – для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, характер і ступінь ушкодження здоров»я то призначення експертизи є обов’язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Заслухавши думку сторін у справі, їх представників, суд знаходить клопотання таким, що підлягає задоволенню та визнає необхідним призначити комплексну судово-медичну (посмертну) експертизу
ОСОБА_3
.

Проведення комплексної судово-медичної експертизи суд вважає за необхідне доручити експертам Головного Бюро судово-медичних експертиз Міністерства здоров»я України, як то зазначено у клопотанні, що не суперечить вимогам ч.4 ст. 143 ЦПК України – у якій зазанчено, що особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі тощо.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 168, 143, 144, 145,149, п. 5, ч.1 ст. 202, ч.4,5 ст. 209, 210 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Призначити у справі за позовною заявою
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Курявської Лесі Олександрівни - про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
, третя особа — Лозівська державна нотаріальна контора “про усунення від права на спадкування” комплексну судово-медичну (посмертну) експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.
Чи дійсно
ОСОБА_3
, народження 14 червня 1936 року, померлий 26 лютого 2007 року, страждав захворюваннями: ішемичною хворобою серця, атеросклеротичним кардіосклерозом, серцевою недостатністю другого ступеня, гіпертонією третього ступеня, цукровим діабетом другого ступеня середнього ступеня тяжкості, цирозом печінки, дисцеркуляторною енцефолопатією третього ступеня з психоорганічним синдромом, деменцією?

2.
Чи міг
ОСОБА_3
, народження 14 червня 1936 року, померлий 26 лютого 2007 року, при його захворюваннях: ішемичної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, серцевої недостатності другого ступеня, гіпертонії третього ступеня, цукрового діабету другого ступеня середнього ступеня тяжкості, цирозом печінки, дисцеркуляторної енцефолопатії третього ступеня з психоорганічним синдромом, деменцією та з урахуванням того, що за добу, 17 січня 2007 року, двічі переніс печінкову кому із втратою свідомості на довгий час – правильно сприймати обставини, свідомо підписувати спадковий договір, розіміти його зміст та наслідки ?

Проведення експертизи доручити експертам Головного Бюро судово-медичних експертиз Міністерства здоров»я України, попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Надати для проведення експертизи: матеріали цивільної справи № 2-62/2007 за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Курявської Лесі Олександрівни - про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
, третя особа — Лозівська державна нотаріальна контора “про усунення від права на спадкування” в трьох томах; медичну документацію.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 5-тиденний строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий

у судовому засіданні

суддя: О.І. Горчакова

приватному нотаріусу - КУРЯВСЬКІЙ

ОЛЕСІ ОЛЕКСАНДРІВНИ

вул. Паризької комуни, 4, м. Лозова

справа № 2-62/2008 року

Лозівський міськрайонний суд Харківської області направляє на Вашу адресу копію ухвали від 11 липня 2008 року про призначення комісійної судово-психіатричної (посмертної) експертизи по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Курявської Лесі Олександрівни - про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
, третя особа — Лозівська державна нотаріальна контора “про усунення від права на спадкування” – для відома.

Додаток: копія ухвали на 5-и аркушах.

Суддя

Лозівського міськрайонного суду

Харківської області:

О.І.Горчакова

приватному нотаріусу - КУРЯВСЬКІЙ

ОЛЕСІ ОЛЕКСАНДРІВНИ

вул. Паризької комуни, 4, м. Лозова

справа № 2-62/2008 року

Лозівський міськрайонний суд Харківської області направляє на Вашу адресу копію ухвали від 11 липня 2008 року про призначення комісійної судово-психіатричної (посмертної) експертизи по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Курявської Лесі Олександрівни - про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
, третя особа — Лозівська державна нотаріальна контора “про усунення від права на спадкування” – для відома.

Додаток: копія ухвали на 5-и аркушах.

Суддя

Лозівського міськрайонного суду

Харківської області:

О.І.Горчакова