Справа
№2-27/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 січня 2008
року                                                                       м.
Запоріжжя

Орджонікідзевський
районний суд у складі

головуючого
судді                                                                       Гончар
М.С.

при секретарі                                                                               Сікорі
І.В.

за участю
адвоката                                                                      Баранник
М.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом , в якому зазначає наступне. Вона є власником
АДРЕСА_1 на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Нею проведено
необхідно реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру. Відповідач
ОСОБА_2чинить їй перешкоди у користуванні вищезазначеною квартирою, а саме:
займає цю квартиру, там знаходяться її речі, змінила замки в квартирі. В
зв'язку із чим, позивач просить зобов'язати відповідачку Лідію ОСОБА_2 не
чинити їй перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 - дати їй ключи від спірної
квартири та звільнити квартиру шляхом виселення; виселити Лідію ОСОБА_2 із
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

У судовому
засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 підтримала викладене у
позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Додатково
пояснила, що відповідач ОСОБА_2була забезпечена житлом, зокрема: мала і має
АДРЕСА_2, яка лише юридично переоформлено на її сина ОСОБА_4, але фактично ця
квартира залишається її житлом, так як син проживав і проживає зараз постійно в
Росії. Відповідач ОСОБА_2не була і не є як членом сім'ї позивачаОСОБА_1, так й
колишнього її' власника ОСОБА_5 (батька позивача), вселилась у квартиру
АДРЕСА_1 у січні 2003 року, коли зник ОСОБА_5, якого пізніше було оголошено
померлим. ОСОБА_5 до цього фактично проживав однією сім'єю з жінкою - ОСОБА_6,
що підтверджується також показами свідків.

Відповідач
ОСОБА_2та її представник за ордером - адвокат Баранник М.Ю. у судовому
засіданні позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити у його
задоволенні. Пояснили, що відповідач ОСОБА_2вселилась у квартиру АДРЕСА_1 в
1990 році зі згоди її колишнього власника ОСОБА_5 (батька позивача) та
проживала із ним однією сім'єю, вела спільне господарство і тому набула права
користування вищезазначеною квартирою. Зміна власника квартири не позбавляє
ОСОБА_2права користування цією квартирою. Іншого житла на праві власності
ОСОБА_2на теперішній час немає.

Заслухавши думку
осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступним.

Встановлено, що
одноособовим власником АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 на підставі рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2007 року, право
власності було визнано за нею судом в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5 Цим рішенням відповідачу ОСОБА_2також було відмовлено у визнанні
за нею права власності на 3/4 частки АДРЕСА_1 в порядку спадкування. Зазначене
рішення суду набрало законної сили 19.07.2007 року (а.с. 101-103).

Згідно із ч.3
ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі,
що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Право власності
на вищезазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_1у ОП «ЗМБТІ» (витяг ОП
«ЗМБТІ» від 05.11.2007 року ССГ № 241286).

Позивач ОСОБА_1
не надавала згоди відповідачу ОСОБА_2на вселення у вищезазначену квартиру.

Відповідач
ОСОБА_2чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1у користуванні її власністю у вигляді
АДРЕСА_1.

Проживаючи у
зазначеній вищі квартирі без згоди позивачаОСОБА_1, як власника, відповідач
ОСОБА_2поставила вхідні металеві двері, ключа від квартири у позивачаОСОБА_1
від цієї квартири немає взагалі.

Відповідач
ОСОБА_2відмовляється у добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні
зазначеною квартирою позивачеві ОСОБА_1та виселитись з цієї квартири.

Відповідно до
ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач
ОСОБА_2не є членом сім'ї позивачаОСОБА_1 на теперішній час і ніколи ним не
була, разом з нею в квартирі ніколи не проживала, спільного господарства з нею
не вела. Зазначене в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. ОСОБА_10

Позивач ОСОБА_1
є рідною дочкою колишнього власника вищезазначеної квартири - ОСОБА_5
(свідоцтво про народження НОМЕР_1), якого було визнано померлим, дата смерті -
15.01.2003 року (свідоцтво про смерть 1-ЖС №000610).

Відповідач
ОСОБА_2є рідною сестрою колишнього власника вищезазначеної квартири ОСОБА_5, що
підтверджується наданими відповідачем копіями документів.

Однак,
відповідач ОСОБА_2та її представник не надали суду належних доказів в
підтвердження наявності у відповідача ОСОБА_2на теперішній час правових підстав
для вселення, користування та проживання в квартирі АДРЕСА_1.

Доводи
відповідача ОСОБА_2та її представника про те, що відповідач ОСОБА_2вселилась у
вищезазначену квартиру в 1990 році зі згоди її колишнього власника ОСОБА_5 та
проживала із ним однією сім'єю, вела спільне господарство, і тому набула права
користування вищезазначеною квартирою, не грунтуються на законі, спростовуються
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Гак,
встановлено, що ОСОБА_5
в 1990 році ще не був власником вищезазначеної квартири, він став таковим з
1998 року.

Крім того,
відповідач ОСОБА_2перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_11 з 19.11.1954
року (свідоцтво про одруження НОМЕР_2) по день його смерті - 02.02.2006 року
(свідоцтво про смертьНОМЕР_3), саме з ним проживала однією сім'єю і вела
спільне господарство, що підтвердив в судовому засіданні свідки ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14

ОСОБА_5 здавав
квартиру в найом студентам, проживав однією сім'єю з іншою жінкою - ОСОБА_6, що
підтвердили у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, свідки
ОСОБА_7,ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10

Відповідач
ОСОБА_2не заперечувала у судовому засіданні наявність фактичної дружини ОСОБА_6
у ОСОБА_5 в період з 1982 року по 14.01.2003 року (надала суду також письмові
пояснення з цього приводу а.с. 147).

В судовому засіданні
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 пояснили, що знали ОСОБА_5; при його житті неодноразово
бували у нього в квартирі АДРЕСА_1, але не бачили, щоб відповідач
ОСОБА_2проживала у цій квартирі; крім того, ОСОБА_5 нічого не розповідав їм про
сестру ОСОБА_2

Звідси,
ОСОБА_2та її померлий чоловік ОСОБА_11 самоуправно зайняли квартиру № 55 у
будинку № 6 по  пул. Яценко у м.
Запоріжжі у 2003 році, коли зник ОСОБА_5, якого пізніше було оголошено
померлим.

Згідно довідок
ОП «ЗМБТІ» та Каховського БТ1 за ОСОБА_2не зареєстровано об'єктів нерухомості.
Однак встановлено, що до вселення в квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2раніше проживапа в
квартирі АДРЕСА_2, яку юридично на теперішній час переоформлено на її сина
ОСОБА_4 (довідка ЖК «Луч» від 23.08.2007 року № 72), який фактично постійно
проживає із своєю сім'єю в Росії, що підтвердила також в судовому засіданні
сама відповідач ОСОБА_2

Відповідно до
ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без
надання їм іншого жилого приміщення.

Оглянуті судом у
судовому засіданні за клопотанням відповідача ОСОБА_2квитанції про сплату нею
плати за квартиру АДРЕСА_1 чи фактично використані комунальні послуги по
особовому рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_1, самі по собі не можуть бути
підставою для визнання за ОСОБА_2права користування даною квартирою.

Крім того,
відповідач ОСОБА_2до суду із позовом про визнання за нею права користування
квартирою АДРЕСА_1 не зверталась, на теперішній час відсутнє відповідне рішення
суду з цього питання.

При
вищевикладених обставинах, суд вважає, що слід зобов'язати ОСОБА_2не чинити
ОСОБА_1перешкод у користуванні її власністю у вигляді АДРЕСА_1; виселити
ОСОБА_2із АДРЕСА_1.

Керуючись ст.
116 ЖК УРСР, ст. 391 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 61, 81, 88. 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1. яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, не чинити ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою:АДРЕСА_3, перешкод у користуванні її
власністю у вигляді АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
із АДРЕСА_1.

В решті позовних
вимог - відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або шляхом безпосередньої
подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.