У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Гуменюка В.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості витрат на будівництво та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, виконавчого комітету
Бердянської міської ради про визнання рішення виконавчого комітету частково
недійсними,

в
с т а н о в и л а:

У березні 1999 року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, зазначаючи, що у
1997 році між ними був укладений договір довічного утримання. Після
укладення цього договору ним за власні кошти здійснено реконструкцію будинку
АДРЕСА_1.

Однак за позовом ОСОБА_3 до нього у
1999 році договір довічного утримання за рішенням суду був розірваний, будинок
повернутий у власність ОСОБА_3

Після уточнення позовних вимог
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 просили стягнути з ОСОБА_3 понесені ними витрати на
будівництво, які відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи
№ 597 від 14 червня 2007 року складають 89 288 грн. 40 коп., посилаючись на те,
що ці поліпшення є невід'ємною частиною будинку.

ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним позовом, зазначаючи, що ОСОБА_1. у період з 1997 року до 1999 року
здійснив ряд будівельних робіт у будинку АДРЕСА_1, на які вона згоди не давала.
Пізніше їй стало відомо, що ці роботи ОСОБА_1. проводив на підставі рішення
виконавчого комітету Бердянської міської ради № 270 від 5 червня 1997 року,
а      п. 3.1 рішення виконавчого
комітету № 583 від 22 жовтня 1998 року ОСОБА_1 надано дозвіл на оформлення
документів.

На підставі викладеного ОСОБА_3
просила визнати рішення виконавчого комітету недійсними.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від
21 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 17 квітня 2008 року, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на їхню користь в солідарному порядку     51 129 грн. У решті позову відмовлено. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від              21 грудня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 17 квітня 2008 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк