Справа № 2-169/08 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
березня
2008 року Калинівський
районний суд Вінницької області

в
складі головуючого: Каращук О.Г.

при
секретарі: Лисюк О.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» про захист прав споживача, визнання
угоди недійсною та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До
Калинівського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1з позовом до
ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» про захист прав споживача, визнання угоди недійсною
та стягнення грошових коштів.

На
попередньому судовому засіданні позивачка змінила підстави позову і просила
визнати договір, укладений з відповідачем, недійсним, як такий, що порушує її
права споживача, стягнути кошти, сплачені за договором та 3 000 грн. моральної
шкоди.

В
позові зазначила, що 01.08.2007 року нею було укладено договір з відповідачем,
згідно якого вона мала придбати товар на суму 25 000 грн. На виконання договору
позивачка сплатила на користь ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» 1 250 грн. 00 коп. за
надані послуги, та як партнер повинна за угодою сплачувати щомісячні загальні
платежі в розмірі 519 грн. 17 коп, а також заповнювати та направляти на адресу
відповідача асигнаційну заяву для надання права на отримання товару. Вона
виконувала свої обов»язки належним чином, направляла відповідачу асигаційні
заяви, сплатила три щомісячні загальні платежі, але права на отримання товару
так і не отримала. Загальна сума сплачених щомісячних платежів за

три
місяці складає 1 559 грн. 17 коп., а також за розрахунково-касове
обслуговування 34 грн. 34 коп. на користь ТОВ «Компанія «Приват-Плюс».

Вважає,
що договір порушує її права споживача так як містить несправидливі умови та
укладені внаслідок здійснення нечесної підприємницької практики з боку
відповідача. Просить суд визнати спірний договір недійсним, та стягнути з ТОВ
«Компанія «Приват-Плюс» 2 843 грн. 51 коп., та 3 000 грн. моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивачка та її предстаники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов підтримали
та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній
заяві.

Представник
ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» в судовому засіданні Олешко С.С. проти позову
заперечує.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності,
суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

01.08.2007
року між ОСОБА_1та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» було укладено договір №00033,
предметом якого є надання послуг спрямованих на придбання товару на суму 25 000
грн.. Згідно умов вищезазначеного договору, а також п.п.3,17,19,22 ст.1 Закону
України «Про захист прав споживачів» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» є виконавцем
певних послуг, які зазначені у ст.2 договору, а ОСОБА_1 є їх споживачем.

Згідно
з ч.ч.1, 2; п.14 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,
продавець (виконавець, виробник) не повинен включати договори із споживачами
умови, які є несправидливими; умови договору несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його наслідком є істотний дизбаланс договірних прав та
обов»язків на шкоду споживачу тобто, це встановлення жорстких обов»язків
споживача щодо великої оплати цих послуг, тоді як надання послуг обумовлене
власним розсудом виконавця, надання виконавцю виключного права щодо тлумачення
договору.

Відповідно
до ч.ч.5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення
договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може
бути змінено або визнано недійсним, або на вимогу споживача, договір може бути
визнано недійсним вцілому.

В
умовах договору укладеному позивачкою з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» суд вбачає
грубе порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів», а тому
наявні підстави для визнання договору недійсним.

01.08.2007
року позивачка уклала договір №00033 про надання їй послуг спрямованих на
придбання товару, зазначеного в додатку №2 до договору з ТОВ «Компанія
«Приват-Плюс», предметом якого є надання послуг спрямованих на придбання
товару.

Згідно
умов договору відповідач як адміністратор програми діяльності «Приват-Плюс» за
рахунок позивачки зобов»язується, зокрема, сформувати товаритство партнерів,
організувати своєчасну активацію угоди для подальшої безперешкодної участі
партнера в програмі, організовувати та проводити асигнаційні акти, щодо надання
права на отримання товару, здійснити своєчасну оплату товару, зазначеного в
додатку №2 до вищезазначеного договору та забезпечити його передачу учаснику на
умовах програми «Приват-Плюс», та інші послуги зазначені в програмі «Приват-Плюс».
Адміністратор також зобов»язується надавати вищезазначені послуги партнеру в
порядку та строки передбачені в програмі «Приват-Плюс». Учасник, в свою чергу
повинен виконувати обов»язок по сплаті вартості товару шляхом розстрочки та
витрати адміністратора пов»язані з розстроченням платежу (ст.3 п.3.1.2 договору
№00033 від 01.08.2007 року), тобто сплачувати загальні щомісячні платежі, за
рахунок яких адміністратор здійснює оплату вартості товару та адміністративні
витрати пов»язані з наданням послуг (додаток №1 до договору).

Аналізуючи
діяльність ТОВ «Компанія «Приват-Плюс», суд встановив, що відповідач керуючись
договором та відповідно до умов програми «Приват-Плюс» (додаток №1 до договору)
формує групу учасників, створює фонд групи учасників за рахунок сплачених ними
щомісячних платежів (ст.2), після чого проводиться засідання асигнаційної
комісії та розподіляється право на отримання товару, яке є підставою для
придбання за рахунок Фонду Товариства Партнерів Товару для Партнера (ст.5). При
цьому, право на отримання товару отримують тільки ті учасники, які зробили
найбільшу кількість загальних щомісячних платежів (п.5.11). Таким чином, суд
приходить до висновку, що отримання товарного ордеру одним з учасників можливе
лише в разі накопичення достатніх фінансових ресурсів, яке в свою чергу
здійснюється шляхом залучення коштів інших учасників програми без інвестування
підприємством власних коштів, що за визначенням п.7 ч.3 ст.19 Закону України
«Про захист прав споживачів» являє собою пірамідальну схему, діяльність яких
заборонена Законом.

Так,
відповідно до п.2 ч.1, п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав
споживачів», забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає
будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача бо є агресивною;
забороняється, як таке що вводить споживача в оману утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до
такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

З
врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в діяльності
відповідача наявні ознаки нечесної підприємницької практики.

Згідно
ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійсненні з
викоритсанням нечесної підприємницької практики є недійсними, а тому договір,
укладений між ОСОБА_1та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» слід визнати недійсним.

Відповідно
до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків і кожна
із сторін повинна повернути іншій все, що вона одержала на виконання цього
правочину.

За
таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в
частині стягнення з відповідача коштів сплачених за договором, є обгрунтованими
і підлягають до задоволення.

В
частині спричинення позивачці моральної шкоди в результаті нечесної
підприємницької діяльності відповідача, суд приймає до уваги наміри позивачки
придбати будівельні матеріали для будівництва за допомогою в участі у програмі
«Приват-Плюс», глубину та тривалість моральних страждань позивачки з приводу
недосягнення поставленої мети з вени відповідача, а також враховуючи те, що
позивачка знаходилась в стані вагітності, їй були завданні подвійні
переживання, страждання, що в її стані було не допустимо.

На
підставі викладеного та керуючись ст.22 Закону України «Про захист прав
споживачів» та ст.4 Дикрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»,
ст.55 Конституції України, ст.ст.3 та 110 ЦПК України, ст.ст.18-22 Закону
України «Про захист прав споживачів», ст.ст.3,23 ч.ч.1,2 ст.216, 1167 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати
недійсною угоду №00033 від 01.08.2007 року укладену між ОСОБА_1та ТОВ «Компанія
«Приват-Плюс» внаслідок здійснення останнім нечесної підприємницької практики
та як таку, що містить несправедливі умови.

Стягнути
з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на користь ОСОБА_1 2843 грн. 51 коп. сплачених за
угодою.

Стягнути
з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» на користь ОСОБА_1 моральні збитки в сумі 3000
грн.

Стягнути
з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» 51 грн. держмита на користь держави.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: