Справа № 2-267/08
серпня 2008 року  Рокитнянський
районний   суд  Київської області в складі: головуючого
судді  Нечепоренка Л.М., при секретарі
Тарасюк Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Рокитнянська паперова фабрика» про поновлення на роботі, стягнення середньго
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-
Позивач звернувся до
суду із вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що 16.04.08 року він подав
заяву про звільнення з роботи,
де він працював головним енергетиком управління енергетичною службою. В цей же
день він зібрав свої особисті речі і покинув територію підприємства. Вважає, що
відповідач порушив його права, так як в день звільнення він не отримав повний
розрахунок та не отримав довідку про нараховані розрахункові, йому не дали
копію наказу про звільнення та не зроблений запис про звільнення у трудову
книжку. Крім того, під час роботи позивача йому не доводилися умови
колективного договору, умови праці, посадові обов»язки, вимоги внутрішнього
розпорядку, розміри заробітної плати, графік роботи і не дотримувалися вимоги
стосовно оплати праці. Вважає, що його повинно бути поновлено на роботі і що ці
порушення призвели до спричинення йому моральної шкоди. Просить стягнути з
відповідача 5000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 700
В судовому засіданні
позивач та його представник підтримали позовні вимоги та пояснили, що позивач
16.04.08 р. в зв»язку з конфліктною ситуацією, яка виникла під час виконання
ним службових обов»язків, подав відповідачеві заяву про звільнення з роботи за
власним бажанням. В цей же день він забрав свої речі і в супроводі охоронника
був виведений за межі підприємства. Заяви про відозву своєї заяви про
звільнення не подавав. Йому при звільненні не надали довідку про належні при
звільненні платежі та до сих пір не розрахувалися. Також на день звільнення
йому не вручили копію наказу про звільнення та не зробили запис до трудової
книжки. Запис до трудової книжки був внесений тільки 23 травня 2008 року, тоді
ж він і отримав наказ про звільнення. Вважає, що своєю заявою попередив
керівника про майбутнє звільнення і мав два тижні відпрацювати, так як підстав
для негайного звільнення не було і йому не надали можливості відізвати свою
заяву про звільнення.
відповідача - Генеральний директор Сувальський С.В. позов не визнав і пояснив,
що в зв»язку з частим виходом на підприємстві з ладу двигунів були викликані на
допомогу працівники енергетичної служби з іншого підприємства, які вказали на
недоліки в роботі позивача. Той вважав, що йому не довіряють і 16 квітня 2008
року подав заяву про звільнення за власним бажанням. Двічі просив позивача
забрати заяву, так як підприємство ставилося в скрутне становище без головного
енергетика, але той настояв на своєму. В зв»зку з цим підписав заяву про
звільнення і в цей же день заява електронною поштою була направлена до
центрального офісу, звідки в цей же день прийшла копія наказу про звільнення
позивача, яку підписав і передав у відділ кадрів та в бухгалтерію до виконання.
Так як головного бухгалтера на підприємстві з 10 березня по 01 травня 2008 року
не було, не було можливості в день звільнення розрахуватися з позивачем.
Трудова книжка була на руках у позивача, тому наказ про його звільнення також
не міг бути записаним до трудової книжки. Працювали без головного енергетика до
01.06.08 р. Позивач відмовляється отримувати розрахункові кошти. Вважає, що
підтав для поновлення позивача на роботі немає, так як той сам звільнився і
ніхто його не примушував це робити. Те, що були допущені незначні порушення
після звільнення позивача, а саме - своєчасно не видані розрахункові кошти, не
є підставою для поновлення на роботі.
відповідача Чачарський М.З. підтримав пояснення Сувальського С.В. та навів
вимоги ст.116 КЗпП України, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в
день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок
і доповнив, що позивач в цей день не працював і тому йому не могли бути
виплачені розрахункові кошти. За розрахунком позивач так і не звернувся.
Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши
докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.
В судовому засіданні встановлено, що 16.04.08 року позивач
подав директору ТОВ «Рокитнянська паперова фабрика», де він працював головним
енергетиком управління енергетичною службою, заяву про звільнення з роботи за
власним бажанням. В цей же день зранку він зібрав свої особисті речі і покинув
територію підприємства. Так як позивач відмовиася забрати свою заяву про
звільнення директором була підписана заява про звільнення позивача в день
подачі заяви і направлена електронною пощтою до центрального офісу, звідки в
цей же день прийшов проект наказу, який був підписаний 16.04.08 р. керівником
підприємства і переданий у відділ кадрів та в бухгалтерію для внесення запису
до  трудової книжки та нарахування
розрахункових коштів. Так як трудова книжка позивача знаходилася на руках у
позивача, запис в неї про його звільнення був зроблений тільки 23.05.08 р. по
пред»явленню ним трудової книжки до відділу кадрів. 08.05.08 р. позивач подав
генеральному директору заяву про видачу йому довідки про заборгованість по
заробітній платі та відпускних з розшифровкою складових зарплати. Згідно запису
керівника на заяві позивача дана вказівка головному бухгалтеру надати письмову
інформацію з питань заробітної плати та провести повний розрахунок. Так як
позивач вимоги про розрахунок не пред»являв, тільки просив довідку про
розрахункові кошти, 23.05.08 р. йому було запропоновано отримати розрахункові
кошти, на що він відмовився, про що свідчить акт від 23.05.08 р., підписаний
працівниками підприємства і сам позивач не заперечує, що розрахункові кошти він
відмовляється отримувати.
заяві ставить питання про поновлення його на роботі, мотивуючи тим, що в день
звільнення він не отримав повний розрахунок та не отримав довідку про
нараховані розрахункові, йому не дали копію наказу про звільнення та не був зроблений
запис про звільнення у трудову книжку. Крім того, під час роботи позивача йому
не доводилися умови колективного договору, умови праці, посадові обов»язки,
вимоги внутрішнього розпорядку, розміри заробітної плати, графік роботи і не
дотримувалися вимоги стосовно оплати праці і що ці порушення призвели до
спричинення йому моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача 5000 грн.
моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 700 грн..
КЗпП трудовий договір - є угода між працівником і власником підприємства, за
якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому розпорядкові, а власник підприємства зобов»язується
виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи.
передбачено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на
України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на
невизначений строк, попередивши про це власника письмово за два тижні.
працівник повинен вказати дату майбутнього звільнення.
Суд вважає, що
вказана умова про попередження власника про майбутнє звільнення надає
можливість власнику знайти заміну звільняємому працівникові та можливість
працівникові відкликати свою заяву.
позивач, хоч і не просив в заяві звільнити його негайно, але його дії - зібрав
свої речі і покинув територію підприємства, не допрацювавши робочий день,
більше на роботу не виходив, свідчать про намір припинити трудові відносини з
відповідачем негайно. Про це ж свідчить заява позивача відповідачу від 8 травня
2008 року про надання довідки про розрахункові кошти, в якій не ставиться
питання про відкликання своєї заяви про звільнення чи іншим способом виразити
незгоду з наказом про звільнення за власним бажанням без відробітку
встановлених ст.38 КЗпП України двох тижнів. І даже в позовній заяві спочатку
ставилося питання  про зміну пункту
звільнення, а не поновлення на роботі. Також при отриманні заробітної плати
25.04.08 р. позивач також не пред»являв вимоги про відкликання своєї заяви чи
про допуск до роботи, тим паче заробітну плату додому йому привезла працівник
судовому засіданні свідки ОСОБА_2., що дружина позивача - ОСОБА_3.
зателефонувала йому, що позивач звільнився і щоб він приїхав допоміг перевезти
16.04.08 р. ОСОБА_1. сказав, що звільнився з роботи.
Таким чином суд не
вважає порушенням трудового законодавства звільнення позивача в день подачі
позовної заяви, так як він самостійно, без примусу, про що він підтвердив в
судовому засіданні, подав заяву про звільнення і покинув в цей же день
територію підприємства, незважаючи на те, як пояснив директор Сувальський С.В.,
що його просили не залишати роботу в тяжкий для підприємства час, де майже вся
робота підприємства залежить від енергетичної служби.
Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року - у справах про звільнення за ст.38
КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник примусив його
подати заяву про розірвання трудового договору.
вище, позивач сам, без примусу подав заяву про звільнення.
позивач вважає підставою для поновлення його на роботі, є затримка розрахунку
при звільненні та несвоєчасне отримання наказу про звільнення.
в судовому засіданні, позивач 16 квітня 2008 року після подачі заяви про
звільнення, зібрав свої особисті речі і покинув територію підприємства.
підприємства є те, що центральний офіс його знаходиться в м.Києві і всі заяви
працівників направляються електронною поштою до центрального офісу, а потім
тією ж електронною поштою копія наказу відповідно до заяви в той же день
повертається назад. Тоді ж працівник відділу кадрів готує чистовик наказу, який
підписується керівником і долучається до особової справи працівника та видється
тому в разі необхідності під розписку. В зв»язку з цим позивач не зміг отримати
копію наказу про звільнення в день звільнення, хоча про своє звільнення був
повідомленим керівником після отримання тим заяви про звільнення позивача та її
підписання. Умови відпрацювання необхідних два тижні позивач перед керівником не
ставив, а навпаки, залишив територію підприємства в той же день.
в судовому засіданні, у відповідача з 10.03.08 р. по 01.05.08 р. був відсутній
головний бухгалтер, який проводить нарахування та розрахунки при звільненні.
Хоч це і не є підставою для затримки розрахунку при звільненні, суд приймає її
до уваги, так як це утруднювало своєчасність проведення розрахунку.
КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплати всіх сум, що
належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в
день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
день звільнення, тобто 16.04.08 р. залишив роботу, тобто не працював, тому йому
не могли бути виплачені розрахункові кошти та видана довідка про належні кошти
при звільненні. Як встановлено судом, за розрахунком позивач так і не звернувся
та відмовився отримувати нараховані йому кошти, що він підтвердив у судовому
свідок ОСОБА_5., що вона неодноразово просила позивача отримати розрахункові
кошти, але він відмовлявся це зробити.
позивачеві під час роботи не доводилися умови колективного договору, умови
праці, посадові обов»язки, вимоги внутрішнього розпорядку, розміри заробітної
плати, графік роботи і не дотримувалися вимоги стосовно оплати праці в судовому
засіданні не досліджувалися, так як позивач цього в позовній заяві не ставив і
це не могло вплинути на звільнення за власним бажанням, так як в позовній заяві
ставиться питання про поновлення на роботі в зв»язку з порушенням порядку
звільнення, а не умов праці.
вищевикладеного суд також не знаходить підстав для задоволенняч вимог позивача
про відшкодування йому за рахунок відповідача моральної шкоди.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року , ст.ст.38,
116 КЗпП України, ст.ст.10, 14, 57, 88, 212-215 ЦПК України суд
позову ОСОБА_1до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рокитнянська паперова фабрика» про поновлення на роботі,
стягнення середньго заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди відмовити.
Рішення  може бути оскаржено до апеляційного суду
Київської області шляхом  подання до
Рокитнянського районного суду заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом 10 днів з дня його проголошення
і подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після  подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя