І м е н е м  У к р а ї н и
листопада 2008 р.                                                                     м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
суддів:
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в  Київському районі м. Донецька до орендного
підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька", третя особа - ОСОБА_1, про
визнання актів за формами Н-1 і Н-5 незаконними за касаційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в  Київському районі м. Донецька  на рішення Апеляційного суду Донецької  області від 29 листопада 2007 р.,
в с т а н о в и л а:
У січні 2007 р. відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в  Київському районі м. Донецька (далі -
відділення Фонду) звернулось до суду з позовом до орендного підприємства
"Шахта ім. О.Ф. Засядька", третя особа - ОСОБА_1про визнання
незаконними актів за формами Н-1 і Н-5. Позовні вимоги мотивувало тим, що
факти, які б засвідчували причинний зв'язок між травмою, отриманою ОСОБА_1 23
червня 2003 р., та виробництвом відсутні, що свідчить про наявність
невиробничої травми та необхідністю складати акт за формою НТ.
Рішенням  Київського районного суду м. Донецька від 27
липня  2007 р. позов задоволено, визнано
недійсним акт  розслідування нещасного
випадку від 2 грудня 2005 р. № 162 за формою Н-5 та акт про нещасний випадок за
формою Н-1.

Рішенням Апеляційного суду
Донецької  області від 29 листопада 2007
р. зазначене рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове, яким в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній
скарзі відділення Фонду посилається на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права,
порушення норм процесуального права та ставить питання про скасування рішення
суду апеляційної інстанції і залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
відділення Фонду, апеляційний суд виходив з того, що згідно з Пунктом 59
Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, рішення спеціальної комісії
щодо складання акту за формою Н-1 може бути оскаржено у судовому порядку у разі
незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї чи особи, яка представляє
його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми
НПВ). Перелік осіб, яким надано право на таке оскарження, є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає. Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України та його робочі
органи не належать до переліку осіб, яким надано право оспорювати зміст
указаних актів, оскільки складання акта та підтвердження фактичних обставин
нещасного випадку на виробництві не зачіпає і не порушує прав і інтересів
Фонду.

Проте
такий висновок апеляційним судом зроблено
усупереч нормам матеріального та процесуального права.

Так, статтею 1 ЦПК
України передбачено основне завдання цивільного судочинства -  справедливий, неупереджений та своєчасний
розгляд і вирішення цивільних справ  з
метою захисту порушених,  невизнаних або
оспорюваних прав,  свобод чи інтересів
фізичних осіб,  прав  та
інтересів  юридичних  осіб, інтересів держави.

Стаття 3 цього ж
Кодексу будь-якій фізичній чи юридичній особі дає право на звернення до суду за
захистом  своїх   порушених, невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №
1105-ХІV страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна
самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її
правлінням.

Згідно зі статтею 21
цього Закону, Фонд соціального страхування від нещасних  випадків у разі настання страхового випадку
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому певні грошові суми у вигляді
одноразової допомоги, пенсії, щомісячних грошових сум.

Стаття 25 Закону
передбачає, що усі види  страхових  виплат і соціальних послуг застрахованим та
особам,  які перебувають на їх утриманні,
тобто фінансування страхових виплат, соціальних послуг та профілактичних
заходів, провадяться Фондом соціального страхування  від
нещасних випадків виключно за рахунок коштів цього Фонду.

Отже,
оскільки акт, складений за формою Н-1, є підставою для проведення страхових
виплат з боку Фонду за рахунок коштів самого Фонду, тобто шляхом проведення
грошових виплат безпосередньо зачіпаються майнові інтереси Фонду, то суд апеляційної
інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у відділення Фонду права
звертатись до суду з позовом про його оскарження.

З огляду на
наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та процесуального права, а справа - передачі на
новий апеляційний розгляд.

Керуючись ч. 3 ст. 338, 343,
344  ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л
а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в  Київському районі м. Донецька   задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Донецької  області від 29 листопада 2007 р. скасувати, а
справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

А.Г. Ярема

Є.Ф. Левченко  Л.М. Лихута
Л.І. Охрімчук  Я.М. Романюк