Справа
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22  серпня 2008
року  Красноармійський  міськрайонний
суд  Донецької  області

у складі
головуючої  судді  Стоілової Т.В.,

при
секретарі  Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в  залі суду м. Красноармійська справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ  спільного сумісного майна  подружжя,-

В С Т
А Н О В И В:

22 травня  2008 року позивачка ОСОБА_1. звернулась до
суду  з позовом до  ОСОБА_2.
про  поділ майна,  що є спільною сумісною власністю подружжя. В
обґрунтування позову зазначила,  що
знаходилась в юридичному шлюбі  з  відповідачем з 22 вересня  2000 року
до 30  квітня  2007 року. Фактично сімейно-шлюбні відносини  припинили в вересні 2007 року.

Від
шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньок
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які  знаходяться на її
утриманні.

В період
сімейного життя  та сумісного
ведення  господарства  в 2004 році вона та  відповідач відкрили сімейну справу магазин
ІНФОРМАЦІЯ_3  з продажу пластикових вікон
( юридична адреса: м.  Красноармій            ськ, АДРЕСА_1)  і зареєстрували її на  відповідача, як приватного підприємця,
оскільки  вона на той час
знаходилась  в відпустці  з догляду
за  дитиною  до трьох років.

Для  роботи магазину вони взяли  в оренду
приміщення  за вказаною адресою,
відвезли свій домашній комп'ютер,  товар
брали на реалізацію та згодом придбали
за частину прибутку  офісні  меблі: крісла сірого кольору - 3шт. по 250
грн. на суму 750 грн., стільці - 4 шт.
по  90 грн. на суму 360  грн., столи письмові  сірого кольору 3шт. по 500 грн. на суму 1500
грн., офісну  техніку - телефон ( факс)
чорного кольору - 800 грн., принтер на суму 450 грн., принтер  з копіюючим апаратом  на суму 500 грн., комп'ютери  2 шт. по 3445 грн.  на суму 6890 грн., а всього на загальну суму
10000 грн., а решту коштів зберігали  на
поточних рахунках у банках АКБ "Укрсоцбанк", ВАТ
"Кредитпромбанк", ДОД "Райфанзенбанк Аваль", ЗАТ КБ
"Приватбанк".

Вся  документація
по приватному  підприємцю
знаходиться  у  відповідача, у нього ж  знаходяться
і номери банківських рахунків, тому
після  того як вони перестали підтримувати
сімейно - шлюбні відносини, відповідач став самостійно займатись
підприємницькою діяльністю та не бажає
ділити з нею спільне майно.

Враховуючи
вищевикладене , позивач просить суд поділити майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя, виділити їй  в
натурі  в рахунок 1/ 2 частини  майна
комп'ютер вартістю 3445 гривень, принтер
з копіювальним апаратом  вартістю
500 гривень, телефон-факс  вартістю 800
гривень, офісне крісло -250 грн., на загальну суму 4995 гривень  та стягнути з відповідача &frac12;
частину грошових коштів, що знаходяться на рахунках  відповідача.

В
судовому  засіданні  позивачка повністю  підтримала позовні  вимоги.

Відповідач  ОСОБА_2. позовні  вимоги не визнав, мотивуючи тим,  що
зазначене  позивачкою  майно
їм не належить,  що  приміщення
магазину  та  все офісне майно, на яке претендує  позивачка,
він орендує  у приватного
підприємця ОСОБА_5. Щодо  рахунків  в банках, на які  посилається
позивачка, вони були відкриті
для  роботи приватного підприємця.
Оскільки він займається  установкою
пластикових вікон, то працює  на
кошти  замовників, які перераховують
гроші  йому  на вказані рахунки. Щодо його прибутків,  то за
них були  придбані  дві квартири
та  автомобіль, які вони поділили
раніше. Мирова  угода  про поділ
спільного майна  подружжя,
затверджена  ухвалою суду  від 20 травня
2008 року.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та
перевіривши  їх доказами, дійшов
висновку,  що  в задоволенні
позовних вимог слід відмовити з таких
підстав.

Із  матеріалів справи вбачається,  що
позивачка звернулась до суду  з
позовом про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя( а.с.4-5).,
посилаючись  на те,  що відповідач
є  підприємцем,  спірне майно - офісні  меблі, він придбав  для зайняття підприємницькою  діяльністю на доходи  від
підприємницької діяльності в той час як вона знаходилась в відпустці  з догляду
за дитиною.

Судом
встановлено,  що  з 12.02.2004 року  відповідач ОСОБА_2.  зареєстрований  як
фізична особа-підприємець (а.с.31). Основним видом його діяльності  є роздрібна торгівля в неспеціалізованих
магазинах.  Місце  здійснення діяльності - АДРЕСА_1(а.с.30).
Це  приміщення  разом
з офісними меблями  відповідач
орендує  у  ОСОБА_5. згідно договорів оренди  від 27.04.2004 року та 1.01.2008 року
(а.с.27-29, 49-50).

Згідно
ст. 50 ч.2 ЦК  України фізична особа
здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної
реєстрації в порядку, встановленому
законом.

Статтею
1 Закону  України "Про
підприємництво"  від 7.02.91 року
№698-Х11 передбачено, що підприємництво це безпосередня самостійна,
систематична, на власний ризик діяльність по
виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг   з метою отримання прибутку, яка здійснюється
фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як  суб'єкти підприємницької  діяльності
у порядку, встановленому
законодавством.

Таким
чином, як вбачається  з діючого
законодавства, метою підприємницької діяльності є отримання  прибутку
і розпорядження ним  на власний
розсуд.

Суд  не може погодитись  з доводами позивачки,  що
майно придбане   за  рахунок
прибутків  приватного
підприємця  є спільною сумісною  власністю подружжя. Оскільки  згідно п.6 роз'яснення Постанови  Пленуму
Верховного суду  України  від 22.05.1998 року  №20 спільною сумісною власністю є:
майно,  нажите подружжям  за час шлюбу; майно, придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї або  майно,
придбане  внаслідок  спільної праці громадян,  що об'єднались для спільної  діяльності, коли укладеною  між ними
письмовою  угодою визначено,  що воно
є спільною сумісною власністю.
Із  пояснень сторін, матеріалів
справи  вбачається,  що такої
угоди між  сторонами  не було.

Грошові
рахунки  відповідач, як приватний
підприємець,  відкрив  для того, щоб мати можливість займатись
підприємницькою діяльністю, використовуючи кошти  замовників, тому суд вважає,  що відсутні
законні  підстави  для розподілу
залишків  коштів на рахунку  відповідача.

Щодо  розподілу офісних меблів, перелічених  позивачкою, суд вважає,  що
позивачка  не надала  жодних доказів того, що ці  меблі належать відповідачеві  і
за  які  кошти вони були придбані.  Із
пояснень відповідача,  свідка  ОСОБА_5., договорів оренди приміщення та
офісних меблів (а.с.27-29, 49-50) вбачається,
що  відповідач орендує
приміщення  разом  з
меблями. Показання  позивачки  та її свідка ОСОБА_6.  не спростували  ці докази.

Крім
того, в судовому засіданні було встановлено,
що позивачка  зверталась до
суду  з позовом до відповідача про  розподіл майна, що спільним сумісним майном
подружжя. Ухвалою  Красноармійського
міськрайонного суду  від 20 травня 2008
року затверджено мирову  угоду  між сторонами щодо розподілу  двох
квартир двокімнатної та
трикімнатної, а також  автомобіля
ВАЗ-21043, які були придбані сторонами за час
сумісного проживання , і як пояснив
в судовому  засіданні  відповідач ,
на  прибутки  від
зайняття підприємницькою діяльністю.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає,  що позовні
вимоги позивачки  є не обґрунтовані, не
відповідають вимогам закону  і  в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.60,70,72 Сімейного кодексу  України,
Постановою Пленуму  Верховного
суду  України від 22 грудня  1995 року №20 "Про судову практику  у справах за позовами про захист  права приватної власності", ст.ст.213,
214,215, 218  ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1
відмовити в  задоволенні позову  до
ОСОБА_2 про  поділ  спільного
сумісного майна  подружжя.

Заява  про
апеляційне  оскарження  рішення
суду  першої  інстанції
подається до Апеляційного суду
Донецької  області  через
Красноармійський
міськрайонний  суд  Донецької
області  протягом  десяти днів
з  дня її  проголошення.
Апеляційна скарга  на  рішення
суду  першої  інстанції
подається  протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви  про апеляційне  оскарження, або  в порядку
ст.295 ч.4  ЦПК  України.

Суддя: Копія вірна.

Суддя

Рушення
не набрало чинності.

Суддя