Cправа № 2-8183/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 року

Приморський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді
Деруса А.В.

при секретарі Брус
Н.П.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, мешкала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3, в
окремій квартирі, що розташована АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру
підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.02.1998 року, що було
видане на підставі розпорядження про приватизацію № 120235 від 26.02.1998 року.
Вказане Свідоцтво про право власності було зареєстроване у КП «ОМБТІ та РОН»
02.04.1998 року, про що свідчить відповідний штамп на згаданому свідоцтві.
Право власності на вказану квартиру було розподілене в рівних частках між
позивачем та її чоловіком.

Приблизно у 2000 році чоловіком позивача - ОСОБА_3, за
сімейні кошти, було здійснено прибудову до спірної квартири, загальною площею
4,7 кв.м., яку він планував приєднати до площі квартири та відповідно ввести в
експлуатацію у встановленому законом порядку. Проте, введення в експлуатацію не
відбулося через тривалу хворобу ОСОБА_3 та його наступну смерть, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть від 20.03.2001 року, виданого Відділом
реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції
м. Одеси, що в свою чергу виключає можливість введення ним в експлуатацію
реконструйованої квартири.

Частка, що належала померлому ОСОБА_3 повинна була
спадкуватись за законом, проте право власності на спадкове майно позивачем не
було оформлене. Так ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_3 так само як і Позивач по
справі має право на спадкування Ѕ спірної квартири, проте право власності на
спадщину також не оформив. ОСОБА_2 створював перешкоди позивачу  у оформленні права власності за нею.
Вважаючи, що її права порушені, ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного
суду із позовом про визнання права власності на Ѕ спірної квартири.

Суд, вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає
задоволенню. з наступних підстав:

Право власності на спірну квартиру підтверджується
свідоцтвом про право власності від 26.02.1998 року, що було видане на підставі
розпорядження про приватизацію № 120235 від 26.02.1998 року. Вказане Свідоцтво
про право власності було зареєстроване у КП «ОМБТІ та РОН» 02.04.1998 року, про
що свідчить відповідний штамп на згаданому свідоцтві. Право власності на
вказану квартиру було розподілене в рівних частках між позивачем та її
чоловіком. Ці факти підтверджують правомірність набуття права власності на
спірну квартиру за позивачем та її чоловіком. Судом було встановлено, що  спірна квартира була реконструйована, в
наслідок чого її площа збільшилась з 49,8 кв.м. до 54.9 кв.м., що
підтверджується технічним паспортом, виготовленим КП «ОМБТІ та РОН» від
08.07.2008 року.

Технічним висновком експертної установи Приватного
підприємства «Ретроград», що був виконаний за кошти та на замовлення позивача,
було зроблено висновок «Про можливість зберігання та подальшої експлуатації
реконструйованої квартири АДРЕСА_1», в якому зазначено, що вказана прибудова
була здійснена з додержанням будівельних норм та стандартів, знаходиться у
задовільному технічному стані. Це свідчить про те, що житлово-побутові умови
проживання мешканців будинку АДРЕСА_1 погіршено не було, та відповідно вказана
реконструкція може бути збережена для подальшої експлуатації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 331 ЦК України
передбачено, що особа, яка виготовила річ зі своїх матеріалів набуває право
власності на неї, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2 ст.
331 ЦК України також передбачено, що право власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва,
та, якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право
власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Пунктом 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації
прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом міністерства юстиції
України від 07.02.2002р. № 7/5, передбачена можливість реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності
фізичним та юридичним особа, у тому числі, за наявності акту введення
зазначеного майна до експлуатації.

Відповідно до п. 10 додатка 1 до п. 2.1. Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,
правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права.
власності на об'єкт нерухомого майна є рішення суду про визнання права на це
об'єкт.

Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що
спадкування відбувається за заповітом або за законом. Статтею 1226 Цивільного
кодексу України встановлено, що доля у праві спільної власності спадкується за
законом. Заповіту на частку квартири, яка належала ОСОБА_3 складено не було,
таким чином, спадкування частки спірної квартири повинно було відбутися за
законом. Так, у відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України
спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, батьки та той із членів подружжя,
який пережив спадкодавця. Таким чином спадкоємцями першої черги на частку
спірної квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Статтею 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що
спадкоємець який постійно мешкав разом із спадкодавцем на момент відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України він не заявив свою
відмову від прийняття спадщини.

Так цією статтею встановлено, що для прийняття спадщини
встановлюється 6 місячний термін з моменту відкриття спадщини.  Позивачем не було подано вчасно заяву до
нотаріальної контори про оформлення свого права на спадщину, але в той же час
не було складено протягом шести місячного терміну відмови від прийняття
належної мені частки спадщини. Крім того, Відповідачем також не було подано
заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, протягом 6 місяців після
смерті спадкодавця, що свідчить про те, що відповідач своєчасно не скористався
та відповідно втратив своє право на спадщину у вигляді  спірної квартири.

Так у відповідності зі статтею 1220 ЦК України
встановлено, що датою відкриття спадщини є день смерті особи спадкодавця. Таким
чином, суд доходить висновку, що позивачем фактично було прийнято спадщину, у
вигляді частки  спірної квартири, що
належала ОСОБА_3

У  судовому
засіданні Відповідач повністю визнав позовні
вимоги, заявив про свою згоду щодо визнання права власності на частину
спірної квартири за позивачем та особисто заявив про відсутність на момент
розгляду спору протиріч між сторонами щодо спірної квартири.

Таким чином існують правові підстави для задоволення
позовних вимог.

Проте, в період розгляду справи було встановлено, що частки
у спірній квартирі виділені не були, та відповідно спірна квартира належала
позивачу по справі та її чоловіку на праві спільної сумісної власності.
Враховуючи наведене суд доходить висновку про можливість визнання права
власності в цілому на реконструйовану кв. АДРЕСА_1 за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 130, 174
Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 328, 331, 1217, 1220, 1226,
1261, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України,

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції.

Суддя
:
А.В.
Дерус