Справа № 2-2777/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

25 листопада
2008  року Приморський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Ющенко В.В.

розглянувши|розгледівши|
у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеського обласного театру ляльок, за участю третьої особи виконуючого
обов'язки  директора Одеського обласного
театру ляльок Письменного В.Є. про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за період вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом  до Одеського
обласного театру ляльок  про визнання
незаконним наказу адміністрації Одеського обласного театру ляльок  № 113-К від 16 грудня 2005 року  в частині її звільнення з посади завідуючої
господарством, поновлення її на посаді комірника  з виплатою
середнього заробітку  за час
вимушеного прогулу з 26 грудня 2005 року у розмірі  4441,81 гривень  і відшкодування моральної шкоди у сумі 5000
гривень, посилаючись на те, що вона 16 грудня 2005 року на підставі наказу №
113-К, була звільнена з посади завідуючої господарством  з 26 грудня 2005 року  у зв'язку з виходом на роботу ОСОБА_2, яка раніше
виконувала цю роботу.

Позивачка
зазначила, що вказану посаду вона займала тимчасово на час хвороби ОСОБА_2 з
оплатою 50% посадового окладу згідно наказу № 76-К від 12.09.2005 року,  проте       30.05.2005
року, вона була переведена на постійне місце роботи на посаду комірника з
оплатою, згідно посадового розкладу, і працювала на цій посаді до дня
звільнення.   Так як ОСОБА_2 на протязі
тривалого часу хворіла вона, позивачка,
в цей період виконувала її обов'язки на півставки, а також свою постійну
роботу комірника. Коли ж ОСОБА_2  вийшли
на роботу, її згідно наказу №113-К, від 16.12.2005року  було звільнена з виконуючої обов'язки
завідуючої господарством, однак вона продовжувала виконувати роботу комірника,
на яку була прийнята постійно, проте 26 грудня 2005 року,   коли вона прийшла на роботу, їй було
повідомлено, що вона звільнена і до роботи не допустили. При отриманні  лише 08 червня 2006 року  трудової
книжки,  їй було   зроблено запис, що вона звільнена за п.6
ст..40 КЗпП України в  зв'язку з
поновленням робітника, який раніше виконував ці обов'язки.

У  судовому засіданні позивачка позов підтримала, неодноразово його змінювала та доповнювала,
збільшуючи  вимоги щодо стягнення оплати
за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,  просить поновити його на посаді комірника,
обґрунтовуючи вимоги тим, що  відповідач
незаконно звільнив її з посади комірника, спричинивши їй  моральні страждання, так як  одразу ж після незаконних дій стосовно її
звільнення, тобто, з грудня 2005 року, вона тяжко захворіла і хворіє зараз, про
що свідчать приєднані до заяви медичні документи. Позивачка зазначила, що після
поліпшення здоров'я у березні 2006 року,
вона отримала в Одеському обласному театрі ляльок. копію наказу про
звільнення № 113-К від 10.12.2005 року  та
звернулась до Одеської обласної державної адміністрації - управління культури
та туризму, зі скаргою на дії адміністрації Одеського обласного театру ляльок,
на що отримала відповідь, що її звільнення відбулось з порушенням трудового
законодавства та рекомендовано у разі недосягнення компромісу звернутися до
суду, що вона і зробила. Позивачка також пояснила, що мотивом поновлення на
роботі в театрі є той факт, що вона пенсійного віку, пенсіонерка і знайти іншу
роботу важко, а в театрі ляльок таких, як вона багато працівників.

Представник
відповідача та третьої особи  позов не
визнав та пояснив, що в театрі
склалася практика, яка не суперечить чинному законодавству, коли завгосп
одночасно  виконує обов'язки комірника
на пів ставки. З 15 серпня 1993 року  ці
посади займала ОСОБА_2 і кожний рік видавалися накази, згідно з якими,  завгоспу ОСОБА_2 встановлювались доплати за
сумісництво посади комірника в розмірі 50 % посадового окладу. Коли на початку
2005 року ОСОБА_2 захворіла і стан її здоров'я вимагав проведення хірургічних
операцій, керівництво театру на період хвороби ОСОБА_2 прийняло рішення
тимчасово прийняти на роботу іншу особу, з причин чого ОСОБА_1 була  прийнята на роботу на посаду  завхоза
та одночасно їй надали обов'язки комірника з оплатою 50 % посадового
окладу.  Представник зазначив, що з
01.03.2005 року по 26.12.2006 рік
ОСОБА_2 в міжопераційний період виходила на роботу, а саме:  31.05.2005 року ОСОБА_2 вийшла на роботу, але
оскільки повинна була статися ще одна операція, то ОСОБА_1 не була звільнена, а
була переведена на основі наказу № 44К від 30.05.2005р. на посаду
комірника;   у вересні 2005 року ОСОБА_2
знову пішла на операцію, тому
наказом  № 76К від 12.09.2005 року
ОСОБА_1 вмінили до обов'язків посаду завхозу з оплатою 50 % посадового
окладу;  16.12.2005р. ОСОБА_2 вийшла на
роботу після операції, в зв'язку з цим було прийнято наказ   № 113К, згідно якого в зв'язку з виходом на
роботу завгоспа  ОСОБА_2, тимчасово
виконуючу обов'язки ОСОБА_1 звільнено  з
26.12.2005 року.

Відповідач
вважає, що адміністрація театру ляльок розцінювала роботу ОСОБА_1 як тимчасову на
період хвороби завгоспа ОСОБА_2, а переведення
ОСОБА_1 з посади завгоспа на посаду комірника було викликано тільки
фактом тимчасового виходу на роботу в міжопераційний період ОСОБА_2 Крім того,
представник відповідача пояснив, що наказ про звільнення  позивачки № 113-К від 16 грудня 2005 року не
містить посилань на п.6 ст..40 КЗпП України, як зробила запис в трудовій
книжці  позивачки  ОСОБА_3, яка є в дружніх стосунках з ОСОБА_1.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, їх представників,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1   задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом
встановлено, що до 01.03.2005р. посаду завідуючої господарством в
Одеському  обласному театрі ляльок   займала ОСОБА_2 на підставі наказу № 85-К
від 15.09.1993 року. При цьому на підставі наказу № 1/3-К від 04.01.2005
року  ОСОБА_2 була встановлена
доплата  за заміщення  посади комірника в розмірі 50 % посадового
окладу.

01.03.2005 року  на підставі наказу №15 позивачка  ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду завгоспу
на період хвороби ОСОБА_2 з окладом, згідно штатного розкладу. Крім  того, на підставі наказу № 15/1-К від
01.03.2005 року  ОСОБА_1 на час хвороби
комірника ОСОБА_2 на неї було покладено трудові
обов'язки комірника з оплатою 50 % посадового окладу.

На підставі
наказу № 44-К від 30.05.2005 року
ОСОБА_1 - завгоспа 31.05.2005 року
перевели на посаду комірника з оплатою згідно штатного розкладу.

За   наказом
№ 76-К від 12.09.2005 року  на
ОСОБА_1 комірника, на час хвороби ОСОБА_2,
було покладено обов'язки  завгоспу
з оплатою 50% посадового окладу.

Згідно наказу № 113-К від 16.12.2005
року в зв'язку з виходом на роботу завідуючої господарством ОСОБА_2, тимчасово
виконуючу обов'язки ОСОБА_1
звільнено 26.12.2005 року. За цим наказом
до 25.12.2005 року  зобов'язано ОСОБА_1 передати,  а ОСОБА_2 прийняти матеріальні цінності, в складі постійно
діючої комісії.

За вищенаведених обставин  суд дійшов висновку,  що між позивачкою  ОСОБА_1. та Одеським обласним театром ляльок
був укладений  строковий трудовий
договір, який був оформлений наказами директору театру № 15-К, 15/1-К від
01.03.2005 року, відповідно з якими ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду
завгоспом, а також їй було вмінено в обов'язки комірника з оплатою 50 %
посадового окладу,  на  час  хвороби ОСОБА_2 в розумінні положень п.2 частини першої
ст.23 КЗпП України, за якими трудовий договір може бути укладений на визначений
строк, встановлений за погодженням сторін.

Згідно  ч.2 ст.32 КЗпП України не вважається
переведенням на іншу роботу та не потребує згоди працівника переміщення його на
тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі
або агрегаті в межах спеціальності. кваліфікації чи посади, обумовленої
трудовим  договором». Таким чином,
переміщення ОСОБА_1 на посаду комірника на підставі наказу 44-К від 30.04.2005
року  не є переводом на іншу роботу, тому
що це переміщення на інше робоче місце було проведено в межах кваліфікації, обумовленою
трудовим договором.

При
цьому п.2 частини  першої ст.36 КЗпП
України підставою  припинення трудового
договору є , зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23).

Доводи позивачки
щодо її незаконного  звільнення   26.12.2005 року,   так як вона вважала, що працювала в театрі
постійно на посаді комірника, спростовуються
наступним:

-   виконанням
позивачкою наказу  № 113К від 16.12.2005
року, за яким до  25.12.2005 року вона
повинна передати, а ОСОБА_2 прийняти матеріальні цінності,  і 21.12.2005 року  на виконання цього наказу було складено
інвентаризаційний опис №6 товарно-матеріальних цінностей, з котрого слідує, що
завгосп-комірник ОСОБА_1  здала і
комірник-завгосп ОСОБА_2 прийняла матеріальні цінності;

-
отриманою ОСОБА_1. довідкою бухгалтерії Одеського обласного театру ляльок    від 23.12.2005 року,  згідно якої вона  отримала всі належні   їй суми.

Крім того, позивачкою всупереч
вимогам  ч.1 ст.233 КЗпП України
пропущений строк на звернення до суду за вирішенням трудових спорів.  Копію наказу про звільнення, як випливає   з пояснень ОСОБА_1 у судовому
засіданні,  вона отримала в березні 2005
року,  звільнена з роботи -  26.12.2005 року,  позовна заява подана 21.06.2006 року. При
цьому посилання ОСОБА_1 на хворобу, як на поважну причину для відновлення
пропущеного строку на звернення до суду, є
не обґрунтованими та не доведеними.
Клопотання про поновлення строку позивачкою не заявлялося.

Таким чином, суд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності вважає,
що права позивачки порушені не були, його звільнення проведене відповідно до
вимог КЗпП України.

З огляду на такі обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позову
ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стгнення моральної шкоди.

Керуючись
ст.ст.23,32,36,233  КЗпП України, ст.ст. 10, 58, 60, 209, 212,
213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У
задоволені  позову  ОСОБА_1 - відмовити.

На
рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя