4 листопада 2008 року                                           м. Київ
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, прокуратури
Полтавської області, Державного казначейства України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів досудового слідства та прокуратури,
року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що
вироком Октябрського районного суду м. Полтави від                   24 лютого 2006 року його було визнано
невинним у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 2  ст. 27, ч. 2 ст. 210 та ч. 2
ст. 364 КК України, і виправдано за відсутністю в його діяннях складу злочину,
а тому він має право на відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури.

Позивач просив
стягнути за рахунок коштів державного бюджету 4000 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, 1000000 грн. за завдану моральну шкоду та відшкодувати
судові витрати.

Рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2008 року позов
задоволено частково, постановлено стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів
державного бюджету 4000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 400000 грн.
на відшкодування моральної шкоди, 2350 грн. витрат по оплаті проведення
судово-психологічної експертизи та 30 грн. судових витрат шляхом списання
коштів з відповідного рахунку в Державному казначействі України.

Рішенням
Апеляційного суду Полтавської області від 7 травня 2008 року рішення суду
першої інстанції змінено й розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди
зменшено до 200000 грн.; в решті рішення суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі прокуратура
Полтавської області просить змінити рішення апеляційного суду та зменшити
розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалене
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.
332, 336 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу прокуратури
Полтавської області відхилити, рішення
Апеляційного суду Полтавської області від 7 травня 2008 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:                                                Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін