РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2008 року Вишгородський
районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - Головне управління юстиції в
Київській області, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, визнання права власності на &frac12; частину в спільному майні подружжя та на &frac12; частину в
порядку спадкування за законом,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним
позовом, посилаючись на проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, як
чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, в зв'язку з чим просить встановити даний
факт разом із визнанням за нею права власності на &frac12; частину спільного сумісного майна - АДРЕСА_1, а також
визнати за нею право власності на &frac12; частину тієї ж квартири в порядку спадкування за законом,
як спадкоємиці першої черги.

В судовому засіданні позивачка та її
представник просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідачі - рідна тітка (ОСОБА_2)
і баба (ОСОБА_3) померлого ОСОБА_4, які прийняли спадщину після його смерті, та
їх представник проти позову заперечили.

Ствердили, що за життя ОСОБА_4 був
наркозалежним, неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, постійного місця
роботи не мав, й однією сім'єю ні з ким не проживав. Продавши квартиру в Києві,
переїхав до смт Димер, уникаючи оточення осіб, що були пов'язані з обігом
наркотичних засобів.

Заслухавши сторони, допитавши
свідків і дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи,
після смерті 27 листопада 2006 року ОСОБА_4, відкрилася спадщина на АДРЕСА_1.

Дане майно ОСОБА_4 набув на підставі
договору купівлі-продажу від 5 вересня 2006 року за 176 750 грн.

Перед тим, як придбати зазначену
квартиру, за день до цього - 4 вересня 2006 року ОСОБА_4 продав за 285 325 грн.
належну йому на праві власності АДРЕСА_2, що була ним приватизована після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року його матері ОСОБА_5

Наполягаючи на проживанні з померлим
ОСОБА_4 однією сім'єю, позивачка ствердила, що з грудня 2005 року, після
звільнення останнього з місць позбавлення волі, оселилася в його АДРЕСА_2, де
вони разом постійно проживали і вели спільне господарство.

Стверджувала і про те, що за час
спільного проживання ними придбано низку спільних речей й побутової техніки.

Після продажу квартири, частину
отриманих грошових коштів - близько 3 000 грн. ОСОБА_4 витратив на лікування, а
за рахунок решти та додатково наданих її матір'ю 15 000 доларів США, ними
спільно придбано згадану квартиру в АДРЕСА_1, де з 16 листопада 2006 року
зареєстровано її місце проживання.

Про такі ж обставини ствердила й
свідок ОСОБА_6 - мати позивачки, яка запевняла суд у тому, що її донька та вона
разом з нею оселилися й постійно проживали однією сім'єю в АДРЕСА_2, а після
цього спільно придбали квартиру в АДРЕСА_1.

Згідно ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки.

Зі справи вбачається, що місце
проживання позивачки у квартирі ОСОБА_4 в м. Києві в період з грудня 2005 року
по вересень 2006 року зареєстровано не було.

Будь-які докази стосовно спільного
побуту, що пов'язав спільне проживання позивачки та ОСОБА_4 в зазначений
період, суду не надано.

Конкретні обставини, за яких
складалося спільне побутове життя ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а також коло взаємних
прав та обов'язків, як невід'ємних ознак проживання однією сім'єю, позивачкою в
судовому засіданні не обґрунтовувалися.

Не погоджується суд і з твердженнями
позивачки щодо придбання спірної квартири за рахунок спільних з ОСОБА_4 коштів,
які ним особисто виручені від продажу квартири в м. Києві в сумі 285 325 грн.,
у той час коли квартиру в АДРЕСА_1 ним придбано лише за 176 750 грн.

При цьому суд зважує й на п. 14
договору купівлі-продажу від 5 вересня 2006 року та дані заяви ОСОБА_4, який
вчиняючи цей правочин, застеріг, що кошти, за які купується квартира у АДРЕСА_1,
не є спільною сумісною власністю.

Що стосується спільних фотографій та
листування ОСОБА_4 з ОСОБА_1, то наявні в них дані доводять існування близьких
стосунків між цими особами, які в той же час ознак проживання однією сім'єю,
передбачених статтями 3 і 74 СК України не виявляють.

Разом з тим, дані щодо витрат
позивачки на поховання Оруджева, які містяться в матеріалах справи, про
обставини спільного проживання однією сім'єю також не свідчать.

Слід зважити й на правові підстави
реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі, які згідно довідки СВК
„Димерський” від 3 вересня 2008 року НОМЕР_1, ґрунтуються на договорі найму й
стосувалися періоду з 16 листопада 2006 року по 16 листопада 2007 року.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, і відповідно до статей 70 і 71 цього Кодексу може
бути поділено в рівних частках.

Між тим з наведених вище обставин,
підстав для застування цих статей до правовідносин, що виникли в цій справі суд
не вбачає.

Не підлягає задоволенню й вимога
щодо визнання за позивачкою, як спадкоємицею першої черги, права власності на &frac12; частину спірної
квартири в порядку спадкування за законом, оскільки ОСОБА_1 до кола спадкоємців
зазначених у ст. 1261 ЦК України не входить.

Таким чином, порушення прав
позивачки, які б підлягали захистові, судом не виявлено, а тому в задоволенні
даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись
статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили
протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути оскаржено в апеляційному
порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про його оскарження та протягом
20 днів після цього апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

РІШЕННЯ
копія

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ІНФОРМАЦІЯ_1 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Бєлянській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до приватного
нотаріуса Вишгородського районного округу Київської області - Голуб Людмили
Андріївни про зобов'язання вчинити нотаріальну дію,

встановив:

ОСОБА_7
звернулася до суду з даним позовом у якому оскаржує відмову у вчиненні
нотаріальної дії щодо договору купівлі продажу жилого будинку, оскільки вважає,
що перешкоди цьому правочину відсутні.

Зважаючи, що для складання повного рішення
може бути витрачений значний час, на підставі ч. 3 ст. 209 ЦПК України, суд
вважає необхідним проголосити його вступну і резолютивну частину, а повний
обсяг скласти протягом 5 днів.

Керуючись
статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

в
задоволені позову ОСОБА_7 відмовити.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про її
оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

з оригіналом звірена

Суддя