Справа № 2-895 / 08
04 лютого 2008 року                                                                                                     м. Харків
Ленінський районний  суд м. Харкова в складі :
судді  Бегунц А.О.
за участю секретаря Ореховській Н.В.
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну  справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на
1/3 частину квартири, виділення її у власність і користування, визнання
договору купівлі-продажу квартири недійсним ,
Позивач звернувся з позовом до
суду та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, виділити вказану частку у його власність і користування та визнати
договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений між відповідачами,
В судовому засіданні позивач та
його представник  позовні вимоги,
викладені в позовній заяві, підтримали і пояснили, що 12 квітня 1989 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб в Ленінському відділі ЗАГС м.
Харків. 28 грудня 2004 року шлюб між сторонами розірвано, актовий запис № 409.
На час реєстрації шлюбу ОСОБА_2 була членом житлово-будівельного кооперативу
«Холодногірський-9» з виплатою пайового внеску в розмірі 4548,00 руб., за
квартиру АДРЕСА_1. В період спільного проживання в зареєстрованому шлюбі та
веденні спільного господарства позивач своїми коштами і разом з відповідачкою
приймав участь в виплатах пайових внесків за квартиру АДРЕСА_1 в ЖБК
«Холодногірський-9» і за час спільного проживання пайові внески за квартиру
були сплачені в повному обсязі  в розмірі
внесків була проведена 15 грудня 1992 року. Позивач  наполягав, що у відповідності до ст. 70 СК
України та Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 18.09.1987 року - пайові внески в
житлово-будівельному кооперативі в розмірі 6946,00 руб., є спільним майном
подружжя, а тому він має право на частку в квартирі відповідно до його частки в
пайових внесках, а саме в розмірі 1/3 частини квартири з реальним виділом його
Крім того, позивач та його
представник, обґрунтовуючи свої позовні вимоги пояснили, що при укладенні
договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були
враховані його права власності на частку в спірній квартирі, як в майні, що є
спільним майном подружжя, а тому вказаний договір купівлі-продажу квартири є
Представники відповідачів
заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що в період з 1989
по 2004 роки ОСОБА_2 проживала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 На час
реєстрації шлюбу, шляхом обмінних ордерів вона стала членом ЖБК
«Холодногірський - 9» та отримала право на проживання в квартирі АДРЕСА_1 з
сплаченими пайовими внесками в розмірі 4548,00 руб. з загальній вартості
обов'язки по сплаті пайових внесків в вересні місяці 1989 року, використовуючи
особисті грошові заощадження та грошові кошти за договором позики, сплатила
пайовий внесок в розмірі 6568,00 руб., а залишок суми в розмірі 378,00 руб.
було сплачено нею в грудні 1992 року. Позивач своїми коштами в сплаті пайових
внесків за квартиру в ЖБК „Холодногірський - 9” участі не приймав, сплата
внесків проводилася лише за особисті кошти відповідачки, які нею були
заощаджені до реєстрації шлюбу та за кошти по договору позики, зобов'язання за
яким покладала на себе та виконувала відповідачка в повному обсязі.
При повній виплаті пайових внесків
та реалізовуючи своє право власності на квартиру в ЖБК, ОСОБА_2 отримала на
своє ім'я свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.
Свідоцтво про право власності не оспорювалося, інші зацікавлені особи свої
В зв'язку з отримання
громадянства іншої держави та в межах наявного права власності на об'єкт
нерухомості, 20 березня 2007 року між ОСОБА_2, з одного боку та ОСОБА_3, з
іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу, який складено у відповідній
формі, за ціною по домовленості між сторонами, посвідчено нотаріально та
проведено подальшу державну реєстрацію. При укладенні вказаного договору
інтереси інших осіб не порушувалися, договір укладено дієздатними особами,
отримано згоди усіх зацікавлених осіб.
Заслухавши позивача, його
представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи,
допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.
Так,  12 квітня 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було зареєстровано шлюб в Ленінському відділі ЗАГС м. Харків, 28 грудня 2004
року шлюб між сторонами розірвано, актовий запис № 409. На час реєстрації шлюбу
ОСОБА_2 була членом житлово-будівельного кооперативу «Холодногірський-9» з
виплатою частини пайового внеску в розмірі 4548,00 руб. від загальної вартості
Згідно квитанції №5 від 07.12.1985
року пайовий внесок за АДРЕСА_1 внесений в розмірі 3482 руб.
Станом на квітень 1989 року, тобто до реєстрації шлюбу між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 пайовий внесок за спірну квартиру складав 4548
Представниками відповідачів суду наданий договір позики, укладеного 12
вересня 1989 року між ОСОБА_6, з одного боку та ОСОБА_4, з іншого боку, на
строк до 12 березня 1990 року, останній надав у позику ОСОБА_6 грошові кошти в
сумі 3600,00 руб., для сплати пайового внеску за квартиру в ЖБК
„Холодногірський - 9”.
Факт позики коштів для сплати пайового внеску за спірну квартиру у судовому
засіданні також підтвердили, допитані в якості свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5
В судовому засіданні також досліджено рух грошових коштів на особовому
рахунку № НОМЕР_1 в Ощадбанку на ім'я ОСОБА_6 (ОСОБА_2)  і встановлено, залишок суми станом на
24.01.1989 рік становив  3542 руб. 79
коп., вказані кошти є її особистими заощадженнями. 12 вересня 1989 року
відповідачка внесла на рахунок ще грошові кошти в сумі 3600,00 руб. і того ж
дня з рахунку нею було знято кошти в сумі 6568,00 руб., які в подальшому були
сплачені в якості пайового внеску в ЖБК, що не суперечить фактичним обставинам,
встановленим у судовому засіданні.
Суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу про те, що пайовий внесок
після реєстрації шлюбу, виплачувався за рахунок спільних коштів подружжя.
Більш того, в судовому засіданні
останній пояснив, що про вищевказаний договір позики, який був укладений за час
шлюбу, йому нічого не відомо, участі  у
вказаному фінансовому зобов'язанні він не приймав,  про час сплати пайових внесків за спірну
квартиру і їх розмір йому також не відомо.
виплата пайових внесків в період проживання сторін в зареєстрованому шлюбі
проводилася особисто відповідачкою ОСОБА_2 за рахунок грошових заощаджень
останньої, які малися у неї до реєстрації шлюбу та грошових коштів, які
отримані нею за її особистими фінансовими зобов'язаннями.
Відповідно до ст.. 57 Сімейного Кодексу,
особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею,
ним за час шлюбу але за кошти які належали їй, йому особисто.
Згідно Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого 01 липня 2005 року на підставі розпорядження
Голови Ленінської районної ради м. Харкова № 515 від 01.07.2005 року, квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6.
Позивач та його представник в
судовому засіданні на неодноразове запитання суду пояснили, що уточнювати свої
позовні вимоги щодо визнання свідоцтва про право власності на квартиру, яке
видане ім'я ОСОБА_6, недійсним, не бажають та визнають легітимність вказаного
Що стосується позовних про
визнання договору купівлі-продажу недійсним, встановлено, що позивач в позовній
заяві прохає визнати договір купівлі-продажу по спірній квартирі між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 недійсним, вважаючи його незаконним і таким, що порушує його майнові
права, оскільки свідоцтво про право власності ОСОБА_2 отримано без його участі,
але при цьому відмовляється від оспорювання свідоцтва про право власності,
фактично визначаючи  його законність. що
При таких обставинах суд вважає,
що підстав для задоволення позову в цій частині немає, оскільки предметом
розгляду є договір-купівлі продажу АДРЕСА_1 від 22.03.2007 року, укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і при цьому на даний час позивач не оспорює законність
свідоцтва про право власності, видане тільки на ім'я відповідача ОСОБА_2
(ОСОБА_6) від 01.07.2005 року, на підставі якого і було вчинено спірний
Аналізуючи наведене, суд вважає,
що позивачем не надано достатньо
доказів, які обґрунтовували позовні вимоги як в частині його участі у
виплаті  пайових внесків, так і в частині
незаконності укладення договору купівлі-продажу, що є його обов'язком згідно зі
ст.ст. 10, 60 ЦПК України, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити за недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215, 217, 223 ЦПК України, ст. ст. 57,
70 СК України, ст. ст. 203, 215, 355, 356, 357, 358 ЦК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/3 частину квартири, виділення її у власність і користування,
визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним  - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Харківської області через  Ленінський
районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                                                  А.О. Бегунц.

Справа № 2-895 / 08

Р  І
Ш  Е  Н
Н  Я

І
М  Е Н Е М           У
К  Р  А
Ї  Н  И

04 лютого 2008 року                                                                                                  м. Харків

Ленінський районний  суд м. Харкова в складі :

головуючого
судді  Бегунц А.О.

за участю секретаря Ореховській Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну  справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на
1/3 частину квартири, виділення її у власність і користування, визнання
договору купівлі-продажу квартири недійсним ,

В С Т А Н О В И В :

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215, 217, 223 ЦПК України, ст. ст. 57,
70 СК України, ст. ст. 203, 215, 355, 356, 357, 358 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/3 частину квартири, виділення її у власність і користування,
визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним  - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Харківської області через  Ленінський
районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                            А.О.
Бегунц.