Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 жовтня 2008 року
м.Чернівці

Шевченківський районний суд
м.Чернівці в складі:

головуючого      Богдана С.І.

секретаря            Яценко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю Служби у
справах дітей Чернівецької міської ради про поділ спільного майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третьої особи комунального
підприємства міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» про поділ
майна подружжя, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання право чинів
недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, поділ спільної
сумісної власності подружжя,

встановив:

ОСОБА_1. у вересні 2005 року
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. з участю Служби у справах дітей
Чернівецької міської ради про поділ спільного майна подружжя.

Під час розгляду справи ОСОБА_1.
уточнила позовні вимоги, просила виділити їй квартиру АДРЕСА_1 вартістю 178219
грн., а ОСОБА_2. - автомобіль ПЕЖО 405 з номерним НОМЕР_1 вартістю 15000 грн.
із стягненням грошової компенсації на користь ОСОБА_2., а також передати
ОСОБА_2. у володіння та користування ј частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 66850
грн. 50 коп. в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної сумісної
власності.

ОСОБА_2. звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1. про поділ
спільного майна подружжя.

Просив виділити йому квартиру
АДРЕСА_1 вартістю 329896 грн., автомобіль ПЕЖО 405 з номерним НОМЕР_1 вартістю
15000 грн., ОСОБА_1. - торговельний павільйон №304, розташований на території
міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №3 вартістю
277750 грн. та Ѕ частину контейнера №16, розташованого на території міського
торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 вартістю 313100 грн.
із стягненням з ОСОБА_1. на його користь компенсацію вартості Ѕ частини майна в
сумі 122977 грн.

Визнати право власності на ј частину
квартири АДРЕСА_1 із стягненням на користь ОСОБА_1. вартості 66851 грн.

Після чого ОСОБА_2. доповнив позовні
вимоги.

Просив визнати спільним майном
подружжя придбані під час шлюбу торговельний павільйон №304, розташований на
території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №3
вартістю 277750 грн. та Ѕ частину контейнера №16, розташованого на території
міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 вартістю
313100 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1.
здійснено відчуження зазначеного спільного айна за відсутності його згоди,
просив визнати договір між ОСОБА_1. та ОСОБА_4. купівлі-продажу металевого
кіоску, розташованого на території міського торговельного комплексу
«Калиновський ринок» в секторі №3 на місці АДРЕСА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 5 квітня 2003
року, договір між ОСОБА_1. та ОСОБА_8купівлі-продажу великогабаритного павільйону
АДРЕСА_2 розташованого на території міського торговельного комплексу
«Калиновський ринок» посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7. 3 квітня 2003 року, договір між ОСОБА_8та
ОСОБА_9. купівлі-продажу частини великогабаритного павільйону №16, посвідчений
приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_7. 3
квітня 2003 року недійсними та припинити право володіння ОСОБА_4. торговельним
павільйоном №304, розташованим на території міського торговельного комплексу
«Калиновський ринок» в секторі №3, припинити право володіння ОСОБА_9. Ѕ
частиною контейнера №16, розташованого на території міського торговельного
комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 та передати у спільну сумісну
власність ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Також просив поділити спільне
сумісне майно подружжя та визнати право власності ОСОБА_1. на торговельний
павільйон №304, розташований на території міського торговельного комплексу
«Калиновський ринок» в секторі №3, Ѕ частину контейнера №16, розташованого на
території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 із
стягненням на користь ОСОБА_2. грошової компенсації вартості Ѕ частини в сумі
295425 грн.

Суд вважає, що позов ОСОБА_1. та
зустрічний позов ОСОБА_2. про поділ спільного майна подружжя підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до ст.60 СК Украіни
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Встановлено, що під час шлюбу
ОСОБА_2. та ОСОБА_1. набуто квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль ПЕЖО 405 з номерним
НОМЕР_1, тому зазначене майно є
спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Згідно із ч.1 ст.71 СК України та
372 ЦК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя
і ділиться між ними в натурі.

За змістом частин 2 та 4 зазначеної
норми неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на
майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Пленум Верховного Суду Украіни в
п.14 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватноі власності» роз»яснив, що квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника
/учасників/ цієі власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть
використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі
квартири. У
протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями
квартири, якщо про це заявлено позов.

Анатолічні роз»яснення містяться в
п.6 постанови №7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок».

Згідно з пунктами 6 та 7 цієї
постанови виділ також може мати місце за наявності технічної можливості
переобладнання приміщення в ізольовані квартири.

Отже, з огляду на межі позовних
вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_2., а також, що є неподільними автомобіль ПЕЖО 405 з
номерним НОМЕР_1 та квартира АДРЕСА_1, суд вважає виділити ОСОБА_1. квартиру
АДРЕСА_1 вартістю 329896 грн., а
ОСОБА_11. - автомобіль ПЕЖО 405 з номерним НОМЕР_1 вартістю 15000 грн.

При цьому суд враховує, що  ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_12., ОСОБА_13. на праві
спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Сторонами визначено порядок
користування жилими приміщеннями, за яким ОСОБА_2. користувався квартирою
АДРЕСА_1.

Крім того, заслуговує на увагу те,
що рішенням Ленінського районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2003 року
визначено місце проживання  дітей
ОСОБА_13. та ОСОБА_12. з батьком ОСОБА_2

За таких обставин частка ОСОБА_1. у
квартирі АДРЕСА_1 є незначною.

Суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2. в частині визнання спільним майном подружжя. Ѕ частиною контейнера №16, розташованого на території міського
торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Навпаки, спростовуються приєднаними
до матеріалів справи договором купівлі-продажу між радою засновників міського
торгового центру та ОСОБА_14. великогабаритного павільйону  від 23 вересня 1996 року та дорученням,
виданим 30 вересня 1996 року ОСОБА_14., яким уповноважено ОСОБА_1. здійснювати
користування та розпорядження цим майном.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання правочину недійсним, ОСОБА_2. посилався на те, що  відповідно до ч.2 ст.65 СК України, ч.4
ст.369 ЦК України дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про
визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її,
його згоди.

Суд встановив, що між ОСОБА_1. та ОСОБА_4. укладеного договір купівлі-продажу металевого
кіоску, розташованого на території міського торговельного комплексу
«Калиновський ринок» в секторі №3 на місці АДРЕСА_3, який посвідчений приватним
нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 5 квітня 2003
року.

Тому до зазначених правовідносин не
можуть бути застосовані норми Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу
України.

Згідно ст.23 КпШС України, чинної на
час вчинення оспонрюваного правочину, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя
розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по
відчуженню спільного майна подружжя, що потребує обов»язкового нотаріального
засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій
формі.

Відповідно до п.27 інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №18/5 від 18 червня 1994
року нотаріуси посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено
обов»язкову нотаріальну форму. Відповідно до чинного законодавства обов»язковому
нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження жилого будинку,
іншого нерухомого майна /статті 227,242, 244, 426 Цивільного кодексу/.

Як вбачається з матеріалів справи,
металевий кіоск відповідно до довідки Чернівецького комунального обласного бюро
технічної інвентаризації від 31 липня 2008 року №1880 року за вимогами
Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України №7/5 від 7 лютого 2002 року
не є нерухомим майном.

Також суд вважає недоведеним, що
зазначений правочин вчинений проти волі ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
будь-яких доказів про те, що ОСОБА_2. не був обізнаний про вчинення правочину
або висловлював заперечення поти його вчинення немає.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги
ОСОБА_2., які зводяться до виділу в натурі частки із квартири АДРЕСА_1, що є у
спільній сумісній власності, із сплатою ОСОБА_1. грошової компенсації, оскільки
частка самого ОСОБА_2. є незначною, а співвласники ОСОБА_13. та ОСОБА_12 таких
позовних вимог не заявляли.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1. та ОСОБА_2. задовольнити частково.

Розділити майно подружжя між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 і виділити в натурі ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1 вартістю 329896 гривень, визнавши за нею право
власності на це майно, а ОСОБА_2 виділити в натурі легковий автомобіль „ РЕUGЕОТ 405 " , державний номерний НОМЕР_1, 1989 року випуску вартістю 15000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_2 різницю в майні подружжя в грошовому вигляді
в сумі 157448 гривень.

В інших позовних вимогах ОСОБА_1. та ОСОБА_2. відмовити.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або
апеляційної скарги.

Заява про апеляційне
оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційна
скарга протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.
Чернівці.

Суддя                                                                 Богдан
С.І.