Справа № 2-790/08
РІШЕННЯ

Іменем
України

17 березня 2008  року            Індустріальний   районний
суд  м.

Дніпропетровськ

у
складі:

головуючого

судді

Чебикіна В.П.

при

секретарі

Кондрашовє І.О.

за
участю

адвоката

ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.

Дніпропетровська
цивільну справу за  позовом ОСОБА_2до

ОСОБА_3законного
представника неповнолітньої: ОСОБА_4, 3-я особа: Шоста Дніпропетровська
державна нотаріальна контора “Про визнання частки у праві спільної сумісної
власності та визнання права власності

у
порядку спадкування”, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2008 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом

посилаючись
на те, що 02 вересня 1958 року між ним та ОСОБА_5було зареєстровано шлюб. Від
цього шлюбу вони мали сина - ОСОБА_6, який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1у віці 11 років. Більше у

них
дітей не було. Під час спільного подружнього життя вони придбали

домоволодіння,
яке розташовано по АДРЕСА_1. Вказане домоволодіння належало йому та ОСОБА_5 на
праві спільної сумісної власності, але для зручності право

власності
вони оформили на  ОСОБА_5). ІНФОРМАЦІЯ_2,
у

віці  77 років, померла ОСОБА_5. Після її смерті була

відкрита
спадщина, яка складала ? частину домоволодіння поАДРЕСА_1. Після смерті дружини
він, як єдиний спадкоємець за

законом,
з'явився до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з

заявою
про прийняття спадщини, але у нотаріальній конторі йому стало відомо, що

його
дружина залишила заповіт відповідно до якого, належний їй житловий будинок

з
надвірними спорудами та побудовами по АДРЕСА_1заповіла ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3.  Приймаючу до уваги, цю
обставину він

зрозумів,
що дружина таким чином позбавила його права спадкування, але  він як

непрацездатний
за віком вдовець маю право на обов'язкову частку  в спадковому

майні.
У зв'язку з цим  10.01.2008 року він
подав до Шостої Дніпропетровської

державної
нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину

на
обов'язкову частку, але приймаючи до уваги ту обставину, що відповідно до

свідоцтва
про право особистої власності на житловий будинок та розпорядження,

яке
містить заповіт його дружини, будинок по АДРЕСА_1, на праві

особистої
власності належав дружині він не згоден з існуючим розподіленням

часток
при спадкуванні. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним

право
власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та

спорудами,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на
?  частину житлового

будинку
з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою:

АДРЕСА_1
у порядку спадкування за законом після смерті
дружини - ОСОБА_5, 1930 року

народження,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2; всього визнати за ним право

власності
на ?  частини житлового будинку з
господарськими будівлями та

спорудами,
який розташовано за адресою:АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги

та
просив суд їх задовольнити.

Відповідачка у судовому засідання
позовні вимоги визнала у повному

обсязі.

Представник третьої особи - Шостої
Дніпропетровської державної

нотаріальної
контори у судове засідання не з'явився, про день та час слухання

справи
повідомлений належним чином про причину неявки суду не повідомив. Суд

ухвалив
слухати справу у відсутності представника третьої особи по наявних

матеріалах
справи.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  вивчивши матеріали справи,

вважає,
що  позов
підлягає задоволенню  з наступних
підстав.

Як видно з матеріалів справи і
встановлено в судовому засіданні,

що
02 вересня 1958 року між ОСОБА_2, 1933 року народження

та
ОСОБА_5, 1930 року народження, було

зареєстровано
шлюб (а.с 6).  Від цього шлюбу вони мали сина - ОСОБА_6 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1у віці 11 років (а.с 9).

Під
час спільного подружнього життя вони придбали домоволодіння, яке

розташовано
по АДРЕСА_1, право

власності
на яке згодом було зареєстровано за ОСОБА_5(а.

с
7, 8). ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці  77 років,
померла  ОСОБА_5(а.с 19).

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що після

смерті
ОСОБА_5. була відкрита спадщина, яка відповідно до ст. 63 Сімейного

Кодексу
України повинна складати ? частину домоволодіння по АДРЕСА_1. Після її смерті,
відповідно до ст. 1269

ЦК
Україні, ОСОБА_2., як єдиний спадкоємець за законом, з'явився до Шостої

Дніпропетровської
державної нотаріальної контори з заявою про прийняття

спадщини,
але у нотаріальній конторі йому стало відомо, що його дружина

залишила
заповіт відповідно до якого, належний їй житловий будинок з надвірними

спорудами
та побудовами по АДРЕСА_1заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 27).  Приймаючу до уваги, цю обставину він

зрозумів,
що дружина таким чином позбавила його права спадкування. Але  він  як

непрацездатний
за віком вдовець, відповідно до ст. 1241 ЦК України,  має право

на
обов'язкову частку  в спадковому майні. У
зв'язку з чим 10.01.2008 року

подав
до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про

видачу
свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку.

Також представник позивача пояснив, що житловий будинок поАДРЕСА_1 було
придбано ОСОБА_2 та ОСОБА_5у 1969 році на підставі договору

купівлі-продажу.
У подальшому замість вказаного будинку вони побудували інший і

на
підставі рішення виконкому Індустріальної районної ради № 452 від 09.07.1982

року,
ОСОБА_5. було видано свідоцтво про право особистої власності на

житловий
будинок. Шлюб між ними було зареєстровано у 1958 році.

Відповідно до  ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю від
20.06.1969

року,
який діяв на той час, майно нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною

сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та

розпорядження
вказаним майном. Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1належить ОСОБА_2. та
його померлій дружині ОСОБА_5. на праві спільної сумісної власності.

Приймаючи до уваги, що при
складанні заповіту ОСОБА_5. не

була
визначена її частка у праві спільної сумісної власності, відповідно до ст.

22
КпШС Україні від 20.06.1969 року та ст. 63 Сімейного Кодексу України ОСОБА_2.
належить ? частка житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами по
АДРЕСА_1.

Таким чином спадкове майно яке залишилось після ОСОБА_5.

складається
з ? частини житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами

по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1241 ЦК
України ОСОБА_2. має право на

обов'язкову
частку  в спадковому майні. У даному
випадку частка повинна

складати
? частину домоволодіння.

Окрім того ст. 392 ЦК України
передбачає право власника майна

пред'явити
позов якщо це право не визнається іншою особою.

Враховуючи викладене, суд
вважає за необхідне,  визнати за

ОСОБА_2,
право власності на ? частину житлового будинку з

господарськими
будівлями та спорудами, який розташований за адресою:АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_2, право власності на ?  частину
житлового будинку з господарськими

будівлями
та спорудами, який розташований за адресою:АДРЕСА_1у порядку спадкування за
законом після дружини - ОСОБА_5, 1930 року народження, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2; а всього визнати за ОСОБА_2, право власності на ?

частини
житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який

розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 3, 7, 14, 57,
58, 197, 208, 212, 214, 215 ЦПК,

ст.
ст. 392,1217,1220, 1222, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ст. 22 КпШС України

(ред.
1969 рік), ст. ст. 60, 63, 67 СК України,
суд -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_2задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, право
власності на ?

частину
житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який

розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, право
власності на ?

частину
житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який

розташований
за адресою: АДРЕСА_1 у

порядку
спадкування за законом після дружини - ОСОБА_5,

1930
року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Всього визнати за ОСОБА_2,
право

власності
на ?  частини житлового будинку з
господарськими будівлями та

спорудами,
який розташований за адресою:АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до апеляційного
суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя:

В.П.Чебикін