У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

14 березня 2008
року                                                                                м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Яреми
А.Г.,

суддів:

Барсукової В.М., Берднік І.С.,

Косенка В.Й., Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В., Пшонки М.П.,

Гнатенка
А.В.,

Лихути
Л.М.,

Романюка
Я.М.,

Григор'євої
Л.І.,

Левченка
Є.Ф.,

Сеніна
Ю.Л.,

Гуменюка
В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Шабуніна В.М.,-

Данчука
В.Г.,

Патрюка
М.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1до
управління  праці та соціального захисту  населення виконавчого комітету
Корольовської районної ради м. Житомира про стягнення невиплаченої суми
допомоги на оздоровлення, за скаргою
ОСОБА_1про перегляд у зв'язку з винятковими обставинами ухвали
Верховного Суду України від 18 січня 2006 року,

встановила:

У
квітні 2003 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щорічно повинні виплачувати допомогу на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат. Відповідачем на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 йому ці кошти були виплачені,
але не в повному обсязі. За період з 1999 року до 2002 року заборгованість
складає 3 593 грн. 20 коп., яку просив стягнути з управління  праці та соціального захисту  населення виконавчого комітету
Корольовської районної ради м. Житомира.

Рішенням  Корольовського районного суду м. Житомира від
19 травня 2003 року  позов задоволено
частково.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від  11 грудня 2003 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями,                           ОСОБА_1  подав на них касаційну скаргу, яку ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від
18 січня 2006 року залишено без задоволення.

У скарзі ОСОБА_1 просить переглянути зазначені судові рішення у зв'язку з винятковими обставинами,
указуючи на неоднакове застосування судами України одного й того самого положення
закону.

Перевіривши
матеріали справи, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 ЦПК України
підставою оскарження у зв'язку з винятковими обставинами судових рішень у
цивільних справах після їх перегляду у касаційному порядку є неоднакове
застосування судом касаційної інстанції одного і того самого положення закону.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс
адміністративного судочинства України, призначення якого полягає у визначенні
повноважень адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної
юрисдикції,   порядок   звернення
до   адміністративних  судів
і  порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено, що
юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори,
крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до
п. 7 ч.1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ч.ч. 7, 10 Прикінцевих та
перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України після
набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з
адміністративно-правових відносин, розглядаються в порядку, встановленому цим
Кодексом. Касаційні скарги (подання) на рішення загальних судів у справах,
визначених пунктом 7 цього розділу, що подані до набрання чинності цим Кодексом
і не розглянуті Верховним Судом України, передаються для вирішення до Вищого
адміністративного суду України.

Як убачається з матеріалів справи, на час
вирішення судами першої та апеляційної інстанцій справа була розглянута за
правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Верховним Судом України справа розглядалася в
січні 2006 року в період дії Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки спір, що виник між сторонами, є
публічно-правовим, то його вирішення відноситься до компетенції
адміністративних судів. Тому касаційний розгляд справи після 1 вересня 2005
року повинен здійснювати Вищий адміністративний суд України.

У зв`язку з тим, що справа в касаційному порядку розглянута
неповноважним касаційним судом, ухвала Верховного Суду України від                  18 січня 2006 року підлягає
скасуванню, а справа - направленню для касаційного розгляду до Вищого
адміністративного суду України.

Керуючись ст.ст. 358, 359 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у  х в а л и л а:

Скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Ухвалу колегії
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2006 року скасувати,
справу передати до Вищого адміністративного суду України для розгляду справи в
касаційному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         А.Г. Ярема

Судді:

В.М. Барсукова                                           Л.М. Лихута

І.С. Берднік
Л.І. Охрімчук

А.В. Гнатенко                                             М.В. Патрюк

Л.І. Григор'єва                                           Ю.В. Прокопчук

В.І. Гуменюк                                              М.П.
Пшонка

В.Г. Данчук
Я.М. Романюк

В.Й. Косенко
Ю.Л. Сенін

А.В. Костенко                                          В. М.
Шабунін

Є.Ф. Левченко