Справа
№ 2-1487/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18
липня 2008 року                 Індустріальний
районний суд м.

Дніпропетровська

у
складі: головуючого судді  Слюсар Л.П.

при секретарі  Цалин О.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська

цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до

ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи

Управління
житлового господарства Дніпропетровської міської ради,  ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6

про скасування рішення про приватизацію  житла та визнання

недійсним
свідоцтва про право власності на житло, -

В
С Т А Н О В И В :

В
квітні 2008 року  ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про скасування

рішення
про приватизацію  житла та визнання
недійсним свідоцтва про право

власності
на житло.  В обґрунтування своїх позовних
вимог  посилався на те, що

він  проживав разом зі своєю сім'єю: дружиною та
двома  синами, третіми

особами  по справі,
в АДРЕСА_1 В серпні 1994 року  він
із сім'єю

здійснив
обмін своєї квартири на квартиру в м. Дніпропетровську за адресою :

АДРЕСА_2,
що підтверджується обмінним ордером НОМЕР_1 від

12.08.1994
року, виданим виконавчим комітетом
Чудовської міської Ради,

Новгородської
області. З того часу  він  разом із сім'єю проживає  в квартирі і

є
головним квартиронаймачем.  В травні 2007
року  він звернувся до органу

приватизації
заявою про приватизацію квартири, але йому було відмовлено,

оскільки
його квартира відповідно до розпорядження
№3/2916-94 від 09.06.1994

року
була приватизована попередніми квартиронаймачами ОСОБА_2 та його дружиною
ОСОБА_3 і передана їм у

власність,
але свідоцтва про право власності вони не одержували і воно

знаходиться
в органі приватизації.  Просив  скасувати
розпорядження  органу

приватизації
№3/1916-94 від 09.06.1994 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1  та визнати недійсним

свідоцтво  про право власності на квартируАДРЕСА_1
видане  на ім'я ОСОБА_2 та

ОСОБА_3
.

У  судовому засіданні позивач позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та

посилаючись
на ті ж підстави просив їх задовольнити в повному обсязі.  Вказав,

що
він  та члени його родини  добросовісно на підставі  угоди про обмін

державного
житлового приміщення користуються квартирою на протязі 13 років,

зареєстровані
в ній.  Вини його в тому, що відповідачі
до укладання угоди про

обмін
приватизували квартиру і замовчали факт при обміні не має.

Відповідно до нотаріально завіреної заяви    відповідачі
позовні вимоги

визнали.
Вказали, що на момент обміну квартири їх черга на приватизацію не

надійшла,
вони були зняті з реєстрації і отримали дозвіл виконкому

Індустріального
району на обмін житлової площі.   Просили
розглядати справу в

їх
відсутності.

Представник
третьої особи  Управління житлового
господарства Дніпропетровської

міської
ради до судового засідання не з'явився. Про час та місце судового

розгляду
буди повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим розглянути

справу
за відсутності представника третьої особи на підставі наявних у справі

доказів.

Третя особа
ОСОБА_4   в судовому засіданні
просила суд позов

задовольнити
.

Треті
особи  ОСОБА_4, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися.

Про
час і місце слухання справи повідомлялись належним чином.  Відповідно до

наданих
в судовому засіданні заяв просили розглядати справу в їх відсутності.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, третьої особи
та вивчивши матеріали справи

в
їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню

.

У
судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності

на
житло від 09  червня 1994 року, виданого
виконкомом Дніпропетровської

міської
ради на підставі розпорядження № 31916-94 квартира, розташована за

адресою:
АДРЕСА_1належить на

праві  спільної сумісної власності  ОСОБА_3 і ОСОБА_2

Як
показав в судовому засіданні позивач він в м. Чудово  Новгородської області

займався
питаннями обміну своєї квартири АДРЕСА_1, а

відповідачі  займалися питаннями щодо  обміну
своєї квартири  в м.

Дніпропетровську.

Відповідно до
обмінного ордеру  НОМЕР_1 від
12.08.1994 року, виданого

виконавчим
комітетом  Чудовської міської Ради,
Новгородської області, на

підставі
розпорядження  від 11.08.1994 року
№907-рз,    ОСОБА_4 ., який

проживає
вАДРЕСА_1 має право на вселення із ним

3
особи в порядку обміну із ОСОБА_2 на житлову

площу  квартиру АДРЕСА_1

Згідно довідки
адміністрації Чуковського району Новгородської області

Російська
Федерація  ОСОБА_4 та члени його родини
квартиру АДРЕСА_1 не приватизували і були в ній зареєстровані до

15.08.1994
року.

Відповідно
до Довідки  Філіалу Чуковського бюро
технічної інвентаризації

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2ОСОБА_3,  ОСОБА_4

власниками
квартири і будівель не значаться.

Згідно
довідки про склад  від 05.10.2007
року  в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1,ОСОБА_2- дружина,   ОСОБА_3 -
син, ОСОБА_4 - син.

Як
показав в судовому засіданні позивач  і
підтверджується доказами по справі ,

що
тільки в травні 2007 року  після
звернення  до органу приватизації з
заявою

про
приватизацію квартири,  він дізнався, що
квартира  була приватизована

попередніми
квартиронаймачами ОСОБА_2 та його дружиною

ОСОБА_3
і передана їм у власність, але свідоцтва про

право
власності вони не одержували і воно знаходиться в органі приватизації, що

підтверджується
листом  Управління житлового
господарства  від 12.10.2007 року

№3/5345.

З  письмових пояснень відповідачів вбачається,
що вони   навмисне  ввели

позивача
в оману і замовчали той факт що ними була подана заява щодо

приватизації
спірної квартири .

Позивач  не вимагає визнати недійсним обмін
квартирами, оскільки  він та його

сім'я  стали громадянами України, проживають  в Україні 13 років, всі працюють

і
не бажають  змінювати своє місце
проживання, а відповідачі в  його
квартирі

в
м. Чудово вже не проживають.

Відповідно
до ст. 47  Конституції України  кожен має право на житло.  Держава

створює
умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло,

придбати
його у власність або взяти в оренду.

Відповідно
до ст.83 ЖК України   угода про обмін
жилими приміщеннями набирає

чинності
з моменту одержання ордерів, що видаються виконавчими комітетами

місцевих
Рад народних депутатів.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які були
досліджені судом при розгляді

справи
у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки    позивач і

відповідачі
отримали  обмінні ордери  від відповідних виконавчих комітетів,

тобто  вбачалося що було здійснено обмін квартир,
які знаходяться  в державному

житловому
фонді,  то вимоги  позивача знайшли своє підтвердження в
судовому

засіданні
і   підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи  не інакше

як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього

Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших

осіб,
які беруть участь у справі.

На
підставі  ст.47 Конституції України,
ст.ст. 79,84-89 ЖК України, ст. 8

Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду»,  керуючись ст. ст.

3,7,
10,11, 30,60, 212-215 ЦПК України, -

В
И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги  ОСОБА_1 - задовольнити .

Скасувати
розпорядження   органу приватизації  №3/1916-94 від 09.06.1994 року

про
приватизацію квартири АДРЕСА_1

Визнати
недійсним свідоцтво про право власності на житло, розташоване за

адресою:
АДРЕСА_2 від 09  червня

1994
року, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на

підставі
розпорядження № 31916-94   на ім'я
ОСОБА_2 та

ОСОБА_3.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти

денний
строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги,  або без подання

заяви
про апеляційне оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя:                                               Л.П.

Слюсар