Справа №2-2268/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А  Ї Н И

14 липня 2008 року
Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в
складі:

головуючого - судді
Хомика  А.П.

при секретарі -                Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного
майна подружжя, -

в с т а н о в и в  :

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2. з позовом до ОСОБА_3. про
розподіл спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 17 червня 1978 року
ОСОБА_2. перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому у них народилося двоє
дітей, син ОСОБА_4 і дочка ОСОБА_5, які вже є повнолітніми. Їхнє подружнє життя
не склалося і 01.06.2005 року їхній шлюб було розірвано.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 15 листопада 2000 року був
задоволений позов відповідача, колишнього чоловіка, до ОСОБА_2. про поділ
спільного майна подружжя, та за останнім визнано право власності на &frac12; ідеальну частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

На даний час ОСОБА_2. з відповідачем прийшли до спільної згоди про
встановлення порядку користування вищезгаданим будинком в позасудовому порядку
з подальшим нотаріальним засвідченням. Для цього вони звернулись в Дрогобицьке
ДК МБТІ та ЕО з правовстановлюючими документами і з відповідною заявою про це.
Однак зробити цього не змогли лише по тій причині, що рішенням суду право
власності на &frac12; ідеальну
частину будинку було визнано лише за відповідачем, хоча до цього за ним був
зареєстрований на праві приватної власності цілий будинок. Таким чином,
правовою підставою для вирішення питання про розподіл будинку в добровільному
порядку повинно бути рішення суду про визнання також права власності на його
половину за ОСОБА_2.

Виходячи зі змісту ст. ст. 60, 61 СК України спільною сумісною власністю
подружжя є набуте подружжям майно за час шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України
у разі поділу майна, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка визнаються рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вважає, що у відповідності до ст. ст. 60, 61, 63, 68, 71 СК України
ОСОБА_2. має рівні права з чоловіком на частину в будинку, який фактично
належав їй та ОСОБА_3. на праві спільної сумісної власності і частка колишньої
дружини є рівна з відповідачем, а тому, просить суд постановити рішення, яким
визнати за ОСОБА_3 право власності на &frac12; ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача понесені ОСОБА_3 судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги,
просить позов задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_6. не заперечив проти задоволення позову,
оскільки наявні матеріали справи вказують на його під ставність.

Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст.
130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 ЦПК України, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
судове рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, оскільки спільною сумісною власністю подружжя є
набуте подружжям майно за час шлюбу. З огляду на те, що рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду від 15 листопада 2000 року право власності на &frac12; ідеальну частину житлового будинку
АДРЕСА_1 визнано лише за ОСОБА_3., а тому право власності на іншу &frac12; ідеальну частину спірного будинку
слід визнати за ОСОБА_2. При таких обставинах підстав для не прийняття визнання
позову представником відповідача судом не встановлено. Звідси позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд
вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно
з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути
понесені нею судові витрат по оплаті судового збору в розмірі 705,10 грн. та
витрат на ІТЗ в розмірі 30,00 грн., а всього 725,10 грн.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. 60-63, 67-70, 72 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на &frac12;
ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3. в користь ОСОБА_2. 735,10 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя