У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 березня 2008 року                                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах

головуючого                                                              Косенка
В.Й.,

суддів:
Данчука В.Г., Костенка А.В., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсною відмови від
прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину та внесення змін до
свідоцтва про право на спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Запорізької області від 25 грудня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини,
видачу свідоцтва про право на спадщину та внесення змін до свідоцтва про право
на спадщину мотивуючи тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3 відкрилася
спадщина у виді земельної ділянки площею 13,73 га у складі земель реформованого
колективного сільськогосподарського підприємства “АПФ” Лучиста”, розташованого
на території Веселівської селищної ради, Запорізької області. Спадкоємцями
першої черги за законом, крім неї, є доньки померлого ОСОБА_4 і ОСОБА_2, тому
кожен з них має право на спадкування по 1/3 частині від загального складу
спадщини. Але  ОСОБА_4 відмовилась від
своєї частки у спадщині на користь своєї сестри ОСОБА_2, частка якої
збільшилась до 2/3.

Під час оформлення в нотаріальній конторі спадкових прав,
яке відбувалось у приміщенні нотаріальної контори, але у відсутності державного
нотаріуса. ОСОБА_2, знаючи про її хворобливий стан і необізнаність у юридичних
питаннях, використовуючи її довіру, з корисливих мотивів - заволодіння її
спадковою часткою, переконала її підписати заяву про відмову від прийняття
спадщини. Вводячи її в оману, ОСОБА_2 упевнила її, що документ, який їй
належить підписати, не має наслідком позбавлення її права на 1/3 частку від
загального складу спадщини, що не заперечували присутні при цьому службовці
нотаріальної контори, які не роз'яснили їй правові наслідки подання такої
заяви, передбачені         ч. 2 ст. 1275 ЦК України.

ОСОБА_2 07.09.2006 р. отримала свідоцтво про право на все
спадкове майно, тобто всю земельну ділянку площею 13,73 га. та зареєструвала
своє право власності на цю земельну ділянку.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької
області від 26 жовтня              2007
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25
грудня 2007 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та у справі
ухвалено нове рішення, яким визнано недійсною відмову ОСОБА_1 від прийняття
спадщини, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 у вигляді
земельної ділянки площею 13,73 га, яка розташована на території Веселівської
селищної Ради Веселівського району, Запорізької області.

Постановлено внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину, виданого 07.09.2006 р. державною нотаріальною конторою Веселівського
нотаріального округу Запорізької області на ім'я ОСОБА_2, зазначивши, що її
частка в спадковому майні у вигляді земельної ділянки площею 13,73 га,
розташованої на території Веселівської селищної Ради Веселівського району,
Запорізької області, складає 2/3.

Зобов'язано державну нотаріальну контору Веселівського
нотаріального округу Запорізької області видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності
на 1/3 частку земельної ділянки площею 13,73 га, яка розташована на території
Веселівської селищної Ради Веселівського району, Запорізької області, в порядку
спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням апеляційного
суду, ОСОБА_2 подала до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України передбачено
випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального й процесуального права, а отже, відсутні підстави для скасування
ухваленого апеляційним судом рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись статтями 332, 336 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 25
грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий                                                                         В.Й. Косенко

Судді:                                                                                   В.Г.
Данчук

А.В.
Костенко