Справа
№ 22-376
у 1 інстанції - Крижова О.Г.
Категорія №
Доповідач -  Шимків С.С.
25 березня 2008  року
Колегія суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Рівненської області у складі:  головуючого
судді          --                          Василевича В.С.
суддів                                      -      Гордійчук С.О.,  Шимківа С.С.
з участю секретаря судового засідання     -                      Чалої Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
відкритого акціонерного товариства “Рівнеазот” на рішення Рівненського міського
суду від 12 грудня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до відкритого
акціонерного товариства “Рівнеазот”, ОСОБА_2 про визнання незаконним виселення
з житлового приміщення, стягнення матеріальної та моральної шкоди,  -
Рішенням
Рівненського міського суду від 12 грудня 2007 року задоволено частково позов
ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства “Рівнеазот”, ОСОБА_2 про визнання
незаконним виселення з житлового приміщення, стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

Зобов”язано
ВАТ “Рівнеазот” надати ОСОБА_1. ліжко-місце в гуртожитку № 3, розташованому за
адресою АДРЕСА_1.

Стягнуто
з ВАТ “Рівнеазот” на користь ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди.

У
поданій апеляційній скарзі ВАТ “Рівнеазот” вказує на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовані
норми матеріального та процесуального права, допущено неповноту судового
розгляду.

Суд безпідставно поновив позивачу строк позовної давності.

На
час розгляду справи судом та на даний час ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_2 У зв»язку з цим він
не потребує житла в гуртожитку, оскільки користується квартирою нарівні з
дружиною.

ВАТ «Рівнеазот» не ставило питання
про примусове виселення ОСОБА_1 з гуртожитку. Він сам залишив кімнату. На
момент прийняття спільного рішення адміністрації та профкому про надання цієї
кімнати сім»ї ОСОБА_2. кімната була вільна. Позивач не працює на підприємстві і
він не має права на проживання у гуртожитку.

Не погоджується ВАТ «Рівнеазот»
також  з рішенням суду в частині
заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки такої не заподіяно не було.

Просять
скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_1. у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної  скарги, беручи до уваги пояснення учасників
процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє  законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна
сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 був примусово виселений з кімнати АДРЕСА_3 без
попередження та інших законних підстав, чим було порушено його конституційне
право на житло. Таким діями йому було заподіяно моральну шкоду.

З таким висновком місцевого суду
колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Статтею 127 ЖК України встановлено, що для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або
навчання можуть використовуватися гуртожитки.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який
є  єдиною підставою для вселення на дану
жилу площу.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з
відповідачем з 20 серпня 1993 року по 23 червня 2003 року. Звільнений з роботи
на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 6).

На
час роботи на підприємстві йому було надано ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_3 без
видачі спеціального ордера для вселення.

Оскільки
позивач звільнився з роботи за власним бажанням без поважних причин він втратив
право на користування гуртожитком. Він не відноситься до категорії осіб, яких
не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого
приміщення.

ОСОБА_1
не доведено, що відповідачем було примусово виселено його з гуртожитку.

На
час видачі ОСОБА_2 ордера на поселення його сім”ї в кімнату де виділялося
ліжко-місце для ОСОБА_1 дана кімната була вільною.

На період розгляду
справи судом та на даний час ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_2 У судовому засіданні він підтвердив дану обставину.

Так
як позивач не перебуває у трудових стосунках з відповідачем, забезпечений
житлом у нього відсутнє право вимоги на поселення у гуртожиток.

У
зв”язку з цим відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування
моральної шкоди.

Враховуючи
те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд
припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону,
постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 10, 60, 303, 309, 316 ЦПК України, на підставі ст.ст. 127-132 ЖК
України, ст. 1167 ЦК України, колегія суддів, -

в
и  р  і
ш  и  л
а  :

Апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства “Рівнеазот” задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 12 грудня 2007 року скасувати.

ОСОБА_1
у задоволенні позову до відкритого акціонерного товариства “Рівнеазот”, ОСОБА_2
про визнання незаконним виселення з житлового приміщення, стягнення
матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно. Воно може бути
оскарженим безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
його проголошення.

Головуючий - суддя
В.С. Василевич

Судді:
С.О. Гордійчук

С.С. Шимків