Справа № 2-534/2008 р.
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2008 року
м. Носівка

Носівський
районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Дикого В.М.,

при секретарі
Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Носівського районного
суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської
сільської ради про визнання права власності на спадкове домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

До Носівського
районного суду Чернігівської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, в
якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2. Позивач є спадкоємцем
за заповітом майна померлої. До складу спадщини входить будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_2 позивач подала до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, оскільки ОСОБА_2 за
життя не оформила належним чином право власності на будинок АДРЕСА_1, то через
це позивач не може оформити право власності в порядку спадкування і просить суд
визнати за нею право власності на будинок та надвірні будівлі.

В судове
засідання позивач по невідомій причині не з'явилася.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшов лист, в
якому голова Калинівської сільської ради, зазначив що визнає позов та просить
справу розглядати за його відсутності.

Дослідивши
представлені докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до
ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Відповідно до ч.
1, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до
ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинне бути законним та обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки законом
встановлена презумпція правомірного набуття права власності на майно, відсутні
докази про інше, то у суду немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_2 володіла
будинком АДРЕСА_1 незаконно.

Відповідно до
ст. 1223 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом (а.с. 6) після
смерті ОСОБА_2.

Отже, позовні
вимоги позивача не суперечать закону.

Суд визнає, що
через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна спадкоємець не
може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну
контору. За таких обставин це право підлягає захисту в судовому порядку.

Оцінивши
представлені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки
відповідач визнав позов, визнання позову не суперечить закону і не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб, можливо застосувати наслідки визнання
позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, і задовольнити позов.

Керуючись ст.ст.
174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
вартістю 12206 гривень, який належав померлій ОСОБА_2.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
В.М. Дикий