Справа 2-971/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2008 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді- Яворської Н.І.

при секретарі - Себестьянській І.П.

Представника органу опіки та піклування - Дмитрик Д.О.

Позивача –
ОСОБА_1

Відповідача –
ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
є рідною матір’ю
ОСОБА_2

26 серпня 2008 року
ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2
про позбавлення останньої батьківських прав стосовно дочки Катерини 30 березня 2006 року народження, посилаючись на ухилення відповідачки від виконання обов'язків по утриманню і вихованню дитини.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснивши, що
ОСОБА_2
залишила їй на виховання та повне утримання свою малолітню дитину, сама виїхала за межі області. Долею дитини не цікавиться, є людиною морально не стійкою тому вважає, що
ОСОБА_2
повинна бути позбавлена батьківських прав щодо малолітньої дочки -
ОСОБА_3
оскільки вона не зможе належно виконувати свої батьківські обов’язки. Просила постановити рішення яким задовольнити її позовні вимоги.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, стверджуючи, що між нею та матір’ю, яка є позивачем по справі, була домовленість про догляд за малолітньою її дочкою - до часу влаштування на роботу та вирішення питання з житлом і дитячим садочком. Неодноразово дзвонила матері, цікавилася дитиною, наразі влаштувалася на роботу і має можливість забрати свою дочку за місцем свого проживання. Вважає, що позов пред’явлено безпідставно, висновок орган опіки і піклування постановив упереджено, оскільки ніколи не вживала спиртних напоїв та не вела негативного способу життя. Коли влаштувалася на роботу і визначилася з місцем проживання, приїхавши за дитиною мати не надала їй змоги побачитися з дочкою та забрати її. На засідання опікунської ради не викликалася. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, представника служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено підстави позбавлення батьківських прав .

Згідно довідки (а.с.5 )
ОСОБА_2
є матір’ю
ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1
Згідно акту обстеження (а.с.18)
ОСОБА_3
проживає у
ОСОБА_1
, яка є її бабусею за адресою
АДРЕСА_1
, тут же значиться зареєстрованою і
ОСОБА_2

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом про позбавлення
ОСОБА_2
батьківських прав по відношенню до
ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1
Проте, доказів, які б свідчили про доцільність позбавлення батьківських прав
ОСОБА_2
позивачем суду не надано.

Не добуті такі докази і судом.

Представник служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, суду показав, що висновок органом опіки та піклування щодо позбавлення
ОСОБА_2
батьківських прав зроблено помилково на підставі даних комісії сільської ради, в інтересах дитини та вважає за доцільне не позбавляти останню батьківських прав.

Як вбачається з пояснень самої позивачки,
ОСОБА_2
дійсно дзвонила і цікавилася донечкою, але це був вечірній час. Крім того вона пояснила, що дитина з народження проживала з матір’ю.

На наявність нормальних відносин
ОСОБА_2
до своєї дитини, та її материнські почуття з моменту народження і до теперішнього часу вказали свідки
ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
, де перший є рідним братом відповідачки по справі і пояснив, що на період лікування сестра дійсно просила щоб мати приглянула за дочкою, а другий є чоловіком з яким
ОСОБА_2
фактично створила сім’ю, третя є особою якій
ОСОБА_2
доводиться як невістка. Характеризують її з позитивної сторони. Недовіряти свідкам у суду немає підстав, оскільки вони не зацікавлені у вирішенні справи.

Жоден із свідків допитаних в судовому засіданні, за виключенням
ОСОБА_7
,
ОСОБА_8
не вказали на обставини, які могли б бути підставою для позбавлення
ОСОБА_2
батьківських прав.

Суд критично відноситься до показань свідків
ОСОБА_7
та
ОСОБА_8
які показали суду, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов’язків по вихованню дитини, так як вони давали свідчення з розповіді позивачки з якою є колегами по роботі.

Також суд не може брати за основу як доказ при постановленні рішення висновок органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації (а.с. 25) оскільки зі змісту висновку вбачається, що бесіда була проведена з працівниками Червонодолинської сільської ради, в той час як сторони по справі постійно проживають на території Куйбишевської сільської ради.

Таким чином в сукупності зібраних доказів суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Виходячи з наведеного вбачається, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини щодо особистих немайнових прав та обов"язків батьків і дітей.

При вирішенні спору суд застосовував правові норми Сімейного кодексу України, а саме ст.ст. 164 – 170 СК України, Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року.

Керуючись ст.ст. 10,60, 212 - 215 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав відмовити.

Заяву на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя