Справа №2-701
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року                                             м.
Деражня

Деражнянський
районний  суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді              Коваля Ф.І.

при секретарі
Демчишиній Н.Г.,

розглянувши  у  відкритому судовому  засіданні
в  залі суду м. Деражні  справу
за  позовом

ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання таким, що втратив право користування жилим
приміщенням, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1.  звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_2. про визнання його таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, яким є квартира АДРЕСА_1, посилаючись на те, що з  1987 року сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі, проживаючи у вказаній квартирі і, оскільки відповідач
протягом понад шість місяців у квартирі відсутній без поважних причин, позивачка
просила задовольнити її позов.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що в 1992 році
Лозівський інструментальний завод продав, а вона купила займану нею спірну
квартиру, а тому, будучи власником її, вона просить суд  визнати відповідача, котрий є членом її
сім'ї, таким, що втратив право користування житлом з наведених у позовній заяві
підстав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що відповідач
у зв'язку з характером його роботи
дійсно не проживає у спірній квартирі постійно, проте строк його
безперервної  відсутності  у квартирі не перевищує шести місяців,
оскільки в червні та в серпні 2008 року він приїжджав  і перебував у квартирі, котра є єдиним місцем
його проживання. Крім того, представник відповідача стверджує, що відповідач є
співвласником квартири, тому він не може бути визнаний таким, що втратив право
користування нею .

Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебувають
в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 1987 року. З'ясовано і те, що під
час їхнього проживання у квартирі АДРЕСА_1, остання була ними викуплена у
Лозівського інструментального заводу. Згідно із договором купівлі-продажу
квартири від 11 червня 1992 року покупцем у ньому вказана позивачка, однак  суд вважає, що незалежно від цієї обставини
спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін на тій підставі, що
відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові  на праві  спільної сумісної власності незалежно від
того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).  Згідно із ст. 63 цього ж Кодексу дружина та
чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що
належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Аналізуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законодавством не
передбачене визнання співвласника  житла
таким, що втратив право користування ним,
суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог.

Керуючись ст.  ст. 209, 212-215 ЦПК
України, суд ,-

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив
право користування житлом, яким є квартира АДРЕСА_1, відмовити за недоведеністю
позовних вимог.

На рішення може бути  подана
апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд.
Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                       Коваль
Ф.І.