Справа № 2-5361/08 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И

01 грудня  2008 року   Соснівський районний суд м. Черкаси в
складі:

головуючого-суді  - МАРЦІШЕВСЬКОЇ
О.М.

при
секретарях - СМІРНОВІЙ М.Ю., ПАРХОМЕНКО М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1
до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська
гірничо-металургійна компанія - Черкаси»
про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суд з
позовом до ТОВ «Українська гірничо-металургійна компанія - Черкаси»,
посилаючись на те, що працював у відповідача на посаді заступника  директора з 10.04.2008р. Звільнений з роботи
за ст.38 КЗпП України з 30.05.2008р. В день звільнення адміністрація  підприємства не провела з позивачем
остаточного розрахунку, тільки 12.06.2008р.
заробітна плата позивачу була виплачена, при цьому незаконно був
стягнутий з позивача залог за перфоратор в розмірі 2200 грн., оскільки
адміністрація ставила позивачу в вину недостачу даного перфоратора. Зазначав,
що оскільки  заборгованість по заробітній
платі не була виплачена в повному обсязі,
з відповідача має бути стягнуто
середній заробіток  позивача по
день фактичного розрахунку. Також посилався на те, що неправомірними діями
відповідача, що полягали в порушенні трудових прав позивача останньому завдана
моральна шкода, оскільки це вимагало від нього додаткових зусиль для
знаходження коштів для організації свого життя та матеріального забезпечення
своєї сім'ї, оскільки 02.06.2008р. у нього народилась донька, і тому сім'я
позивача особливо потребувала коштів на проживання. Просив суд  зобов'язати відповідача повернути  йому кошти, які були у нього утримані як
залог в сумі 2200 грн., зобов'язати відповідача у зв'язку з несвоєчасною
виплатою розрахунку нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток по день
фактичного розрахунку, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні
позивач позовні вимоги підтримав та уточнив,
зазначав, що в період роботи  у
квітні 2008 року  з дозволу адміністрації
брав на підприємстві перфоратор для проведення ремонтних робіт вдома, в
подальшому його повернув, однак адміністрація підприємства при звільненні обвинуватила
його у привласненні даного перфоратора, в зв'язку з чим  в день проведення розрахунку незаконно
стягнула з позивача  залог за нього в
сумі 2200 грн. Діями відповідача
позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. Просив суд  стягнути незаконно стягнутий залог за
перфодрель в сумі 2200 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при
звільненні в сумі 25000 грн., моральна шкода в сумі 5000 грн., всього стягнути
32200 грн.

Представник
відповідача  Бойко В.А. в судовому
засіданні  10.11.2008р. позов визнав
частково,  зазначав, що дійсно відповідач
при звільненні позивача затримав розрахунок з ним з 30.05.2008р. до
12.06.2008р.,  в частині стягнення за цей
період середнього заробітку позов визнав, щодо решти позовних вимог просив в
позові відмовити, посилався на те, що після розрахунку з позивачем з нього
утримано в якості залога вартість перфоратора в сумі 2200 грн., який він брав у
відповідача для використання для проведення ремонтних робіт у себе вдома та
який відповідачу не повернув, в судове засідання 01.12.2008р.  не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, що
регулюються трудовим  та цивільним  законодавством.

З матеріалів справи видно,
що ОСОБА_1. працював у ТОВ «Українська гірничо-металургійна компанія - Черкаси»
з 10.04.2008р. на посаді заступника директора, згідно наданою відповідачем
довідки  від 10.11. 2008р. його посадовий
оклад складав 6180,00 грн. за період з 01.01.2008р. по 31.05.2008р.

28.05.2008р. позивач  звернувся
до директора ТОВ УКМК-Черкаси  з
заявою про звільнення його  за власним
бажанням та виплатою матеріальної допомоги в розмірі 2 посадових окладів, в цей
же день виданий  наказ № 40-ВК від
28.05.2008р. про звільнення позивача з займаної посади з  30.05.2008р. за ст.38 КЗпП України за власним
бажанням.

З розрахунку при
звільненні вбачається, що позивачу була нарахована заробітна плата та
компенсація за невикористану відпустку, а також матеріальна допомога,  всього нараховано 18214,74 грн., до видачі
15235,05 грн.

З платіжної відомості  за травень
вбачається, що позивач розписався за отримання  вищевказаної суми  12.06.2008р., одночасно їм прийнята розписка
касира ОСОБА_2. від 12.06.2008. про утримання
з нього коштів  в якості  залогу
за перфоратор  в розмірі  2200 грн.

Відповідно до ст.116 КзПП України при
звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення звільненим працівником звільненим працівником  вимоги про розрахунок.

Згідно з ст.117 КЗпП
України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу,
підприємство, установа, організація повинні виплатити  працівникові його середній заробіток за весь
час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що в день
звільнення  позивачу не було
виплачено  кошти, належні йому від
підприємства, мала місце затримка з розрахунком з позивачем при звільненні  до 12.06.2008р., в частині стягнення за
період з 30.05.2008р. до 12.06.2008р. середнього заробітку представник
відповідача позов визнав, тому суд вважає, що позовні вимоги  про стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку підлягають до задоволення частково  з наступних підстав.

Відповідно до наданої відповідачем довідки від 10.11.2008р. середня
заробітна плата позивача складала 6180 грн. Середньоденна зарплата становить
6180 грн. : 19 робочих дня = 325 грн. Тривалість вимушеного прогулу  з 30.05.2007р. по день  розрахунку 12.06.2008р. становить 12 днів,
після звільнення позивач не працевлаштовувався, тому суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки в розрахунку
підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача  коштів в розмірі  сумі 325 грн. Х 12 днів = 3900 грн.

Суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача коштів, утриманих з нього  в якості залога за  перфоратор в сумі 2200 грн. підлягають до
задоволення, оскільки позивач не являвся матеріально відповідальною особою на
підприємстві, в разі наявності у відповідача
претензій матеріального характеру щодо недостачі з його вини
матеріально-товарних цінностей відповідач не позбавлений права на звернення до
суду з позовом  з даного приводу,  утримання
з нього  коштів за даний
перфоратор  після розрахунку при
звільненні суд вважає таким, що не обґрунтоване на законі.

Доводи позивача  про те, що до стягнення з відповідача
підлягає середній заробіток за час затримки в розрахунку по день постановлення
рішення суд вважає такими, що не обґрунтовують позовні вимоги, оскільки  в судовому засіданні встановлено, що
12.06.2008р. фактично розрахунок з позивачем був проведений,  виплата
належних йому сум при звільненні здійснена, про що  позивач
засвідчив своїм підписом у платіжній відомості без застережень,  в подальшому з останнього утримані кошти  в якості залога за перфоратор в сумі 2200
грн.,  про що позивачем прийнято розписку
касира.

Зазначені обставини
підтверджені зібраними у справі доказами, показами свідків ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
показами свідка ОСОБА_4 дані висновки суду не спростовані.

Відповідно до ст. 237-1
КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної
шкоди  працівнику провадиться  у разі, якщо порушення  його законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків  і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Судом встановлено, що внаслідок порушення трудових прав  позивача, що полягало  у
порушенні відповідачем норм законодавства, яке регулює вивільнення
працівників,  проведення остаточного з
ним розрахунку  з порушенням строків,
визначених трудовим законодавством, а також
без належних до того підстав утримання з нього коштів в якості залога за
перфоратор, позивачу завдана моральна шкода, яка полягала в моральних
стражданнях та нервових переживаннях, в зв”язку з порушеням його нормальних
життєвих зв»язків, що вимагало додаткових зусиль для організації життя,
оскільки  питання оплати праці
безпосередньо пов'язане з отриманням позивачем коштів на
утримання своєї сім'ї, сім»я позивача
особливо потребувала коштів в зв'язку з народженням
доньки, тому суд з урахування принципів доцільності та справедливості, вважає
за необхідне задоволити  позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди  в частині
стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Згідно ст.88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового
збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної
чи відхиленої частини вимог.

При подачі позову до суду  позивач
був звільнений від сплати державного мита, тому суд вважає, що державне мито
необхідно стягнути з відповідача на користь держави пропорційно задоволених
позовних вимог, також до стягнення з відповідача належить сума витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. на користь
УДК в м.Черкаси.

Керуючись ст.ст.10,11,88, 214-215, 218 ЦПК
України, ст.116, 117, 237-1 КзпП України” -

ВИРІШИВ:

Позов
задоволити частково.

Стягнути з  товариства з
обмеженою відповідальністю «Українська гірничо-металургійна компанія -
Черкаси»  на користь   ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3900
грн.,  грошові кошти  в якості залога за перфоратор в сумі 2200
грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., всього стягнути  7100 грн.

Стягнути  з
товариства з обмеженою відповідальністю «Українська гірничо-металургійна
компанія - Черкаси»  державне мито на
користь держави в сумі  71 грн.

Стягнути  з
товариства з обмеженою відповідальністю «Українська гірничо-металургійна
компанія - Черкаси» витрати з інформаційно-технічного розгляду справи  на користь УДК в м.Черкаси  в сумі 30 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧИЙ: