Справа   № 2-3262/08
Деснянський районний суд м.
судді Рахманкулової І.П.
при секретарі               Неслуженко О.А.,
за участі  позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому  судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого
незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні,
третя особа - Комунальне
підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації»,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про  усунення перешкод
у користуванні належним їй на праві власності житловим приміщенням.
Позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить 1/20 частина домоволодіння
по АДРЕСА_1. Кімната 2-3 відповідно до плану інвентаризації від 11.12.1965 року
на підставі свідоцтва про право власності від 21.03.1979 року належала ОСОБА_4,
а на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.2005 року
успадкована позивачем. Відповідач без будь-яких законних підстав заложила двері
з коридору до належної позивачу кімнати, у зв»язку з чим вона не має доступу до
належної їй кімнати. Крім того, відповідач зробила вхід до кімнати позивача зі
своєї кімнати, і користується чужою власністю, зберігає там своє майно.
Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.
Відповідач та її представник проти
позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач кімнату позивача не
використовує, після залишення Верховним Судом України без змін рішення
апеляційного суду Чернігівської області від 14.07.2006 року, яким ОСОБА_2 було
відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 щодо спірного житла, відповідач
добровільно  звільнила 1/20 частину
домоволодіння, а саме кімнату 6,5  кв.м.,
її речей там немає. Крім того, відповідач зазначила, що вона здійснювала заходи
по утриманню домоволодіння, і у зв»язку з цим, були закладені вхідні двері у
кімнату, належну ОСОБА_4, бо остання в цьому будинку не проживала, а вхід до
кімнати 2-3 було перенесено з частини домоволодіння, належної відповідачу. Дану
кімнату вона використовувала під кухню.
Будинок по АДРЕСА_1 знаходиться у аварійному стані з 1977 року, а тому
відповідач з метою утримання будинку здійснила вказані позивачем у позовній
заяві переобладнання.
Представник третьої особи в
судове засідання не з»явився, причин своєї неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення
позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
суд знаходить підстави для часткового задоволення позову.
Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 20.01.2005 року ОСОБА_1 успадкувала після
ОСОБА_4 1/20 частину домоволодіння з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.
Як пояснили суду відповідач
та її представник, ОСОБА_4 не проживала у належній їй кімнаті 2-3 з 1977 року,
а тому відповідач разом з чоловіком приєднала належну ОСОБА_4 кімнату до своєї
квартири, прорізали двері до неї, закрили двері, що давали можливість ввійти
ззовні, відремонтували кімнату і користувалися нею до отримання ухвали
Верховного Суду України від 25.12.2007 року, якою було залишено без змін
рішення  апеляційного  суду Чернігівської області від 14.07.2006
року, яким ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання
свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та визнання права
власності на жиле приміщення. Відповідач з грудня 2007 року добровільно  звільнила 1/20 частину домоволодіння, а саме
кімнату 6,5  кв.м., її речей там немає.

Відповідач та її представник у судовому засіданні
визнали, що ОСОБА_1 не має на даний час доступу до належної їй частини
домоволодіння, оскільки вхід до кімнати 2-3 можливий лише через квартиру
відповідача.

Проте, відповідач зазначає, що через аварійність будинку
на даний час немає можливості повернути вхід до кімнати позивача у попередній
стан.

Відповідно до ст. 391
ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач немає доступу до належної
їй частини домоволодіння, у зв»язку із діями відповідача по закладенню вхідних
дверей з коридору 2-2 до кімнати 2-3 та перенесенню входу у кімнату 2-3 з
належної відповідачу кімнати 3-2 відповідно до інвентаризаційного плану МБТІ
від 11.12.1965 року. (а.с.5).

За таких обставин, вимоги позивача про усунення перешкод
у користуванні своїм майном підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення
позовної вимоги про зобов»язання відповідача звільнити кімнату 2-3 від
належного їй майна.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Позивачем не надано суду доказів того, що у  кімнаті 2-3 знаходиться  майно, належне відповідачу, і яке саме, не
надано переліку цього майна.

Тому у цій частині у позові
слід відмовити.

Керуючись
ст.ст. 10, 11,  60, 209, 213-215,  218
ЦПК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, суд,-

в  и
р  і  ш
и  в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 закласти
двері з кімнати 3-2 до кімнати 2-3 будинку АДРЕСА_1  відповідно до інвентаризаційного плану
ЧМБТІ  від 11.12.1965 року.

Зобов»язати ОСОБА_2 відновити
двері з коридору 2-2 до кімнати 2-3, шляхом перенесення дверей між кімнатами
3-2 і 2-3 на своє попереднє місце відповідно до інвентаризаційного плану
ЧМБТІ  від 11.12.1965 року, надавши Джулай
Валентині Іванівні доступ до кімнати
2-3.

В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 16 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення
може  бути оскаржене  до
апеляційного суду Чернігівської області .

Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано  протягом  десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом  двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                              І.П.Рахманкулова