Справа
№ 2-886 /2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М       У К Р А Ї Н И

04  вересня  2008 р.                                    Ренійський районний суд Одеської
області

у складі:   -     головуючого судді Дудник В.І.;

·
при секретарі Касаповій О.У.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівської сільської ради
Ренійського району Одеської області (треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3) про
визнання договору довічного утримання таким, що відбувся, та визнання права
власності на домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача  - Орлівської сільради позовні вимоги  визнав, проти їх задоволення не заперечував,
просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні у його відсутності.

Від
третіх осіб у справі будь-яких заперечень щодо позову не надходило, в
матеріалах справи є в наявності їх заяви про те, що вони на спадщину після
смерті батька не претендують.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення  у
справі можливо  постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході
розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія розписки від
17.06.2008р.; копія технічного паспорту на будинок; копія витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно; копія договору купівлі-продажу від
02.07.2007р.

Судом в
ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 перебував у шлюбі із
ОСОБА_5, у якому мав двоє дітей - третіх осіб у справі. За життя ОСОБА_4
належали сертифікат на право на земельну частку (пай), а також домоволодіння
АДРЕСА_1.  Останні роки життя рідні діти
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом із батьками не мешкали, їх не доглядали. У зв'язку із
похилим віком, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потребували стороннього догляду та підтримки,
які їм надавала позивачка.ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_5 померла, ІНФОРМАЦІЯ_2р. помер
і ОСОБА_4 Оскільки дітей поруч із ними не було, всі витрати по похованню старих
позивачка взяла на себе, виконала необхідні поминальні обряди, по теперішній
час стежить за збереженням житлового будинку. За життя ОСОБА_4 розпорядився
належним йому майном, залишивши 05.08.2002р. на ім'я позивачки заповіт, за яким
він заповів їй належну йому земельну частку (пай). Крім того, за життя ОСОБА_4
між ним та позивачкою була досягнута домовленість про надання ОСОБА_1
необхідної йому допомоги, зі своєї сторони, ОСОБА_4 зобов'язався передати
позивачці у власність житловий будинок. Таким чином, між сторонами фактично був
укладений договір довічного утримання. Позивачка  повністю виконала взяті на себе зобов'язання,
однак, з причин хворобливого стану ОСОБА_4, вони не змогли звернутися до
нотаріуса з метою складання та завірення договору довічного утримання.

Після
смерті ОСОБА_4 позивачка продовжує доглядати за будинком, фактично володіє та
розпоряджається ним, однак, оформити належну документацію не має можливості, у
зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений
документ на доказ вчинення правочину.
Враховуючи вищенаведене, позивачка
вимушена  була звернутися із позовом
до суду.

Заслухавши
пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи
позивачки  знайшли своє належне
підтвердження в судовому засіданні.

На
період виникнення фактичних договірних відносин між позивачкою та ОСОБА_4 діяли
положення ЦК України 1964р. В даний час діє ЦК України 2003р. Згідно ч. 2 п. 4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., щодо цивільних відносин,
які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати
після набрання ним чинності. Оскільки на момент дії ЦК України 1964р. була
виконана лише частина фактично укладеного між сторонами договору довічного
утримання (в частині виконання позивачкою своїх обов'язків), а іншу його
частину (передачу у власність житлового будинку) виконати не вдалося у зв'язку
із відсутністю у ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на нерухомість, спірні
правовідносини продовжують існувати по теперішній час, у зв'язку із чим в даній
ситуації можуть бути застосовані положення ЦК України 2003р.

За ст.
744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок,
квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну
цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача
утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 745 ЦК України договір довічного
утримання (догляду), за яким набувачу передається у власність нерухоме майно,
підлягає державній реєстрації, формою такої угода є письмова.

Ст. 218
ЦК України передбачає, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право
власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Факт
належності спірного житлового будинку ОСОБА_4 підтверджується довідкою
Орлівської сільради, за якою згідно даних похазяйної книги села ОСОБА_4
постійно був прописаний та мешкав за
адресою розташування будинку, крім того, сам ОСОБА_4 за життя вважав
будинок своєю власністю. На момент смерті ОСОБА_4 разом із ним ніхто не мешкав,
треті особи спадщину не прийняли та на неї не претендують, підтвердили той
факт, що ОСОБА_1 доглядала їх батька та поховала його.

Обставини
прийняття спадщини, догляду за ОСОБА_4 підтверджуються також і доводами,
викладеними у рішенні Ренійського райсуду від 13.09.2004р., за яким за ОСОБА_1
було визнано право на „земельний” сертифікат, на підставі якого вона вже
оформила державний акт про право власності на земельну ділянку.

Протягом
тривалого часу позивачка фактично володіє і розпоряджається нерухомістю,
постійно наглядає за схоронністю майна, - тобто правочин між сторонами
відбувся.

Виходячи
із вищенаведеного, угода (правочин) між позивачкою та ОСОБА_4 (нині померлим)
відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки
ОСОБА_4 щодо житлового будинку та встановленні
права на нерухомість у позивачки, тому є правові підстави визнати
договір дійсним та право власності на
будинок за позивачкою.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України,  ст.ст. 218,  328, 744, 745
ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги  ОСОБА_1 задовольнити.

Укладений
із порушенням вимоги до форми договір довічного утримання, укладений у 2002
році, згідно із яким ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 у власність житловий будинок із
надвірними спорудами, розташований АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 зобов'язувалася
забезпечувати ОСОБА_4 утриманням та доглядом довічно,  - визнати
дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами,
розташований АДРЕСА_1.

Рішення
суду набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів
після  подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області  через Ренійський районний суд Одеської
області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів - після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

Копія
вірна: суддя