Справа  № 2-417/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16
вересня 2008 року
Індустріальний районний  суд    м.

Дніпропетровська

у
складі: головуючого   судді  Зосименко С.Г.

при секретарі             Карпенко В.Ю.

за участю адвоката   ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.

Дніпропетровська
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про  відшкодування матеріальної

та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2005 року позивачка звернулася до
суду з позовом до відповідачів про

визнання
договору позики укладеним, стягнення суми та відшкодування моральної

шкоди.

Рішенням
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2006

року  позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені
частково.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму

боргу
у розмірі 25072,90 грн. та  стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 250,73
грн., в іншій частині

позову
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2007 року

рішення
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2006

року
скасовано та справу направлено на новий розгляд.

При
новому розгляді справи позивачка уточнила свої позовні вимоги. В уточненому

позові
та у судовому засіданні позивачка посилається на те, що у серпні 2002

року
вона позичила ОСОБА_3 1500 доларів США, а у травні 2003 року - ще

3000
доларів США.  ОСОБА_3 обіцяла повернути
зазначену суму у червні 2003

року.
У зазначений строк відповідачка кошти не повернула. У березні 2004 року

вона
погодилася написати розписку на суму 1500 доларів США. Згідно цієї

розписки
вона мала повернути борг після продажу квартири АДРЕСА_1, яка належала їй та її
чоловіку -

ОСОБА_4.
Позивачка вважає, що кошти отримані від неї, були витрачені на

потреби
сім'ї, оскільки відповідачі на той час знаходилися у шлюбі.  Також

позивачка
вважає, що неповернення коштів відповідачами
завдало їй матеріальної

та
моральної шкоди. Просила стягнути солідарно з
ОСОБА_3 та

ОСОБА_4
на її користь матеріальну шкоду в сумі 23850 грн.

(4500
доларів США х 5,30 грн. - курс долара на момент завдання шкоди) та

моральну
шкоду в сумі 10000 грн.

Відповідачка  ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася,
повідомлялася

належним
чином, причину неявки суду не повідомила.

Відповідач  ОСОБА_4 у судове засідання з'явився, позовні
вимоги не визнав.

Суд
пояснив, що на час отримання ОСОБА_3 коштів від позивачки він, хоча і

знаходився
з нею в зареєстрованому шлюбі, фактично разом не проживав і тому

вважає,
що всі кошти ОСОБА_3 витратила на власні потреби.  Просив у

задоволенні
позову відмовити.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, показання свідків, думку адвоката, вивчивши

матеріали
справи,  вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню  з

наступних
підстав.

Судом
встановлено, що відповідачка ОСОБА_3
отримала від позивачки 1500

доларів
США, про що у березні 2004 року написала розписку (а. с. 11).

Відповідно
до даної розписки,  ОСОБА_3
зобов'язувалася повернути зазначену

суму  після продажу квартири АДРЕСА_1.  У серпні 2004 року відповідач ОСОБА_4 почав
оформлювати

документу
в КП ДМБТІ для продажу квартири
АДРЕСА_1,

що
підтверджується  копіями квитанцій та
повідомлень (а. с. 12-13). 15.09.2004

року
було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та

ОСОБА_5.
Суд критично ставиться до  твердження
відповідача, що

він
з ОСОБА_3 фактично не проживав однією сім'єю з травня 2002 року,

оскільки
у судовому засідання відповідач не надав доказів цього, а показання

свідка
ОСОБА_6 не можуть слугувати підтвердженням цього, бо він є сином

відповідача.
Суд також не може прийняти до уваги твердження позивачки про те,

що
вона передала відповідачці суму еквівалентну 4500 доларів США. оскільки це

документально
нічим не підтверджується. Допитані у судовому засіданні свідки

ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 показали, що вони знали

про
передані ОСОБА_2 ОСОБА_3 гроші, однак жоден з них не бачив яку

суму
передавали.

Відповідачі
знаходилися у зареєстрованому шлюбі до 01 вересня 2004 року, що

підтверджується
Свідоцтвом про розірвання шлюбу (а. с. 181).

Відповідно
до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної

власності  подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з

цивільного
обороту.

Відповідно
до ч. 3 ст. 61 СК України  якщо одним з
подружжя укладено договір в

інтересах
сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були

одержані
за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності

подружжя.

Таким
чином, у судовому засіданні знайшло підтвердження того, що відповідачка

ОСОБА_3
отримала, перебуваючи у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, гроші,

які
позивачці повернені не були.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними

рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи

юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи,

відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Неправомірними
діями відповідачів позивачці було завдано майнову шкоду, яку суд

вважає
можливим стягнути частково у розмірі 7950 грн. (1500 доларів США х 5,30

грн.
- курс долара на момент завдання шкоди).

Вимога
позивачки про стягнення моральної шкоди
не знайшла свого підтвердження

у
судовому засіданні і тому задоволенню не підлягає.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави з

позивачки
судовий збір у розмірі 167 грн. 50 коп., з відповідачів солідарно -

79
грн. 50 коп. Крім того, з ОСОБА_2 підлягають стягненню  витрати на

інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Керуючись
ст. ст. 1166 ЦК України,  ст. 61 СК
України,  ст. ст. 11, 15, 60, 88,

212,
213, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги  ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на

користь
ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі
7950 грн.

В
іншій частині позову відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі

116
грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду

справи
у розмірі 30 грн.

Стягнути
з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на

користь
держави судовий збір у розмірі 79 грн. 50 коп.

Рішення
може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги або без подання заяви про апеляційне

оскарження
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

С.Г.  Зосименко