Справа № 22-131808
Головуючий в 1 інстанції: Герасимчук М.К.
Доповідач: Хилевич С.В.
23 жовтня 2008 року                                                                                                        м.
Колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області в
головуючого - судді: Буцяка З.І.
суддів: Демянчук С.В., Хилевича С.В.,
при секретарі судового засідання Колесовій Л.В.
за участю ОСОБА_1 та представника товариства з обмеженою
відповідальністю «Український промисловий банк» Чернозуба О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Український
промисловий банк» на рішення Рівненського міського суду від 9 липня 2008 року в
справі за позовом  ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про стягнення боргу
та відшкодування майнової і моральної шкоди,
року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») про
стягнення боргу та відшкодування майнової і моральної шкоди.
позову зазначала, що 21 квітня 2005 року вона внесла в касу відповідача на
ж числа суму у 5 000 доларів США.
документів, наданих ТОВ «Укрпромбанк», випливає, що сума вкладу за договором
становить 3 000 доларів США. По закінченню терміну дії видано суму у 3 000
доларів США з процентами за використання вкладу. Переконана, що сума у 2 000
доларів США залишилась невиплаченою.
Просила суд
стягнути із відповідача на її користь суму боргу за вказаним договором у 2 000
доларів США та відшкодувати збитки, а саме проценти за користування сумою у
454, 3 доларів США, інфляційні збитки сумою у 706, 7 доларів США, три проценти
річних сумою у 165, 2 доларів США, пеню сумою у 360 доларів США. Також просила
стягнути на її користь із ТОВ «Укрпромбанк» моральну шкоду, розмір
відшкодування якої визначила сумою у 2 000 гривень.
Рішенням
Рівненського міського суду від 9 липня 2008 року позов задоволено частково:
стягнуто із ТОВ «Укрпромбанк» на користь ОСОБА_1 суму основного боргу з
урахуванням індексу інфляції у 14 815 гривень, проценти за користування коштами
сумою у 2 485 гривень, три відсотки річних сумою у 903 гривні, а всього суму у
18 203 гривні. У позові про стягнення пені сумою у 1 742 гривні та
відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись
із рішенням, ТОВ «Укрпромбанк» подав апеляційну скаргу, де покликався на його
незаконність та необґрунтованість, що полягають у неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав установленими, та невідповідності висновків
суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, вказував, що судом при ухваленні рішення не дотримано вимог
ст. 213 ЦПК України.

Посилався на те,
що 21 квітня 2005 року ОСОБА_1 внесено 25 000 доларів США за п'ятьма заявами на
переказ готівки. Тоді ж між сторонами укладено сім договорів банківського
вкладу на загальну суму у 25 000 доларів США, зокрема  й договір №1881001 на суму у 3 000
доларів США.

Відсутність
окремих заяв на переказ готівки до договорів №1881002 на суму у 1
000 доларів США та №1881002 на суму у 1 000 доларів США пояснюється
тим, що депозитні вклади позивача сформовано за рахунок коштів, внесених за
заявою про переказ готівки №000192 від 21 квітня 2005 року, що підтверджено
відповідною квитанцією. З 5 000 доларів США, внесених ОСОБА_1 за заявою про
переказ готівки №000192 від 21 квітня 2005 року, 3 000 доларів США зараховано
на депозитний рахунок за договором №1881001, решта суми - на
депозитні  рахунки за іншими договорами.

За всіма
укладеними 21 квітня 2005 року договорами ОСОБА_1 виплачено кошти з
нарахованими процентами згідно із умовами договору.

Щодо позову про стягнення
боргу з  урахуванням індексу інфляції,
який задоволений судом, апелянт вважає його недоведеним.

Просить
скасувати рішення, що оскаржується, в частині задоволення позову та ухвалити в
цій частині нове рішення про відмову в позові.

У поданих на апеляційну
скаргу запереченнях ОСОБА_1, заперечуючи проти її задоволення, просила залишити
рішення, що оскаржується, в частині задоволення її позову без змін.

У судовому
засіданні представник ТОВ «Укрпромбанк», підтримавши апеляційну скаргу
повністю, надав пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_1
заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, і з'явились у судове
засідання, перевіривши матеріали справи й доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про її задоволення.

Ухвалюючи
рішення і частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив із обґрунтованості тих обставин, що 21 квітня 2005 року між ТОВ
«Укрпромбанк» і ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу
№1881001, згідно з яким банк прийняв від позивача грошові кошти
сумою у 5 000 доларів США строком на 92 дні, з 21 квітня 2005 року по 21 липня
2005 року.

Між тим, з таким
висновком суду погодитись неможливо, виходячи з такого.

За змістом ст.ст.
10 і 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

З матеріалів
справи вбачається, що 21 квітня 2005 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк»
укладено договір банківського вкладу №1881001, за  умовами якого остання внесла суму у 3 000
доларів США.

Згідно із ч. 1
ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона
(банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму
(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та
проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених
договором..

Фактичних даних,
які б підтверджували обставину внесення ОСОБА_1 на депозитний вклад згідно із
указаним договором суму саме у 5 000 доларів США, на чому вона наполягає,
сторонами не надано, а апеляційним судом не здобуто.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів знаходить, що позовна вимога про стягнення із ТОВ «Укрпромбанк»
на користь ОСОБА_1 боргу сумою у 2 000 доларів США є недоведеною.

Оскільки
первинна вимога не підлягає до задоволення, тому й похідні вимоги про стягнення
суми процентів за користування, інфляційних збитків та трьох процентів річних
також не заслуговують на увагу.

Враховуючи
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції
вважав установленими, рішення, що оскаржується, підлягає скасуванню з
ухваленням нового.

На підставі ч. 1
ст. 1058 ЦК України, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 309, ст.ст.
313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і
ш и л а:

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»
на рішення Рівненського міського суду від 9 липня 2008 року - задовольнити.

Рішення
Рівненського міського суду від 9 липня 2008 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Український промисловий банк» про стягнення боргу та
відшкодування майнової шкоди - скасувати.

У позові ОСОБА_1
до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про
стягнення боргу та відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: