У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного

Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного
районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від
8 травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 29 жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1 пред'явила в суді позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Зазначала, що 22 лютого 2004 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір
позики, за яким відповідачка позичила в неї 25000 грн. на ремонт квартири, в
якій проживала разом із чоловіком і дітьми. Передача грошей у позику оформлена
розпискою.

У грудні 2006 року вона звернулася до ОСОБА_2 з вимогою про повернення
позики, однак відповідачка відмовила їй у поверненні боргу.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з
відповідачки на її користь 25000 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 14 березня 2007 року до участі у справі як співвідповідача залучено
чоловіка відповідачки - ОСОБА_3

Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної
Республіки  Крим  від
8  травня  2007
року  позов задоволено: стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 25000 грн. боргу та судові
витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня                2007 року рішення місцевого
суду змінено, постановлено стягнути на користь ОСОБА_1 з кожного  відповідача по 12640 грн. боргу.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та
порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд до місцевого
суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив із того, що отримані за договором
позики кошти ОСОБА_2 використала на потреби сім'ї, а тому вона разом зі своїм
чоловіком, ОСОБА_3, повинна нести солідарну відповідальність за неповернення
боргу з підстав ч. 4 ст. 65 СК України.

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд дійшов висновку, що
правила про солідарну відповідальність боржників не поширюються на спірні
правовідносини.

Проте погодитися з висновком апеляційного суду не можна.

При вирішенні справи суди виходили з того, що 22 лютого 2004 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка з 1992 року по 2005 рік перебувала з ОСОБА_3 у
зареєстрованому  шлюбі, було  укладено договір позики на суму 25000 грн.,
яку відповідачка на вимогу кредитора не повернула.

Згідно із ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя
в  інтересах  сім'ї, створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок  або
солідарна  вимога  виникають
у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

Оскільки за договором позики позикодавець передає позичальникові грошові
кошти у власність, а останні згідно з вимогами ст. 60 СК України стають
об'єктом спільної сумісної власності подружжя, погодитись з висновком
апеляційного суду про те, що на спірні правовідносини не поширюється правило
про солідарну відповідальність, не можна.

Установивши  на  підставі
доказів,  яким  дана належна оцінка, факт  отримання ОСОБА_2 у власність за договором
позики грошової суми для проведення ремонту квартири, в якій проживала її
сім'я, місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення боргу за цим
договором з обох подружжя в солідарному порядку.

Таким чином, місцевий суд, повно й всебічно зясувавши обставини справи й
визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно
застосував правові норми та ухвалив законне й справедливе рішення.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом   скасовано судове рішення, ухвалене згідно із
законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної  інстанції
і  залишає  в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 29 жовтня 2007 року
скасувати, а рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від  8 травня 2007 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.
Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін