Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 р. Київський
районний суд м. Сімферополя в складі:

головуючого - судді Діденка Д.О.,

при секретарі - Куліковій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, СМБРТІ про визнання
об'єктом права спільної  сумісної
власності, визнання права власності та
розділ майна,

в с т а н о в и
в:

Позивач звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2  про визнання об'єктом права
спільної  сумісної власності, визнання
права власності та  розділ майна,
мотивуючи тим, що після розірвання шлюбу з відповідачкою у 1982р. вони фактично
продовжували проживати однією сім'єю і у 1993р. збудували за спільні кошти та
за його трудовою участю будинок АДРЕСА_1 та гараж за тією ж адресою, які він
просить поділити у рівних частках між ним та відповідачкою, бо зазначене майно
є спільної власністю подружжя.

В судовому засіданні позивач та його представник просили суд позов
задовольнити та пояснили, що після розірвання шлюбу у 1982р. позивач з
відповідачкою проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, за
виключенням часу, коли він виїхав проживати у Росію. Крім того, він має право
на зазначений будинок в зв'язку з тим, що допомагав у його будуванні та надавав
гроші на будівництво будинку.

Відповідачка позов не визнала та пояснила, що з відповідачем після 1982р.
разом не проживали, майно було поділене за рішенням суду, спільне господарство
не вели. Всі роботи, які позивач виконував для неї щодо ремонту будинку або гаражу,
вона йому оплачувала. Спірний будинок належить їй на праві власності  в порядку спадкування після смерті матері,
свідоцтво про право власності  вона
отримала у 1998р. Гараж був переобладнаний із сараю і в експлуатацію до
теперішнього часу не зданий.

Представник СМБРТІ в судове засідання не з'явився, повідомлений належним
чином,  надав заяву про розгляд справи у
відсутності представника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не
обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 18.05.1982р. розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

ОСОБА_2 є власницею будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності  на будівлю від 04.12.1998р., виданого взамін
свідоцтва про право на спадщину від
07.04.1992р.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 пояснили, що після розірвання шлюбу відповідачка проживала в будинку
своєї матері АДРЕСА_1 і отримала спірний будинок у спадщину, після смерті
матері у 1991р. З позивачем ОСОБА_1 вона розірвала шлюб у 1982р., і після цього
вони однією родиною не проживали, будинок будували позивачка та її син,
відповідач дійсно допомагав здійснювати деякі роботи у будинку, проте за ці роботи
відповідачка сплачувала йому гроші.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що  вона
працювала у СМУ - 21 і відповідачка звернулася за  будматеріалами, її замовлення СМУ-21 було
виконано і ОСОБА_2 його оплатила.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він у 2005р.
на прохання ОСОБА_1 він проводиі роботи з переобладнання гаражу на
квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 під час перебудови  мешкав у гаражі, платив за роботу, проте
кінцевий результат роботи щодо гаражу оплачувала відповідачка ОСОБА_2, як йому
здавалося, ОСОБА_1 мешкав у будинку за цією адресою.

Зазначені обставини підтверджуються також
розпискою позивача про те, що він отримав від ОСОБА_2 400 доларів США на
реконструкцію гаражу,   договором  підряду на виконання  будівельних робіт у будинку від 24.01.1996р.,
квитанціями про оплату матеріалів на ім'я ОСОБА_2 за 1996-1997р.р., тобто гараж
був реконструйований на гроші відповідачки

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він робив столярні вироби
за замовленням ОСОБА_1, який розраховувався з ним за роботу. Також йому відомо,
що сторони проживали разом до 2002р.

Рішенням Київського районного суду
від 19.12.2006р., яке набуло законної сили, встановлено, що до
1998р.  ОСОБА_1 мешкав  у квартирі АДРЕСА_2. Після продажу зазначеної
квартири у 1998р.  він виїхав на постійне
місце проживання до АДРЕСА_3. У 2001р. після повернення ОСОБА_1 в м.
Сімферополь для отримання пенсії він зареєструвався за адресою: АДРЕСА_4. Таким
чином, пояснення свідка  ОСОБА_9 про те,
що до 2002р. сторони проживали разом не відповідають фактичним обставинам у
справі.

Позивачем не доведено той факт, що після розірвання шлюбу з 1982р. сторони
проживали однією сім'єю, навпаки судом встановлено, що після розірвання шлюбу
відповідачка переїхала на постійне місце проживання до своєї матері за адресою:
АДРЕСА_1, відповідач залишився проживати у квартирі АДРЕСА_2, після продажу
якої, у 1998р. виїхав проживати до Росії, де мешкав до 2001р. Пояснення свідка
ОСОБА_8 про те, що він вважав, що ОСОБА_1 мешкав у спірному будинку є
припущенням та не підтверджують факт проживання сторін однією сім'єю.

Договір оренди прибудови до будинку від 11.09.2006р., на якій позивач
посилається в обґрунтування своїх вимог про спільне проживання, не є доказом
того, що сторони проживали однією сім'єю, він лише підтверджує наявність
договірних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо оренди прибудови, а також
заперечує посилання позивача щодо спільного бюджету з відповідачкою

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав для визнання
будинку АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя та визнання за позивачем права
власності на Ѕ частку будинку, бо будинок отриманий відповідачкою після
розірвання шлюбу в порядку спадкування, у цей час сторони не проживали однією
сім'єю, не вели спільне господарство.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні також доводи позивача
про те, що він за свій рахунок та своїм трудом будував будинок, бо як
вбачається з показів свідків та досліджених судом письмових доказів, відповідач
дійсно виконував деякі роботи у будинку, проте за свою роботу отримував оплату
від ОСОБА_2 Доказів того, що вартість спірного майна значно збільшилася,
внаслідок грошових або трудових затрат позивача суду не надано.

На підставі ст..ст. 60, 62, 74 СК України, керуючись ст..ст. 10, 11, 60,  209, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання об'єктом права спільної
сумісної власності, визнання права власності та розділ майна  - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, апеляційну скаргу на рішення - протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим через Київський районний суд м. Сімферополя.

Суддя: