Справа № 2-2475/08
вересня  2008 року                                                                     м.
Новозаводський районний суд  м.
в складі: головуючого
-  судді   Овсієнко Ю.К.
Скугоревій Н.О., Трало О.М.,
з участю: позивачів ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
представника третьої особи Гормель М.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду  цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6 до  Чернігівської міської ради, третя особа  Комунальне підприємство «Чернігівське
міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на
18.07.2008 р. ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., яка діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5., ОСОБА_6. звернулись до суду з позовом до Чернігівської
міської ради, третя особа  Комунальне
підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» про
визнання права власності на погріб. Свої
вимоги мотивували тим, що вони проживають у квартирі АДРЕСА_1. У дану квартиру
вони заселилися у 1981 році на підставі ордеру № 500 від 05.12.81 р. З 1994 р.
дана квартира перейшла їм у власність, що підтверджується  свідоцтвом про право власності на житло від
04.05.94 року. Квартира приватизована згідно з Законом  України «Про приватизацію державного
житлового фонду». На земельній ділянці крім житлового будинку знаходяться
чотири сараї, два гаражі, погріб (льох). Весь час з моменту поселення у
квартиру вони користуються всіма спорудами, що знаходяться на даній земельній
ділянці. У 2006 році, користуючись  своїм
правом на приватизацію земельних ділянок вони звернулися до Чернігівського
обласного управління земельних ресурсів з відповідною заявою. Під час
оформлення ними документів на приватизацію з'ясувалось, що рішенням міської
ради від 30.06.2006 р. ( 5 сесія 5 скликання) їхнім сусідам (відповідачам) було
надано у власність для будівництва  і
обслуговування жилого будинку суміжну з їхньою присадибну ділянку. Рішенням
міської ради від 31.10.2006 р. ( 9 сесія 5 скликання) було скасовану рішення
про передачу у власність сусідам земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Чернігівським
обласним  управлінням земельних ресурсів
в приватизації їм було відмовлено, оскільки площа, яку займає погріб (льох) не
відзначена в матеріалах інвентаризації земель сусідської земельної ділянки.
Вважають, безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність  за набувальною давністю. Просили визнати за
позивачами право власності на погріб розташований біля житлового будинку
АДРЕСА_1, що відповідно до технічного паспорту
значиться за літерою «Ж», усі судові витрати покласти на
В судовому засіданні позивачі та представник
позивачів  позов підтримали. Просили
визнати за ними право власності на погріб розташований біля житлового будинку
АДРЕСА_1, що відповідно до технічного паспорту
значиться за літерою «Ж». Всі судові витрати покласти на відповідача.
Представник відповідача Чернігівської міської ради  в судове засідання не з'явився. Про час і
місце  слухання справи повідомлений
належним чином. До суду від представника відповідача Чернігівської міської ради
надійшли заперечення на позовну заяву, згідно
яких він просив в задоволенні позову відмовити повністю та  розглядати справу  без участі представника. Керуючись ч.4 ст.169 ЦПК України суд визнає можливим розглянути справу у
відсутність відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник
третьої особи - Комунальне підприємство «Чернігівське
міжміське бюро технічної інвентаризації»
заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що законодавством
не передбачена видача будь-яких документів на підтвердження права власності на
допоміжні приміщення. Річ може бути визнана безхазяйною тільки за рішенням
суду.  Станом на 23 вересня 2008 року
цього погрібу на має на генеральному плані суміжної земельної ділянки -
АДРЕСА_1, технічна інвентаризація цього об'єкту проводилась у вересні 2008
року.

В судовому засіданні
свідок ОСОБА_7. показав, що льох у дворі будинку АДРЕСА_1
побудований у 1940-х роках. Раніше у будинку була ветеринарна лікарня і у льоху
зберігались препарати. Хто жив у квартирі ОСОБА_1, той і користувався льохом.
Сім'я ОСОБА_1 користується льохом з 1980-х років. Будинок АДРЕСА_2 побудований
пізніше льоху.

Свідки ОСОБА_8.,
ОСОБА_9., ОСОБА_10 . суду показали, що сім'я ОСОБА_1 користується льохом з
1980-х років.

Вислухавши пояснення сторін по справі, показання свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов  не підлягає задоволенню повністю з наступних
підстав.

Як
встановлено в судовому засіданні,
позивачам  по справі на праві
спільної сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1  відповідно до свідоцтва
про право власності на житло від 04.05.1994 р. (а.с.8).  На земельній ділянці, крім житлового будинку
знаходяться чотири сараї, два гаражі, погріб (льох), що підтверджується
технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.9-14).

Суд
вважає, що посилання позивачів на те, що погріб, розташований біля житлового
будинку АДРЕСА_3 є безхазяйним майном не може бути підставою для визнання на
нього права власності, оскільки відповідно до ст. 335 ЦК України безхазяйною є
річ, яка не має власника або власник якої невідомий.  Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік
органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою
органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені.

Позивачами
не надано доказів взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що
здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Крім
того, законодавством не передбачено набуття права власності на безхазяйне нерухоме
майно громадянами.

Відповідно
до ст. 335 ЦК України набувати право власності на безхазяйне  нерухоме майно можуть  лише органи місцевого самоврядування у
комунальну власність громадян.

Посилання
позивачів на ст. 344 ЦК України (набувальна давність), при набутті права
власності  на зазначений вище погріб не
може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ст.
344 ЦК України особа, яка  добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Це положення застосовується з моменту  набрання чинності  Цивільним кодексом, який набрав чинності 1
січня 2004 р. Пунктом  8 прикінцевих та
перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України
про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння почалося
за три роки до набрання чинності цим кодексом. Тобто відрахування строку  набувальної давності починається з 1 січня
2001 р., тому на даний час строк, необхідний для набуття права власності на
нерухоме майно з цієї підстави не закінчився.

На
підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись
ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212 - 215, 224, 226 ЦПК України,  ст.ст. 335, 344  ЦК України, -

в и р і
ш и в :

В
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє
в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6до  Чернігівської міської ради, третя особа  Комунальне підприємство «Чернігівське
міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на погріб
-  відмовити повністю.

Заочне
рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, поданою  протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Заочне
рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Новозаводський районний суд м. Чернігова,
шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження на протязі десяти днів з дня проголошення рішення,
з наступною подачею апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Новозаводського
районного

суду міста
Чернігова                                                                                              Ю.К.Овсієнко