Справа № 22ц - 73/08                                            Головуючий
першої інстанції: Кологрива Т.М
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Бзовкіна Т.М.
УХВАЛА

Іменем   України

15
січня  2008 року                               колегія судді
судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддя:      Мурлигіної
О.Я.,

Базовкіної
Т.М. ,

при
секретарі судового засідання:             Бобуйок
І.Ф.,

за
участю заявника ОСОБА_1 ,  представника
боржника - головного
управління

Державного
казначейства України у Миколаївській області - Хмельницького B.C.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за

апеляційною
скаргою       ОСОБА_1

на
ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 7 листопада 2007 року,  постановлену за скаргою ОСОБА_1 на дії
посадових осіб підрозділу примусового виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області,

встановила:

5 липня 2007 р. ОСОБА_1  звернувся до суду із скаргою на дії посадових осіб
підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби
головного управління юстиції в Миколаївській області (далі - Підрозділ).

Заявник
вказував,  що 16 травня 2006 р. державним
виконавцем Підрозділу було відкрито виконавче провадження за виконавчим
листом,  виданим 4 травня 2006 р. на підставі
рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 31 грудня 2005 р. про стягнення
на його користь з управління Державного казначейства України в Миколаївській
області 132690 грн. 14 червня 2006 р. державним
виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з
оскарженням в касаційному порядку прокурором Миколаївської області вказаного
судового рішення.

Посилаючись
на те,  що ухвалою Верховного Суду
України від 19 травня 2006 р. прокурору
відмовлено у відкритті касаційного провадження,
у зв'язку з чим він неодноразово звертався до державного виконавця та
керівників Підрозділу з вимогою про поновлення безпідставно зупиненого
виконавчого провадження,  заявник просив
суд визнати такі дії посадових осіб Підрозділу неправомірними,  скасувати постанову державного виконавця від 14 червня 2006 р. та
зобов'язати негайно виконати рішення суду.

Ухвалою
Арбузинського районного суду Миколаївської області від 7 листопада 2007 р. у задоволенні
скарги відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  вказує на
невідповідність висновків суду щодо правомірності оскаржуваних дій суб'єкту
оскарження обставинам справи та відповідності їх вимогам Закону України «Про
виконавче провадження» обставинам спору і просить ухвалу суду скасувати,  постановити нову про задоволення його вимог.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення заявника,  представника Державного казначейства,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
із таких підстав.

Суд в
межах заявлених вимог,  на підставі
наданих сторонами доказів правильно встановив,
що за заявою ОСОБА_1  16 травня
2006 р. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №
2-657 від 4 травня 2006 p.,  виданого на
підставі рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13
грудня 2005

2

p.,  зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської
області від 7 квітня 2006 p.,  якими на управління Державного казначейства України покладено
обов'язок по списанню з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету
України на користь заявника стягнутих з ДВС в Арбузинському районі
Миколаївської області 132690
грн. у відшкодування заподіяної невиконанням судового рішення шкоди.

5 травня 2006 р. прокуратурою
Миколаївської області до Верховного Суду України направлено касаційну скаргу на
рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2005 р. та рішення
апеляційного суду Миколаївської області від 7 квітня 2006
р.

Постановою
державного виконавця від 14
червня 2006 р.
виконавче провадження зупинено на підставі пункту 10 ч. 1  ст.  34,
ч.1  ст.  36
Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з внесенням прокурором
касаційної скарги на судові рішення.

Таким чином,  у державного виконавця були встановлені
законом підстави для зупинення виконавчого провадження.

Відповідно
до ч.5  ст.  36
Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин,  які стали підставою для зупинення виконавчого
провадження,  державний виконавець
зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною
ініціативою або за заявою стягувача.

З
матеріалів справи вбачається,  що ухвалою
колегії суддів Верховного Суду України від 19 травня 2006
р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
прокурора.

Між тим
належно оформлена копія такої ухвали до Підрозділу не надходила,  заінтересованими особами не була надана,  а надіслана Верховним Судом України лише у
вересні 2007 р. у відповідь
на запит Підрозділу. Після отримання ухвали 24 вересня 2007
р. головним державним виконавцем Підрозділу винесено постанову про
поновлення виконавчого провадження.

За
такого суд обгрунтовано вважав оскаржувані дії посадових осіб підрозділу
правомірними й відмовив у задоволенні скарги.

Колегія
суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги стосовно
неправомірності постанови про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з
відсутністю у державного виконавця копії касаційної скарги прокурора та
винесення її після відмови Верховним Судом України у відкритті касаційного
провадження,  оскільки об'єктивно
Підрозділу було відомо про внесення прокуратурою касаційної скарги,  але були відсутні достовірно підтверджені
відомості щодо результатів її розгляду.

З
урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали
суду.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  312,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  відхилити,  ухвалу Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 7
листопада 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.