Справа № 2-904
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

16
жовтня  2008  року                   Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області

в складі: головуючого-судді
Вергун І.В

при
секретарі
Ардашевій Я.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства
( далі ЗАТ) «Ізюмська пивоварна компанія» про відшкодування моральної
шкоди,   -

в с т а н о в и в :

В
червні  208 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ЗАТ «Ізюмська пивоварна компанія» про стягнення  моральної шкоди, посилаючись на те, що в
період з 21 травня 2004 року по 07 листопада 2005 року перебувала у трудових
відносинах з відповідачем, отримала професійні захворювання. Зазначала, що
згідно з висновком СМЕК від 16.01.2008 року їй встановлена 30 % втрата
професійної працездатності та визнана інвалідом 3 групи внаслідок професійного
захворювання,  яке виникло у зв»язку з
дією виробничих факторів у період перебування у трудових відносинах із
відповідачем.

Посилаючись
на те, що постійно хворіє, потребує лікування, страждає фізично і морально, не
має можливості повноцінно забезпечити свою сім»ю, просить суд стягнути з
відповідача на її користь на відшкодування моральної шкоди 75000 гривень на
підставі ст. 1167 ЦК України і ст. 153 КЗпП України.

Представник  відповідача позов не визнав посилаючись на
його безпідставність.

Ухвалою
суду від 09.7.2008 року в якості третьої особи яка не заявляє самостійних
вимог, щодо предмету спору притягнуто відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків України в Ізюмському районі ( а.
с. 36, 37), який в особі свого представника з позовом не погодився, посилаючись
на не доведеність позивачем факту заподіяння їй моральної шкоди.

Суд
вислухав сторін, перевірив матеріали справи вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

В
судовому засіданні встановлено, не заперечується сторонами , що позивачка в
період з 21.05.2004 року по 07.11.2005 року перебувала у трудових відносинах с
ЗАТ «Ізюмська пивоварна компанія» та була застрахована відповідно до Закону
України « Про загальноообов»язкове державне соціальне страхування від
нещасного  випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Нещасний
випадок з позивачкою стався 12.10.2005 року під час виконання трудових
обов»язків, що підтверджується актом № 1 ( форма Н-1), актом розслідування
нещасного випадку ( а.с. 3-5, 6-8).

16.01.2008
року позивачці згідно з висновком МСЕК встановлено 30 % втрати професійної
працездатності та визнано інвалідом третьої групи внаслідок професійного
захворювання ( а. с. 14).

Стаття 9
Закону України « Про охорону праці» покладає обов»язок з відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я у процесі трудової
діяльності на Фонд відповідно до Закону України « Про загальноообов»язкове
державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Закон України
« Про загальноообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначає правову основу, економічний механізм та організаційну
структуру загальноообов»язкового страхування громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності
або загибелі застрахованих на виробництві та поширюється на осіб, які працюють
на умовах трудового  контракту на
підприємствах, організаціях, незалежно від форми власності  та господарювання у фізичних осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб»єктів підприємницької
діяльності.

Згідно
зі статтями 1, 15, 21, 28, 34 зазначеного Закону в разі настання страхового
випадку, а саме з часу встановлення втрати професійної працездатності у зв»язку
з професійним захворюванням, відшкодування моральної шкоди відноситься до
обов»язків Фонду, а не роботодавця. Норми
Закону, яка передбачає такий обов»язок роботодавця поряд з Фондом ( чи
окремо від нього) немає, оскільки параграф 2 глави 82 ЦК України про
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю
особи, не поширюється на випадки, які виникли на виробництві із застрахованими
особами.

Стаття
153 КЗпП України на яку посилається представник позивача не є самостійною
підставою для покладання на роботодавця обов»язку з відшкодування працівнику
моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, що спричинила втрату
потерпілим професійної працездатності.

Зазначені
правовідносини  регулюються законами
України з окремих видів такого страхування і іншими нормативно-правовими актами
які містять норми щодо  згаданого
страхування, зокрема Законом України « Про загальноообов»язкове державне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» ( далі Закон).

Відповідно
до п. 27 ст. 77 Закону України « Про Державний
бюджет України на 206 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України « Про бюджет України
на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4 статті 1, п.п. «Є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України « Про загальноообов»язкове державне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності».

Згідно з
розділом Х1 Прикінцевих положень Закону України
« Про загальноообов»язкове державне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
( зі змінами та  доповненнями, внесеними
Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-
VI) відшкодування Фондом соціального страхування від
нещасних випадків моральної  ( не
майнової) шкоди застрахованим особам і членам їхніх сімей незалежно від часу
настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року.

Необґрунтованим
є посилання позивача і його представника про стягнення моральної шкоди з
відповідача і на підставі ст. 1167 ЦК України, оскільки діючим
законодавством  України не передбачено
відшкодування моральної шкоди працівнику який був суб»єктом страхування від
нещасного випадку на виробництві згідно з Законом України « Про
загальноообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Оскільки
припинення з 1 січня 2008 року дії Закону виключає можливість для його
застосування, підстав для задоволення позову не має.

Керуючись
ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України , ст. 9 Закону
України  « Про охорону праці», Законом
України  « Про загальноообов»язкове
державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного  захворювання, які спричинили втрату
працездатності ( зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 28
грудня 2007 року № 107- VI) п. 22 ст. 71 Закону України « Про Державний бюджет
України на 2007 рік», суд

В и р і ш и в:

Відмовити
ОСОБА_1 в позові  до закритого
акціонерного товариства « Ізюмська пивоварна компанія « про стягнення моральної
шкоди.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: