Справа №2-1127/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2008 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Кріль М.Д.,

при секретарі - Коренець Н.А.,

за участю прокурора – Дяченко Д.О., Шойко І.Ю.,

представників відповідачів –
ОСОБА_1
та
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка цивільну справу за
позовом

Прокурора Снігурівського району Миколаївської області в інтересах держави – ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Снігурівського відділення Ощадбанку України №3255 до
ОСОБА_3

ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
про стягнення заборгованості по кредитному договору, та

зустрічним позовом

ОСОБА_4
до ВАТ "Державний Ощадний банк України",
ОСОБА_3
про визнання недійсним фіктивного правочину,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2008 року Прокурор Снігурівського району Миколаївської області звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави - ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Снігурівського відділення Ощадбанку України №3255 до
ОСОБА_3

ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
про стягнення заборгованості по кредитному договору на суму 5402,45 грн.

ОСОБА_4
28 жовтня 2008 року звернулася з зустрічним позовом до ВАТ «Державний Ощадний банк України» та
ОСОБА_3
про визнання недійсним фіктивного правочину.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2008 року обидва позови об’єднані в одне провадження.

В судовому засіданні прокурор та представник ВАТ «Державний Ощадний Банк України» первісний позов підтримали, позовні вимоги збільшили до 5565,83 грн., зустрічний позов вважають необґрунтованим. Прокурор суду пояснив, що 18 травня 2007 року ВАТ «Державний Ощадний банк України» (далі – Банк) та
ОСОБА_3
уклали кредитний договір №245, за яким Банк надав останній кредит в сумі 10000 грн., зі сплатою 24% річних, строком на 24 місяці. В забезпечення кредитного договору між Банком та відповідачами
ОСОБА_4
та
ОСОБА_5
були укладені договори поруки. Так як відповідачка
ОСОБА_3
свої договірні зобов’язання не виконала, станом на 18 листопада 2008 року має заборгованість перед Банком в сумі 5565,83 грн., а тому просить стягнути з відповідачів заборгованість в солідарному порядку.

Відповідач
ОСОБА_3
та її представник первісний позов визнали, в зустрічному – просять відмовити. Відповідачка суду пояснила, що кошти від банку отримала, але передала їх
ОСОБА_6
Останній їй дані кошти не повертав, розписку про отримання від
ОСОБА_6
13700 грн. написала на його прохання, щоб уникнути сімейного скандалу. Ствердила, що кредит виплачувала включно по лютий 2008 року, а в зв’язку з важким матеріальним становищем – перестала сплачувати.

ОСОБА_4
первісний позов не визнала, вважає кредитний договір фіктивним. Ствердила, що дійсно отримані кошти по договору
ОСОБА_3
передала її чоловіку
ОСОБА_6
В жовтні 2007 року
ОСОБА_6
повернув
ОСОБА_3
10000 грн., а в подальшому – ще 3700 грн. Вважає, що як поручитель свої обов’язки виконала і по кредитному договору має відповідати лише
ОСОБА_3

ОСОБА_5
позов визнала. Суду пояснила, що весною цього року до неї зверталася
ОСОБА_3
з проханням допомогти їй оплатити кредит, але вона їй відмовила, в зв’язку з відсутністю коштів.

Дослідив докази, суд прийшов до наступного.

18 травня 2007 року між ВАТ «Державний Ощадний Банк України» та
ОСОБА_3
ю укладено кредитний договір №245, згідно з яким Банк надав останній кредит у розмірі 10000 грн. Відповідно до умов кредитного договору за використання кредитних коштів було встановлено процентну ставку в розмірі 24% річних. Відповідачка зобов’язалася повернути Банку кредит в строк до 17 травня 2009 року, сплачуючи суму основного боргу та відсотки за користування кредитною лінією відповідно до договору та графіку (а.с.4, 15)

В забезпечення виконання зобов’язання по кредитному договору були укладені: договір застави майна з
ОСОБА_3
від 18 травня 2007 року за №245 (а.с.7); договори поруки від 18 травня 2007 року з
ОСОБА_4
та
ОСОБА_5
, відповідно до умов яких, ті взяли на себе зобов’язання перед Банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання
ОСОБА_3
зобов’язання за кредитним договором №245 від 18 травня 2007 року ( п.1.1 договорів а.с.11,13).

З 01 березня 2008 року відповідачка
ОСОБА_3
своїх зобов’язань перед Банком щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконує і станом на 18 листопада 2008 року має заборгованість в сумі 2619,22 грн.: відсотки – 376,78 грн.; пеня – 79,83 грн.; прострочена заборгованість – 2127,61 грн.; супроводження – 35 грн., що стверджується довідкою банку від 18.11.2008 року за №759.

Так як строк виконання кредитного договору спливає лише 17 травня 2009 року, то вимога позивача про стягнення залишку кредиту в сумі 2916,61 грн. та комісійної винагороди 30 грн. – є необґрунтованою.

Посилання відповідачки
ОСОБА_4
на те, що повернувши гроші
ОСОБА_3
в сумі 13700 грн. вона свій обов’язок за договором поруки виконала повністю, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, так як за цим договором та взяла на себе обов’язок перед Банком відповідати за своєчасне та повне виконання
ОСОБА_3
умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаю, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 541, 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов’язання, боржник і поручитель відповідають перед кредиторами як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи наведене суд вважає первісний позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, але частково на суму 2619,22 грн.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_4
про визнання кредитного договору №245 від 18.05.2007 року недійсним, в зв’язку з його фіктивністю, то він є необґрунтованим.

Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

По кредитному договору №245 від 18 травня 2007 року Банк надав, а відповідачка
ОСОБА_3
отримала кредит, частину якого повернула, а отже відсутні підстави вважати даний правочин фіктивним.

Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів по первісному позову обов’язок по відшкодуванню державі судових витрат по справі у розмірі 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 81 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Прокурора Снігурівського району Миколаївської області в інтересах держави – ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії – Снігурівського відділення Ощадбанку України №3255 до
ОСОБА_3

ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
про стягнення заборгованості по кредитному договору - задовільнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3

ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
у солідарному порядку на користь Відкритого Акціонерного Товариства "Державний Ощадний банк України" (р/р 55 МФО 326144) - 2619 (дві тисячі шістсот дев’ятнадцять) грн. 22 коп. - заборгованості по кредитному договору.

Стягнути з
ОСОБА_3

ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
у солідарному порядку на користь держави судові витрати по справі у розмірі 51 грн. - судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 81 (вісімдесят одну) грн.

В остальній частині позовних вимог – відмовити.

Позов
ОСОБА_4
до ВАТ «Державний Ощадний Банк України» та
ОСОБА_3
про визнання недійсним фіктивного правочину – залишити без задоволення.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, до Апеляційного суду Миколаївської області, через Снігурівський районний суд.

Суддя: