АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-491-2008р.                                               Головуючий
Категорія                                                                           Пархета
апеляційній інстанції                                Бородійчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2008 р. Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                    Бородійчука В.Г.

Суддів                               Василенко Л.І., Демченко В.А.

при
секретарі                   Шульзі Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
представника позивачів ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 26 грудня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про припинення права власності на частину у спільному майні та
визнання права власності на частину квартири.

Вивчивши
матеріали справи та заслухавши учасників процесу, колегія суддів, -

встановила:

Позивачі
звернулися з позовом до суду, яким просять припинити право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1
міста Умані за відповідачем по справі, визнати за позивачами право
власності на дану частку, стягнути з них на користь ОСОБА_5 вартість 1/4
частини квартири у сумі 7379
грн.
25 коп.

Свої
доводи обґрунтовують наступним: на підставі рішення Уманського міськрайонного
суду від 26.04.2007 року їм, позивачам по справі належить 3/4 частини спірної
квартири, 1/4 даної квартири належить відповідачу.

Квартира
трикімнатна житловою площею 38,
1 кв.м., загальною -
55 кв.м. Велика кімната прохідна і з неї входи у дві менші. Шлюб між ОСОБА_1 і
відповідачем по справі розірваний 03.10.2003
року, а тому встановити порядок користування даною квартирою неможливо.
Крім того, спільне життя неможливе, так як відповідач за час проживання
зловживав спиртними напоями, постійно вчиняв сварки та бійки, виганяв позивачів
з квартири, не давав кошти на утримання дітей. Через отримані від відповідача
побої ОСОБА_1 стала інвалідом 3-ї групи. Відповідач неодноразово притягувався
до адміністративної відповідальності. Йому неодноразово пропонувались варіанти
розподілу житла, починаючи зі сплати його частки у спірній квартирі, до
придбання на його ім.'я будинку у селі або кімнати у квартирі міста. Відповідач
ні на один варіант не погодився і на протязі півтора року користується
квартирою на власний розсуд, так як позивачі вимушені були виїхати на проживання
у місто Донецьк. Згідно довідки ЧООБТІ балансова вартість квартири становить 29517  грн. , вартість 1/4 частини - 7379  грн.  25 коп., а так як
відповідач не

2

погоджується ні
на один варіант розділу квартири, то ними ставиться питання про припинення
права власності відповідача на дану частку спірної квартири з виплатою йому
його частки у грошовому еквіваленті по балансовій вартості. Не заперечують і
проти виплати даної суми в доларовому еквіваленті.

Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 26
грудня 2007 року в
позові ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності на
1/4 частину у квартирі АДРЕСА_1
відмовлено.

Перевіривши
законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно
до ст. 365 ЦК України
припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників
можливе, якщо:

1/ частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2/ річ є неподільною;

3/ спільне
володіння і користування майном є не можливим;

4/ таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім'ї.

Визнані
підстави є вичерпними і за наявності однієї із них можливе вирішення питання
про припинення права на частку.

Як
вбачається з матеріалів справи сторони є співвласниками спірної квартири у
рівних долях.

Позивачі
у спірній квартирі не проживають тривалий час і не надали суду доказів того, що
відповідач створює неможливі умови для проживання.

Судом
встановлено, що відповідач проживає в даній квартирі, є інвалідом ІІІ групи і
іншого житла не має, тому суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що таке
припинення завдасть значної шкоди інтересам, співвласника.

Крім
того відсутні докази того, що є технічна можливість поділу квартири відповідно
до вимог будівельних норм.

Відповідно
до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що оскільки позивачі не довели свої позовні
вимоги, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних
вимог.

Судове
рішення грунтується на наявних по справі доказах і відповідає вимогам діючого
законодавства.

Доводи
апелянтів не є суттєвими були предметом дослідження суду і не дають підстав для
задоволення апеляційної скарги.

А тому керуючись
ст. ст. 307-308 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу відхилити, а рішення Уманського міськрайонного суду від 26 грудня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення але може бути оскаржена до Верховного
Суду України в 2-х місячний
строк з моменту проголошеная.