Справа №22-ц-591/2008                                  Головуючий у 1-й інстанції - Фоменко І.М.
Категорія - 45                                                    Суддя-доповідач - Білецький О.М.
У Х В А Л А

і м е н
е м       У к р а ї н и

20 травня 2008
року                                                                                                м. Суми

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого  - Гагіна М.В.

суддів             -
Білецького О.М., Семеній Л.І.

з участю:
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб,
які брали участь у справі - позивача, відповідачів

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2008 року

у справі за
позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_3про встановлення порядку користування
земельною ділянкою,

в с т а
н о в и л а :

У травні
2007 року ОСОБА_2. звернулася до суду з вказаним позовом.

Зазначала, що
вона та відповідачі є співвласниками домоволодіння, розташованого на земельній
ділянці площею 1129 кв.м по АДРЕСА_1

Вона бажає
приватизувати належну їй частину земельної ділянки, однак між сторонами
відсутня відповідна домовленість.

У зв'язку з цим,
уточнивши вимоги, просила суд провести розподіл прибудинкової земельної
ділянки, виділивши їй у користування &frac12; частину земельної ділянки, розташованої за вказаною
адресою, а відповідачкам - по &frac14; частині земельної ділянки кожному.

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2008 року позов задоволено.

Проведено між
ОСОБА_2., ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розподіл земельної ділянки, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1,  згідно з варіантом №1
(додаток №3) висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи
№390/07 від 09 січня 2008 року, відповідно до якого:

ОСОБА_2.
виділено частину земельної ділянки індивідуального користування площею 657 кв.м
зі сторони вул.Садової, що відповідає її ідеальній частці (1/2) у цьому
домоволодінні;

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виділено частину земельної
ділянки індивідуального користування площею по 283,5 кв.м кожній, що відповідає
їх ідеальним часткам (по 1/4) у даному домоволодінні.

Визначено, що
межа розподілу земельної ділянки проходить:

- від
точки А, розташованої на межі ділянки (червона лінія) з боку АДРЕСА_1на
відстані 16,13 м від межі з вул.Садовою, під кутом від огорожі до точки Б, на
відстань 9,77 м;

- від
точки Б під кутом, паралельно межі по АДРЕСА_1, пряма лінія до точки В довжиною
4,72 м;

- від
точки В під кутом, пряма лінія довжиною 1,4 м до точки Г, розташованої на
контурі стіни житлового будинку літ.“А-1”;

- від
точки Г по лінії поділу житлового будинку до точки Д, розташованої на контурі
стіни житлового будинку літ.“А-1”;

- від
точки Д пряма лінія, довжиною 4,5 м до точки Е, розташованої на межі з ділянкою
№32 по АДРЕСА_1;

- від
точки Г по лінії поділу житлового будинку до точки З, розташованої на куті
стіни житлового будинку літ. “А-1”;

- від
точки З під кутом 450 на відстань 1,4 м до точки К;

- від
точки К під кутом паралельно стіні житлового будинку літ.“А-1” пряма лінія
довжиною 8,91 м до точки Л;

- від
точки Л під кутом до точки М, розташованої на межі з боку вул.Садової на
відстань 17,65 м.

Точка А
ділить межу (червона лінія) з бокуАДРЕСА_1 на дві частини: 16,42 м та 16,13 м.

Точка Е
ділить межу з ділянкою №32 по АДРЕСА_1 на дві частини: 19,4 м і 15,78 м.

Точка М ділить
межу з боку вул.Садової на дві частини: 31,16 м і 3,19 м.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи
та порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким виділити в користування ОСОБА_2. 498 кв.м земельної
ділянки, ОСОБА_3 - 244,6 кв.м, а їй - 386 кв.м, згідно з порядком, що склався.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи
Сумського МБТІ  №19785 та перевіривши
рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів цивільної справи та інвентарної справи Сумського МБТІ
№19785, сторони є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1

ОСОБА_1
на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 грудня 1998 року
приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №4063, належить 31/100 частина житлового будинку з відповідною
частиною надвірних побутових будівель (а.с.31).

ОСОБА_2.,
відповідно до договору дарування, посвідченого 16 вересня 1994 року державним
нотаріусом Другої Сумської  державної
нотаріальної контори за реєстровим №5-310, належить 37/100 частин вказаного
будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель
(а.с.10-11).

ОСОБА_3 є
власником 32/100 частин вказаного житла з відповідною частиною надвірних
господарчих та побутових будівель, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину
за законом, виданим 9 серпня 2001 року державним нотаріусом Другої Сумської
державної нотаріальної контори за реєстровим №2-944 (а.с.66).

Ч.3 ст.303 ЦПК
України надає апеляційному суду право вийти за межі доводів апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення.

Відповідно
до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає безумовному скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Встановлюючи
порядок користування прибудинковою земельною ділянкою суд послався на висновок
судової будівельно-технічної експертизи від 09 січня 2008 року (експерт
ОСОБА_5), який названо додатковим у той час як інша експертиза по цій справі
судом не призначалась.

У
зазначеному висновку вказано площу земельної ділянки, що закріплена за
будинковолодінням станом на 1953 рік - 1747 кв.м та на 2007 рік - 1129 кв.м.
При цьому експерт вказав про неможливість встановлення місця розташування
надлишків, а тому визначав варіанти встановлення порядку користування нею,
виходячи з площі, яка перебуває у фактичному користуванні сторін - 1134 кв.м,
тобто є більшою ніж надано їм в користування компетентним органом місцевого
самоврядування.

Відповідно
до ст.ст.12, 83, 116 ЗК України, надання у користування громадян земельних
ділянок на території міст відноситься  до
компетенції міських рад.

Згідно
зі ст.22 ЗК України 1991 року право користування земельною ділянкою, яке
підлягає судовому захисту, виникає після встановлення землевпорядними
організаціями її меж у натурі та одержання її користувачем документа, що
посвідчує таке право. Аналогічні положення містяться у ст.125 ЗК України
2001року (набрав чинності з 1 січня 2002 року), а крім того, вимагається
державна реєстрація правовстановлюючих документів.

Ст.152
ЗК України вказує, що лише власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Тобто,
суди вправі вирішувати спори зазначеної категорії лише за зверненнями належного
позивача та в межах конкретних земельних ділянок, наданих сторонам в
користування на законних підставах і закріплених на місцевості компетентними
органами.

Однак
експерт не вказав, а суд не встановив на підставі конкретних рішень органів
місцевої влади, земельно-кадастрової документації: коли, кому і у яких розмірах
надавалась спірна земельна ділянка, як визначались її межі на місцевості та не
встановив за рахунок чиїх земель створились надлишки - суміжних
землекористувачів чи комунальної власності.

Не
з'ясовано також судом чи закріплювали і яким чином сторони, після набуття
кожною з них права власності на частину житла, право користування спірною
земельною ділянкою відповідно до вимог норм Земельного кодексу України 1991
року, що діяв на той час.

У експертному
висновку також не зазначено і судом не встановлено та у рішенні не відображено,
які ж конкретні приміщення в житловому будинку і які господарські споруди
належать кожному співвласнику.

В той же
час відповідні документи містяться у матеріалах інвентарної справи і
встановлення таких фактів має значення для визначення земельних ділянок
конкретного користування.

Не
відповів експерт і на запитання, поставлене судом в ухвалі про призначення
експертизи щодо необхідності урахування порядку користування ділянкою, який
фактично склався. Експертний висновок не містить вказівок на лінійні розміри та
площі земельних ділянок, які перебувають у фактичному користування, кожного із
співвласників.

Проте,
встановлення наявності (відсутності) узгодженого між співвласниками будинку
порядку користування земельною ділянкою, часу його виникнення, тривалості
існування та наявності (відсутності) згоди
з ним осіб, які набули права власності на частину житла в подальшому і
визначення чи такий порядок не містить істотних порушень прав сторін також має
суттєве значення для правильності вирішення спору по суті.

Зазначені
недоліки призвели до того, що суд вирішив питання про права та обов'язки органу
який не був притягнутий до участі у справі - Сумської міської ради.

За таких
процесуальних порушень та неврахування відповідних правових позицій,
висловлених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року
№7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді
цивільних справ»,  рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Крім того,
вирішуючи спір суд послався на норму матеріального права (ст.367 ЦК України),
яка регулює правовідносини власності. Резолютивна частина судового рішення
містить терміни «провести розподіл земельної ділянки», «виділити земельну
ділянку» з яких важко визначитись встановлював суд порядок користування чи
проводив реальний виділ часки кожній із сторін, як співвласникам.

У той же
час, сторони вказують на те що спірна земельна ділянка перебуває у їх
користуванні. У матеріалах також відсутні докази передачі у її власність.

Позивач не
просила про виділення кожному з відповідачів ділянки конкретного користування.
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 таких вимог теж не заявляли.

У зв'язку з цим
є сумнівним дотримання судом вимог ч.1 ст.11 ЦПК України щодо диспозитивності
цивільного судочинства.

.

На
підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.303, п.5 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.311,
ст.ст.314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2008 року в даній справі
скасувати, а справу направити до цього ж суду на новий розгляд в іншому складі
суду.

Ухвала
набрала законної сили з моменту її проголошення і протягом двох місяців з цього
часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.

Головуючий     -

Судді                 -