Справа №  2-699/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 року Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                  Католікяна М.О.,

при секретарі                          Ременякі М.С.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1.;

- представника відповідача Мельник А.М.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у залі суду в
місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Самарської районної в місті Дніпропетровську ради, треті особи - Комунальне
підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»,
Головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради,
Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської
міської ради, про визнання права власності на самочинне майно,

УСТАНОВИВ:

07 лютого 2008 року позивач звернувся до суду із цим
позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на праві
власності належить домоволодіння, розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 З метою благоустрою й поліпшення умов зазначеного
нерухомого майна самовільно, без відповідних дозволів та узгоджень, на
території домоволодіння було здійснено будівництво літньої кухні «Б», сараю
«Г». Теперішнього часу позивач невзмозі зареєструвати за собою право власності
на спірні об'єкти через порушення процедури попереднього узгодження
будівництва. У зв'язку з викладеними обставинами позивач просить суд визнати за
ним право власності на вказані об'єкти (а.с.а.с. 2, 3).

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача позов визнала.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися,
повідомлялися належним чином.

Суд, вислухавши думки позивача,
представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить
позивачеві, про що свідчать копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом
від 26.06.2007 р., посвідченого Восьмою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі за № 2-2555, копія витягу КП
«ДМБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15399224 від
29.07.2007 р. (а.с.а.с. 6, 7).

Під час експлуатації домоволодіння на його території
самовільно, без відповідних дозволів та узгоджень, були побудовані літня кухня
«Б», сарай «Г», що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.а.с. 8 -
11).

Згідно з технічним висновком, виконаним ТОВ Фірмою
«Технологія», стан будівельних конструкцій спірних об'єктів є нормальним,
самочинні об'єкти придатні для подальшої експлуатації та відповідають чинним
будівельним нормам і правилам (а.с.а.с. 12 - 23).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним
кодексом України, Положенням про порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт, затвердженим Наказом Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273.

В силу с ч. 1 ст. 376 ЦК України жилий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самовільним
будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином
затвердженого проекту, або з суттєвими порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 1.1 Положення про порядок надання
дозволу на виконання будівельних робіт дозвіл на виконання будівельних робіт з
нового будівництва є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та
генерального підрядника на виконання будівельних робіт.

Згідно з п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на
виконання будівельних робіт виконання будівельних робіт на об'єктах без
одержання дозволу є самовільним будівництвом.

В ході судового розгляду встановлено, що при виконанні
робіт з будівництва спірних об'єктів нерухомого майна не було отримано
відповідних дозволів на проведення будівельних робіт, отже, результат таких
робіт є самочинним будівництвом у розумінні

ст. 376 ЦК України.

У відповідності з ч. 3 ст. 376 ЦК України
право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнано за особою, яка здійснила самовільне будівництво на земельній
ділянці, яка не була йому відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже побудоване нерухоме майно.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання
права.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході
судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач є власником
спірного домоволодіння, земельна ділянка під спірним майном виділялася у
встановленому законом порядку, виконане самовільне будівництво зроблено із
додержанням встановлених норм й правил, суд вважає за можливе задовольнити
позов.

Ураховуючи те, що позивач є інвалідом ІІ
групи (звільнений від сплати судового збору), суд вважає за необхідне віднести
судові витрати у вигляді судового збору на рахунок держави

(а.с. 24).

Керуючись ст. ст. 16, 376 Цивільного кодексу України, п.п. 1.1, 5.1
Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт,
затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової
політики України від 05.12.2000 р. № 273, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60,
79, 88, 130, 169, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позовОСОБА_1 до Виконавчого комітету Самарської районної в місті
Дніпропетровську ради, треті особи - Комунальне підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної інвентаризації», Головне архітектурно-планувальне
управління Дніпропетровської міської ради, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, про визнання
права власності на самочинне майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на літню кухню «Б»,
сарай «Г», які розташовані за адресою:АДРЕСА_1.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести на
рахунок держави.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: