Справа № 2- 116/08 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

5 лютого
2008 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі
головуючого-судді Дігтяр М.І., при секретарі П'явка Н.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування майнової і моральної шкоди завданою неповнолітньою особою ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка
просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь  219 грн. 52 коп. та  2000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те,
що 19 вересня 2007 року її неповнолітній син ОСОБА_2, являючись учнем 3 класу
Лютенсько-Будищанської загальноосвітньої школи ішов додому. Близько 13 години
його наздогнав учень 10 класу цієї ж школи ОСОБА_5, син відповідачів і
безпідставно побив її сина, внаслідок чого ОСОБА_2 з 21 по 29 вересня 2007 року
знаходився на стаціонарному лікуванні.

На лікування та
проїзд до лікарняного закладу вона витратила 219 грн. 52 коп.. Крім того її
синові та їй, як матері неповнолітнього, завдана значна моральна шкода, яка
виразилась у  перенесенні фізичного болю
сином, а їй завданий душевний біль, в зв'язку з переживанням за здоров'я сина,
та довготривалого пропуску занять в школі.

Під час судового
розгляду позивачка судові вимоги підтримує, подавши як доказ  касові чеки та проїзні квитки на проїзд в
громадському транспорті.

Неповнолітній
син позивачки ОСОБА_2. допитаний в присутності лікаря пояснив, що 19 вересня
2007 року після закінчення занять у школі він повертався додому. На дорозі на
нього велосипедом наїхав ОСОБА_5, внаслідок чого вони попадали на землю.
ОСОБА_5 чомусь запитав у нього запальничку, а потім схопив його, затягнув у
кущі і там почав бити.

Відповідач
ОСОБА_3. під час судового розгляду позов в частині заподіяння матеріальної
шкоди визнала, а в частині нанесення моральної шкоди не визнала і пояснила, що
на даний час її чоловік ОСОБА_4. знаходиться за межами України, тому вона
представляє і його інтереси. Вона вважає, що між дітьми виник конфлікт. Але в
неї викликає сумнів, чому потерпілого направили лише на 3 день після події. На
цій підставі в неї виникає сумнів, щодо завдання позивачам моральної шкоди.

Неповнолітній
син відповідачки ОСОБА_5 в присутності і матері пояснив, що 19 вересня 20074
року по обіді він велосипедом їхав до своєї бабусі. По дорозі вийшло зіткнення
з ОСОБА_2, внаслідок чого вони обидва попадали на землю і отримали травми. Він
ОСОБА_2а умисно не бив.

Але згідно
висновку судово-медичної  експертизи при
подіях на які вказав ОСОБА_2. йому було заподіяно закриту черепно-мозкову
травму, струс головного мозку, численних синців на обличчі, тулубу і кінцівках,
які утворилися не від одноразової дії предметів з обмеженою контактуючою
поверхнею, якими могли бути кулаки людини, ноги у взутті, що кваліфікуються як
легкі тілесні ушкодження, що спричинили ОСОБА_2 легкі ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я. Даний висновок спростовує пояснення ОСОБА_5 в
тій частині, що дані тілесні ушкодження у ОСОБА_2. утворилися лише від наїзду
на нього велосипеда.

Із показів
свідка ОСОБА_6. вбачається, що вона являється педагогом Лютенсько-Будищанської
загальноосвітньої школи і під її керівництвом знаходиться 3 клас, де навчається
ОСОБА_2. Даний учень проявляє розумову відсталість, що впливає на його
успішність у засвоюванні навчальної програми. Вона мешкає поряд з господарство,
де  проживають сім'я ОСОБА_1. 19 вересня
2007 року під вечір до неї звернулися позивачі по справі і запросили оглянути
ОСОБА_2. Той день ОСОБА_2 був у школі десь до 12. 30 години і ніяких ознак
заподіяння йому будь-яких тілесних ушкоджень у нього не було. Але коли вона
його побачила перед вечером їй стало зрозуміло, що його хтось побив. У нього
було розпухле лице, сліди від побоїв на тілі і кінцівках. При запитанні він
повідомив, що його побив учень старших класів ОСОБА_5.

Із постанови про відмову в порушення
кримінальної справи від 30.09.2007 року вбачається, що 19.09.2007 року, близько
14 години, коли неповнолітній ОСОБА_2 ішов додому по проїзній частині дороги в
с. Л. Будища на нього здійснив наїзд велосипедом неповнолітній ОСОБА_5., і з
цього видно, що інцедент між ними мав місце.

В сукупності
зібрання доказів вбачається, що в результаті необачного поводження
неповнолітніх під час руху по проїзній частині автодороги, що проходить через
центр с. Л. Будища в наслідок чого призвело до зіткнення з послідуючим падінням
на дорожнє покриття, між ними виник конфлікт, під час якого неповнолітній, але
старший за віком ОСОБА_5. побив на кілька років меншого ОСОБА_2, заподіявши
легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Тому слід вважати,
що вина ОСОБА_5 у заподіянні шкоди здоров'ю ОСОБА_2 доказана.

А тому
враховуючи дані обставини, а також, те що відповідачка в особі матері
неповнолітнього  вчинено позов в частині
матеріального відшкодування визнає, він підлягає повному задоволенню

В той же час
враховує, що даний випадок стався  по
причині необережного поводження неповнолітніх на проїзній частині дороги, та
враховуючи, що неповнолітній тривалий час знаходився на лікуванні, що
спричинило відповідне душевне хвилювання з боку позивачки, суд вважає, що
позовні вимоги в частині морального відшкодування підлягають задоволенню в
розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст.
ст. 3, 10, 208, 218 ЦПК України,  1166,
1167, 1179 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Стягти з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 219 грн. 52 коп.
матеріальної та 850 грн. моральної шкоди, а всього 1069 грн. 52 коп. (одна
тисяча шістдесят дев'ять грн. 52 коп.)
солідарно.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Зіньківським
районний суд на протязі 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження у
10-ти денний термін.

Суддя : підпис

З оригіналом
вірно.

Рішення набрало чинності 16 лютого 2008
року.

Голова
Зіньківського

районного суду
Герасименко М.І.