У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного

Суду України в складі :

Балюка М.І.,

Барсукової В.М., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю “Агро Інтер Трейд” до ОСОБА_1  про стягнення
грошової  заборгованості, за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Інтер Трейд” про визнання
договорів  недійсними, та за позовом  третьої особи з самостійними  вимогами
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Інтер Трейд” про стягнення грошової  заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У листопаді
2006 року  ТОВ “Агро Інтер Трейд”  звернулося
до суду  із зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 27 листопада 2003 року між товариством та  відповідачем в усній формі  було укладено договір  підряду на оформлення дозвільних документів щодо
будівництва  житлового будинку на  розі  АДРЕСА_1 На виконання
вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі, еквівалентній 160
000 доларів США та зобов'язався протягом року оформити документи на будівельний
майданчик і на будівництво житла. При отриманні коштів відповідачем були написані
розписки від 27 листопада 2003 року та від 23 грудня 2003 року. Оскільки умови договору  відповідачем
до цього часу не виконані, кошти він не повернув, чим порушив права  позивача, просив позов  задовольнити.

У січні
2007 року відповідач звернувся до суду із зустрічним  позовом до ТОВ ”Агро Інтер Трейд” про визнання
недійсними усні договори підряду на оформлення документів щодо будівництва жилого
будинку, посилаючись на те, що взагалі ніяких договорів з позивачем він не укладав,
коштів не  отримував, а розписки написав на
прохання ОСОБА_2, з яким перебував у дружніх стосунках.

У лютому
2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення грошових коштів, посилаючись на
те, що на виконання умов договору доручення між ним та ТОВ “Агро Інтер Трейд” від  21 листопада 2003 року був укладений з відповідачем
усний договір підряду від 27 листопада 2003 року, відповідно до умов якого відповідач
отримав суму, еквівалентну 160 000 доларів США і зобов'язався надати документацію
на будівництво жилого будинку. Зазначав, що гроші відповідачу передав свої власні,
а оскільки відповідач їх не повернув  просив  позов задовольнити.

Рішенням Святошинського  районного суду  м. Києва
від 8 червня 2007 року у задоволенні
позовів  відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду  м. Києва  від 17 квітня 2008 року  рішення Святошинського  районного суду  м. Києва
від 8 червня 2007 року залишено без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалення нового рішення про задоволення заявленого ним позову, у зв'язку з порушенням
норм матеріального та  процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє
законність і обґрунтованість судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених
у суді першої інстанції та доводів касаційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди вірно виходили із того, що ТОВ
“Агро Інтер Трейд” не було надано суду належних та достовірних доказів щодо існування
між позивачем та відповідачем договірних відносин та укладення двостороннього договору
у відповідності до вимог ст.ст. 42,43, 44 ЦК УРСР  та ст. 153 ЦК України у письмовій формі  та підписаного двома сторонами, як не було й надано
доказів отримання грошових коштів у розмірі 160 000 доларів США, зокрема первинних  бухгалтерських  документів, які б  свідчили про отримання таких коштів  з каси товариства відповідачем відповідно до  наданих суду
розписок.

Крім того, факт отримання відповідачем коштів від позивача  заперечується
й позовною заявою та показами  у судовому  засіданні
третьої особи з самостійними вимогами, який наполягав на тому, що він  відповідачеві
передав  свої власні  кошти.

Також вірно судами було відмовлено у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2, оскільки ним не було надано
суду доказів передачі і підстав такої передачі коштів відповідачу.

Не підлягає задоволенню й позов ОСОБА_1 про визнання  договорів недійсними, оскільки  судами
встановлено, що  такі  договори
між сторонами  укладені не  були. Тому судами вірно були зроблені висновки  про  безпідставність
заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для  висновку, що при розгляді справи судом допущено
порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України,
як підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8 червня           2007 року та ухвалу апеляційного суду
м. Києва від 17 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    Балюк М.І.

Барсукова В.М.

Луспеник Д.Д.