Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

11
вересня 2008 року
Печерський районний суд м. Києва

в
складі  головуючого    судді
Остапчук Т.В.

при
секретарі:
Костюк А.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє від свого імені та від імені
ОСОБА_5, Печерської районної у м.Києві державної адміністрації, відділу
приватизації державного житлового фонду Печерського району м.Києва про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою , визнання недійсним ордеру та
розпоряджень та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів
Київської міської державної адміністрації , Головного управління державного
казначейства України в м.Києві про усунення перешкод у користуванні особистим
майном та визнання недійсним рішення Київської міської ради, стягнення
моральної шкоди

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом про усунення перешкоди у використанні земельною
ділянкою , що рішенням Київської міської Ради від 05.07.2001 р. за № 384/1360
йому відведена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку
і господарських будівель на АДРЕСА_1.

На підставі
рішення Київської міської Ради Київським міським управлінням земельних ресурсів
27.09.2001 р. були установлені границі земельної ділянки в натурі (на
місцевості), а 26 жовтня 2001 р. видано Державний акт на право приватної
власності на землю, в 1988 р. ОСОБА_6. звернувся до Печерської районної Ради
народних депутатів з проханням узаконити самовільно прибудовані приміщення:
веранди пл. 6,2 кв.м., котельної пл. 6,4 кв.м., санвузлу пл. 6,7 кв.м. та переобладнання
кухні під жилу кімнату пл. 7,9 кв.м. у службовому будинку по АДРЕСА_2.
Прибудови були зроблені самовільно без будь-якого дозволу на будівництво
об'єктів на сусідній земельній ділянці без урахування права земле відводу під
забудову, актом прийому в експлуатацію Державною приймальною комісією
закінченого будівництвом об'єкт не приймався і ніякі норми при узаконені
самовільного будівництва не були враховані.

10.05.1988 р.
виконавчий комітет Печерської районної Ради народних депутатів рішенням № 289 дозволив
ОСОБА_6. тимчасово користуватися прибудованими та переобладнаними приміщеннями,
згідно його прохання. Приймаючи таке рішення, виконавчий комітет Печерською
районної Ради не прийняв мір перевірки права землекористування ОСОБА_6. У
подальшому ОСОБА_6. самовільно побудував на сусідній земельній ділянці № 18
гараж, вигрібну яму та інші тимчасові господарські споруди.

04.07.2000 р.
розпорядженням № 839 Печерська РДА прийняла рішення а саме: задовольнити
клопотання Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві про виключення з числа
службових будинок АДРЕСА_2житловою пл. 42,0 кв. м. поАДРЕСА_1; надати будинок
АДРЕСА_2житловою пл. 42,0 кв. м. поАДРЕСА_1 ОСОБА_2. на родину з 4-х осіб;
видати ордер на будинок АДРЕСА_1 житловою площею 46,7 кв. м. (загальною площею 81,7
кв. м.).

Відділом
приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.,ОСОБА_4., ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право власності на житло від
26.11.2000 р. на будинок АДРЕСА_2на загальну площу 81,7 кв.м. також на приміщення
які частково розміщені на земельній ділянці № 18. Тобто в приватизацію будинку
включені кімнати вказані в поетажному плані технічного паспорта 1-3, та 1-8,
які частково самовільно займають площу 6,7 кв.м. земельної ділянки, яка
належить позивачу. Вказані відповідачі також самовільно побудували вигрібну
яму, сараї, гараж виїзд з якого та в'їзд в ворота влаштовано не на вулицю, а
тільки через земельну ділянку позивача.

Згідно ДБН
360-92* „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень”,
стіна будівлі має бути розташована не менше 1,0 метра до границі земельної
ділянки. Старий будинок АДРЕСА_2, в якому проживає сім'я ОСОБА_2., розташований
більше ніж 1,0 метр до границі земельної ділянки ОСОБА_1., що доводить
правомірність рішення Київради №1434 від 01.11.1955 р..

Київська міська
Рада рішенням від 08.06.2000 р. № 164/885 „Про передачу окремих повноважень
районним в м. Києві радам з питань регулювання земельних відносин” не надавала
районним радам та держадміністраціям повноважень щодо передачі землі в постійне
землекористування.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити та визнати
недійсним розпорядження Печерської РДА № 839 від 4.07.2000р. в частині
встановлення по АДРЕСА_2 загальної площі будинку 81,7 кв.м., в тому числі
житлової 46.7 кв.м. ,  визнати недійсний
ордер № 19461 , виданий 15.08.2000р. на жиле
приміщення по АДРЕСА_2 в частині визначення загальної площі будинку 81,7
кв.м., свідоцтво про право власності на будинок по АДРЕСА_2  № 727 видане 6.11.2000р. відділом
приватизації Державного житлового фонду Печерського району в частині визначення
загальної площі будинку 81,7 кв.м. , зобов»язати   звільнити самовільно зайняту частину
земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 85,71 кв.м. по границю межі «Г» «Д» та
знести тимчасові будівлі, прибудову ( приміщення 1-3 розміром 6.4 кв.м. та 1-8
розміром 6.7 кв.м.)  сарай, паркан з боку
межі «Г» «Д» та не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Представник
відповідачів ОСОБА_3  проти позову
заперечували та пред»явили зустрічний позов та просили  визнати недійсним рішення Київської міської
ради № 38/1360 від 05.07.2001 року в частині пункту 49 про відведення ОСОБА_1.
земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та
господарських будівель на АДРЕСА_1
та передачу йому ділянки площею 0,09 га, державний акт на право приватної
власності на землю ОСОБА_1. поАДРЕСА_1, 18 за № 82-2-01018 від 26.10.2001 року,
який виданий Київською міською радою;рішення Київської міської ради № 394/1882
від 28.03.2002 року в частині пункту земельної ділянки розміром 0,08 га.
наАДРЕСА_1, 16 в м. Києві; усунути перешкоди в користуванні особистим майном у
вигляді кухні, ванни, туалету, вигрібної ями, авто гаражу, сараю та паркану та
стягнути моральну шкоду в розмірі 120000 грн. посилаючись на те , що земельна
ділянка по АДРЕСА_2на яку претендує ОСОБА_1. та просить суд знести розташовані
на ній тимчасові будівлі у вигляді гаражу, сараю, паркану та інше належить ним
на праві спільної часткової власності. Це підтверджується рішенням Київської
міської ради від 28.03.2002р. за № 394/1828.

Рішенням
Київміськради від 05.07.2001 р. за №384/1360 ОСОБА_1. була відведена земділянка
поАДРЕСА_1 і наступним рішенням Київського міського управління земельних
ресурсів від 27.09.200Ір. були встановлені границі земельної ділянки в натурі.
При видачі ОСОБА_1. Державного акту на право приватної власності на землю та
складення по акту плану зовнішніх меж земельної ділянки (0,0903 га.) була
допущена технічна помилка в результаті якої частина земельної ділянки, що
знаходилась в їхньому користуванні була передана до земельної ділянки ОСОБА_1.
Ці обставини підтверджуються листом зам.начальника Київського міського
управління земельних ресурсів Ю.Мосійчука який повідомив, що дійсно, при складанні
державного акту на земельну ділянку ОСОБА_1. була допущена технічна помилка і
частина землі, яка знаходилась в їхньому користуванні перейшла до ОСОБА_1. Як
наслідок цієї технічної помилки зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_1. (між
літерами "Г" та "Д" на плані/ пройшли по будинку) конкретно
кухні, ванни, туалету, вигрібної ями (автогаражу, сараю та паркану). В даний
час всі ці будівлі належать їм і знаходяться у їх спільній власності, що
підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 06 листопада 2000
року.

Ці обставини,
дають їм підстави стверджувати про визнання рішення Київміськради про виділення
земельної ділянки ОСОБА_1. в розмірі 0,0903 га та видачі йому Державного акту
на право приватної власності на землю недійсними. З вищеназваних підстав
просять в позові ОСОБА_1. відмовити, а їх зустрічний позов задовольнити
повністю.

Представник
Київської міської ради та Головного управління земельних ресурсів виконавчого
органу Київради Київської міської державної адміністрації в судове засідання не
з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в
заяві на адресу суду просив розглядати справу у його відсутність, при цьому в
письмових поясненнях зазначив, що заперечує проти заявлених зустрічних позовних
вимог з наступних підстав.

Рішенням
Київської міської ради від 05.07.2001р. №384/1360 „Про передачу у приватну
власність земельних ділянок громадянам для будівництва, експлуатації та
обслуговування житлових будинків і господарських будівель та оформлення права
користування земельними ділянками", а саме пунктом 49 даного рішення, був
затверджений проект відведення земельної ділянки та передана у приватну
власність ОСОБА_1. земельна ділянка площею 0,09 га по АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначене вище
рішення Київської міської ради було прийнято на підставі заяви ОСОБА_1. від
01.12.2000 року та у відповідності ст. ст. 17, 67 Земельного Кодексу України в
редакції від 18.12.1990 року, який діяв на той час.

Відповідно до
ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990р., на підставі рішення
Київської міської ради від 05.07.2001 року №384/1360 „Про передачу у приватну
власність земельних ділянок громадянам для будівництва, експлуатації
обслуговування житлових будинків і господарських будівель та оформлення права
користування земельними ділянками" та заяви ОСОБА_1. від 11.07.2001 року
виготовлений та виданий державний акт на право власності на землю, який
зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на
землю та на право постійного користування землею.

Вказували на те
, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам
чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав
цей акт, а також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів громадян. Всі вищезазначені підстави для
визнання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку
ОСОБА_1. відсутні.

Оскаржуваний
Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку складений,
виданий та зареєстрований компетентниим органом з дотриманням норм
законодавства України, яке діяло на момент видачі документа, зокрема ст. 6, 22,
23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. та Інструкції „Про порядок
складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди
землі", затвердженої наказом Державного комітету України по земельних
ресурсах від 04.05.99 №43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від
04.06.99 за №354/3647 відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Також зазначив,
що до того як ОСОБА_1. звернувся із заявою до Київської міської ради з
проханням передати йому безоплатно у приватну власність земельну ділянку по
АДРЕСА_1, заяв громадян щодо надання даної земельної ділянки, ні в Київській
міській раді ні в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної адміністрації) не зареєстровано.

Не обґрунтованим
є посилання в зустрічному позові на ст. ст. 153, 154, 155 Земельного кодексу
України, оскільки норми в даних статях надають захист прав на землю власникам
землі. В свою чергу позивачі за зустрічним позовом не є землекористувачами чи
власниками земельної ділянки по АДРЕСА_1, оскільки в них відсутні
правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку, обов'язковість яких
передбачена ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Враховуючи те, що
земельна ділянка перебувала у власності міста, відносилась до земель міської
забудови, Київська міська рада прийняла зазначене вище рішення в межах своїх
повноважень, наданих ст. ст. 10, 17 Земельного Кодексу України в редакції від
18.12.1990 року.

Представник
відповідача Головного управління державного казначейства України в м.Києві
проти позову про стягнення моральної шкоди заперечував.

Представники
Печерської районної у м.Києві державної адміністрації, відділу приватизації
державного житлового фонду Печерського району м.Києва в судове засідання
повторно не з»явили , про день та час розгляду справи повідомлені належним
чином, причину неявки суду не повідомили . Суд вважає можливим розглянути
справу в їх відсутність .

Суд , заслухавши
пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1. підлягає задоволенню, а в задоволенні
зустрічних позовів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,ОСОБА_4., яка діє від свого імені та від
імені ОСОБА_5 відмовити, з наступних підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради
депутатів трудящих № 1434 від 01.11.1955 року було затверджено перелік
земельних ділянок в Печерському районі м. Києва, зокрема за землекористувачами
по АДРЕСА_2зареєстровано земельну ділянку розміром 757 кв. м. та залишено в
тимчасовому користуванні 89 кв.м. по АДРЕСА_1земельну ділянку розміром 787 кв.
м. та залишено в тимчасовому користуванні 141 кв.м.

Границі
земельних ділянок, які є предметом даного спору з 01.11.1955 року до даного
часу, не мінялись. Ніяких заяв про зміну границь, надання додатково земельних
ділянок за рахунок земель комунальної власності міста до Київської міської ради
від громадян до моменту видачі Державного акту на землю ОСОБА_1. не надходило.

Рішенням № 412
Виконкому Печерської райради від 19.08.1968 року було прийнято будинок по
АДРЕСА_2 від гр. ОСОБА_7. та гр. ОСОБА_8. в прибуток держави.

Рішенням від
05.07.1995 року Печерського районного суду м. Києва встановлено факт дарування
в серпні 1968 р. гр. ОСОБА_7. та гр. ОСОБА_8. будинку по АДРЕСА_2 та признано
за виконкомом Печерської райради право власності на будинок по АДРЕСА_2 в м.
Києві.

В 1988 р.
ОСОБА_6. звернувся до Печерської районної Ради народних депутатів з проханням
узаконити самовільно прибудовані приміщення: веранди пл. 6,2 кв.м., котельної
пл. 6,4 кв.м., санвузлу пл. 6,7 кв.м. та переобладнання кухні під жилу кімнату
пл. 7,9 кв.м. у службовому будинку по АДРЕСА_2.

Прибудови були
зроблені самовільно без будь-якого дозволу на будівництво об'єктів на сусідній
земельній ділянці без урахування права землевідводу під забудову, актом прийому
в експлуатацію Державною приймальною комісією закінченого будівництвом об'єкт
не приймався і ніякі норми при узаконені самовільного будівництва не були
враховані.

Це також
підтверджується в документах Київського міського БТІ наданих на запит суду, а
саме, план присадибної ділянки буд. АДРЕСА_2складений станом на 21.04.2000 р
відповідно якого накреслено, що стіна будівлі фактично розташована на границі
земельної ділянки № 18, що в подальшому стало помилкою, що границя земельної
ділянки проходить через узаконену будівлю № 16.

10.05.1988 р.
виконавчий комітет Печерської районної Ради народних депутатів рішенням № 289
дозволив ОСОБА_6. тимчасово користуватися прибудованими та переобладнаними
приміщеннями, згідно його прохання. Приймаючи таке рішення, виконавчий комітет
Печерською районної Ради не прийняв мір перевірки права землекористування
ОСОБА_6. У подальшому родина ОСОБА_6. самовільно побудували на сусідній
земельній ділянці № 18 гараж, вигрібну яму та інші тимчасові господарські
споруди.

04.07.2000 р.
розпорядженням № 839 Печерська РДА прийняла рішення а саме: задовольнити
клопотання Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві про виключення з числа
службових будинок АДРЕСА_2житловою пл. 42,0 кв. м. поАДРЕСА_1; надати будинок
АДРЕСА_2житловою пл. 42,0 кв. м. поАДРЕСА_1 ОСОБА_2. на родину з 4-х осіб;
видати ордер на будинок АДРЕСА_1 житловою площею 46,7 кв. м. (загальною площею
81,7 кв. м.).

Відділом
приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.,ОСОБА_4., ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право власності на житло від
26.11.2000 р. на будинок АДРЕСА_2на загальну площу 81,7 кв.м., в тому числі
включаючи приміщення, які частково розміщені на земельній ділянці № 18. При
видачі свідоцтва на право власності на житло право землекористування взагалі не
враховувалося, що є підставою для визнання його недійсним.

В приватизацію
будинку включені кімнати вказані в поетажному плані технічного паспорта 1-3, та
1-8, які частково самовільно займають площу 6,7 кв.м. земельної ділянки, яка
належить ОСОБА_1. Відповідачі ОСОБА_2., ОСОБА_3.,ОСОБА_4., ОСОБА_5по АДРЕСА_2,
також самовільно побудували вигрібну яму, сарай, гараж виїзд з якого та в'їзд в
ворота влаштовано не на вулицю, а тільки через земельну ділянку ОСОБА_1.

На земельну
ділянку площею 0,08 га. ОСОБА_2. на підставі ст. ст. 22, 30 ЗК України (1990
року), згідно Рішення Київради № 394/1828 від 28.03.2002 р. поновлені межові
знаки на місцевості в натурі та оформляється Державний акт відповідно до
Рішення виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих № 1434
від 01.11.1955 р.

В зв'язку з тим,
що відповідно до ст. 119 ЗК України, родиною ОСОБА_2. не було в установленому
законом порядку оформлено землеволодіння частиною ділянкиАДРЕСА_1 в м. Києві,
якою її родина користувалася протягом 13 років це вважається самовільним
захватом земельної ділянки про, що зазначено в листі прокурора Печерського
району м. Києва від 08.04.2003 р., при цьому при визначенні остаточного строку
перебіг законного права користування будинком та земельною ділянкою АДРЕСА_2може
рахуватися лише з 16.07.1995 року.

Рішенням
Київської міської Ради від 05.07.2001 року № 384/1360 ОСОБА_1. відведена
земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель на АДРЕСА_1.

На підставі
рішення Київської міської Ради, Київським міським управлінням земельних
ресурсів 27.09.2001 року були встановлені границі земельної ділянки в натурі
(на місцевості), а 26 жовтня 2001 року ОСОБА_1. було видано Державний акт на
право приватної власності на землю.

Відповідно до
рішення Київради № 384/1360 від 05.07.2001 р., згідно проекту відводу земельної
ділянки № 18 ОСОБА_1. Головним управлінням земельних ресурсів границя земельної
ділянки АДРЕСА_2та № 18 установлена, згідно ДБН 360-92* „Містобудування.
Планування і забудова міських і сільських поселень” - стіна будівлі має бути на
відстані не менше 1 метра від границі земельної ділянки. Тобто стіна будинку
АДРЕСА_2ОСОБА_2. (окрім самовільних прибудов) розташована на відстані не менше
1 метра від границі земельної ділянки № 18 ОСОБА_1. Що підтверджено висновком №
4705 спеціалістів Київського НДІ судових експертиз від 18.11.2002 р. Також це
підтверджено в документах Київського міського БТІ (план присадибної ділянки
буд. АДРЕСА_2складений станом на 14.01.1986 року де вказано, що стіна будинку
розташована на відстані не менше 1 метра від границі земельної ділянки № 18), а
прибудови до будинку АДРЕСА_2значаться, як самовільні.

Київська міська
Рада та її виконавчий комітет спірну земельну ділянку відповідачам в постійне
користування не надавали тому і підстав необхідності її вилучення не має, що
підтверджує ст. 149 ЗК України в якій вказано, що можуть вилучатися лише
земельні ділянки надані у постійне користування. Таку ж позицію викладено і в
пояснені по справі представника Київської міської ради та головного управляння
земельних ресурсів КМДА при цьому проведена перевірка та вказано, що на період
прийняття рішення про видачу громадянину ОСОБА_1. Державного акту на право
приватної власності на землю до Київської міської ради ніяких заяв від інших
громадян, в тому числі і від відповідачів про передачу їм у власність спірних
земельних ділянок не надходило.

При таких
обставинах , оскаржуваний Державний акт на право приватної власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, складений, виданий та зареєстрований
компетентниим органом з дотриманням норм законодавства України, яке діяло на
момент видачі документа, зокрема ст. 6, 22, 23 Земельного кодексу України від
18.12.1990 р. та Інструкції „Про порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому
числі на умовах оренди) та договорів оренди землі", затвердженої наказом
Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 №43 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 04.06.99 за №354/3647
відсутні правові
підстави для визнання його недійсним.

Також відсутні
правові підстави для визнання недійсними рішень Київради № 384/1360 від
05.07.2001 р. та № 394/1828 від 28.03.2002 р., оскільки останні прийняті
відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд приходить до
висновку , що слід визнати недійсними розпорядження Печерської РДА № 839 від
4.07.2000р. в частині встановлення по АДРЕСА_2 загальної площі будинку 81,7
кв.м., в тому числі житлової 46.7 кв.м. , ордер № 19461 , виданий 15.08.2000р.
ОСОБА_2.на жиле  приміщення по АДРЕСА_2 в
частині визначення загальної площі будинку 81,7 кв.м. , Свідоцтво про право
власності на будинок по АДРЕСА_2  № 727
видане 6.11.2000р. відділом приватизації Державного житлового фонду Печерського
району в частині визначення загальної площі будинку 81,7 кв.м. , оскільки
враховує самовільно зведені та не узаконені у встановленому законом порядку
прибудови.

За таких
підстав, встановлено, що відповідачі без оформлення відповідної документації
самовільно зайняли частину земельної ділянки ОСОБА_1., яка межує з їхніми
ділянками та чинять перешкоди останньому в користуванні, на свій розсуд,
належною йому земельною ділянкою, а також те, що процедура надання земельної
ділянки ОСОБА_1., визначена законом, була дотримана відповідними компетентними
органами в повному обсязі, суд приходить до висновку, що первісний позов
підлягає задоволенню, оскільки є обгрунтованим, в задоволенні зустрічних
позовів слід відмовити, тому що наведені в них доводи не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись
ст. ст. 8, 124 Конституції України, ст. ст. 11, 16 ЦК України, ст. ст. 40, 81,
119, 152, 156, 158, 212 ЗК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212 - 215, 223
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_5,
Печерської районної у м.Києві державної адміністрації, відділу приватизації
державного житлового фонду Печерського району м.Києва про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою , визнання недійсним ордеру та
розпоряджень  задовольнити.

Визнати
недійсним розпорядження Печерської РДА № 839 від 4.07.2000р. в частині
встановлення по АДРЕСА_2 загальної площі будинку 81,7 кв.м., в тому числі
житлової 46.7 кв.м.

Визнати недійсний ордер № 19461 ,  виданий ОСОБА_2 15.08.2000р.  на жиле
приміщення по АДРЕСА_2 в частині визначення загальної площі будинку 81,7
кв.м.

Визнати недійсний Свідоцтво про право
власності на будинок по АДРЕСА_2  № 727
видане 6.11.2000р. відділом приватизації Державного житлового фонду Печерського
району в частині визначення загальної площі будинку 81,7 кв.м.

Зобов»язати
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_5
не чинити перешкод ОСОБА_1в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Зобов»язати  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє від свого
імені та від імені ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1 площею 85,71 кв.м. по границю межі «Г» «Д» та знести
тимчасові будівлі, прибудову ( приміщення 1-3 розміром 6.4 кв.м. та 1-8
розміром 6.7 кв.м.)  сарай, паркан з боку
межі «Г» «Д» .

Зустрічний позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Київської міської ради,
Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної
адміністрації , Головного управління державного казначейства України в м.Києві
про усунення перешкод у користуванні особистим майном та визнання недійсним
рішення Київської міської ради, стягнення моральної шкоди залишити без
задоволення.

Рішення може
бути оскаржено до  Апеляційного суду
м.Києва через  Печерський районний суд
м.Києва. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя
Остапчук Т.В.