Справа
Головуючий в 1-ій інстанції Зарічна Л.А.
Категорія цивільна.                          Доповідач Смаглюк Р.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2008 року.              Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Бойко О.В.,

суддів Смаглюк Р.І., Мамонової О.Є.,

при секретарі Рачовій І.І.,

з участю позивачки ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2
ОСОБА_4, їх представника ОСОБА_5, відповідачки ОСОБА_3, представника
відповідача територіальної громади с. Товкачівка -Товкачівського сільського
голови Турченко Н.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в
приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові апеляційну
скаргу позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду
від 20 червня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
територіальної громади с. Товкачівка
Товкачівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 просять скасувати вказане рішення суду першої інстанції внаслідок
порушення норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог, мотивуючи наступним.

В квітні 2008 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до територіальної громади с. Товкачівка
Товкачівської сільської ради про визнання за ними права власності на спадкове
майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 їх діда ОСОБА_6 Третіми особами на стороні
відповідача залучені ОСОБА_3 /теж онука спадкодавця/ та ОСОБА_7 /син
спадкодавця/. Позов обґрунтовано наступним.

Їх
мати ОСОБА_8 була донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7, кожен з них мав право на земельну
частку в КСП „Товкачівське”. Після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, за згодою позивачів все належне померлим майно
було успадковане дідом ОСОБА_6, який обіцяв заповісти його онукам - позивачам.

З 3 квітня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 / день
смерті/ ОСОБА_6 проживав у позивача ОСОБА_2, без реєстрації, в с.Обичів
Прилуцького району. Тому після його смерті місцем відкриття спадщини є с.
Обичів. Оскільки вони є спадкоємцями за законом після смерті їх діда ОСОБА_6,
вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за
законом.

На час звернення до нотконтори позивачам
стало відомо, що 2 грудня 2003 року дід ОСОБА_6заповів все належне йому майно
онуці ОСОБА_3, яка на час смерті спадкодавця з ним не проживала, заяви про
прийняття спадщини до нотконтори не подавала і, таким чином, пропустила встановлений
законом 6-місячний строк для прийняття спадщини. Оскільки, як спадкоємець за
заповітом, вона не прийняла спадщину, строк на її прийняття пропустила без
поважних причини, спадщину прийняли вони, позивачі, як спадкоємці за законом.

На час оформлення своїх спадкових прав вони
не мають правовстановлюючих документів на спадкове майно: земельних
сертифікатів на земельні ділянки та на будинок з надвірними будівлями ОСОБА_6 в
АДРЕСА_1.

Тому просять визнати за ними право власності
в рівних частках після смерті ОСОБА_6 на вказаний будинок з надвірними
будівлями та на земельні ділянки розміром 9,6132 га на території Товкачівської
сільської ради, як за спадкоємцями за законом.

Ухвалою суду від 10 червня 2008 року ОСОБА_3
залучена до справи в якості співвідповідача.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від
20 червня 2008 року в позові відмовлено з таких підстав. Факт родинних відносин
позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, мати яких була донькою померлого спадкодавця
ОСОБА_6 та  померла до його смерті  ІНФОРМАЦІЯ_3, підтверджений копіями свідоцтв
про народження позивачів, про шлюб позивачки ОСОБА_1, про шлюб матері ОСОБА_8 з
ОСОБА_2, про її смерть.

ОСОБА_6 заповітом від 2 грудня 2003 року
заповів все своє майно онуці ОСОБА_3 На день його смерті заповіт не скасовано і
не змінено.

Спадкодавець ОСОБА_6 був зареєстрований в
АДРЕСА_1, що підтверджено карткою прописки. Факт його постійного проживання в
с. Обичів Прилуцького району наданими доказами не підтверджений. Свідки ОСОБА_9
та ОСОБА_10 бачили його в онука ОСОБА_2 в с. Обичів, але не знали причини
перебування в онука, тому цей факт належним чином не підтверджений.

Суд прийшов до висновку про те, що постійним
місцем проживання спадкодавця ОСОБА_6 був його будинок в с. Товкачівка,
незважаючи на те, що він неодноразово відвідував інших онуків. Це підтверджено
копією свідоцтва про смерть спадкодавця, де вказано місце смерті - с.
Товкачівка, тому воно є і місцем відкриття спадщини,

З пояснень державного нотаріуса Прилуцької
держнотконтори встановлено, що як спадкодавець ОСОБА_6, так і позивач ОСОБА_2
та відповідачка ОСОБА_3 зареєстровані в будинку АДРЕСА_1, тому спадкоємиця за
заповітом ОСОБА_3 вважається такою , що прийняла спадщину після його смерті.

Оскільки спадкодавець ІНФОРМАЦІЯ_4 на випадок
своєї смерті розпорядився належним йому майном на користь онуки ОСОБА_3, яка
проживала з ним разом, спадкування за законом для позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
можливе тільки у разі визнання заповіту недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, неохоплення заповітом всієї
спадщини. Вказані обставини відсутні.

Тому, зважаючи на викладене, суд відмовив у
позові.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 вважають вказане рішення незаконним з таких підстав. Відповідно до
ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок ... в
відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає /а не проживала/
постійно, переважно або тимчасово. Судом встановлено, що останні 7 місяців, з 3
квітня 2006 року, спадкодавець ОСОБА_6проживав з онуком ОСОБА_2 в с. Обичів, де
і помер. Цей факт підтверджений як свідками позивачів ОСОБА_9, ОСОБА_11, так і
відповідачки ОСОБА_3  - ОСОБА_10, а також
довідками Обичівської та Товкачівської сільських рад.

Таким чином, місцем відкриття спадщини є с.
Обичів. На день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка ОСОБА_3 разом зі
спадкодавцем не проживала, заяву до нотконтори про прийняття спадщини не
подавала, строк на її прийняття пропущений без поважних причин. Тому вона
вважається такою, що не прийняла спадщину, і для них, позивачів,  відкрилося спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України вони прийняли спадщину шляхом подачі про це заяви до нотаріальної
контори, але отримати свідоцтво про спадщину за законом у нотконторі не можуть  через відсутність
правовстановлюючих документів на будинок.

Доводи відповідачки про фактичне прийняття
спадщини після смерті спадкодавця та пояснення державного нотаріуса ОСОБА_12 з
цього питання не відповідають встановленим обставинам і нормі закону.

Тому апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять
скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення
позову, визнати за ними право власності на будинок з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1 та на земельні ділянки площею 9,6132 га за кожним в рівних долях в
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи  апеляційної скарги, суд вважає, що вона
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем
відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий будинок,... у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України” місце
проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа
проживає строком понад 6 місяців,
реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце
проживання або місце перебування з зазначенням адреси житла особи та внесення
цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.

Відповідно до ст. 6 названого вище Закону громадянин
України... зобов”язаний протягом 10 днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце проживання. Місце проживання ОСОБА_6 не було
зареєстровано в с. Обичів.

Як вбачається з матеріалів справи,
спадкодавець ОСОБА_6 постійно проживав і був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1
з 1977 року і помер в с. Товкачівка.

Доводи апелянтів про те, що останнім місцем
проживання спадкодавця було с. Обичів, в якому він проживав з 3 квітня 2006
року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 з посиланням на показання свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_11, ОСОБА_10, на довідки Товкачівської та Обичівської сільських рад /л.с.
24, 25/, спростовуються виписками з домової книги, копією свідоцтва про смерть,
показаннями свідка державного нотаріуса ОСОБА_12, довідкою нотконтори, а також
заявою самих позивачів до нотконтори про прийняття спадщини, в якій вони
вказали, що дід ОСОБА_6 до дня смерті мешкав в АДРЕСА_1   / л.с. 14, 21, 69, 74/

За таких обставин суд обґрунтовано відхилив
доводи позивачів щодо  відкриття
спадщини  після смерті ОСОБА_6 в с.
Обичів Прилуцького району.

Спадкоємець заповів все належне йому майно і
на що він за законом матиме право відповідачці ОСОБА_3, заповіт на день його
смерті не скасовано і не змінено / л.с. 18/.
ОСОБА_3 постійно проживає і зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 з 1987 року
/ л.с. 21-зв/.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

За таких обставин доводи апелянтів про те, що
ОСОБА_3 не прийняла спадщину, тому що
пропустила без поважних причин строк для її прийняття і в зв”язку з цим
для них відкрилося спадкування за законом, не відповідають встановленим
обставинам.

Висновок суду першої інстанції про те, що
відповідачка ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом, відповідно до ч. 3 ст. 1268
ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, і що для позивачів ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 в зв”язку з цим не виникло право на спадкування за законом згідно з ч.
2 ст. 1223 ЦК України, відповідає фактичним обставинам справи.

Надані позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як на
доказ наявності спадкового майна, довідки МБТІ, Товкачівської сільської ради
про відсутність документів про право приватної власності на будинок ОСОБА_6,
довідку управління земельних ресурсів про те, що за ним рахується три земельні
ділянки на підставі двох Державних актів про право власності на землю, при
відсутності у них права на спадкування за законом не мають юридичного значення
/ л.с.16, 17, 19, 26/. Вказані докази не є правовстановлюючими документами на
спадкове майно ОСОБА_6

Наявність спадкового майна у померлого ОСОБА_6
повинна доводити  спадкоємиця за
заповітом ОСОБА_3.

За викладених вище обставин висновок суду про
відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим, судом першої
інстанції  ухвалене законне і
обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги позивачів ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не спростовують його висновки, тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від
20 червня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий:                                              Судді: