справа
№2-498/08/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

19 березня 2008 року  Київський районний суд  м. Харкова
у складі:

головуючого судді -  Колесник С.А.

при секретарі -         Павловій
О.М., Толстовій О.О., Половинко М.А.

розглянувши у
відкритому  судовому засіданні в залі
суду в м.Харкові  цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до Харківського
державного авіаційного виробничого підприємства про стягнення заборгованості по
виплаті добових з урахуванням відповідної компенсації; середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку, моральної шкоди та судових витрат, -

Встановив:

Позивач, в особі
свого представника ОСОБА_2, діючого на підставі доручення, 24.09.2008 року
звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив та просив
стягнути з відповідача Харківського державного авіаційного виробничого
підприємства заборгованість по виплаті добових з урахуванням відповідної
компенсації в розмірі 24702 грн. 32 коп.; середній заробіток за весь час затримки
розрахунку з моменту звільнення до 04 березня 2008 року в розмірі 6460 грн. 92
коп.; моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та судові витрати - витрати на
правову допомогу  в розмірі  1780 грн. При цьому, представник позивача
обґрунтовував позовну заяву наступним. З 29.07.2002 року по 21.08.2007 року
позивач працював на Харківському державному авіаційному підприємстві на посаді
інженера по наладці та випробуванням. Відповідно до наказу по підприємству №41
від 19.01.2007 року він був відряджений до м.Каїр (Єгипет) на 59 діб з
04.02.2007р. по 04.04.2007р. та отримав 2124 долари США добових по 36 долари на
добу. Подовження відрядження передбачалося. НЕ будучи впевненим у кінцевому
терміну відрядження позивач взяв у борг  кошти
у ОСОБА_3. 1500 доларів США для того, щоб взяти з собою додаткові кошти та
частину залишити сім»ї. Термін відрядження було подовжено наказом № 291 від
19.03.2007 року на термін з 05.04.2007р. по 18.05.2007р. Фактично у відрядженні
позивач знаходився 114 діб: з 05.02.2007р. по 29.05.2007р. Згідно додатку до
вказаного наказу позивачу повинні були виплатити 1584 долари США, але цього
зроблено не було. Протягом двох місяців позивач постійно недоїдав, мучився від
спраги, отриманих ним коштів було недостатньо для повноцінного харчування.
21.08.2007 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв»язку з
невиплатою заробітної плати згідно з наказом №684К від 21.08.2007 року. В день
звільнення позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату добових, але
заборгованість до теперішнього часу не погашена. Повністю заборгованість
середнього заробітку позивач отримав 22.08.2007р. після звільнення. Крім того,
розмір добових був виплачений не у вірному розмірі, тобто їх необхідно було
виплатити з розрахунку 280 грн. на добу, що за 114 діб повинно було скласти
31920 грн., а фактично позивач отримав тільки 11052 грн. 20 коп. Загальна сума
заборгованості по виплаті добових з урахуванням компенсації за період невиплати
добових становить 24702 грн. 32 коп. Розмір заборгованості з виплати середнього
заробітку за весь час затримки розрахунку становить 6460 грн. 92 коп. Крім
того, незаконними діями відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, яка
полягає в моральних стражданням під час поганого харчування в Єгипті,
постійного відчуття голоду та спраги, поганого самопочуття буз змоги звернутися
за медичною допомогою, через відсутність медичної страховки, перебування
покинутим і забутим в чужій країні; невиплата добових та несвоєчасна виплата
заробітної плати - у зв»язку з чим не міг своєчасно повернути борг, чим
зіпсував стосунки зі своїми друзями. 27.08.2007 року позивач уклав угоду про
надання юридичних послуг з ОСОБА_2., яка складає 1700 грн. та за оформлення
доручення - 80 грн.

У
судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав з підстав,
викладених у позовній заяві та уточненій позовній заяві  та просив її задовольнити.

У судовому
засіданні представник відповідача ОСОБА_4, діюча за дорученням, позовну заяву
представника позивача визнала частково в частині не виплати добових у розмірі 9804
грн. 30 коп., при вирішенні питання про виплату витрат на правову допомогу у
розмірі 1780 грн. покладалася на розсуд суду, в іншій частині позову
заперечувала, посилаючись на наступне. Добові проводилися з розрахунку 36
доларів США на добу, відповідно до діючого законодавства, вказавши, що розмір
280 грн. на добу, які просить стягнути представник позивача за час відрядження
позивача, є найвищою сумою для відряджень за кордон. Проте, відповідно до п.11
Постанови КМУ №663 від 23.04.1999р., розмір добових видатків, не може бути
нижче норм добових видатків, встановлених у доповненні до Постанови, тобто
відповідач мав право встановити розмір добових на рівні нижчої межі - 36
доларів США для Єгипту. Порядок встановлення допустимих норм добових
встановлений наказом №900 від 23.09.2002 року. На позовну заяву в частині
стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні вважала,
що належний середній заробіток позивач отримав при звільненні 22.08.2007
року  в розмірі 5747 грн., вказану суму
не оскаржує, добові до фонду оплати праці не відносяться. Виплата компенсації
добових, на думку представника відповідача, є необґрунтованою, оскільки
об»єктом компенсації є заробітна плата, добові заробітною платою не являються,
а тому не можуть бути об»єктом компенсації. Проти стягнення моральної шкоди
заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач при направленні у
відрядження знав про умови, за якими він направляється у відрядження; накази
про направлення його у відрядження не оскаржував та був згодний з наказом про
встановлення граничних  норм добових
видатків для працівників.

Суд,
заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовна
заява  підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.

Наказом №41 від
19.01.2007 року ОСОБА_1. був направлений у відрядження до м.Каїр (Єгипет) у
складі спеціалістів гарантійної бригади на період з 04.02.2007 року по
04.04.2007р. (а.с.31). При цьому позивачу були виплачені добові в розмірі 2124
доларів США (а.с.32,55). Вказане сторонами у судовому засіданні не
заперечувалося.

Наказом № 291 від
19.03.2007 року термін відрядження ОСОБА_1. подовжений на строк з 05.04.2007
року по 18.05.2007р. (а.с.33). Згідно додатку № 1 до вказаного наказу, позивачу
належить до сплати 1684 доларів США (а.с.34). Проте, вказана сума позивачу не
була виплачена через скрутний матеріальний стан підприємства. Вказане не
заперечувалася сторонами у судовому засіданні.

Наказом №509а від
10.05.2007 року ОСОБА_1. було продовжено термін відрядження до 29.05.2007 року
(а.с.46).

Згідно довідки
відповідача, розмір добових за весь час перебування у відрядженні у гривневому
еквіваленті складає 20856 грн. 50 коп. НА момент здачі авансового звіту, тобто
на 31.05.2007 року з урахуванням раніше отриманих сум та витрачених грошових
коштів загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 10029
грн. 30 коп. По приїзду з відрядження ОСОБА_1. була частково погашена сума
грошових коштів в розмірі 225 грн. Станом на 09.11.2007 року загальна сума
заборгованості відповідача перед позивачем складає 9804 грн. 30 коп.
(а.с.46,57).

Згідно з п.1
Постанови КМУ №663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на
відрядження у межах України та за межі України», для працівників підприємств,
установ та організацій всіх форм власності (крім державних службовців, а також
осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок
коштів бюджетів встановлюються граничні норми добових видатків для відрядження
за кордон 280 грн. Проте, п.11.1. вказаної Постанови встановлено, що розмір
добових витрат, які виплачуються працівникам, що направляються підприємствами
всіх форм власності (крім фінансованих за рахунок бюджетних коштів) не може
бути нижче норм добових витрат, встановлених в доповненні до Постанови.

Листом №1-221/1113
від 27.02.2003 року Державного комітету України з питань регуляторної політики
та підприємства роз»яснено, що гарантований мінімум розміру добових
визначається відносно не до граничних норм добових, а до норм добових для
державних службовців і працівників, установ, організацій, що повністю або
частково фінансуються з бюджету.

Відповідно до
наказу №900 від 23.09.2002 року «Про встановлення граничних норм добових
видатків для працівників ХДАПП», для працівників підприємства, що направляються
у відрядження у межах України та за межі України, встановити граничні норми
добових видатків: п.1.3. при відрядженні за кордон у інші країни - відповідно
до додатку до Постанови КМУ від 23.04.1999 року №663 в редакції постанови КМУ
від 11.07.2002 року №977 (а.с.45).

Наказом директора
ХДАПП від 21.08.2007р. № 684к ОСОБА_1. звільнений за власним бажанням на
підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв»язку з невиплатою заробітної плати
(а.с.30). На момент звільнення позивача його середньомісячна заробітна плата
складала 1706 грн. 82 коп. (а.с.96).

Відповідно до
п.2.1.6 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати №5 від 13.01.2004
року, оплата праці за час перебування у відрядженні не включає відшкодування
витрат у зв»язку з відрядженням, добових, вартості проїзду, витрат на наймання
житлового приміщення.

У судовому
засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося представником позивача,
що належний середній заробіток позивач отримав при звільненні 22.08.2007
року  в розмірі 5747 грн., вказану суму
представник позивача не оскаржував.

Отже, у судовому
засіданні достовірно встановлено, що позивач перебував у відрядженні
протягом  114 діб, оскільки добові за 59
діб позивачем отримані, то позивачу належить до виплати добові за 55 діб з
розрахунку 36 доларів за добу, що у гривневому еквіваленті становить 9804 грн.
30 коп. При цьому, оскільки добові не входять до фонду оплати праці, суд вважає
за необхідне відмовити представнику позивача у задоволенні позову в частині
виплати компенсації добових за несвоєчасність їх виплати, оскільки відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року, на яку
посилається представник позивача, об»єктом компенсації є заробітна плата.

Суд відмовляє
представнику позивача у задоволенні позову в частині стягнення середнього
заробітку за весь час затримки розрахунку з моменту звільнення до 04 березня
2008 року в розмірі 6460 грн. 92 коп., оскільки
заборгованість середнього заробітку позивач отримав при звільненні
22.08.2007 року у повному обсязі.

Крім того, на
обґрунтування завдання відповідачем позивачу моральної шкоди, представник
позивача посилався, що діями відповідача, позивачу було завдано моральної
шкоди, яка полягає в моральних стражданням під час поганого харчування в
Єгипті, постійного відчуття голоду та спраги, поганого самопочуття буз змоги
звернутися за медичною допомогою, через відсутність медичної страховки,
перебування покинутим і забутим в чужій країні; невиплата добових та
несвоєчасна виплата заробітної плати - у зв»язку з чим не міг своєчасно
повернути борг, чим зіпсував стосунки зі своїми друзями.

Відповідно до
п.2  ст.27 ЦПК України, особи, які беруть
участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них
суд.

Згідно з  Постановою Пленуму Верховного Суду України
від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", у позовній заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань
він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

На підтвердження своїх позовних вимог в
частині заподіяння відповідачем моральної шкоди представником позивача не
вказано, з яких міркувань він виходив, визначаючи моральну шкоду в розмірі
15000 гривень, суду не довів  завдання
йому моральної шкоди саме на означену суму, у зв'язку з чим суд частково
задовольняє позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 300 грн.,
оскільки вважає саме таку суму достатньою та відповідною, виходячи з обставин
справи.

Крім того, суд стягує з відповідача на користь
позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1780 грн. та на користь держави витрати на оплату держмита - в сумі 98 грн. 04 коп.
та  на оплату витрат на інформаційно -
технічний розгляд справи в сумі 30 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст.
115-117 КЗпП України,
Законом України "Про оплату праці", Постанови  Кабінету України від 23.04.1999р. № 662
"Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон",
"Інструкції Про службові відрядження в межах України та за кордон", суд
-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського
державного авіаційного виробничого підприємства про стягнення заборгованості по
виплаті добових з урахуванням відповідної компенсації; середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку, моральної шкоди та судових витрат - задовольнити
частково.

Стягнути з
Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на користь ОСОБА_1
заборгованість по виплаті добових в сумі 9804 (дев"ять тисяч вісімсот
чотири) грн. 30 коп., моральну шкоду в розмірі 300 (триста) грн. та витрати на
правову допомогу в розмірі 1780 (тисяча сімсот вісімдесят) грн.

У задоволенні
іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Харківського державного авіаційного
підприємства державне мито на користь держави в розмірі 98 (дев"яносто
вісім) грн. 04 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 30 (тридцять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та поданням
протягом 20 днів після цього самої
апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова, або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя-