УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 листопада
2008 року                                                                            м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ

апеляційного
суду Хмельницької області

в складі:       головуючого судді Самчука П.П.

суддів Варвус Ю.Д.,
Пастощука М.М.

при секретарі Товкан І.І.

з участю:      сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу № 22ц-1972 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького
районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2008 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 іОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтва про право
власності на жилий будинок і свідоцтва про право на спадщину за заповітом та
визнання права власності на Ѕ жилого будинку.

Перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и
л а :

ОСОБА_1 25
червня 2008 року звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2., вказавши, що 02 липня 1968 року зареєстрував з
останньою шлюб та спільно проживали і вели спільне господарство до 1999 року в
жилому будинку по вул. АДРЕСА_1, що належав колгоспному двору, головою якого
була мати дружини ОСОБА_4а. Разом з дружиною працювали в КСП „День врожаю”,
правонаступником  якого було КСП
„Світанок”.

Жилий будинок
був старий і непридатний для проживання, тому спільно з дружиною на  протязі 1978 - 1980 р.р. за власний рахунок
було побудовано новий кам'яний будинок поблизу старого і після знесення старого
будинку  номер будинку перейшов на новий,
право власності на який було зареєстровано зОСОБА_4на підставі свідоцтва про
право власності,  виданого Кадиївською
сільською радою на підставі рішення № 56 від 16 вересня 2004 року. Після смерті
04.05. 2006 р. ОСОБА_4. згідно свідоцтва про
право на спадщину за заповітом спадкоємцем будинку стала його дружина.

Вважав, що даний
жилий будинок є їх з відповідачкою спільною сумісною власністю, тому на
підставі статей 60-64 Сімейного кодексу України просив визнати за ним,
ОСОБА_1., право власності на Ѕ зазначеного будинку, визнавши недійсним в цій
частині свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинковолодіння по
вул. АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4. та
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 листопада 2006 року
на ім'я ОСОБА_2.

Ярмолинецьким
районним судом залучено до участі в справі співвідповідачем сина сторінОСОБА_3
і рішенням суду від 22 вересня 2008 року на підставі статей 71, 121-127 ЦК УРСР
в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2. і ОСОБА_3. про визнання недійсними свідоцтва про
право власності на жилий будинок та свідоцтва про право на спадщину за
заповітом і визнання права власності на Ѕ жилого будинку відмовлено.

Головуючий в 1-й інстанції - Грох Л.М.                                                   Справа
№22ц-1972

Доповідач - Самчук П.П.                                                                           Категорія
5

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 рішення суду вважає неправильним, просить скасувати і ухвалити
нове рішення, яким задоволити позов, оскільки судом першої інстанції було
порушено норми процесуального і матеріального права.

Як вбачається із
матеріалів справи, ОСОБА_1 пред'явив позов про визнання за ним права власності
на Ѕ будинку на підставі статей Сімейного кодексу України, що визначають
підстави виникнення та набуття права спільної сумісної власності подружжя. Суд
же, мотивуючи відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, перейшов на статті 121-127
ЦК УРСР, які врегульовували правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження
майном колгоспного двору та зазначив, що відповідач мав право на ј, виходячи із
кількості членів колгоспного двору станом на 1999 рік в тому  майні двору, що було нажито за його участі,
але вибувши з цього колгоспного двору у 1999 році без поважних причин,  втратив своє право на частку в  майні двору.

Проте суд не
врахував, що з 1 липня 1990 року був введений в дію Закон СРСР „Про власність в
СРСР”, а з 15 квітня 1991 року набрав чинності Закон України

”Про власність”,
з  набранням чинності якими втратили дію
статті ЦК УРСР щодо власності колгоспного двору.

Крім того,
станом на 1 липня 1990 року в сім'ї сторін проживала їх дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, яка вибула з двору в 1992 році, про що пояснила в
засіданні апеляційного суду, яка не була судом залучена до участі в справі,
хоча вирішувалось її право на майно колгоспного двору. Зазначена обставина
згідно зі ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з
направленням справи на новий розгляд.

Відмовляючи
ОСОБА_1. в позові, суд керувався статтями 71 і 121-127 ЦК УРСР, але з
резолютивної частини рішення не вбачається, з яких саме підстав відмовлено в
задоволенні позову, оскільки шлюб сторін не розірвано, ОСОБА_1 залишається
прописаним в спірному будинку і не вбачається, чи він втрачав право
користування будинком чи  право власності
на нього.

Керуючись ст.ст.
307, 311, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення
Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2008 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
/підпис/

Судді підписи/

Копія вірна:
суддя апеляційного суду

Хмельницької області                                                  П.П.
Самчук