Справа
Головуючий  у першій інстанції
Категорія - цивільна                                  Семенченко
Доповідач - суддя Горобець Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М   У К Р А Ї Н И

17 жовтня  2008 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ  у складі :

Головуючого
судді
Хромець Н.С.

Суддів:
Горобець Т.В., Скрипки А.А.

При секретарі                                    Вареник
О.М.

З  участю   ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Ченігові  цивільну
справу за  апеляційними  скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Варвинського районного суду Чернігівської області від 28  серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим
приміщенням,

В с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі на рішення Варвинського районного суду Чернігівської
області від 28 серпня 2008 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування  жилим приміщенням в будинку, що належить
позивачу на праві власності, відповідачі просять це рішення скасувати та
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_3
та ОСОБА_4  є посилання на  порушення
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права -
неповне роз”яснення  процесуальних прав
особам, які приймали участь у справі,
відсутність у рішенні суду
інформації про участь у справі ОСОБА_5 Апелянти також вважають, що суд,
мотивуючи рішення, безпідставно послався на ст. 107 ЖК України, оскільки позов
було заявлено з підстав , визначених в ст. 71 ЖК України. Крім того, вважають,
що  висновок суду про те, що вони не є
членами сім”ї позивача, суперечсить ст. 64 ЖК України. Також апелянти
зазначають, що суд дав невірну оцінку доказам, що призвело до помилкових
висновків.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_4 є крім того, посилання на порушення
судом першої інстанції ст.12 Закону України „ Про основи соціального захисту
бездомних та безпритульних дітей”, відповідно до якого, на думку апелянта
,орган опіки та піклування підлягав залученню до участі в справі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення
суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи
апеляційних скарг вважає безпідставними,
рішення районного суду просить залишити без зміни.

В судовому засіданні відповідачі свою апеляційну скаргу підтримали в
повному обсязі і просили задовольнити, додатково пояснивши , що дійсно
проживають не за місцем реєстрації , а в трикімнатній квартирі  відповідачки,   реєстрація за спірною адресою має
значення  для  збереження за ОСОБА_3 права перебувати  на квартирному обліку за місцем роботи .  Не проживання
в будинку за місцем реєстрації
пояснюють створенням для них позивачем неналежних умов .

ОСОБА_6 апеляційні скарги  просив
відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є власником будину АДРЕСА_1.
Відповідачі створили власну сім”ю, в зв”язку з чим не є членами сім”ї позивача.
В будинку ОСОБА_3 вони не проживають без поважних причин  близько 9 років. Відповідачка має у власності
квартиру у АДРЕСА_2 де і мешкає вся її сім”я .

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах  вимог, заявлених в суді першої інстанції та в
межах доводів апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо
належності спірного будинку на праві власності Лісовському В.І, реєстрації в
ньому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1999 року та не проживання в ньому відповідачів
понад шість місяців -  з 2005 року
,ґрунтуються на наявних в справі доказах ( а.с. 7), поясненнях свідків,   визнанні
цього факту самими відповідачами, як в судовому засіданні так і в  письмових запереченнях на позов ( а.с.10)
та  в апеляційних скаргах.

Доводи позивача ОСОБА_6  про
те, що відповідачі не проживають в його будинку понад шість місяців без
поважних на те причин, матеріалами справи не спростовані.

Наявність у ОСОБА_4 трикімнатної квартири
на праві власності в АДРЕСА_2 та проживання в цій квартирі сім”ї
відповідачів  підтверджено копією
договору дарування ( а.с.22) , поясненнями свідків та самих відповідачів

Аналізуючи доводи апеляційної скарги
щодо   порушень  судом першої інстанції  прав неповнолітнього співвідповідача ОСОБА_5
, законному представнику якого не було належним чином роз”яснено процесуальних
прав,  апеляційний суд дійшов висновку,
що  в силу ст. 308 ч.2 ЦПК України
наведені обставини  не є підставою для
скасування правильного по суті та справедливого рішення.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині
порушення судом першої інстанції ст.12 Закону України  „ Про
основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей”.
Наведена норма закону регулює правовідносини
стосовно  захисту прав та
інтересів дітей при вчиненні правочинів щодо жилих приміщень. В конкретному
випадку права та інтереси неповнолітнього жодним чином не зачіпаються,
оскільки  мова йде не про вчинення
правочину стосовно житла, яким користується неповнолітній, а   про право користування  відповідачів - батьків неповнолітнього,  жилим приміщенням, в якому вони тривалий час
без поважних причин не проживають , а неповнолітній  - не проживає і не зареєстрований ( а.с.
6,7).

Із змісту судового рішення вбачається, що суд визнав встановленими ті
обставини, якими позивач посилаючись на ст. 71 ЖК України ,обґрунтовував
позов  - не проживання відповідачів за
місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин( а.с.47 , абз.3) В
той же час, суд   помилково послався в
мотивувальній частині рішення не на ст. 71, а на ст. 107 ЖК України. На вказану
обставину апелянти вказують як на порушення своїх процесуальних прав , та
відповідно, як на підставу для скасування рішення.

Аналізуючи  доводи апеляційних скарг
в цій частині,  апеляційний суд  не знаходить підстав для їх задоволення.  Відсутність посилання в мотивувальній частині
рішення на ст. 71 ЖК України , яка підлягала застосуванню до спірних
правовідносин, в силу положень ст. 308 ч.2 ЦПК України також не може бути
підставою для скасування правильного та справедливого рішення.

Відсутність у  судовому рішенні  інформації про участь у справі
неповнолітнього ОСОБА_5., на що звертають увагу апелянти,  не свідчить про порушення його прав, як
сторони у справі, оскільки його законні інтереси представляла ОСОБА_4

Також,  виходячи з положень ст. 311 ч.1 п.5 ЦПК
України, апеляційний суд приходить до висновку, що відсутність в резолютивній
частині рішення  висновків суду щодо
залученого судом співвідповідача - неповнолітнього ОСОБА_5не може бути
підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки обставини, які стосуються саме
цього відповідача, досліджувались судом
(журнал судового засідання та
диск № R8069113) , що дає
підстави для виправлення вказаного недоліку судом першої інстанції  шляхом ухвалення додаткового рішення.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції повно та всебічно з”ясував всі обставини у справі,   дав правильну оцінку доказам,  вірно визначив характер спірних правовідносин
,правильно застосував закон ухваливши правильне і справедливе рішення,  воно не може бути скасоване з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.303,304, 307,308,
314-315, 317,319 ,324   ЦПК України,
апеляційний   суд  -

У Х В А Л И В :

Апеляційні
скарги     ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення
Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 серпня  2008 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з моменту набрання законної сили.

Головуючий
Судді: