Справа № 2-289, 2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2008 року
Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді:                                        Галича
Ю.М.,

при секретарі:                                        Данилюк
Н.П.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в смт.
Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Ставищенської селищної ради про визнання права власності, визнання права на
спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулись
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаючись на те, що рішенням №87 виконкому Ставищенської
районної Ради народних депутатів від 11 квітня 1969 року було затверджене
рішення виконкому Ставищенської селищної ради №2 від 28 січня 1969 року про
виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1
ОСОБА_4.

В листопаді
1969 року будинок був добудований, прийнятий в експлуатацію і отримана
будинкова книга. Будинок відносився до двору робітників та службовців, оскільки
жоден з його членів не працював та не був членом колгоспу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, спадщину після смерті якого прийняли його діти та спадкоємці за
заповітом - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які подали 16 січня 2008 року до Ставищенської
районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Дружина
спадкодавця ОСОБА_1 відмовилася від обов'язкової частки в спадщині, подавши
проце відповідну заяву до Ставищенської районної державної нотаріальної
контори.

Позивачі вважають, оскільки
житловий будинок був побудований в період шлюбу, згідно статей 22, 28 Кодексу
про шлюб та сімю Української РСР він був спільною сумісною власністю подружжя і
в разі поділу належав би ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у рівних частках.

ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно діючих на той час ст.ст.
100, 101 ЦК УРСР (1963 р.) за життя набув права власності на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1 як на частку в
спільному майні подружжя. Тому, позивачі вважають, що право власності на &frac12;  частину вказаного будинку внаслідок смерті ОСОБА_4
увійшло до складу його спадкого майна.

Свідоцтва про право власності на
померлого Ставищенська селищна рада не видала, що позбавляє позивачів
можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній
нотаріальній конторі.

Вартість житлового будинку згідно технічного паспорта складає 58088
гривень. Земельна ділянка для
будівництва та обслуговування житлового будинку приватизована, що підтверджується
державним актом.

Позивачі просить визнати:

за ОСОБА_1 право власності на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 29044 гривні,

за ОСОБА_3 право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька
ОСОБА_4 на &frac14; частину
житлового  будинку АДРЕСА_1, вартістю
14522  гривні.

За ОСОБА_2 право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька
ОСОБА_4 на &frac14; частину
житлового  будинку АДРЕСА_1, вартістю
14522  гривні.

В попередньому судовому засіданні позивачі підтримали позов, підтвердили
обставини, на які посилаються в позовній заяві.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги
визнав.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, усну
заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові
докази, вважає, що визнання представником відповідача вказаного позову не
суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 частини 3
статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності
виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість
передбачена статтею 182 ЦК України.
Пункт 1 частини 1 статті 4  Закону
України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”
також передбачає обов'язкову  державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме
майно.

В той же час у відповідності  з частиною 5 статті 3 вказаного Закону
право  власності  та
інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими  актами
до  набрання чинності  цим
Законом,  визнаються
державою.

Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність
мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні
особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і
припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і
її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх
здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті
346 ЦК України є смерть власника.

У відповідності зі ст. 1220 ЦК
України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її
померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини
і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини,
вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого
статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При видачі свідоцтва про право на
спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5),
нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав
власності.

Відповідно до
пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року)
оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею
свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я
померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач Ставищенська селищна рада до пред'явлення позову про
визнання права на спадщину на житловий будинок не оспорювала цього права, а
тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути
покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись
ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 182, 392, 1220, 1223 ч. 2, 1261,
1268, 1270 Цивільного Кодексу України, ч. 5
статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень", п. 6.1. Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту
України №7/5 від 07.02.2002 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України
3 березня 2004 р. за N 283/8882, абзацу 4 п. 216 Інструкції “Про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України”, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України  від 3
березня 2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3
березня 2004 р. за N 283/8882,  ст.ст.
10, 11, 60, 88, 130, 169, 174, 213-215 ЦПК
України,  суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на &frac12; частину
житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 29044 (двадцять дев'ять тисяч сорок чотири) гривні.

Визнати за ОСОБА_3 право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
батька ОСОБА_4 на &frac14; частину житлового  будинку АДРЕСА_1,
вартістю 14522 (чотирнадцять тисяч п'ятсот двадцять дві) гривні.

Визнати за ОСОБА_2 право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
батька ОСОБА_4 на &frac14; частину житлового  будинку АДРЕСА_1,
вартістю 14522  (чотирнадцять тисяч
п'ятсот двадцять дві) гривні.

Звільнити від сплати судового збору
Ставищенську селищну раду на підставі ст. 88 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський районний суд Київської області шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Ю.М. Галич