Справа № 4С-21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Енергодар 12 листопада 2008 року

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Федоренка О.І.;

при секретарі: Веселовській Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою
ОСОБА_1
на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду зі скаргою на дії Державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області. В скарзі вказано, що 20.10.2008 року він отримав повідомлення державного виконавця про виселення його та членів його сім’ї з квартири
АДРЕСА_1
, згідно до рішення суду від 10.7.2008 року. 21.10.2008 року їм подано скаргу на дії державного виконавця до суду та до ДВС клопотання про зупинення виконавчого провадження у відповідності до п.5 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження зупинено не було і того ж дня його та членів його сім’ї з вказаної квартири виселено. Вважає, що дії державного виконавця, щодо виселення його з квартири та не зупинення виконавчого провадження неправомірними, просить суд визнати їх такими та зобов’язати виконавчу службу усунути допущенні порушення його прав.

Представники ВДВС Енергодарського МУЮ заперечують проти задоволення заяви, вважають дії, проведені виконавчою службою, щодо виконання рішення суду про виселення скаржника законними. Посилання скаржника на п.5 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», як на підставу для зупинення виконавчого провадження у даному випадку вважають безпідставними.

Вислухавши пояснення сторін, дослідував матеріали справи та виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України
,
а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов’язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

За рішенням суду від 10.7.2008 року, Енергодарським міським судом було видано виконавчий лист про виселення скаржника та його сім’ї з вищевказаної квартири. 5.9.2008 року державним виконавцем Енергодарського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом. Листом від 15.10.2008 року вих.
НОМЕР_1
скаржника повідомлено про примусове виселення, яке відбудеться о 16 годині 21.10.2008 року. Постановами державного виконавця від 14 та 16 листопада, до проведення виселення скаржника та його сім’ї залучено представників органу опіки та піклування, міліції та КП «ПКВ». 21.10.2008 року державним виконавцем складено акт про фактичне виконання рішення та постановою від 24.10.2008 року виконавче провадження закрите на підставі п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв’язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом. 21.10.2008 року скаржником до ДВС подана заява про подання їм скарги на дії державного виконавця та зупинення виконавчого провадження.

Статтями 34 та 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обставини які зумовлюють обов’язкове зупинення виконавчого провадження або надають право державному виконавцю зупинити виконавче провадження. Посилання скаржника на обов’язок зупинення виконавчого провадження на підставі п.5 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» суд вважає безпідставним, оскільки вказаним пунктом встановлено обов’язок зупинення виконавчого провадження при прийняття судом до розгляду скарги на дії органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Пунктом 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право державного виконавця зупинити виконавче провадження при прийнятті судом скарги на дії державного виконавця або відмову в його відводі. Таким чином, подання скарги на дії державного виконавця передбачає право державного виконавця на зупинення виконавчого провадження, а не обов’язок.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,34,35 Закону України «Про виконавче провадження», ст.14,386-387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.І. Федоренко