Справа № 2-2002
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2008 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кочевої І.В.

при секретарі Губа Т.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1
, що діє за дорученням, представника третьої особи –
ОСОБА_2
, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом закритого акціонерного товариства “Василівкатепломережа” до
ОСОБА_3
, за участю третіх осіб – КП «Добробут» та КП «Василівське ВУЖКГ» про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказано, що
ОСОБА_3
мешкає у квартирі
АДРЕСА_1
. Позивач, відповідно до рішення виконкому Василівської міської ради від 20.05.2008 року
НОМЕР_1
надає послуги з централізованого теплопостачання для населення м.Василівка. Позивач надавав послуги з централізованого опалення і відповідачу. Загальна площа опалювального приміщення, що займає відповідач складає 22,9 м.кв. Відповідач споживаючи надані позивачем послуги з теплопостачання, не виконував своїх обов`язків щодо оплати отриманих послуг, що передбачено ст.19 Закону України «Про теплопостачання» та п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Позивач просить стягнути з відповідача
ОСОБА_3
борг за спожиту теплову енергію з 01 січня 2006 року по 01 вересня 2008 року (32 місяці) у сумі 1448 грн. 27 коп. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача Робота О.О. позов підтримала, та просить його задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що до 26.09.2006 року місцевими органами самоврядування всупереч вимогам законодавства не було визначено виконавця послуг з теплопостачання у комунальному житловому фонді м.Василівка. Тому у позивача не існувало підстав для укладення договору про теплопостачання з відповідачем у справі. З цієї причини позивач вимушений був здійснювати до 25.10.2006 року надання послуг з централізованого опалення без укладання договорів. Теплова енергія подавалася і у будинок, де знаходиться квартира відповідача. 26.09.2006 року виконкомом Василівської міської ради було прийнято рішення
НОМЕР_2
«Про визначення виконавця та виробника житлово-комунальних послуг», яким КП «Василівське ЖКГ» було визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м.Василівка. Між позивачем та КП «Василівське ЖКГ» був укладений договір доручення, на підставі якого позивач зобов’язувався укладати від імені КП «Василівське ЖКГ» договори про надання послуг з централізованого опалення, про що було надруковано оголошення у газеті «Нова Таврія» №97 від 01.11.2006 року. За вказаним договором доручення позивач від імені КП «Василівське ЖКГ» здійснював нарахування споживачам плату за спожиту теплову енергію, отримував цю плату безпосередньо від споживачів на свій рахунок. Після реорганізації КП «Василівське ЖКГ» рішенням виконкому Василівської міської ради від 16.09.2008 року
НОМЕР_3
виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м.Василівка було визначено КП «Добробут», виробником послуг з теплопостачання – ЗАТ «Василівкатепломережа». Відповідно до п.3 вказаного рішення позивачу необхідно було укласти договори зі споживачами, про що позивач зробив оголошення в газеті «Нова Таврія» від 11.11.2008 року. Обов`язок відповідача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг передбачений п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідач, відключившись самовільно від мереж централізованого опалення, здійснив це без дотримання Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року №4 зі змінами. У відповідача відсутні докази законності проведення робіт по відключенню його займаної ним квартири від мереж централізованого опалення, технічні умови від відповідних організацій, акт про відключення, підписаний відповідною комісією. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення п.25 вказаних Правил заборонено. Таким чином, у позивача не було правових підстав для припинення надання послуг відповідачу і не нарахування плати за спожиту теплову енергію. Щодо процесу ліцензування господарської діяльності з надання послуг з теплопостачання, то він був розпочатий після 26.01.2007 року. Позивач отримав ліцензію на виробництво та постачання теплової енергії 16.10.2007 року. Щодо відключення частини системи теплопостачання у квартирі відповідача у 2005 році позивачу було відомо, у зв’язку з чим було зменшено нарахування плати за спожите тепло з урахуванням зменшення площі опалення. Ніяких відомостей про повне відключення відповідачем його квартири від мережі централізованого теплопостачання у 2006-2007 роках та встановлення автономного опалення до ЗАТ «Василівкатепломережа» не надходило. Ліцензію на надання послуг з теплопостачання позивач отримав 22.10.2007 року.

Представник третьої особи КП «Василівське ЖКГ»
ОСОБА_2
також позов підтримала та просить його задовольнити. Суду пояснила, що відповідно до договору
НОМЕР_4
від 14.04.2008 року, укладеного між КП «Василівське ВУЖКГ» та відповідачем, який надала суду у судовому засіданні, вказане КП здійснювало технічне обслуговування мереж теплопостачання тільки поза межами квартири відповідача. Їй відомо, що у 2005 році дійсно у квартирі відповідача працівниками КП «Василівське ВУЖКГ» було частково демонтовано систему теплопостачання, що було виконано без дотримання вимог чинного законодавства, при цьому було складено лише акт за участю представників ЗАТ «Василівкатепломережа» та КП «Василівське ЖКГ». Ніякої інформації щодо відключення квартири відповідача від мереж централізованого теплопостачання у КП «Василівське ЖКГ» за 2006-2008 роки не має. Обстеження мережі теплопостачання у квартирі відповідача працівниками КП «Василівське ЖКГ» за вказаний період не проводилося.

Представник третьої особи КП «Добробут» у судове засідання не з`явився повторно, причини суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно.

позов підтримала та просить задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_3
суду пояснив, що він з позовом не згоден, просить відмовити у його задоволенні. Свої заперечення мотивував тим, що він не є споживачем послуг, які надає позивач, оскільки не укладав відповідного договору, особисто пропозицій щодо його укладення від позивача не отримував. Газету «Нова Таврія» він не передплачує та не читав оголошень позивача. У 2005 році у його квартирі було частково демонтовано систему теплопостачання працівниками КП «Василівське ВУЖКГ», а у 2007 році – тими ж працівниками систему централізованого теплопостачання у найманій ним квартирі демонтовано повністю. У квартирі встановлено автономне опалення, користуючись яким він не споживає послуг позивача, а тому не повинен їх оплачувати. Відповідач визнав, що відключення від централізованих мереж теплопостачання він здійснив з порушенням діючого законодавства, позивача про це не повідомив.

Свідок
ОСОБА_4
суду пояснила, що у 2005 та у 2007 роках у квартирі, де мешкає відповідач працівниками КП «Василівське ЖКГ» було здійснено відключення мережі теплопо
с
тачання, при цьому ніяких документів не складалося, та відповідних дозволів не оформлялося.

Свідок
ОСОБА_5
суду пояснила, що вона у 2005 році та у 2007 році працювала в КП «Василівське ЖКГ» та їй відомо, що у 2005 році за письмовою заявою позивача у його квартирі було частково демонтовано мережу системи теплопостачання, про що було складено лише акт з участю представників вказаного КП та представника позивача. У 2007 році за усним зверненням відповідача, яке ніде не фіксувалося, у його квартирі було повністю демонтовано мережу системи теплопостачання, але цього разу ніякого документу не складалося, про це позивачу повідомлено не було.

На підтвердження розміру заборгованості відповідача позивачем надано виписку з особового рахунку
НОМЕР_5
, довідку про склад сім`ї відповідача, відповідно до якої він мешкає у зазначеній квартирі з дочкою 1993 року народження, та розрахунок заборгованості сума якої складає 1906 грн. 30 коп.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, відповідача та свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити виходячи з наступного.

Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у справі з приводу оплати послуг з теплопостачання регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 року № 630), Цивільним Кодексом України та іншими нормативно-правовими документами.

Так, Закон України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року
N 2633-IV
у статті 1 вказує, що
теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; а споживач теплової енергії – це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Одним з принців державної політики у сфері теплопостачання, відповідно до ст.6 цього закону є забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; додержання стандартів, правил і норм усіма суб'єктами відносин у сфері теплопостачання.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Ст. 24. Закону України «Про теплопостачання» передбачає, що споживач теплової енергії має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів", іншими нормативно-правовими актами. Основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів.

Ст.25 Закону України «Про теплопостачання» передбачає право позивача укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами; на відшкодування збитків у разі наявності порушень у роботі теплового обладнання споживача, що призвели до перебоїв у технологічному процесі теплопостачання;безперешкодного доступу до теплового обладнання що належать споживачу. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-1У відносить послуги з централізованого опалення до комунальних послуг. Ст.16 вказаного закону передбачає що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на права та обов'язки споживача, а саме: Споживач має право одержувати послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для проведення технічних і профілактичних оглядів; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.21 та 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець та виробник вказаних послуг зобов’язані укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг.

Істотні умови договору між виконавцемвиробником житлово-комунальних послуг та споживачем передбачені ст.26 закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вказана стаття у ч.5 та ч.6 передбачає, що процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. У разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавцявиробника споживач має право розірвати договір у порядку встановленому законом.

Особливості укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирних будинках передбачені ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме – договір укладається між квартиронаймачем (у даному випадку) та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня винесення проекту договору однією із сторін.

Ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору.

У прикінцевих положеннях Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до надбання чинності вказаним законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 01 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим законом у зазначений строк, втрачають чинність.

Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства між позивачем та відповідачем мав бути укладений договір про надання послуг з теплопостачання до 01.01.2006 року.

У судовому засіданні з пояснень сторін було встановлено, що такого договору між сторонами не укладено до цього часу.

Посилання позивача на те, що договір не був укладений з вини відповідача, оскільки він не зявився до позивача для укладення договору після публікацій оголошення у місцевій газеті «Нова Таврія» від 01 листопада 2006 року та 11 жовтня 2008 року, суд до уваги не приймає, оскільки вказані оголошення не можливо вважати належним способом виконання обов’язку позивача, передбаченого ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою обов’язок підготувати та укласти зі споживачем договір на надання послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором – покладено на виконавця послуг. Оголошення у газеті не містять ніякої інформації про суттєві умови договору, а тому їх неможна вважати афертою.

Доказів того, що позивач належним чином надав розроблений згідно з типовим договором – договір про надання послуг та передав його для погодження відповідачу у справі – відповідачем суду не надано. Також суду не надано належних доказів, того, що відповідач відмовлявся, або зволікав з укладенням договору.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на положення ст.64, 67, 68 ЖК України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання», п.3 ст.20, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.509, ст. 526 ЦК України, але у даному випадку вказані норми законодавства судом як підстави задоволення позову застосовуватися не можуть, оскільки договірні відносини між сторонами ніяким чином оформлені не були.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач посилаючись на благодійні наміри пов'язані з забезпеченням функціонування тепломережі, за відсутності договору про надання послуг, наявність якого відповідно до Законів України "Про теплопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги" є обов'язковою, в період з 01 січня 2006 року до повного відключення та демонтажу системи теплопостачання у квартирі відповідача безпідставно надавав послуги з тепло забезпечення. Посилаючись на відсутність правових підстав для зняття заборгованості відповідача навіть після демонтажу системи теплопостачання вимог позивача про стягнення з відповідача 1448 грн. 27 коп. боргу є безпідставними та необґрунтованими на вимогах законодавства. З урахуванням виду господарської діяльності, яку веде позивач - ЗАТ "Василівкатепломережа" й передбачає отримання прибутків від здійснення надання послуг, суд не може погодитися з доводами позивача оскільки, як встановлено під час розгляду справи, саме позивачем було не дотримано вимог ст.ст.16, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Закону України "Про теплопостачання", й до повного відключення квартири відповідача від централізованих мереж теплопостачання безпідставно надавалися послуги відповідачу за відсутності договірних відносин, таким чином послуги відповідачу були нав’язані.

Факт відключення та демонтажу системи централізованого теплопостачання у квартирі відповідача у 2005 році та у 2007 році позивачем не оспорював ся, крім того, представник позивача та третьої особи та свідки, допитані у справі, підтвердили вказаний факт. Порушення відповідачем порядку відключення квартири, у якій він мешкає від мережі централізованого опалення, яке мало місце, та встановлення відповідачем автономного опалення з порушенням вимог Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року №4 зі змінами та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України №630 із змінами та доповненнями, стало можливим у результаті мовчазної згоди та сприяння діям відповідача зі сторони як позивача, так і третьої особи – КП «Василівське ЖКГ».

Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені позивачем, відповідно до положень ст.88 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.67, 68 ЖК України, ЦК України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630), ст.ст. ст.ст.10, 11, 57,58, 59, 60, 64,79, 82,88,208, 209,212, 213, 214, 215, 224, 226,228,232,233 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд шляхом подачі у 10-денний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Кочева І.В.