Справа № 2-3/08 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19
лютого 2008 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі
головуючого-судді Дігтяр М.І., при секретарі П'явка Н.І., з участю адвокатів
Шутенко В.С., Омельченко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічної позовної заяви
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовною заявою, підтримуючи в судовому засіданні свої
вимоги, який просять стягнути з ОСОБА_2 кошти в розмірі 130 тисяч грн., які
вона отримала в результаті договору
позики у вигляді 26  тисяч доларів
США на придбання та обладнання побутових умов квартири АДРЕСА_1. В позовній
заяві ОСОБА_1, вказує, що він 28 січня 2004 року передавОСОБА_2 26 тисяч
доларів США для купівлі житлової квартири та проведення послідуючих робіт для
спільного користування нею. Але ОСОБА_2., підписавши розписку про отримання
вказаної суми грошей розпорядились нею на свій розсуд, недотрималась
послідуючих зобов'язань про повернення боргу.

Під час судового
розгляду справи ОСОБА_1, та його представник підтримуючи позовні вимоги і
заперечуючи проти заявлених вимог другої сторони судового спору пояснили, що
ОСОБА_2. користуючись довірою ОСОБА_1, з яким знаходилась у близьких стосунках,
отримала від нього гроші в іноземній валюті у вигляді 26 тисяч доларів США, що
рівнялось на той час  відносно
національних грошей 130 000 грн. на придбання житла для спільного послідуючого
проживання. Для гарантії вчинення дій на придбання житла в м. Полтава між ними
була укладена угода у вигляді розписки з власноручним підписом ОСОБА_2,
оригінал якої вона, також користуючись довірою незаконно заволоділа. Вказані
кошти ОСОБА_2. витратила на придбання квартири у м. Полтава, після чого
розірвала всі стосунки. Але факт отримання вказаних коштів підтверджується
копіями розписки, підписаної власноручно ОСОБА_2.

ОСОБА_2. в свою
чергу заявила позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд стягти з ОСОБА_1 кошти
витрачені нею на спростування позовних вимог, та моральну шкоду завдану їй в
зв'язку з протизаконними відносно неї вимогами матеріального характеру, що
призвело до погіршення її стану здоров'я.

Під час судового
розгляду ОСОБА_2. та її представник підтримуючи заявлені ними вимоги і не
визнаючи вимоги  другої сторони пояснили,
що дійсно ОСОБА_2. на протязі кількох років мала дружні стосунки з ОСОБА_1,,
який періодично обдарював її подарунками у вигляді одягу чи прикрас. Але щодо
такого дарунку у вигляді значної суми грошей, а тим більше боргу у вигляді 26
тисяч доларів США між ними мови ніколи не було. Документ представлений ОСОБА_1,
як копія розписки вона розцінює фальшивкою. У м. Полтава вона придбала квартиру
за кошти, які склалися із її доходів та доходів її родичів.

Розглянувши
даний спір суд враховує пояснення сторін, допитаних під час судового
дослідження, свідків, а також наданих документів, що мають доказове значення з
перевіркою їх достовірності за допомогою спеціальних експертних досліджень.

Так ОСОБА_1 в
якості основного доказу по заявлених ним позовним вимогах надав копію розписки,
яка на його думку свідчить про факт отримання від нього ОСОБА_2., 26 000
доларів США, мотивуючи, що оригіналом даної розписки незаконно заволоділа сама
боржниця. Відповідно до вимог ч.2 ст. 207
та ст. 1047 ЦК України, правочину, а в
даному розгляді спору договір позики на вказану вище суму затверджується
власним підписом позивальника..

Враховуючи, що
позичкодавець надав суду, як доказ правочину позики не оригінал розписки, а її
копію, дійсність якої заперечується іншою стороною, судом була призначена
почеркознавча експертиза.

Згідно висновків
експерта міжрегіонального науково-дослідного, експертно-консультативного центру
«Експол» від 12 червня 2007 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2 на
копії розписки про взяття в борг 26 тисяч доларів у ОСОБА_1 від 28 січня 2004
року відповідає зразкам підписів ОСОБА_2. Весь текст оригіналу розписки, у
вигляді  представленому в копії був
надрукований одночасно. Ознак перенесення чи монтажу підпису в документ - не
виявлено (а.с. 39-48) ОСОБА_2. та її представник не погоджуючись з таким
висновком, мотивуючи відсутністю самого факту складання ОСОБА_2, будь-яких
боргових розписок, що підтверджується постановою Октябрського РВПМУ УМВС
України в Полтавській області від 22.02.2007 року про відмову проти ОСОБА_2 в
порушенні кримінальної справи за відсутністю даних про факт передачі грошей
вказаних гр. ОСОБА_1, заявили клопотання про призначення комісійної
почеркознавчої та судово-технічної експертизи беручи зобов'язання їх оплати на
себе. Беручи до уваги заявлене клопотання та враховуючи, що попередніми
експертними висновками не дано вичерпної відповіді на поставлені питання, судом
призначена повторна судово-технічна експертиза. У висновку експерта ХНДІСЕ ім.
заст.. професора М.С, Бокаріуса складеного 21 вересня 2007 року (а.с. 71-80)
вказується, що надана на дослідження розписка від імені ОСОБА_2 від 28 січня
2004 року виготовлена електрографічним способом за допомогою копіювального
апарату. У документі, що послужив оригіналом при виготовленні наданої копії був
розташований не підпис від імені ОСОБА_2 виконаний пишучим приладом, а
зображення підпису, отримано за допомогою цифрового копіювального апарату, або
сканеру. Таким чином зображення досліджування підпису є послідовною копіює
(копією з копії), а не копією з оригінального підпису. Згідно вимог ст. 1047
ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може  бути пред'явлена розписка позичальника, або
інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової
суми. В даному разі ОСОБА_1, не надав відповідної розписки в оригіналі, а
підпис ОСОБА_2 згідно вичерпного висновку повторної судово-технічної експертизи
не являється копією із розписки оригіналу, а копією із копії, що викликає
сумнів достовірності даного правочину. Із показів свідкаОСОБА_3. вбачається, що
мав місце факт, коли ОСОБА_1, передававОСОБА_2 пакет, як на його думку з
грошима, сума яких йому не відома, і між ними в цей час йшла розмова про
придбання житлової квартири. Але суд відповідно до вимог ст. 1051 ЦК України не
може ґрунтуватися на свідченнях свідків, якщо договір позики  має бути укладений у письмовій формі. А в
даному разі  спір розглядається про
позику в грошовому виразі, що значно перевищує
10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Об'єктом
доказування при вирішенні даного спору являється договір придбання ОСОБА_2.
житлової квартири АДРЕСА_1, який укладений та засвідчений нотаріусом 22 січня
2004 року у день, як вказує ОСОБА_1, коли між ним і ОСОБА_2. відбувся договір
позики грошей, за які позичальниця придбала житло. ОСОБА_2. пояснила, що дану
квартиру вона придбала за кошти зібраними нею та її родичами. Мати та вітчим ОСОБА_2
підтверджують, що вони дали дочці 12 500 доларів США на придбання даної
квартири, які були зібрані із доходів від підприємницької діяльності та із
заробітку за кордоном. Даний факт не знайшов достатнього як підтвердження, так
і  спростування, хоч сам факт зайняття
матір'ю ОСОБА_2 підприємницькою діяльністю та перебування вітчима на заробітках
за кордоном дійсно мав місце.

Аналізуючи
викладені обставини даного спору суд приходить до висновку, що ОСОБА_1
заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_2 боргу не надав достатніх обґрунтованих
доказів, які б підтверджували факт правочину позики, а тому його вимоги
підлягають відхиленню вцілому.

ОСОБА_2. в свою
чергу заявила зустрічний позов про відшкодування їй моральної шкоди та інших
збитків понесених нею під час судового розгляду, пов'язаного з безпідставними
претензіями матеріального характеру до неї з боку ОСОБА_1

Судом
встановлено, що між сторонами на протязі кількох років, мали місце близькі
стосунки, які ґрунтувалися на взаємодовірі. Про даний факт не заперечує і сама
ОСОБА_2. пояснюючи отриманням від ОСОБА_1, подарунків та незначних сум грошей
на їх придбання. З часом дані взаємовідносини в основному з ініціативи ОСОБА_2,
ускладнювались, що призвело до повного їх розриву. Тому суд розцінює зустрічні
позовні вимоги, пов'язані з відшкодуванням моральної шкоди безпідставними,
такими, що не знайшли достатнього підтвердження, і такими, що виникли на грунті
амбіції.

Під час судового
розгляду заявлених вимог, сторони понесли відповідні судові витрати, пов'язані
із оплатою по експертних висновках, оплатою позовів судовими зборами, та
витратами пов'язані з наданням юридичної допомоги.

По заявленим
клопотанням, як з боку ОСОБА_1, так із боку ОСОБА_2 проводились відповідні
судові експертизи, виконання яких оплачувалося відповідно обома сторонами.

Обидві сторони
понесли витрати пов'язані з оплатою держмита та ІТЗ. Як ОСОБА_1 так і  ОСОБА_2. здійснювали захист своїх інтересів
за допомогою адвокатів. Тому враховуючи , що заявлені вимоги обох сторін
відхиляються, витрати пов'язані з розглядом даної справи покладаються на обидві
сторони в межах , які вони понесли особисто.

Керуючись ст.
ст. 208, 218, 79, 84, 86, 88 ЦПК України,
202, 208, 1046, 1047, 1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Заявлені
вимоги ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2 про стягнення за договором позики та
судових витрат пов'язаних із оплатою судових зборів, оплатою експертизи та
оплатою за наданням юридичної допомоги - відхилити.

Заявлені
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за позовом про стягнення моральної шкоди, оплати
судових зборів, оплати пов'язані з проведення експертизи та оплати за надання
юридичної допомоги - відхилити.

На рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський
районний суд  на протязі 20 днів, після
подачі заяви про оскарження у 10-ти денний термін.

Суддя : підпис

З оригіналом
вірно.

Рішення не
набрало законної сили.

Голова
Зіньківського районного суду                                                       М.І.
Герасименко.