У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

1 жовтня 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук
Л.І.,   Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.
Маріуполя про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,
щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2007 року Жовтнева
міжрайонна державна податкова інспекція                       м. Маріуполя звернулася
до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що                ОСОБА_1 перебуває на
податковому обліку, згідно даних Маріупольського морського порту йому був
виданий паспорт моряка, однак ОСОБА_1 за 2006 рік не подав декларацію про
доходи, на виклик податкової інспекції не з'явився й такі його дії свідчать про
приховування доходу, одержаного за кордоном, з метою ухилення від сплати
податків; зазначені обставини є підставою для розкриття банком інформації щодо
ОСОБА_1, яка містить банківську таємницю.

Заявник просив зобов'язати
Маріупольську філію ЗАТ КБ “ПриватБанк” розкрити інформацію, яка містить
банківську таємницю, щодо ОСОБА_1 та надати податковій інспекції інформацію про
наявність у зазначеному банку відкритих ОСОБА_1 рахунків, інформацію щодо
обсягу та обігу коштів, які надійшли на рахунки, протягом 2006 року із
зазначенням контрагентів та кодів ЄДРПОУ.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2007 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2007 року, в
задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі Жовтнева
міжрайонна державна податкова інспекція м. Маріуполя просить скасувати ухвалені
в справі судові рішення та задовольнити заяву, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
виходив із того, що банк не повинен надавати запитувану заявником інформацію,
оскільки податкова інспекція не надала доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_1 протягом 2006 року укладав контракти й працював у складі екіпажу
(команди) транспортного засобу за кордоном, отримував доходи в іноземній
валюті, крім того, податкова інспекція не довела, що ОСОБА_1 взагалі має
рахунки у Маріупольській філії ЗАТ КБ “ПриватБанк”.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України “Про банки і банківську діяльність” інформація
щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі
обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні
послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди
клієнту, є банківською таємницею.

Згідно пунктів 1-3 частини 2 статті 60 Закону України “Про банки і банківську
діяльність” банківською таємницею, зокрема, є:
відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому
числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції,
які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;
фінансово-економічний стан клієнтів.

Статтею 62 цього ж Закону визначений
порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до частини 1 якої інформація
щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається
банками, зокрема: на письмову вимогу суду або за рішенням суду (пункт 2 частини
1 статті 62 Закону).

Відповідно до підпункту “б” пункту
17.2 статті 17 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” особою,
відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету
податку з іноземних доходів є платник податку, отримувач таких доходів.

Звертаючись до суду із заявою, Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція м. Маріуполя відповідно до пунктів 2 - 5 статті 288 ЦПК України
зазначила особу, щодо якої вимагається розкриття
інформації, яка містить банківську таємницю, - ОСОБА_1, найменування та місцезнаходження банку, обґрунтувала
необхідність та обставини, за яких вимагає розкрити інформацію, а також
зазначила обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю,
та мету її використання.

Зокрема, заявником було зазначено,
що ОСОБА_1, отримавши паспорт
моряка, має можливість працювати у складі екіпажу (команди)
транспортного засобу за кордоном, отримувати доходи в іноземній валюті, однак
за 2006 рік взагалі не подав декларацію про доходи, на виклик до інспекції не
з'явився; зазначені обставини викликають
обґрунтований сумнів щодо сплати ним податків з іноземних доходів у разі їх
отримання та з метою здійснення контролю за сплатою податків тягнуть за собою
необхідність отримання податковою інспекцією інформації, яка містить
банківську таємницю, а саме про наявність у ОСОБА_1
банківських рахунків у Маріупольській філії
ЗАТ КБ “ПриватБанк”, про обсяг та обіг коштів на рахунках, про його
контрагентів.

Таким чином, саме для встановлення
факту роботи ОСОБА_1 за кордоном, його роботодавця, а також встановлення факту
отримання ОСОБА_1 іноземних доходів й сплати податків з них і звернулася Жовтнева міжрайонна державна податкова
інспекція               м. Маріуполя до суду із заявою про розкриття інформації, яка
містить банківську таємницю.

Суд у порушення статті 290 ЦПК
України на зміст вимог Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м.
Маріуполя, мету й обставини її звернення до суду та відповідні положення закону
уваги не звернув і безпідставно відмовив у
задоволенні заяви з посиланням на те, що заявником не надано доказів на
підтвердження роботи ОСОБА_1 за
кордоном, наявності у нього рахунків у відповідному банку.

За таких обставин ухвалені в справі
судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції з підстав, передбачених частиною 2 статті 338 ЦПК
України.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу Жовтневої
міжрайонної державної податкової інспекції                     м. Маріуполя задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 21 листопада 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 26 грудня 2007 року скасувати, справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:                                                                               Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін