Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15
липня  2008 року.     Ватутінський міський суд Черкаської
області

в
складі: головуючого                                     Муляр В.С.

при
секретарі
Мельник С.В.

з участю
представників                   ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Ватутіне справу за  позовом ОСОБА_3до
ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання не чинним договору довічного утримання та
довіреності -

встановив:

позивач просить суд визнати не чинною довіреність від
02.02.2007 року, якою його мати ОСОБА_6. уповноважувала ОСОБА_5. бути її представником
по питанню укладення договору довічного утримання та визнати не чинним договір
довічного утримання укладений ОСОБА_5. від імені ОСОБА_6. з ОСОБА_4. від
13.02.2007 року, посилаючись на те, що 07.11.2003 року його мати ОСОБА_6.
заповідала все своє майно, що буде належати їй на день смерті йому,
ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати померла. Він  на
протязі шести місяців звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття
спадщини, однак дізнався, що не має права на спадкове майно, оскільки
02.02.2007 року його мати надала ОСОБА_5. довіреність, якою уповноважувала бути
її представником по питанню укладання договору довічного утримання з ОСОБА_4.,
стосовно належної  їй квартири АДРЕСА_1.
13.02.2007 року ОСОБА_5. від імені його матері уклала договір довічного утримання
з ОСОБА_4., відповідно до якого мати передає їй у власність квартиру взамін
чого вона зобов'язувалась забезпечувати матір утриманням та доглядом довічно.
Вважає, що довіреність та договір довічного утримання повинні бути визнані не
дійсними, оскільки довіреність від 02.02.2007 року підписана не його матір`ю, а
сторонньою особою. На протязі двох останніх років перед смертю його матір
внаслідок похилого віку страждала психічним розладом здоров`я, вона не могла
адекватно оцінювати події, що розгортались навколо неї, вона не впізнавала
людей, не пам'ятала що робить, без сторонньої допомоги не могла обходитись в
побуті. Відповідачі скористалась психічним станом матері та незаконно
заволоділи її квартирою, шляхом отримання від його матері довіреності на ОСОБА_5.
бути її представником по питанню укладання договору довічного утримання. З
тексту довіреності вбачається, що мати не уповноважувала ОСОБА_5. вирішувати
питання про істотні умови її догляду та утримання. А тому, укладаючи договір
довічного утримання діяла в інтересах не свого довірителя. Крім того вона не
виконувала взятих на себе зобов'язань, обумовленими договором довічного
утримання. Внаслідок неправомірних дій відповідача його було позбавлено права
на володіння квартирою, а тому за таких обставин він і змушений був звернутися
до суду з даним позовом.

Відповідачка
ОСОБА_5. позовні вимоги позивача не визнала повністю, поскільки вважає, що
позов безпідставний та необґрунтований. ОСОБА_6. останній рік перед смертю була
дуже хворою і потребувала сторонньої допомоги, але не через психічний розлад, а
тому, що вона не могла самостійно пересуватись і себе обслуговувати. Позивач
постійно мешкає в Росії, де має сім`ю та перебуває в зареєстрованому шлюбі,
перед смертю матері він не був у неї, не бачив її та не підтримував ніякого
зв'язку майже рік. Останній раз він приїздив на початку січня 2007 року, а 14
січня 2007 року поїхав, повторно приїхав, коли матір вже поховали, як їй жилося
позивач не цікавився, а тому його твердження про те, що ОСОБА_6. не усвідомлювала
своїх дій - безпідставне. Вона домовилась з ОСОБА_6., що з онукою буде її
доглядати з умовою укладання договору довічного утримання. Оскільки ОСОБА_6. не
могла самостійно ходити, вона запросила державного нотаріуса додому для
складання довіреності на укладення такого договору, при цьому присутня вона не
була, але чула, що ОСОБА_6. казала, щоб квартира залишилась Юлі.

Представник
відповідачки ОСОБА_4. просить в позові відмовити, посилаючись на те, що
ОСОБА_4. 13.02.2007 року заключила договір довічного утримання з ОСОБА_5., яка
діяла від імені її бабусі ОСОБА_6., поскільки ОСОБА_6. останній рік перед
смертю була дуже хворою і потребувала догляду, її син мешкає в Москві і не
приїздив до матері, тоді і постало питання про необхідність стороннього догляду
за нею. Оскільки ОСОБА_6. не могла самостійно ходити ОСОБА_5. запросила
державного нотаріуса додому для складання довіреності на укладання договору
довічного утримання. ОСОБА_4. разом з ОСОБА_5. доглядали ОСОБА_6., постійно
носили їй їсти, прибирали, забезпечували необхідними ліками. Покійна при житті
страждала від неуваги до неї сина, постійно чекала від нього листів та його
самого, нервувала, на цьому грунті була дуже роздратованою, не спала, в зв'язку
з чим зверталась до лікарів про призначення їй заспокійливого. Нервових та
психічних розладів у ОСОБА_6. не було.

Заслухавши
сторони, їх представників, свідків та вивчивши матеріали справи суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, так як є законними,
обґрунтованими і в судовому засіданні доведеними відповідними доказами.

Так, в
судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6, що
стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.6), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
що стверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.8). Після смерті матері позивач
звернувся до Ватутінської державної нотаріальної контори по питанню прийняття
спадщини, яка відкрилась після її смерті, так як ще при житті 07.11.2003 року в
Ватутінській міській державній нотаріальній конторі мати позивача склала
заповіт (а.с.7), згідно якого заповідала все своє майно, що буде належати їй на
день смерті своєму синові ОСОБА_3., в тому числі і квартиру АДРЕСА_1. Однак в
нотаріальній конторі йому повідомили, що він не має права на спадкове майно,
оскільки 13.02.2007 року ОСОБА_5., яка діяла на підставі довіреності, яку їй
дала ОСОБА_6. 02.02.2007 року (а.с.79), від її імені уклала договір довічного
утримання (а.с.20-21), відповідно до якого ОСОБА_4. зобов'язувалась здійснювати
довічно надання догляду ОСОБА_6., після чого ОСОБА_6. передає, а ОСОБА_4.
отримує у власність її квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1

Позивач,
вважаючи,  що даний договір є незаконним,
так як його мати
на протязі
двох останніх років перед смертю внаслідок похилого віку страждала психічним
розладом здоров`я, не могла адекватно оцінювати свої дії і цим скористались
відповідачі, отримавши від неї доручення та уклавши договір довічного утримання,
звернувся до суду з даним позовом.

В
судовому засіданні дійсно встановлено, що ОСОБА_6. на протязі двох останніх
років перед смертю внаслідок похилого віку страждала психічним розладом
здоров`я, не могла адекватно оцінювати свої дії, що також підтвердили свідки
ОСОБА_7., ОСОБА_8., які пояснили, що останній рік перед смертю ОСОБА_6. дуже
хворіла, вела себе неадекватно, не впізнавала людей, кричала, стукала в двері,
з її квартири було чути неприємний запах, сусіди хвилювались, що вона може
відкрити газ і зірветься будинок. Свідки ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11.
пояснили, що за півтори року до смерті ОСОБА_6. у неї погіршився стан здоров`я, вона почала
погано ходити, в холодну пору року виходила роздягнута та босоніж на двір,
часто просила завести її додому, так як не пам'ятала де вона живе, не
впізнавала людей.

Із показів
свідка ОСОБА_12., який працює лікарем терапевтом в Ватутінській міській
лікарні, вбачається, що у ОСОБА_6. були виражені особливості психічного стану,
вона відповідала неадекватно, була дратівливою та мовчазною, тому її було
направлено на консультацію до лікаря-психіатра.

Із показів
свідка ОСОБА_13., який працює на посаді лікаря-психіатра Ватутінської міської
лікарні, вбачається, що ОСОБА_6. була його заочним пацієнтом, на прийом не приходила,
приходили її родичі і повідомили, що вона веде себе агресивно, дратівлива, має
неадекватну поведінку та поганий сон, він призначав їй лікування з 23.01.2007
року по 08.06.2007 року і поставив діагноз-церебральний атеросклероз,
психоорганічний синдром.

Згідно акту
судово-психіатричної експертизи № 270 від 03.06.2008 року (а.с.128-134) на
період дачі довіреності ОСОБА_5. 02.02.2007 року ОСОБА_6виявляла ознаки
органічного, обумовленого гіпертонічним та атеросклеротичним ураженням
головного мозку, психічного розладу з глибокими мнестико-інтелектуальними
розладами та глибокою, психотичного рівня, декомпенсацією на період юридично
значимих дій, що враховуючи значну глибину розладів памяті, когнітивної сфери,
емоційно-вольові порушення, порушення критичної оцінки власного стану та
ситуації в цілому, відмічений в медичній документації глибокий психотичний
рівень розладів, позбавляли юридично значимих дій ОСОБА_6. здатності розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до
ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила в момент, коли вона
не усвідомлювала своїх дій або не могла керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права порушені.

З тексту
довіреності вбачається, що ОСОБА_6. не уповноважувала ОСОБА_5. вирішувати
питання про істотні умови її догляду та утримання, а тому укладаючи договір
довічного утримання діяла в інтересах не свого довірителя.

У
відповідності до вимог ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він
представляє, лише  вразі наступного
схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема в разі,
якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до
виконання. ОСОБА_6. таких дій не вчиняла, вона навіть не знала про існування
договору довічного утримання.

Так, із
вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_6. при дачі доручення знаходилась в
психічному стані, була дуже хворою, не могла давати оцінку своїм діям та
адекватно оцінювати ситуацію. Більш того, яка необхідність була ОСОБА_6. давати
доручення ОСОБА_5., коли на той момент вона могла самостійно заключити договір
довічного утримання.

Як вбачається з
показів позивача, що також в судовому засіданні підтвердила ОСОБА_5., він
від'їжджаючи до Москви передав ОСОБА_4. 500 американських доларів та три тисячі
російських рублів на догляд матері і при цьому розмови про договір довічного
утримання не було.

ОСОБА_5. та
ОСОБА_4. є близькими родичами, зареєстровані в одній квартиріАДРЕСА_1. У
відповідності ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність
на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють
безпосередньо третій особі. В даному випадку ОСОБА_5. була представником не
ОСОБА_6., а представником своєї онуки ОСОБА_4.

У відповідності
ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

А також в
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4. не виконувала взятих на себе
зобов'язань, обумовлених договором довічного утримання, так як вона і на той
час, і тепер проживає в м. Черкаси і не мала, і не має реальної можливості
виконувати договір довічного утримання, а згідно ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання саме набувач, тобто ОСОБА_4. зобов'язувалась
забезпечувати ОСОБА_6. утриманням та доглядом довічно, але цього не виконувала,
що в судовому засіданні доведено показами свідків ОСОБА_14., ОСОБА_15. та
ОСОБА_16., які пояснили, що добре знали ОСОБА_6., останній рік перед смертю
вона хворіла і ОСОБА_5. її доглядала.

Із
вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_6. договір довічного утримання від
13.02.2007 року не укладала, питання фактичного позбавлення її квартири було
вирішено без неї, її не було ознайомлено з вимогами  законодавства, щодо визнання угод не дійсними.

Належна оцінка
зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для задоволення позовних
вимог позивача щодо визнання не чинним договору довічного утримання та
довіреності.

Тому суд
вважає за необхідне визнати не чинною довіреність від 02.02.2007 року,
зареєстровану в Ватутінській міській державній нотаріальній конторі за № 379,
якою ОСОБА_6. уповноважувала ОСОБА_5. бути її представником по питанню
укладення договору довічного утримання та визнати не чинним договір довічного
утримання від 13.02.2007року, зареєстрований Ватутінської державною
нотаріальною конторою за № 510 укладений ОСОБА_5. від імені ОСОБА_6. з
ОСОБА_4., згідно якого ОСОБА_6. передає ОСОБА_4. у власність квартиру АДРЕСА_1,
а ОСОБА_4. забезпечує ОСОБА_6. утриманням та доглядом довічно.

Від
відшкодування судових витрат позивач повністю відмовився.

На підставі
викладеного та ст.ст. 225, 232, 241, 744
ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання не
чинним договору довічного утримання та довіреності - задовольнити повністю.

Довіреність
від 02.02.2007 року, зареєстровану в Ватутінській міській державній
нотаріальній конторі за № 379, якою ОСОБА_6 уповноважувала ОСОБА_5 бути її
представником по питанню укладання договору довічного утримання - визнати не
чинною.

Договір
довічного утримання від 13.02.2007 року, зареєстрований в Ватутінський міській
державній нотаріальній конторі за № 510 укладений між ОСОБА_5, від імені
ОСОБА_6та ОСОБА_4- визнати не чинним.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду
Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області через
Ватутінський міський суд Черкаської області протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                 підпис                             В.С. Муляр

Голова
суду
В.С. Муляр