Справа № 2-30/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

м.Ковель
10 жовтня 2008 року

Ковельський міськрайонний
суд      Волинської
області

під головуванням   головуючого - судді
Василюка О.С.,

за участю секретаря
Шуляк Л.В.,

позивача                                                                                                       ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_6,

відповідачів                                                                                                 ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи без самостійних вимог на
стороні позивача - Ковельської міської ради про відновлення межових знаків,
усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та стягнення моральної
шкоди, та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні земельними ділянками, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,  третьої особи без самостійних вимог на
стороні позивача - Ковельської міської ради про відновлення межових знаків,
усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та стягнення моральної
шкоди. ОСОБА_2, ОСОБА_3 заявлено зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні земельними ділянками.

Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що
вона є власником земельної
ділянки площею 2327 кв.м по АДРЕСА_1 на що має відповідний державний акт, виданий в 2004 році. Крім
того у її користуванні
перебуває земельна ділянка площею 331кв.м за тою ж адресою на підставі договору оренди. Відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно
встановлена огорожа і
протиправно захоплено 67 кв.метрів земельної ділянки, яка знаходиться у приватній власності позивачки,
і захоплено орендовану
позивачкою         земельну ділянку
площею 318 кв.метрів за
тою ж адресою. При цьому відповідачами знищено п'ять межових знаків, встановлених на
земельній ділянці ОСОБА_1  працівниками Ковельського міського
відділу Волинської регіональної
філії Центру ДЗК і Ковельського міського відділу земельних ресурсів. Неправомірними діями
відповідачі перешкоджають
ОСОБА_1  вільно використовувати приватизовану та орендовану земельні ділянки
за їх призначенням.

На вимоги добровільно
відновити знищені межові знаки та усунути  перешкоди
в    користуванні    земельними    ділянками
відповідачі не реагують, що змусило її звертатися за захистом свої порушеного права до органів влади і місцевого
самоврядування, тепер і до суду.

Вважає, що діями відповідачів їй заподіяно моральну шкоду
розмірі  З0 000
гривень, а  саме  тим, що
дії  відповідачів   носять умисний характер, це спричинило
порушення її законних прав на безперешкодне використання
земельних ділянок за призначенням порушило її плани на
благоустрій території, завдало психологічних стресів, страждань і додаткових фізичних зусиль для
стримування емоцій    через
негідну   поведінку   позивачів, витрати   часу
на відновлення своїх законних
прав. Також ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідачів понесені нею судові
витрати.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали і звернулися із зустрічним позовом. Свої позовні
вимоги і заперечення на позов
ОСОБА_1 мотивували тим, що їм на праві власності
та користування належать земельні ділянки ,що розташовані в м.Ковелі по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3. ОСОБА_2 володіє на праві приватної власності земельною ділянкою по АДРЕСА_2 площею 1504 кв.м. Право власності підтверджене державними
актами, які вона отримала на
підставі рішення Ковельської міської ради №364 від 19.12.1996 року та на підставі договору
купівлі-продажу від 21.07.2004 року. Крім
того ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2006 року придбано
0,0926 га земельної ділянки по АДРЕСА_2,про що також виданий
Державний акт на право приватної власності серії ЯГ №545770.

Романюк Наталії Володимирівні у постійне користування земельна ділянка площею 0,10 га по АДРЕСА_2 (нині АДРЕСА_3) для будівництва й обслуговування житлового
будинку надана рішенням Ковельської
міської ради №5/15 від 25.11.1998 року. На дану
земельну ділянку ОСОБА_5 отримала Державний акт на право
постійного користування серії I-ВЛ№006493 від 20.05.1999 року. Рішенням Ковельської
міської ради від 28.12.1999 року
№15/14 їй передано у власність земельну ділянку
по АДРЕСА_2 площею 0,10 га для будівництва й обслуговування житлового будинку ,
про що видано Державний акт серії І-ВЛ №019034 від
31.12.1999 року. Таким чином у ОСОБА_5
перебувають у власності та користуванні суміжні земельні ділянки площею 0,20 га ,які розташовані за адресами
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3. У ОСОБА_2   перебувають
у   власності   суміжні
земельні   ділянки   по АДРЕСА_2 загальною площею 0,243 га. Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають, що ОСОБА_1 неправомірно заволоділа та користується належними їм земельними
ділянками-зокрема заволоділа частиною
земельної ділянки в розмірі 20 кв.м належної на праві власності ОСОБА_2 та
частиною земельної ділянки в розмірі
310 кв. м належної на праві постійного користування
ОСОБА_3 Вимагають усунути перешкоди в
користуванні земельними ділянками та знесення паркану, побудованого на
їх земельних ділянках.

Рішенням по даній справі 06 квітня 2006 року позовні
вимоги  ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_5   частково задоволені.

Ухвалою
апеляційного    суду    Волинської    області
від 27.06.2006 року рішення
набрало законної сили.

Відповідно до ухвали колегії суддів   по розгляду
цивільних справ   за
касаційними     скаргами
апеляційного     суду Закарпатської області від 10 жовтня 2007
року рішення Ковельського
міськрайонного суду від 06.04.2008р. та ухвала
апеляційного суду Волинської області від 27.06.2007р. скасовані  та справа
направлена на новий судовий розгляд.

За клопотанням відповідачів за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 залучено в якості
співвідповідача ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_2
земельна ділянка площею 926 кв.м відчужена на її користь згідно договору дарування від 16.10.2007 року, а
ОСОБА_3  продала ОСОБА_4  згідно
договору купівлі-продажу
від    09    жовтня
2007    року    земельну
ділянку    поАДРЕСА_2
,   належну їй на праві приватної
власності Згідно державного акта серії І-ВЛ №019034 від 31.12Л999р..

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю із підстав, викладених в
позовній заяві, зустрічний позов ОСОБА_2
та ОСОБА_3 не визнала. З приводу
позовних вимог пояснила наступне. Нею отримана
в приватну власність поАДРЕСА_1 земельна ділянка площею
1000 кв.метрів безоплатно в межах норм, передбачених
земельним законодавством України та земельна ділянка площею 1327 кв.метрів за тою ж адресою отримана у
приватну власність шляхом викупу.
Державний акт на право приватної власності на
землю отримала 11.08.2004 року. За тою ж адресою
знаходиться земельна ділянка площею 331 кв.метр, надана їй на підставі договору оренди від 01.07.2004 року,
продовженого 09.06.2005 року на три
роки рішенням Ковельської міської ради №30/7
від 09.06.2005 року та Угодою про внесення змін до договору оренди від 09.06.2005 року.

Відповідно
до Акту встановлення границь земельної ділянки в  натурі
та відведення земельної ділянки в натурі від 05.08.2004 року представниками Ковельського міського відділу
Волинської регіональної філії Центру
ДЗК і Ковельського міського відділу земельних
ресурсів відновлені межі і встановлені межові знаки в кількості 10 штук згідно технічної документації з
виготовлення й видачі державного акта
на право власності на земельну ділянку відповідно
до Інструкції про порядок складання, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної
власності і право постійного користування земельною ділянкою та договорів
оренди землі, затвердженої Наказом
Держкомзем України №43 від 04.05.1999 року із змінами й доповненнями .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили межові знаки по всій довжині суміжної межі з їх
землеволодіннями і землекористуваннями,
знищивши при цьому 5 межових знаків. Ними самовільно
встановлена огорожа ,яка перешкоджає у вільному
доступі та використанні частини приватизованої земельної ділянки площею 67 кв.метрів і орендованої земельної
ділянки площею 318 кв.метрів.
Незважаючи на ухвалу суду про заборону вчиняти
дії на спірній земельній ділянці, відповідачі замінили самовільно встановлену металеву сітку на бетонну огорожу.
На вимоги усунути перешкоди відповідачі
не реагують. Факт самовільного захоплення
відповідачами 67 кв.м приватизованої земельної
ділянки та 318 кв.м орендованої ділянки підтверджується Актом обстеження
земельних ділянок від 28.03.2005 року та схемою до нього, а також Актом перевірки від 31.05.2005 року,
проведеної представниками Волинського обласного Управління земельних ресурсів, які також встановили факт самовільного
захоплення відповідачами її -ОСОБА_1 - території
земельних ділянок.

ОСОБА_1 також свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони
повністю підтверджуються висновками
комісійної судової земельно-технічної
експертизи №0160 від 23.06.2008 року та № 0252 від 27.06.2008 року, виконаних експертами Волинської
Торгово-промислової палати та
Волинського відділення Львівського НДІСЕ
на ухвалу суду.

Позивачкою обгрунтовано вимоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3, їх діями, що полягають в умисному
створенні перешкод у вільному
використанні земельних ділянок за призначенням . Вона не може
реалізувати свої плани з благоустрою присадибної
території. Неправомірними діями відповідачів їй завдано психологічні стреси, страждання й вимушені додаткові фізичні зусилля для стримування емоцій
необхідність тривалих звернень до
органів влади та до суду за захистом своїх порушених прав. Заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі
30000 грн., яку просить стягнути з
відповідачів у солідарному порядку. Також позивачка просить суд стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати по справі, в тому числі сплачені кошти за
проведення судової земельно-технічної
експертизи згідно представлених суду квитанцій на суму 4536,78 грн..

ОСОБА_1
заперечує зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 і подані ними письмові документи тим, що Інвентаризаційний план, виготовлений ПП «Госпрозрахунковий центр науково-технічних послуг» та кадастровий
план, виготовлений ДП   «Волинський
науково-дослідний       та   проектний
інститут землеустрою» не
відповідають даним земельного кадастру, технічній  документації
на земельні ділянки, площам та розмірам, вказаним в її державному акті
на право приватної власності на земельну ділянку, а тому є неналежними, недостовірними і недопустимими доказами. Просить задовольнити її позовні вимоги а зустрічний
позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Представник
позивачки ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги повністю із підстав, викладених
ОСОБА_1 в позовній заяві і в її
поясненнях. Суду пояснив ,що під час примусового
виконання рішення суду першої інстанції по даній справі згідно актів державного виконавця від 31.08.2006
року та від01.09.2006 року
самовільно встановлена відповідачами огорожа була знесена за рахунок позивачки ОСОБА_1 і встановлена у
відповідності до меж земельної
ділянки, наданої ОСОБА_1 в приватну власність та в оренду.
При цьому на виконання рішення суду межі відновлено
частково, оскільки в незаконному користуванні нового власника земельних ділянок ОСОБА_4, перебуває
28 кв.метрів , належних ОСОБА_1, що встановлено
інвентаризацією земельних ділянок під час виконання комісійної судової
земельно-технічної експертизи.

Представник позивача зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнав, пояснив суду, що подані ними докази спростовуються як земельно-кадастровими
технічними документами, так і
висновками комісійної судової земельно-технічної
експертизи, виконаної на ухвалу суду. Досліджені в судовому засіданні та під час виконання
експертизи-експертами копії наданих
відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 копії кадастрового плану
земельних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
виготовленого ДП «Волинський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» не відповідають
даним земельно-технічної та містобудівної документації. Акт обстеження даних земельних ділянок
відсутній і обміри земельних ділянок
фактично не проводилися, оскільки встановлена
невідповідність розмірам зовнішніх меж ,вказаних в державному акті на право
приватної власності на земельну ділянку ,виданого
11.08.2004 року ОСОБА_1 Наданими суду письмовими
доказами позовні вимоги ОСОБА_1 повністю обгрунтовані
і спростовуються зустрічні вимоги відповідачів. Посилання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виділення ОСОБА_1 в приватну власність земельної ділянки по
АДРЕСА_1 без розробки проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок є безпідставні. Згідно ст.2 Порядку розроблення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок,
затвердженого Постановою кабінету Міністрів України №677 від 26.05.2004р. дані проекти відведення не розробляються в разі надання земельної ділянки ,межі
якої визначені на місцевості, у власність
безоплатно без зміни її цільового використання,
набуття земельної ділянки у власність шляхом
купівлі-продажу без зміни її цільового призначення. Згідно ч.4 ст.16 Закону України «Про оренду землі»,передача земельної ділянки, межі якої визначені в натурі (на
місцевості),в оренду без зміни її
цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Представником позивача вказано на обставини, які
звільняють ОСОБА_1 від доказування відповідно до ст.61
ЦПК України. Так рішенням Ковельського міськрайонного суду від 24.05.2005 року
та ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10.08.2005 року доведений факт, що межі земельної ділянки ОСОБА_1
відповідно до Акту про встановлення границь ділянки в натурі та про передачу
вказаних межових знаків на зберігання, були встановлені відповідно до Державного акту на право приватної власності на
земельну ділянку із врахуванням договорів про надання земельних ділянок
в користування. Встановлено також, що
ОСОБА_2, укладаючи договір оренди
земельної ділянки площею 926 кв.м від 30.08.2004р. фактично визнала межі земельних ділянок,
встановлених по границях земельної ділянки ОСОБА_1.

Представник третьої особи без самостійних вимог на
стороні позивача Лебедюк І.О.
позов ОСОБА_1 підтримала, зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 не визнала. Суду пояснила, що зі сторони відповідачів було
допущено самовільне знищення
межових знаків і захоплення ними частини приватизованої
ОСОБА_1 земельної ділянки поАДРЕСА_1
та припинено доступ до орендованої нею земельної
ділянки площею 318 кв.м за тою ж адресою внаслідок
самовільного встановлення огорожі. Вважає,що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, підтверджені достовірними й належними доказами і висновками
судової земельно-технічної
експертизи. Посилання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зустрічній позовній заяві на обставини, що наданням ОСОБА_1 в приватну власність
і в оренду  земельних
ділянок     було  захоплено
20  кв.м  земельної ділянки ОСОБА_2 та 310 кв.м земельної ділянки ОСОБА_3 не відповідають дійсності. При наданні ОСОБА_1 даних земельних ділянок в приватну власність та в
оренду Ковельською міською радою
не було допущено порушень чинного земельного
законодавства. На даний час, у зв'язку з тривалим розглядом даної справи строк укладеного між Ковельською міською радою та ОСОБА_1 договору оренди закінчився 09.06.2008 року. До
спливу даного строку ОСОБА_1 подала відповідну заяву про продовження договору оренди або надання земельної
ділянки площею 331 кв.м у приватну
власність шляхом викупу. Рішення по даній
заяві не приймалося у зв'язку з розглядом даної цивільної справи судом. Будь-яких перешкод в продовженні
договору оренди ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку по АДРЕСА_1 або надання у власність шляхом викупу не
вбачається, оскільки ОСОБА_2 надана
в приватну власність згідно договору купівлі-продажу земельна ділянка площею 926 кв.м по АДРЕСА_2.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_7,позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, підтримали
зустрічний позов. Мотивують
підставність позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_1
тим, що згідно з рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 07.09.2004 року рішення №19/7 Ковельської
міської ради про надання ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки площею 331 кв.м - визнано недійсним. Мотивують
підставність позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 наявністю в ОСОБА_3 двох державних актів на право користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м по АДРЕСА_2 - (нині АДРЕСА_3, та на право приватної
власності   1000 кв.м поАДРЕСА_2. Згідно кадастрового плану земельних
ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,ОСОБА_5,
виготовленого ДП«Волинський
науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», земельна ділянка площею 331 кв.м, яка надана ОСОБА_1 в оренду незаконно, входить своїми межами
в державний акт серії І-ВЛ№006493 на
право постійного користування
земельною ділянкою площею 1000 кв.м ОСОБА_3. просять в позові ОСОБА_1 відмовити, задовольнити їх зустрічний позов.

Залучена судом до справи в якості
співвідповідача Романюк Любов Володимирівна позов ОСОБА_1 не визнала, підтримала зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із підстав, викладених ними в зустрічній позовній заяві. Просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити і
задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2
і ОСОБА_3.

Суд, заслухавши пояснення позивачки
за первинним позовом ОСОБА_1, її представника,  відповідачів за позовом ОСОБА_1-ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представника, представника третьої особи без самостійних
вимог на стороні позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі,
приходить до висновку ,що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, відновлення межових знаків та стягнення
моральної шкоди підлягають до задоволення частково. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до задоволення
не підлягають.

Згідно ст. 125 Земельного Кодексу України право власності
та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду
земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної
реєстрації, приступати до використання земельної ділянки до установлення її меж
в натурі та одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації - забороняється. Статтею 106 земельного Кодексу України передбачено,
що власник земельної ділянки має право вимагати з власника сусідньої земельної
ділянки сприяння  встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків, у випадках, коли вони зникли,
перемістилися або стали непридатними. Згідно статті 107 Земельного Кодексу
України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Із матеріалів, досліджених в судовому
засіданні вбачається, що відповідно до договору
оренди земельної ділянки від 01.07.2004 року, дія якого продовжена на три роки
згідно Угоди про внесення змін до договору оренди
від 09.06.2005 року, ОСОБА_1 надана в користування
земельна ділянка в розмірі 331 кв.м по АДРЕСА_1(по
земельній ділянці, призначеній для влаштування проїзду).

Межі земельної ділянки ОСОБА_1
встановлені відповідно до Акту встановлення і
погодження меж від 26.04.2004 року (т.1 а.с.
12- 16), та винесені в натурі відповідно до Акту про встановлення
границь земельної ділянки в
натурі та про передачу межових знаків на збереження,
встановлених відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та із
врахуванням договору про надання земельної ділянки в користування.

ОСОБА_2, укладаючи договір оренди земельної ділянки площею 926 кв.м від 30.08.2004р. (зареєстрований
02.11.2004 р.), договір
купівлі-продажу земельної ділянки площею 926 кв.м від 26.12.2006 року, договір дарування земельної ділянки площею 926 кв.м від 16.10.2007 року по АДРЕСА_2 фактично визнала межі земельних ділянок,
встановлених в 2004 році по границях земельної ділянки ОСОБА_1.

Висновками комісійної судової земельно-технічної
експертизи №0160 від 23.06.2008 року
та №0252 від 27.06.2008 року виконаної комісією експертів Волинської
Торгово-промислової Палати та Волинського відділення
Львівського НДІСЕ встановленого земельна ділянка площею
331 кв.метр, надана в оренду ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 згідно
договору від 01.07.2004 року в межі земельної
ділянки площею 1000 кв.м, наданої ОСОБА_5по АДРЕСА_2 в постійне користування згідно державного акта серії І-ВЛ №006493 від 20.05.1999 року та
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м згідно державного акта серії І-ВЛ №019034 від 31.12.1999 року не входить.

Згідно
висновків експертизи земельна ділянка площею 926 кв.м, яка розташована за адресою АДРЕСА_2,що перебуває у власності ОСОБА_2 згідно договору
купівлі-продажу від 26.12.2006р.
має відхилення в розмірах по межі А-Д
(садиба ОСОБА_1 в сторону збільшення на 25 кв.м, по межі Д-Ц земельна ділянка ОСОБА_1) в сторону збільшення на
З кв.м.. Фактична площа даної ділянки
( в межах існуючої на даний час огорожі) по АДРЕСА_2
становить 2458 кв.м ,що на 28 кв.м більше, ніж надано
ОСОБА_2 згідно правовстановлюючих документів

Згідно
висновків експертизи встановлено відхилення розмірів досліджуваної земельної ділянки ,яка перебуває у
фактичному користуванні ОСОБА_3
загальною площею 1655 кв.м ,що зумовлено збільшенням
площі на 655 кв.м за рахунок вул.Міцкевича (згідно
містобудівної документації ширина вулиці 14 м, фактично- становить 9,94 м) та ділянки, яка межує із
садибою по АДРЕСА_4 (ОСОБА_8) Каналізаційний колектор
,що перебуває в її фактичному користуванні
не надавався в користування чи у
власність ОСОБА_3

Експертизою
встановлено також факт ,що фактична площа земельної  ділянки
ОСОБА_1 та розміри її сторін і зовнішні межі не співпадають з розмірами ,що вказані в копії кадастрового
плану земельних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 в м.Ковелі по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2,виготовленого ДП «Волинський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою».На ньому не вказано земельні ділянки під проїздом, які зазначені в містобудівній документації
до і після виготовлення даного плану
земельних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 Крім
того, Акт обстеження вказаних земельних
ділянок в м.Ковелі по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ДП «Волинський
науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» -  відсутній ( т.3 а.с. 58-62,130-133   ) .

Обставини, які звільняють
ОСОБА_1 від доказування відповідно до
ст.61 ЦПК України, встановлені рішенням Ковельського міськрайонного суду від 24.05.2005 року ( т.1  а.с.19-21
) та ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 10.08.2005 року .( т.1 а.с.22-23  ) Даними судовими рішеннями доведений факт,
що межі земельної ділянки ОСОБА_1 відповідно
до Акту про встановлення границь ділянки в натурі
та про передачу вказаних межових знаків на зберігання, були встановлені
відповідно до Державного акту на право приватної власності
на земельну ділянку із врахуванням договорів
про надання земельних ділянок в користування. Встановлено
,що ОСОБА_2, укладаючи договір оренди земельної ділянки
площею 926 кв.м від 30.08.2004р. фактично визнала межі
земельних ділянок, встановлених по границях земельної
ділянки ОСОБА_1.

Актами державного
виконавця від 31.08.2006 року та від 01.09.2006
року підтверджується факт примусового виконання рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.04.2006 року яким примусово було знесено самовільно
встановлену ОСОБА_2 і ОСОБА_3 огорожу, частково відновлено межові знаки, знищені відповідачами .

Згідно
квитанції № 4 від   15.04.2008 року   ОСОБА_1 було оплачено 3006,72 грн. за земельно-технічну
експертизу . Квитанцією №5 від
15.04.2008 року за перерахування платежу
на проведення експертизи ОСОБА_1 сплачено З0
грн. 06 коп..

Квитанцією    до прибуткового касового ордера серії 02
ААА У  №989567
від  15.05.2008  року за висновок судової експертизи Волинській Торгово - промисловій Палаті ОСОБА_1
оплачено 1500 грн..

Враховуючи вищевикладені обставини, суд
приходить до висновку, що дослідженими
доказами зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2,ОСОБА_3
спростовуються. Ними не надано суду будь-яких доказів того, що
ОСОБА_1 отримавши у приватну власність
земельну ділянку площею 2327 кв.м та в користування
земельну ділянку площею 331 кв.м поАДРЕСА_1, неправомірно користується частиною
земельної ділянки площею 20 кв.м ,належної ОСОБА_2 та частиною земельної ділянки площею 310 кв.м
,належної на праві користування
ОСОБА_3 згідно державного акта на
право постійного користування землею серії І-ВЛ №006493 від 20.05.1999 року. Із цих підстав їх зустрічні
позовні вимоги до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та їх звільнення,
зобов'язання  ОСОБА_1 про знесення паркану до задоволення не підлягають .

Таким чином вимоги позивачки ОСОБА_1,
викладені в позовній заяві від 27.09.2005
року та уточнені в процесі судового розгляду про усунення перешкод зі сторони відповідачів у користуванні земельними ділянками, відновлення межових знаків є
підставними та доведеними і
підлягають до задоволення в повному

об'ємі.
Вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з Романюк. і ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно
до вимог ч.1ст.1167 Цивільного Кодексу України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Наявність
такої шкоди підтверджується позивачкою ОСОБА_1, яка пояснила, що протягом
останніх чотирьох років внаслідок дій відповідача змушена витрачати свій час та
сили на відстоювання своїх прав в суді, що порушило її звичайний життєвий ритм,
призвело до моральних страждань. З врахуванням характеру і ступеня завданої
моральної шкоди, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про її стягнення підлягає до
часткового задоволення в розмірі 1000 грн., яку слід стягнути з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в рівних частинах.

Керуючись
ст.ст.10,60,209,213,215 ЦПК України, ст.ст. 106,107,125 ЗК України, ст.ст.
391,1167 ЦК України, суд, -

В  И
Р  І  Ш
И  В  :

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні і володінні земельними
ділянками - площею 2327 м2 , яка належить їй на праві приватної
власності згідно державного акту від 11.08.2004 р. по АДРЕСА_1, та орендованою
нею земельною ділянкою площею 331 м2
по АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідачів знести самовільно
встановлену огорожу.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відновити межові знаки, встановлені на межі земельної ділянки АДРЕСА_1,
відповідно до Акту про встановлення границь земельної ділянки в натурі від
05.08.2004 р..

В зустрічному позові ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
судові витрати в сумі 4536 грн. 78 коп. на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з моменту проголошення рішення та подачі
протягом 20 днів, з дня подання заяви, апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
О.С.ВАСИЛЮК