Справа № 2  - 411 /
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2008
року          Київський районний суд м.
Полтави в складі:

судді                                                              Куліша Ю.В.

при секретарі                                                Іванченко
О.М.

за участю представника позивача                 ОСОБА_4

відповідача та представника відповідача       ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування
моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в сумі 5 000 грн.
Позовні вимоги мотивував тим, що 31.10.2005 року о 10.10 год. в м. Полтаві по
вул. М.Бірюзова в районі електроопори № 10 сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5, під
його керуванням та автомобілем ВАЗ 2109 днз. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3
під керуванням водія ОСОБА_2, який виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок
чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099. Внаслідок зіткнення був
пошкоджений автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1. Внаслідок ДТП позивач отримав
легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Крім
цього, позивач ОСОБА_1 в позовній заяві також зазначив, що ним були понесені
судові витрати та просив їх стягнути з відповідачів.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали
повністю, послались на викладені в ній обставини, просили позов задовольнити
повністю..

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, зазначили що причинний зв'язок між виникненням ДТП
та діями водія ОСОБА_2 відсутній, оскільки він виїхав на смугу зустрічного руху
внаслідок удару його автомобіля іншим автомобілем із - заду, від чого останній
став некерований і його винесло на смугу зустрічного руху, де відбулося
зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1. У зв'язку з відсутністю вини
ОСОБА_2 просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши позивача, його представника, відповідачів, їх представника, третю
особу,  дослідивши матеріали цивільної та
адміністративної справ, суд приходить до висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 31.10.2005 року о 10.10 год.
рухався в м. Полтаві по вул. М.Бірюзова на автомобілі ВАЗ 2109 днз. НОМЕР_2,
власником якого є ОСОБА_3 ( вказаний факт сторонами не заперечувався), який
виїхав на смугу зустрічного руху в районі електроопори №10, де відбулося
зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1.,
власником якого є ОСОБА_5. В наслідок чого автотранспортні засоби зазнали
технічних ушкоджень, а водій ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я.

За порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 відповідно до постанови
Решетилівського районного суду Полтавської області від 25.01.2006 року
притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП
України (матеріали адміністративної справи № 3-46/06).

Відповідно до постанови Решетилівського районного суду від 04.12.2006 року
за протестом прокурора Решетилівського району Полтавської області постанова
суду від 25.01.2006 року скасована, а справа щодо ОСОБА_2 провадженням закрита.
Проте, згідно постанови судді від 04.12.2006 року встановлено, і вказаний факт,
відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, ОСОБА_2 31.10
2005 року о 10 годині 10 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 2109 днз НОМЕР_2
по вулиці Маршала Бірюзова в м. Полтаві і поблизу електроопори №10 виїхав на
смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1
під керуванням ОСОБА_1., який рухався в зустрічному напрямку. Після зіткнення
автомобіль ВАЗ 21099  днз НОМЕР_1
викинуло  на смугу зустрічного руху, де з
ним скоїв зіткнення автомобіль УАЗ - 220602 днз НОМЕР_3  під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався по
вул. Маршала Бірюзова від вул. Тевелєва. Внаслідок ДТП всі транспортні засоби
отримали технічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження
легкого ступеню тяжкості (матеріали адміністративної справи № 3-46/06).

Відповідно до акту судово-медичного освідування від 01.11.2005 року  № 2947 ОСОБА_1 при ДТП отримав гематоми та
синець верхніх кінцівок, що утворились від дії тупих предметів, можливо в строк
та при обставинах, на які вказує потерпілий та кваліфікуються як ушкодження
легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в
межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна  шкода,
завдана  фізичній  або
юридичній  особі неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності
її  вини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 порушено право
позивача та в наслідок ДТП спричинено останньому тілесні ушкодження легкого
ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Позивач
безпосередньо був учасником дорожньо-транспортної пригоди внаслідок, чого були
порушенні його нормальні життєві зв'язки, тому суд приходить до висновку, що
діями відповідача позивачеві була заподіяна моральна шкода, але її розмір
позивачем дещо перевищений, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
необхідно стягнути на відшкодування моральної шкоди - 1 500 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивачем були понесені судові витрати 8
грн. 50 коп. сума сплаченого державного мита 30 грн. витрат на
інформаційно-технічний розгляд справи, а тому, відповідно до ст. 79 ЦПК
України, суд вважає, що вказана сума в розмірі 38 грн. 50 коп. також підлягає
відшкодуванню відповідачем ОСОБА_2

Також, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо
ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки позивачем не доведено в судовому засіданні
якими саме діями вказаного відповідача та яка саме шкода заподіяна позивачу.

На підставі викладено та керуючись, ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 169, 209,
213-215, 224-229  ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 500 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування заподіяної моральної шкоди, 08 грн. 50 коп. суму сплаченого
державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічний розгляд справи, а
всього 1 538 грн. 50 коп.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди до ОСОБА_3
-  відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду
Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави  шляхом
подачі заяви  про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги  на рішення суду
протягом двадцяти днів  після  подання
заяви  про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня  проголошення рішення.

Рішення суду набирає чинність після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана, рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання
апеляційної скарги У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної
сили після розгляду справи  апеляційним
судом.

Головуючий                                                                                               Ю.В.Куліш