У Х В А Л А

Іменем  України

2 квітня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
закритого акціонерного товариства
“Страхова компанія „ВЕСКО” (далі - ЗАТ “СК “ВЕСКО”) про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та зустрічним позовом
ЗАТ “СК „ВЕСКО” до ОСОБА_1, моторно-транспортного страхового бюро України;
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення страхового відшкодування в порядку
регресу, за касаційною скаргою  ОСОБА_1на рішення
Деснянського районного суду м.
Києві  від  24
липня  2007  року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва від

10
жовтня 2007 року,

встановила:

У   червні   2005   року   ОСОБА_1.   звернувся   в
суд   з   позовом  до

ОСОБА_2.,
ЗАТ “СК “ВЕСКО” про відшкодування матеріальної й моральної  шкоди,
мотивуючи  його  тим,
що   5  травня 2005 року по вулиці О. Бальзака в м.
Києві з вини відповідача ОСОБА_2. сталося ДТП, внаслідок якого було пошкоджено
його автомобіль “Опель Вектра”, державний номер - НОМЕР_1. Просив стягнути на
його користь з ЗАТ “СК “ВЕСКО” 5 240 грн. 50 коп. матеріальної шкоди, з
відповідача ОСОБА_2. 61 грн. 50 коп. витрат по оплаті судового збору і 377 грн.
за проведення автотоварознавчого дослідження, 1 тис. грн. на правову допомогу і
10 тис. грн. моральної шкоди.

ЗАТ   “СК   “ВЕСКО”
звернулося   в   суд
із   зустрічним   позовом
до ОСОБА_1. та моторно-транспортного страхового бюро України про
стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги
тим, що в результаті зазначеного ДТП, яке сталося між автомобілем „Форд”,
державний номер НОМЕР_2під керуванням ОСОБА_2. та автомобілем „Опель Вектра”,
державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1. Постановою Деснянського
районного суду м. Києва від 3 червня 2005 року адміністративний матеріал
відносно ОСОБА_1. було закрито за відсутністю в його діях складу
адмінправопорушення, проте вважає, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1., оскільки
згідно протоколу про адмінправопорушення, складеного працівниками ДАІ винним у
даній  ДТП є саме він, що підтверджується
протоколом, поясненнями учасників пригоди, протоколу огляду місця ДТП та схемою
ДТП. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Форд”
ОСОБА_3. склала 27 966 грн. 25 коп.
Факт  страхування  автомобіля
ОСОБА_2. в ЗАТ   “СК  “ВЕСКО” не відповідає дійсності, але між КФ
ЗАТ “СК „ВЕСКО” було укладено    договір    страхування від 7 травня 2004 року  з ОСОБА_3. Відповідно до умов договору
зазначені збитки були відшкодовані ОСОБА_3. в сумі 27 966 грн. 25 коп. Оскільки
ОСОБА_1. не застрахував цивільно-правову відповідальність та ЗАТ СК „ВЕСКО” має
право зворотної вимоги до моторно-транспортного страхового бюро України у
розмірі 25 500 грн., згідно зі ст. 9 Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів” від 1 липня 2004 року. Просило відмовити ОСОБА_1. в задоволенні позову,
Стягнути з нього на користь ЗАТ СК „ВЕСКО” 2 466 грн. 25 коп. за страховим
відшкодуванням та 280 грн. судових витрат. Стягнути з моторно-транспортного
страхового бюро України 25 500 грн. як регрес страхового відшкодування.

Рішення м Деснянського районного суду м. Києві від 24 липня 2007 року,
залишеного без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2007 року,
в задоволенні позову ОСОБА_1. і в задоволенні зустрічного позову ЗАТ СК „ВЕСКО”
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм матеріального
права  або порушення норм процесуального
права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для
скасування вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києві від 24 липня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М. Барсукова