У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16 квітня 2008 року                                                                                  м.
Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                           Сеніна Ю.Л.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І.,
Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю “Наука-Агро-Маяк” до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в
с т а н о в и л а :

У
серпні 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю “Наука-Агро-Маяк” звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, переукладення договору оренди,
повернення земельної ділянки у володіння та користування.

Позивач
зазначив, що між ним та відповідачем 15 серпня 2003 року був укладений договір
оренди земельної частки (паю) розміром 3,03 умовних кадастрових гектарів
терміном на 5 років до 1 січня 2009 року. В порушення зобов'язань,
передбачених  п. 2.3 договору, за яким сторони не можуть відмовитися від виконання
договору в односторонньому порядку, після отримання державного акту на право приватної
власності на землю та виділення земельної ділянки в натурі відповідач
відмовився від виконання укладеного договору та його переукладення.

ТОВ
“Наука-Агро-Маяк” вважало, що зазначеними діями порушені його права, передбачені ст. 25 та ст. 27 Закону України “Про
оренду землі” розділу ІХ “Перехідних положень” цього закону.

Рішенням
Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 липня      2007 року в задоволенні позову товариства
з обмеженою відповідальністю “Наука-Агро-Маяк” відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 20
вересня 2007 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області
від 24 липня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю “Наука-Агро-Маяк” задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 переукласти договір оренди, укладений 15 березня       2003 року з ТОВ “Наука-Агро-Маяк” у відповідності до державного акту на право власності на
земельну ділянку, на умовах, раніше укладеного договору.

Зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати ТОВ “Наука-Агро-Маяк” володіти та користуватися переданою йому в оренду земельною
ділянкою.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 214 цього Кодексу - під час ухвалення рішення суд,
зокрема, вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги
і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог  ТОВ “Наука-Агро-Маяк”, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що відповідно до “Перехідних положень” Закону України
“Про оренду землі” після виділення громадянину земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та одержання ним державного акту на право власності на землю
сторони договору оренди земельної частки (паю) зобов'язані переукласти договір
оренди відповідно до державного акту і підстав для розірвання договору в такому разі не
має.

Проте,
з такими висновками погодитись не можна з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2003
року між ТОВ “Наука-Агро-Маяк” та ОСОБА_1 був у кладений договір оренди земельної частки паю, розміром 3,03 умовних
кадастрових гектарів, яка розташована на території Малокобелячківської сільської ради,
строком до 1 січня 2009 року.

15
червня 2005 року ОСОБА_1 на зміну сертифікату на право на земельну частку, отримала Державний акт
на право приватної власності на земельну ділянку площею 2,7 га., розташовану на
території Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району, для ведення особистого селянського господарства з виділенням
земельної ділянки в натурі.

Згідно
п.2.3 Типового
договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України
по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за № 101/4322, орендні відносини можуть бути
припинені після одержання державного акту на право приватної власності на землю і виділення
земельної ділянки в натурі.

Враховуючи
вищезазначене, з часу отримання відповідачкою державного акту на право
приватної власності на землю, вона набула статусу власника земельної ділянки, тобто
змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю)
слід вважати припиненим.

Пункт 8 розділу Х “Перехідні
положення” ЗК України та розділ ІХ “Перехідні положення” Закону України “Про
оренду землі” передбачають переважне право
сільськогосподарських підприємств, які раніше уклали договори оренди земельних
часток (паїв),  на переукладення договору оренди після отримання власником державних актів на право
приватної власності на землю.

Проте судом не встановлено, що відповідачка мала намір з
кимось іншим укласти договір оренди земельної ділянки.

Навпаки ОСОБА_1 заявила орендарю про намір особисто
використовувати земельну ділянку.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив ТОВ “Наука-Агро-Маяк” в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд
помилково скасував рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом,
колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення апеляційного суду і залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 343, 344 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення  апеляційного суду Полтавської області від 20
вересня 2007 року скасувати, а рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 липня
2007 року залишити в силі.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                  Сенін Ю.Л.

Судді:                                                                                               Левченко
Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.