Справа № 2-а-12/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2008 року. Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М.Г.

при секретарі Бевз О.В.,

з участю позивача
ОСОБА_1
., представника відповідача
ОСОБА_4
.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, Теплицької селищної ради про визнання незаконним рішення 13 сесії 21 скликання Теплицької селищної ради народних депутатів від 6 квітня 1994 року про передачу
ОСОБА_3
у у приватну власність земельної ділянки в розмірі 0,48 га про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2008 року
ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2
, Теплицької селищної ради про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства, вказавши, що рішенням виконавчого комітету Теплицької селищної ради народних депутатів № 119 від 18.10. 1983 року було розглянуто клопотання районної Ради народних депутатів щодо надання дозволу на індивідуальне будівництво житлового будинку
ОСОБА_3

Рішенням виконавчого комітету Теплицької селищної ради народних депутатів від 13 грудня 1993 року було передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства
ОСОБА_3
в розмірі 0.25 га по
АДРЕСА_1
.

Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України 1990 року для ведення особистого підсобного господарства за рішенням селищної ради народних депутатів передаються безоплатно у власність земельні ділянки у межах населених пунктів у розмірі не більше 0.6 га.

Відповідно до ст. 67 Земельного кодексу України 1990 року за рішенням селищної ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків в селищах міського типу 0.15 га, а для членів КСП не більше 0.25 га.

Незрозуміло з яких підстав рішенням 13 сесії 21 скликання від 06 квітня 1994 року
ОСОБА_3
було передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0.48 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом, виданого 15 вересня 1997 року.

Після смерті своєї матері
ОСОБА_5
, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1
,
ОСОБА_3
прийняв житловий будинок як спадкоємець за законом, що підтверджується технічним паспортом від 18.01. 2005 року по
АДРЕСА_2
.

08 квітня 2005 року
ОСОБА_3
подарував житловий будинок по
АДРЕСА_2
у йому,
ОСОБА_1
, відповідно до договору дарування, але земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства та для обслуговування цього житлового будинку йому не передана, оскільки рішенням 13 сесії 21 скликання від 06 квітня 1994 року Теплицької селищної ради народних депутатів земельна ділянка, яка рахувалась за житловим будинком по
АДРЕСА_2
була передана незаконно у приватну власність в розмірі 0.48 га
ОСОБА_3
, що підтверджується Державним актом, виданого 15 вересня 1997 року.

Також в державному акті на право приватної власності на землю на ім»я
ОСОБА_3
, який виданий 15 вересня 1997 року, ненадана кількісна характеристика землі, переданої в приватну власність (не розшифровано яка кількість землі під будівлями, яка кількість землі під багаторічними насадженнями, яка кількість ріллі).

14.05. 2008 року він зареєстрував цей будинок в МБТІ на себе, що підтверджується технічним паспортом.

Проживаючи в
АДРЕСА_2
в смт Теплику він позбавлений законного права на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2
у
ОСОБА_3
помер. Після його смерті залишилось спадкове майно – житловий будинок по
АДРЕСА_1
і, який за законом успадкувала його дружина –
ОСОБА_2
, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом 11.12. 2007 року.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1
. підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2
подала до суду заяву, якою визнає позовні вимоги, просить справу розглянути в її відсутність.

Представник відповідача
ОСОБА_4
позов визнала частково, просить відмовити в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення 13 сесії 21 скликання Теплицької селищної ради народних депутатів від 6 квітня 1994 року про передачу
ОСОБА_3
у приватну власність земельної ділянки в розмірі 0,48 га, оскільки в документах 13-ї сесії 1 скликання Теплицької селищної ради від 6 квітня 1994 року немає рішення про передачу в приватну власність земельної ділянки
ОСОБА_3
, отже Державного акт на право приватної власності на землю виданий на ім”я
ОСОБА_3
є недійсним.

Ст. 381 ЦК України передбачає, що садибною є земельна ділянка з розташованими на ній житловим будинком, господарськими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України 2001 року особа, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Судом встановлено, що в документах 13-ї сесії 21 скликання Теплицької селищної ради від 6 квітня 1994 року немає рішення про передачу в приватну власність земельної ділянки
ОСОБА_3
, отже Державний акт на право приватної власності на землю виданий на підставі вищевказаного рішення на ім”я
ОСОБА_3
є недійсним.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України 2001 року захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом

- визнання недійсним органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 393 ЦК України передбачає, що правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визначається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Пункт 6 ч.1 ст.3 КАС України визначає, що адміністративний позов – це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах. Стаття 104 КАС України визначає, що до адміністративного суду має право звернутись з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст.143 Конституції України та ст.12 Земельного кодексу України управління комунальною власністю, в т.ч. і землями, які належать на праві власності територіальній громаді селища, відноситься до компетенції селищної ради.

Відповідачем
ОСОБА_2
. було заявлено про визнання адміністративного позову, але відповідно до ч.4 ст.112 КАС України суд не приймає визнання адміністративного позову, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-не будь права, свободи або інтереси.

Керуючись ст.ст. 2,8-12,70,71, 104,112,160,162,163 КАС України, -

постановив:

Адміністративний позов
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, Теплицької селищної ради про визнання незаконним рішення 13 сесії 21 скликання Теплицької селищної ради народних депутатів від 6 квітня 1994 року про передачу
ОСОБА_3
у приватну власність земельної ділянки в розмірі 0,48 га про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства задовольнити частково.

Державний акт на право приватної власності на землю серія ВН без номера, виданий
ОСОБА_3
, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 58 від 15 вересня 1997 року визнати незаконним та скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом п”яти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано.

Суддя