Справа № 2-6/08р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м ' я м   У к р а
ї н и

1 квітня 2008 року Самарський
районний  суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої судді
Маймур Г.Я.

при секретарі
Ніколайчук Ю.М.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1таОСОБА_2 до ОСОБА_3та ОСОБА_4,
треті особи - Житлово - будівельний кооператив №348 і ОСОБА_5 про вселення в
квартиру та стягнення моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в:

25 червня 2007р. ОСОБА_1 таОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до
ОСОБА_3,  треті особи - Житлово - будівельний
кооператив №348, ОСОБА_5ОСОБА_6 про вселення в квартиру АДРЕСА_1 та стягнення
моральної шкоди.

Ухвалою Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2007р, за клопотанням представника ОСОБА_3 та
за згодою останньої, ОСОБА_3 притягнута до участі у справі в якості
відповідачки.

Позовні вимоги позивачки обґрунтували
тим, що з 20 лютого 2007р. квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2.  А з 20 квітня 2007р. на підставі договору про
довічне утримання власником квартири
АДРЕСА_1 стала ОСОБА_3

5 грудня1987р. ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у відділі
РАЦС Самарського району  у м.
Дніпропетровську. На момент шлюбу відповідач був зареєстрований у спірній
квартирі. Після одруження відповідач зареєстрував ОСОБА_1у вказаній квартирі як
члена сім»ї. ІНФОРМАЦІЯ_1. народилася у них донька - ОСОБА_2 і також була
зареєстрована у спірній квартирі.

Останні два роки відповідач постійно влаштовував сварки. Напередодні Нового
2007р.   відповідач знову влаштував
сварку і вона з дочкою вимушена була піти з квартири до друзів. Коли
повернулись, то не змогли ввійти в квартиру,оскільки відповідач змінив замки на
вхідних дверях. З того часу вони проживають у знайомогоОСОБА_2. - за
адресою:АДРЕСА_1

В січні 2007р. відповідач запропонував їм забрати особисті речі. Коли вони
прийшли, то побачили що їх речі зібрані в кульки. Частина майна знаходиться в
спірній квартирі, а саме: меблі, холодильник, телевізор, відеомагнітофон,
коштовності та дві ковдри.

Посилаючись на те, що відповідач порушує їх право на користування житлом,
позивачки просили задовольнити позов та вселити їх у квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 і стягнути з відповідача моральну шкоду на їх користь по 10000грн.
кожній. Моральна шкода полягає у відчутих ними приниженнях, дискомфорті та
душевному болі.

12 грудня 2007р.позивачки, кожна, зменшила свої позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди до 1тис.грн.

У судовому засіданні позивачки та їх представник позов підтримали.

Позивачка ОСОБА_2пояснила, що вона не змогла відкрити двері, так як не
підходили ключі. Батько дозволив зайти в квартиру тільки в його присутності.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що ключі просили, але відповідач їх не надав, а
доньці дозволив забрати лише підручники.

Представник позивачок пояснив, що відповідач позивачок вигнав із квартири,
а в січні 2007р. замок від вхідних дверей було змінено. Щодо перешкод в
користуванні житлом, позивачки зверталися в органи міліції, про що свідчать
матеріали із Самарського РВ.

Відповідачі та їх представник проти
позову заперечували і пояснили що позивачки добровільно покинули
житло.Представник відповідачки наполягала що у позивачів немає доказів і до
житлової організації вони не зверталися, а кючі не мають значення. Стягнення
моральної шкоди не передбачено законом.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти
вселення позивачок, посилаючись на те, що вони пішли добровільно доОСОБА_2. і
права на проживання в спірній квартирі не мають.

Відповідачка ОСОБА_3 пояснила, що в
травні 2007р. замок було замінено, але ключі позивачкам не давали, так як їх
ніхто не вимагав. Вона стверджувала, що на 28 кв.м. квартири живе чотири людини
і так проживати не можливо. Ще й брат у них проживає, який хворіє. Стосунки із
позивачами погані. Всі настроєні одне проти одного. Та й чому вона повинна когось
пускати в свою квартиру.

Третя особаОСОБА_2 вважала позов
неправомірним за тих же підстав і давала аналогічні пояснення..

Представник третьої особи із ЖБК
№348 пояснила, що власницею спірної квартири є ОСОБА_3  З січня 2007р позивачки в квартирі не
проживають.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи та
представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.ч.1,2 та ч.4 ст.156 ЖК України члени сім»ї власника квартири, які
проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника квартири
член його сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів
сім»ї. До членів сім»ї власника квартири належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки.
Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться на
балансі ЖБК № 348. З 1984р.ОСОБА_3 була членом ЖБК №348, повністю внесла внески
за квартиру №43 і з 20 лютого 2007р  вона
була власницею спірної квартири. 20 квітня 2007р. вона уклала із дочкою -
відповідачкою ОСОБА_5договір довічного утримання, яка зареєструвала спірну
квартиру в БТІ на своє ім»я в установленому порядку..

Разом із ОСОБА_5 у 1984р. поселився в
спірну квартиру в якості члена сім»ї її син - відповідач ОСОБА_4

5 грудня 1987р.між ОСОБА_3
ОСОБА_4зареєстровано шлюб. В спірну квартиру ОСОБА_1 поселилася  12 квітня 1988р. в якості члена сім»ї за
згодою члена ЖБК №348 ОСОБА_2 та її сина, чоловіка позивачки ОСОБА_1

В цій же квартирі 4 червня 1988р.у ОСОБА_1
та ОСОБА_3 народилася донька Оксана, яка постійно проживала у вказаній квартирі
в якості члена сім»ї.

З січня 2007р.позивачки в спірній квартирі не проживають із-за неприязних
стосунків та заміни замка на вхідних дверях. Змушені проживати в квартирі
знайомого ОСОБА_7

15 травня 2007р. між ОСОБА_6. та ОСОБА_4шлюб розірвано.

Ці обставини підтверджені поясненнями сторін, їх представників, третіх
осіб, свідків та письмовими доказами: довідками, договором про довічне
утримання, копіями свідоцтва про право власності на спірне житло, свідоцтва про
народження, свідоцтва про розлучення, скаргою на адресу прокурора і відповіддю,
поясненнями представника третьої особи, а також відмовним матеріалом із
Самарського РВ(а.с.6-12, 45-46).

Свідок ОСОБА_5у судовому засіданні показав, що 31 грудня 2006р. ОСОБА_4 і
ОСОБА_1 дуже сварилися. 1 січня 2007р. позивачки ходили за речами. У квартирі
було все побито. У нього із ОСОБА_4дружні стосунки. Він проживає в
однокімнатній квартирі. Позивачки тимчасово у нього проживають, але їм
терміново необхідне своє житло..

Із показів свідкаОСОБА_6 вбачається, що в січні 2007р.вона бачила у дворі
ОСОБА_2, яка очікувала батька щоб відкрив двері квартири. Через два тиждні вона
чула між ними сварку з приводу того, що відповідач не впускав позивачку в
квартиру.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив в судовому засіданні, що в січні 2007р. допомогав
позивачкам грузить речі.

Суд вважає, що позовні вимоги позивачок про вселення в спірну квартиру
повністю доказані, оскільки позивачки не мають ніякого іншого житла, тимчасово
проживають у знайомогоОСОБА_2. в однокімнатній квартирі, не проживають в
спірній квартирі за місцем реєстрації, із-за неприязних стосунків із
відповідачем ОСОБА_6. А потім було замінено замок від вхідних дверей, ключі від
яких позивачкам відповідачі не надали. В судовому засіданні відповідачі і третя
особа пояснювали, що заперечують проти вселення позивачок в квартиру і вважають
що позивачки не мають права на житло в спірній квартирі. Разом з тим,
відповідачі визнають що позивачки 19 років проживали в спірній квартирі в
якості членів сім»ї, як дружина та донька відповідача. Суд вважає, що позивачки
пішли із квартири не добровільно, а із-за неприязних стосунків із відповідачем.
Ці обставини підтверджені поясненнями свідків, які суд вважає достовірними, за
виключенням пояснень свідка ОСОБА_3Позивачки допитані судом як свідки за їх
клопотанням  і суд приймає їх пояснення
до уваги, оскільки вони підтверджуються поясненнями свідків та матеріалами
справи.

Пояснення свідка ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки він є рідним братом
відповідачів, бажає проживати в спірній квартирі і є заінтересованою особою по
справі.

Згідно ст.47 Конституції України, кожен
громадянин України має право на житло.

У відповідності до ст.8 Конвенції
про захист прав людини та основних свобод (1950р.), кожен має право на повагу
до його приватного, сімейного життя та до житла.

За таких обставин та вимог закону позивачки підлягають вселенню в спірну квартиру,
оскільки мають право на користування житлом, а відповідачі зобов»язані не
чинити їм перешкод в користуванні ним.

Що стосується вимог позивачок про стягнення із відповідача моральної шкоди,
то суд  вважає необхідним відмовити їм у
позові, оскільки стягнення моральної шкоди по житловому спору не передбачено
законом.

Керуючись ст.ст.156 ЖК України, ст.ст.3,
12 ЦК України, ст.ст.10,11, 57-64, 209, 214, 215 ЦПК України суд -

в и р і ш и в:

Вселити ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в  квартиру АДРЕСА_1

ОСОБА_1 та ОСОБА_2.в позові про стягнення
моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене  в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Дніпропетровської обл. через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-денний
строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Головуюча суддя:                                                                                              Г.Я. Маймур