№ 2-352/08
З А О Ч Н Е       Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
15.04.2008 року.Макарівський районний суд Київської
області в складі головуючого судді Тюхтія П.М. при секретарі  Музиченко О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт.Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
визнання договору дарування недійсним,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись
на те, що 5.07.2006 року ОСОБА_3,діючи віл імені ОСОБА_1 на підставі
довіреності уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір дарування (реєстраційний №
8085, посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_4).
Даний договір не може вважатися дійсним з огляду на його
фіктивний характер, що виражається в наступному. Сторони договору  не мали наміру створювати правові наслідки,
що обумовлювалися цим договором.
Відповідач ОСОБА_2 хотів придбати у власність частину
земельної ділянки площею 0,5 га, що належала ОСОБА_1 і знаходилася на території
с. Гавронщина Макарівського району Київської області. Спочатку йшлося про
укладення договору купівлі-продажу. Проте з метою  ухилення від сплати податків та зборів до
Державного бюджету України, пов'язаних із операцією купівлі-продажу, відповідач
ОСОБА_2 запропонував йому укласти не договір купівлі-продажу, а договір
дарування, пояснивши при цьому, що при укладанні договору купівлі-продажу
оцінка землі здійснюється за експертною оцінкою, а при укладанні договору
дарування - за нормативною оцінкою, яка є значно нижчою за експертну. Таким
чином, відповідач значно знижував свої податкові зобов'язання перед державою.
Він погодився, оскільки ОСОБА_2 видався
чесною людиною, та обіцяв відразу ж розрахуватися , причому, сплативши
саме за експертною оцінкою вартості землі. Проте до сьогоднішнього дня
відповідач категорично відмовляється сплачувати за своїм_зобовязанням, чим
прямо порушує норми чинного законодавства України.
Ч. 5 ст. 203 ЦК України серед загальних вимог, додержання
яких є необхідним для чинності правочину, зазначає, що правочин має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені. Ст. 234 ЦК
України вказує, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним, а фіктивний правочин визнається
судом недійсним. Таким чином, стає цілком очевидно, що договір дарування від 5
липня 2006 року  є фіктивним і підлягає
визнанню судом недійсним.
Ст. 729 ЦК України передбачено що, позовна давність до
вимог про розірвання договору дарування застосовується в один рік.
Оскільки дії відповідача були навмисно спрямовані на
ухилення від податкового навантаження перед державою, а користуючись довірою
позивача, під впливом обману змусили його вчинити фіктивний правочин з правами
і наслідками, які його регулюють, представник позивача  вбачав за необхідне  взяти до уваги норму ч. З ст.256 ЦК України "
позовна давність у п'ять років застосовується до вимог про визнання недійсним
правочину, вчиненого під впливом обману, в даному випадку з боку
відповідача.Тому просив суд в изнати договір дарування від 05 липня 2006 року
(реєстраційний №8085,
посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного
округу Київської області ОСОБА_4) фіктивним.
Визнати недійсними державний акт на право приватної
та його державної реєстрації, які отримав ОСОБА_2
,зобов'язати   відповідача     негайно повернути    йому
частину    земельної    ділянки,
подарованої    йому відповідно до
договору дарування від 05 липня 2006 року (реєстраційний
№   8085,   посвідчений
приватним   нотаріусом   Макарівського   районного
нотаріального округу Київської області ОСОБА_4), та всю
документацію до неї.
В судовому засіданні
представники позивача підтвердили наведене,вимоги позову підтримали.
Відповідач в судове засідання не з”явився,повідомлений
Всилухавши пояснення представників позивача,дослідивши
письмові докази,суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в
задоволенні позовних вимог,оскільки вони не ґрунтуються на вимогах
З договору дарування від 5.07.2006 року,посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,500 га,що розташована на території с.Гавронщина Макарівського
З п.6 вказаного договору вбачається, що вимоги
законодавства щодо змісту та правових наслідків договору,що укладається
сторонами,їм нотаріусом роз”яснено.Сторони підтверджують,що договір не носить
фіктивного  чи удаваного
правочину.Дарування вчинено за доброю волею,без будь-яких погроз,морального чи
фізичного примусу чи насильства.
З письмового пояснення
відповідача ОСОБА_2 до суду вбачається, що він отримав по договору
дарування у власність земельну ділянку розміром 0,5 га від ОСОБА_1,як віддяку
за безкоштовну допомогу,надану ним позивачу в період передвиборвої
компанії.Вважає,що позовна давність до вимог про розірвання договору дарування
скінчилася 5.07.2007 року.Також заперечив факт обману з його боку під час
У відповідності до ст..234 ЦК України фіктивним є
правочин,який вчинено без наміру створення правових наслідків,які
обумовлювалися цим правочином.
Проте докази про фіктивність угоди відсутні.До того ж, як
з пояснень представників позивача,так і з пояснень відповідача вбачається, що
сторони діяли з метою набуття,зміну та припинення їхніх цивільних прав та
обов”язків  (ст..202 ч.1 ЦК) стосовно
земельної ділянки розміром 0,5 га в с.Гавронщина Макарівського району,тобто з
метою реального настання правових наслідків,що обумовлені договором.
Позивач не надав суду доказів про вчинення угоди під
впливом обману з боку ОСОБА_2
У відповідності до ст..60 ЦПК України кожна сторона
зобов”язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх
наведеного та керуючись ст..ст.60,215
ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути
переглянуте судом за заявою відповідача відповідно до ст..228 ЦПК
Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом десяти
днів з часу проголошення рішення.

Суддя
П.М.Тюхтій