Справа № 2-41
2008 року                                                                      Козівський районний суд
Тернопільської області
в складі: головуючого судді                      Кренцель М.І.
секретарі                     Андрусишин О.П.
позивача                     ОСОБА_4
відповідача                     ОСОБА_5
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в смт. Козова
цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, співвідповідачки ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ
надвірними будівлями та визнання договору дарування частково на Ѕ житлового
будинку з надвірними будівлями недійсним,-
Позивач вказує, що він проживав однією сім'єю з
відповідачкою ОСОБА_2 з 1993 року по кінець квітня 2004 року.
Під час спільного проживання, ними за спільні кошти
05.07.2000 року придбано житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1,
який відповідачкою було зареєстровано на своє ім'я.
за ним  право власності на 1/2 житлового
будинку з надвірними
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
змінив і пояснив, що вони з відповідачкою з квітня 2004 по кінець 2006 року не
проживали. В 2000 році вони купили будинок в с. Денисів, який відповідачка
зареєструвала на своє ім'я. Разом проживали в купленому будинку, купляли
будівельні матеріали. Пізніше він привіз свою матір в даний будинок, прописав
її в ньому. Відповідачка вчинила договір дарування 01.08.2006 року своїй дочці
ОСОБА_3 і цим порушила його права, просить визнати за ним право власності на
будинок та визнати договір дарування житлового будинку серії НОМЕР_1 від
05.07.2000 року в частині Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями,
що знаходиться в с. Денисів Козівського району Тернопільської області, який був
укладений ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3, недійсним.
В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилась, про час та місце
розгляду справи була повідомлена належним чином.
Співвідповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала і пояснила, що позивач не проживав однією сім'єю з
відповідачкою, її мамою, гроші позивач в сім'ю не вносив, тратив їх на власні
потреби, в них не було спільно нажитого майна. В липні 2000 року її мама купила
за власні гроші будинок в с. Денисів Козівського району, гроші мама позичала в
своєї сестри і вона помагала їх їй віддавати. З 2000 року вона приїжджала часто
в село до мами і бачила позивача, який допомогав мамі разом з родичами
ремонтувати будинок, який був в поганому стані. Мама подарувала їй будинок, як
В судовому засіданні приватний нотаріус ОСОБА_6 пояснила,
що нею було посвідчено договір дарування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, при оформленні
документів порушень ніяких не виявила.
судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом по сусідству,
проживали добре, ми спілкувалися весь час, коли ОСОБА_1 приходив йому помагати.
Він також допомагав йому по ремонту будинку, будувати гараж, літню кухню.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1
разом з ОСОБА_2 не проживали однією сім'єю, наміру створити сім'ю в них не
було, ОСОБА_2 говорила, що хату купляє для себе, гроші на ремонт даної хати
позичила в родичів, організовувала ремонт сама, оплачувала за нього сама.
ОСОБА_1 за час ремонту будинку допомагав їй 3-4 рази.
судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 хотіла купити хату і позичила в неї 700
доларів США для купівлі будинку, сім'ї між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було. ОСОБА_1
бив ОСОБА_2 на її очах. ОСОБА_2 проживала з дочкою, ОСОБА_1 вона не хотіла,
родичі ОСОБА_2 допомагали їй робити ремонт будинку. Знає, що ОСОБА_1 має свою
квартиру, свою машину, ОСОБА_2 в його квартирі не проживала.
судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як чоловік та дружина разом
не проживали вони тільки зустрічались. ОСОБА_2 позичала в нього гроші і не раз,
для ремонту будинку та гаража, за будівельні матеріали платила ОСОБА_2, її
родичі допомагали їй у ремонті даного будинку.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_2
купляла житловий будинок для себе та своїх дітей і просила допомоги від
родичів, щоб придбати житловий будинок, які їй допомогли. Ремонтом даного
житлового будинку займалась лише ОСОБА_2
судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 купляла хату сама, вона хотіла купити
дачу в 2000 році позичила в неї особисто 300 доларів. Спільного життя між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не було і вони не мали наміру створювати сім'ю, між ними
були конфлікти, спільно як чоловік та дружина не проживали. Він лежав в лікарні
ОСОБА_2 допомагала йому. Кожен з них мав свої гроші. В ремонті хати декілька
разів допомагав ОСОБА_1, хто оплачував ремонт не знає.
судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в с. Денисів Козівського
району купили житловий будинок, робили в ньому ремонт, наймали майстрів, між
ними виникали різного роду конфлікти.
Суд, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши зібрані докази
суд, вважає, що в позовних вимогах слід відмовити. Оскільки в судовому
засіданні встановлено, що спільно позивач та відповідач не проживали, наміру
створити сім'ю в них не було, між ними виникали сварки, скандали, на купівлю
будинку гроші позичала ОСОБА_2, коли ОСОБА_1 лежав в лікарні ОСОБА_2 доглядала
за ним і для його лікування позичала гроші, із показів приватного нотаріуса
вбачається, що при оформленні договору дарування ніяких порушень не було, тому
придбане будинковолодіння, являється особистою власністю ОСОБА_2 і вона вправі
розпоряжатись ним як своєю власністю. Згідно ст. 13 Кодексу про шлюб та сім'ю
України в редакції від 20 червня 1969 року вказано, що реєстрація шлюбу
встановлюється, як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони
особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей. Права і обов'язки
подружжя породжує лише шлюб укладений у державних органах запису актів
громадського стану. Згідно ст. 17 Закону України «Про власність» майно,
придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. В судовому засіданні
встановлено, що письмової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було. Згідно п. 4
Постанови Пленуму Веховного Суду України №15 від 25.05.1998 року «Про практику
застосування судами законодавства, що регулює
право приватної власності громадян на житловий будинок» вказано, що інші
особи, які приймали участь у будівництві житлового будинку (його купівлі) не на
підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству,
вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю)
вони надавали не безпосередньо.
На підставі наведеного, керуючись ст. 13 Кодексу про шлюб та сім'ю
України в редакції від 20 червня 1969 року, ст. 17 Закону України «Про власність» Постановую Пленуму
Веховного Суду України №15 від 25.05.1998 року, ст.ст. 10, 60,  212, 224-227 ЦПК України, суд,-
Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, співвідповідачки
ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ житлового будинку з надвірними
будівлями та визнання договору дарування частково на Ѕ житлового будинку з
надвірними будівлями недійсним.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Тернопільської області через Козівський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або без
попереднього подання такої заяви в строк встановлений законом.

Головуючий:                            підпис

З
оригіналом:
вірно

ГОЛОВА  СУДУ:
Б.В. БОДНАРУК