Справа №22Ц-2180/2008                                                                                      Головуючий
у І інстанції Малород О.І.
Доповідач у 2 інстанції Яворський М.А.
У Х В А Л А

іменем України

18 червня 2008 року                                                                                                                   м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді :
Яворського М.А..

суддів                                   Березовенко Р.В., Воробйової Н.С.

при секретарі :                   Сторожук І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2008 року
по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1до Щербанівської сільської ради,
ОСОБА_2про визнання недійсними рішень ради ,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Щербанівської сільської ради, ОСОБА_2 та просив постановити рішення, яким
визнати недійсним рішення Щербанівської сільської ради № 7 від 17 січня 2007
року та № 34 від 3 жовтня 2007 року про виділення та передачу у власність
ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 0,48 га..

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового
АДРЕСА_1. В 2007 році він узнав проте, що відповідачці ОСОБА_2 рішенням
Щербанівської сільської ради № 7 від 17 січня 2007 року та № 34 від 3 жовтня
2007 року виділено та передано у власність земельну ділянку площею 0,48 га., по
АДРЕСА_2. Оскільки зазначеним виділенням земельної ділянки відповідачці ОСОБА_2
ліквідується дорога, якою він користувався для під'їзду до свого житлового
будинку та земельної ділянки, тому він вважав дані рішення не законними та
просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області
від 10 квітня 2008 року  в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1відмовлено в повному обсягу.

В апеляційній скарзі позивач по
справі ОСОБА_1, посилається на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального законодавства, невідповідність висновків суду
встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,
відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню  виходячи з  наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.
308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач в 1996 році самочинно збудував будинок в АДРЕСА_1, який потім був
узаконений та видано позивачу по справі свідоцтво про право власності на
житловий будинок. (а.с. 8, 9)

14 травня 1998 року позивач отримав
у приватну власність земельну ділянку розміром 0,168 га. також за вказаною
адресою. Земельна ділянка складається з двох частин відповідно 0,0534 га та 0,
1143 га. На більшій за розміром земельній ділянці знаходиться будинок. (а.с.
7).

Позивач на час узаконення
самочинного будівництва та виготовлення технічної документації працював
землевпорядником сільської ради і не мав ніяких заперечень, щодо конфігурації
наданих йому у власність земельних ділянок .

Батьки відповідачки ОСОБА_2
постійно з 1947 року по час смерті користувались земельною ділянкою розміром
0,48 га по АДРЕСА_2. Після їх смерті рада оскаржуваними рішеннями № 7 від 17
січня 2007 року та № 34 від 3 жовтня 2007 року передала відповідачці у
користування, а потім і у власність земельну ділянку розміром 0,48 га.

Вирішуючи вказаний спір між
сторонами та, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із того, що до самочинного будівництва позивачем будинку, АДРЕСА_1
закінчувалась номером 19 і межі села з того часу не мінялись, згідно виданих
позивачу Державних актів під'їзд до його земельних ділянок визначений з
протилежної від АДРЕСА_1.

Колегія суддів  вважає, що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо скасування рішень
Щербанівської сільської ради в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної
ділянки поАДРЕСА_2 площею 0.48 га.

Так відповідно до  ст. 116, 118 ЗК України громадяни України
мають право на безоплатну приватизацію земельних ділянок, які перебувають в їх
користуванні.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачка по справі ОСОБА_2 отримала у спадщину житловий АДРЕСА_1і рішенням
Щербанівської сільської ради Обухівського району  №7 від 17 січня 2007 року для обслуговування
спадкового будинку  їй було надано в
користування земельну ділянку площею 0.48 га. поАДРЕСА_2. (а.с. 48), а рішенням
№34 від 03 жовтня 2007 року відповідачці ОСОБА_2 передано у приватну власність
земельну ділянку у вказаному розмірі за вказаною адресою (а.с. 112).

З оскаржуваних рішень Щербанівської
сільської ради за № 7 від 17 січня 2007 року та за №34 від 03 жовтня 2007 року
не вбачається, що приймаючи рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельної
ділянки для обслуговування житлового будинку відповідачем - Шербанівською
сільською радою передано їй у власність і
під'їзну дорогу  поАДРЕСА_1, тому
доводи позивача в цій частині є недоведеними.

Посилання позивача на те, що
відповідачкою ОСОБА_2 переорано під'їзну дорогу по вулиці Корольова чим йому
створено перешкоди для проїзду до його житлового будинку  по АДРЕСА_1не пов'язано із вказаним спором
про визнання рішень ради недійсними, оскільки
вказаний спір повинен бути вирішений шляхом подачі іншого позову про
усунення перешкод в користування дорогою загального користування саме до відповідачки
ОСОБА_2 , а таких вимог позивачем не заявлялося.

Колегія суддів вважає посилання
суду першої інстанції на те, що вказаної дороги до будинку позивача по
АДРЕСА_1не існувало не законним та необґрунтованим, оскільки відповідно до
наданих позивачем рішень виконкому Щербанівської сільської ради №19 від 20
грудня 1994 року ( а.с. 104) та №38 від 17 грудня 1996 року (а.с. 103) та плану
на самовільно побудований житловий будинок (а.с. 105, 8), а також Державного
акту на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 виданий
ОСОБА_1 в 1998 році (а.с. 7)
вбачається, що  позивачу по справі
ОСОБА_1  було узаконено житловий будинок  та привласнено юридичну адресу саме АДРЕСА_1
що є продовженням вказаної вулиці до його житлового будинку.

Передано позивачу  у власність земельні ділянки  площею 0.1143 га. та 0.0534 га. саме в с.
Щербанівка, по АДРЕСА_1 на планах земельних ділянок ( а.с. 76.) плану
самовільно побудованого житлового будинку та в подальшому узаконеного житлового
будинку,   Щербанівської сільською
радою  передбачено  до вказаного житлового АДРЕСА_1 існує
під'їзна  дорога.

Дана обставина зазначена і в акті
визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки  по АДРЕСА_1
та погоджена із всіма суміжними землекористувачами (а.с. 29) в тому
числі і з суміжними землекористувачем ОСОБА_3, земельна ділянка  якого в подальшому передана у власність
ОСОБА_2 на якому також зображено наявність під'їзної дороги поАДРЕСА_1

Тому колегія суддів вважає, що
позивач по справі не надав достатніх та обґрунтованих доказів  того, що вказаними рішеннями сільської
ради  порушено його права на користування
дорогою загального користування, оскільки даними рішеннями не передбачено що у
власність ОСОБА_2 і передано проїзну частину дороги АДРЕСА_1,  а тому суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого  висновку про відмову в
задоволенні вказаного позову.

В матеріалах справи  міститься рішення Щербанівської сільської
ради №31 від 03 жовтня 2007 року, про відмову позивачу ОСОБА_1 у виділенні
дороги для під'їзду до його житлового будинку за рахунок земель ОСОБА_4. Однак
вказане рішення не було предметом вказаного спору в суді першої інстанції,  та не може бути предметом розгляду
апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду першої інстанції та не можуть бути підставою для його скасування.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і
оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційну
скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

УXВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення
Обухівського  районного суду Київської
області від 10 квітня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців
з часу набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: