РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2008 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про встановлення порядку
користування квартирою,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом,
посилаючись на спірні правовідносини з відповідачами щодо користування кв.
АДРЕСА_1, в зв'язку з чим порушує питання про встановлення певного порядку
користування нею.

В судовому засіданні позивач і третя особа
просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідачі проти позову заперечили і
ствердили, що спірні правовідносини щодо користування квартирою відсутні,
оскільки вони в ній не проживають.

Заслухавши сторони і дослідивши матеріали
справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи,
власниками спірної квартири АДРЕСА_1 в рівних частках є сторони по справі -
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду” згідно свідоцтва від 18 лютого 2002 року.

Разом з тим, у судовому засіданні сторони
ствердили, що проживали в даній квартирі лише до 1994 року, хоча зареєстровані
в ній і донині.

З того часу, тобто близько 15 останніх
років, сторони постійно проживали в кв. АДРЕСА_2, де і знаходяться всі речі
відповідачів.

Дані обставини підтвердив і ОСОБА_4 -
батько позивача, третя особа по справі, який ствердив, що з 1972 року вселився
і постійно проживає в спірній квартирі, на нього відкрито особистий рахунок і
він несе всі витрати щодо користування нею. Сам позивач у даній квартирі також
не проживає.

Натомість він та позивач є власниками
квартири АДРЕСА_2, в якій на даний час проживають відповідачі.

Учасники судового розгляду ствердили і про
те, що місце їхнього проживання в свій час визначалося за спільною домовленістю
між ними.

Внаслідок розірвання шлюбу в березні 2003
року і припинення сімейних стосунків відносини між сторонами погіршилися.
Позивач став проживати окремо від відповідачів.

Відповідно
до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою, які домовляються про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен
із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної
часткової власності.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1, твердив про
неможливість користування своєю часткою в спірній квартирі й відсутність
домовленостей стосовно цього з відповідачами.

У той же час судом не встановлено порушень
прав позивача й спірних відносин з відповідачами стосовно користування
квартирою, які тривалий час у ній не проживають і нею не користуються.

В судовому засіданні позивачем не
доведено, що відповідачі перешкоджають здійсненню його права користування
квартирою АДРЕСА_1, в якій постійно проживає його батько - третя особа по
справі.

Таким чином, підстав до захисту прав
позивача та встановленню порядку користування згаданою квартирою суд не вбачає.

За
таких обставин пред'явлений позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись статтями
209-215 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили протягом 10
днів з дня його проголошення і може бути оскаржено в апеляційному порядку
шляхом подання в зазначений строк заяви про його оскарження та протягом 20 днів
після цього апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

РІШЕННЯ
копія

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2006 року Вишгородський
районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Бєлянській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Вишгородського районного округу Київської області - Голуб Людмили
Андріївни про зобов'язання вчинити нотаріальну дію,

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду з даним позовом у якому оскаржує відмову у вчиненні
нотаріальної дії щодо договору купівлі продажу жилого будинку, оскільки вважає,
що перешкоди цьому правочину відсутні.

Зважаючи, що для складання повного рішення
може бути витрачений значний час, на підставі ч. 3 ст. 209 ЦПК України, суд
вважає необхідним проголосити його вступну і резолютивну частину, а повний
обсяг скласти протягом 5 днів.

Керуючись
статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

в
задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про її
оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

з оригіналом звірена

Суддя