Справа 2-1476/08
Ковельський міьскрайонний суд Волинської області під головуванням
судді Луньової Т.М.,
позивача - ОСОБА_1.,
відповідача - ОСОБА_2.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання таким, що
втратив право на користування житловим приміщенням,
звернулась до суду з позовом про визнання відповідача,     ОСОБА_2, таким що втратив право
користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.
обґрунтовуються наступними обставинами: 06 вересня 1975 року позивачка у справі
зареєструвала шлюб з ОСОБА_3.  У період
шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями і
спорудами по АДРЕСА_2, на теперешній час АДРЕСА_1, а 04 грудня 1981 року право
власності на зазначене будинковолодіння було зареєстроване Луцьким міжміським
бюро технічної інвентарізації за
чоловіком позивачки - ОСОБА_3. 05 жовтня 1996 року донька позивачки -
ОСОБА_4, зареєструвала шлюб з відповідачем у справі ОСОБА_2. Після реєстрації
шлюбу відповідач вселився в будинок  по
АДРЕСА_1, належний позивачці на праві спільної сумісної власності. Оскільки
сімейне життя в доньки позивачки - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не склалося, сторони
припинили подружні відносини, а в грудні 2007 року ОСОБА_2. забрав свої речі і
виїхав до своїх батьків, в с. Дюксин Костопільського району Рівненської
області. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_3, а 27 травня 2008
року ОСОБА_4. та відповідач у справі розірвали шлюб. Незважаючи на ту
обставину, що відповідач у будинку АДРЕСА_1 не проживає понад шести місяців,
інтересу до зазначеного житла за зазначений період часу не проявляв і не
проявляє, однак не бажає добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою,
позивачка прохає суд постановити рішення яким визнати відповідача ОСОБА_2
таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1
В судовому
засіданні  позивачка ОСОБА_1 позов
підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, прохає суд постановити
рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування
житловим приміщенням по АДРЕСА_1, належним позивачці на праві спільної сумісної
власності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав і не заперечує
проти його задоволення, ствердив обставини, якими  позивачка обгрунтувала позовні вимоги.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає задоволенню.

Копією свідоцтва про право власності на об*єкт нерухомого майна,
будинковою книгою  для прописки
громадян,    доводиться та обставина, що
ОСОБА_3   є власником будинковолодіння, розташованого
по АДРЕСА_1 Волинської області.

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06  вересня 1975 року доводиться та обставина,
що  будинковолодіння по АДРЕСА_1 було
побудоване під час перебування ОСОБА_3 та позивачки у справі у зареєстрованому
шлюбі, що стверджує право позивачки на частку у зазначеному будинковолодінні.

Довідкою РЖКП №1(випискою з домової
книги про склад сім*ї та прописку)  від
19.06.2008  року доводиться та обставина,
що відповідач  у справі дійсно
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 і ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які
беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній.... справі, що набрало законної сили, не
доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 ствердив обставини ,  якими позивачка обгрунтувала позовні вимоги,
зокрема ті обставини, що він  добровільно
виселився з будинку, належного позивачці у справі, понад шести місяців не
проживає за місцем реєстрації і інтересу до житла, розташованого по АДРЕСА_1,
не проявляє.

Таким чином в судовому засіданні знайшов ствердження факт непроживання
відповідача у справі  за місцем
реєстрації, тобто  в будинку
АДРЕСА_1.

За змістом ст. 317, 319, ЦК України власникові житла належать права
володіння, користування  та розпорядження
своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний
розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку)... користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю
на свій    розсуд.

Відповідно до вимог ст. 319 ч.7 ЦК України  діяльність власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути зобов*язано допустити до користування його
майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 доводиться та
обставина, що шлюб між ОСОБА_4- донькою позивачки у справі та відповідачем
ОСОБА_2. розірвано 27 травня 2008 року.

В судовому засіданні встановлено,
що між сторонами у справі договір найму жилого приміщення, відповідно ст. 158
ЖК України, не укладався, позивачка у справі, як власник житлового приміщеня не
бажає здавати зазначене житлове приміщення
відповідачеві у справі, а відповідач
не бажає користуватись житловим приміщенням, належним позивачці у
справі.

У відповідності до
ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*і
за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи
такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок
відсутності  цієї особи понад встановлені
строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи наведене,
вимоги позивачки у справі, щодо визнання відповідача  таким,
що втратив  право на користування
житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1, підлягаюють задоволенню.

На підставі ст
15,30,61, 85, 212, 213,  215, 130  ЦПК України
, ст. 317, 319 ЦК України, ст. 71,150
Житлового кодексу Украіни, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовільнити повністю.

Визнати     відповідача
ОСОБА_2таким,     що втратив право на
користування житловим приміщенням в   в
будинку №АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення  може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинськоі області через Ковельський міськрайсуд  в наступному порядку:

-заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення
рішення

-апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає
законої сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуюча:                                                                       Луньова