УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 року                                                                                         м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                 Гнатенка
А.В.,

суддів:                          Барсукової В.М.,                Григор'євої
Л.І.,

Балюка М.І.,                       Гуменюка
В.І., -

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
приватного підприємства (далі - ПП) «Авто-Віола-Плюс», акціонерного товариства
- Страхової компанії (далі - АТ СК) «Інспол», третя особа - ОСОБА_3, про
відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а:

У грудні 2005 року ОСОБА_1, звернувшись до
суду з указаним позовом, зазначав, що 30 серпня 2005 року з вини водія ОСОБА_3,
який керував належним ПП «Авто-Віола-Плюс» автомобілем
ГАЗ-32213, сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої його автомобілю
«Опель-Омега» завдано механічних пошкоджень. Посилаючись на викладене, просив
стягнути з ПП «Авто-Віола-Плюс» на його користь 6 291 грн. на відшкодування
майнової шкоди та 3 тис. грн. - моральної шкоди.

У квітні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
аналогічними вимогами, мотивуючи їх тим, що внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди її автомобілю ВАЗ-2109 завдано механічних пошкоджень. Просила стягнути
з ПП «Авто-Віола-Плюс» 4 599 грн. 18 коп. на відновлювальний ремонт автомобіля
та    5 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 13 листопада 2006 року позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 листопада 2007 року позови задоволено частково. Стягнуто з ПП «Авто-Віола-Плюс» на користь
ОСОБА_1 6 009 грн. 20 коп. на відшкодування майнової шкоди, 1 250 грн. на
відшкодування моральної шкоди, 282 грн. 47 коп. витрат на оплату висновку
спеціаліста, 62 грн. 92 коп. судового збору та 500 грн. витрат на правову
допомогу, усього 7 104 грн. 59 коп. Стягнуто з ПП «Авто-Віола-Плюс» на користь ОСОБА_2 4 599 грн.
18 коп. на відшкодування майнової шкоди, 1 450 грн. на відшкодування моральної
шкоди, 282 грн. 90 коп. витрат на оплату висновку спеціаліста та 81 грн.
судових витрат, усього 6 413 грн. 08 коп.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської
області від 18 березня 2008 року зазначене судове рішення змінено. Стягнуто з ПП «Авто-Віола-Плюс» на користь
ОСОБА_1 7 647 грн. 47 коп. на відшкодування майнової та моральної шкоди та
судових витрат, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в дохід держави. Стягнуто з ПП «Авто-Віола-Плюс» на користь ОСОБА_2 6 391 грн. 58 коп.

У поданій касаційній скарзі АТ СК «Інспол» просить
рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в
позові до ПП «Авто-Віола-Плюс».

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Районний суд, задовольняючи позов частково, виходив із того, що водій
ОСОБА_3 керував автомобілем ГАЗ-32213, який належить відповідачу, та працював у
останнього за трудовим договором, тому ПП «Авто-Віола-Плюс» повинно
відшкодувати позивачам завдану майнову та моральну шкоду.

Апеляційний суд, змінюючи рішення, зазначив, що судом першої інстанції
невірно визначені судові витрати.

Щодо доводів апеляційної скарги АТ СК «Інспол» про те, що ПП
«Авто-Віола-Плюс» є неналежним відповідачем, апеляційний суд виходив із того,
що саме підприємство є володільцем джерела підвищеної небезпеки, оскільки воно
наділено правом перевезення пасажирів за маршрутом, а водій ОСОБА_3  лише виконував роботу, керуючи транспортним
засобом.

Проте з таким висновком судів погодитися не можна.

Судом установлено, що 30 серпня 2005 року
ОСОБА_3, керуючи автомобілем ГАЗ-32213, перевозив пасажирів за
маршрутом. О 9 годині 30 хвилин на перехресті просп. Октябрського та вул. Южної
в м. Миколаєві  сталася
дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої завдано механічних пошкоджень
автомобілям позивачів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових
обов'язків.

Між тим, в матеріалах справи є заява від 19 серпня 2005
року, підписана директором  ПП
«Авто-Віола-Плюс», про те, що ОСОБА_3 не є працівником підприємства.

Відповідно до підпунктів 2.2.9, 3.1.2 договору від 1
квітня 2005 року, укладеного між ПП «Авто-Віола-Плюс» та приватним підприємцем
ОСОБА_3, останній у встановлений договором строк повинен вносити орендну плату
з урахуванням ПДВ від отриманого прибутку від реалізації послуг з переведення
пасажирів.

Підпунктом 5.1 даного договору встановлено, що ОСОБА_3 як
володілець джерела підвищеної небезпеки у випадку аварії несе відповідальність
за заподіяну шкоду (а.с. 73).

Указаний договір був підписаний сторонами та в
установленому законом порядку ніким не оспорювався.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній
правові підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, договір
оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана
особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

ОСОБА_3 орендував у ПП «Авто-Віола-Плюс» транспортний
засіб і здійснював пасажирські перевезення, а тому як володілець (а не власник)
джерела підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 213 ЦПК
України належної оцінки наведеному не дав. Апеляційний суд також не звернув
уваги на вказані недоліки.

За таких обставин, коли судами неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального права, судові рішення підлягають
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу акціонерного товариства - Страхової
компанії «Інспол» задовольнити частково.

Рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2007 року та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 18 березня 2008 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

Л.І.
Григор'єва

В.І.
Гуменюк