Справа №
22-ц-1/2008 р.     Головуючий у 1
інстанції Потятинник Ю.Р.
Категорія 40   Доповідач Беркій О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"11"
січня 2008 р.       м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої      Беркій О.Ю.

суддів  Девляшевського В.А.,  Матківського Р.Й.,

секретаря        Юрків І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до  Приватного  агропромислового  підприємства
«Вітамир»,   третьої особи ОСОБА_2
про поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -з участю
позивачки: ОСОБА_1

встановила:

В травні
2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАПП «Вітамир» про поновлення
на роботі,  стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу,  за роботу у
вихідні і святкові дні та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те,  що відповідачем 20 березня 2007 року було її
звільнено з посади помічника комірника за прогули незаконно. Так,  вона була звільнена з роботи під час хвороби
і перебування на лікарняному листку. Крім того,
зазначала,  що прогулів не
вчиняла,  оскільки протягом 2006-2007
років працювала без вихідних і щодня переробляла години,  хоча відповідач в табелі проставляв 8 годин
та вихідні,  хоча характер її роботи
носив безперервний процес і вона

щодня
видавала корма для тварин. Посилаючись на це,
просила позов задовільнити та поновити термін звернення до суду,  оскільки копію наказу вона не одержала,  а трудову книжку їй було видано 11 травня
2007 року.

Ухвалою Снятинського районного суду від 13 червня 2007 року позовну заяву в
частині стягнення виплат за роботу у вихідні та святкові дні в сумі 2432 грн.
залишено без розгляду.

Рішенням Снятинського районного суду від 13 травня позов задоволено
частково,  поновлено ОСОБА_1 на посаді
помічника комірника приватного агропромислового підприємства «Вітамир».

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 939 грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Стягнуто з приватного агропромислового підприємства «Вітамир» в користь
ОСОБА_1 1200 грн. завданої моральної шкоди та 300 грн. витрат на оплату
юридичної допомоги.

Стягнуто з відповідача в користь держави 59 грн. 50 коп.
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за один місяць в сумі 350 грн. допущено до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі на зазначене рішення приватне агропромислове
підприємство «Вітамир» посилається на те,
що судом не взято до уваги,  що
причиною звільнення були неодноразові прогули,
про що подані відповідні докази.

Судом не взято до уваги,  що позивачу
було відомо про подальше звільнення,  так
як при написанні пояснення їй було пред'явлено доповідну ОСОБА_3 з візою
директора.

Знаючи про звільнення з роботи позивач не зверталась у відділ кадрів про
видачу їй трудової книжки.

Судом взято за увагу те,  що
адміністрацією не було складено комісійних актів перевірки перебування
позивачки на робочому місці,  однак ст.40
КЗпП складання таких актів не передбачено. У відповідності колективного
договору між адміністрацією підприємства,
відгули за відпрацьовані у вихідні дні надаються по погодженню з
адміністрацією підприємства. Як пояснила ОСОБА_1 вона була відсутня на роботі з
дозволу комірника і не повідомляла про це адміністрацію. Просить рішення суду
скасувати.

В судове засідання представники ПАШІ «Вітамир» не з'явилися,  хоча про час та місце судового розгляду
належним чином були повідомлені.

Позивачка ОСОБА_1
доводи апеляційної скарги заперечила.

Вислухавши доповідача,  пояснення
позивачки,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення.

Так,  відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП
України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності.

З матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_4 працювала у відповідача на посаді
комірника. Наказом №26 від 20 березня 2007 року її звільнено з роботи за
прогули (п.4 ст.40 КЗпП України).

Судом першої інстанції встановлено,
що позивачка в період з 19 березня по 28 березня 2007 року перебувала на
лікуванні і їй було видано листок непрацездатності.

За наведених обставин,
висновок суду про незаконність звільнення ОСОБА_1 з роботи в період
тимчасової непрацездатності та поновлення на роботі у зв'язку з цим є
правильним.

Доводи апелянта про те,
що лікарняний листок позивачкою було оформлено в день звільнення не
заслуговують на увагу,  оскільки такий
було видано 19 березня (а. с. 4).

Колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини
справи,  однак суд постановляючи рішення
та стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу,  стягнув такий заробіток з третьої особи,  хоча такий підлягає стягненню з відповідача.

Крім того,
стягуючи з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у зв'язку з
незаконним звільненням,  суд керувався і
нормою цивільного законодавства,  хоча
така спірні правовідносини не регулює.

У зв'язку з наведеним,
рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

Оскільки з пояснень позивачки вбачається,  що копію наказу про звільнення їй вручено не
було,  а трудову книжку видано 11 травня
2007 року,  то колегія суддів приходить
до висновку,  що строк звернення до суду
нею пропущено з поважних причин і такий підлягає поновленню судом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові
витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі п.4 ч.1,  ч.3 ст.40,  ст. 233,
234,  235,  237-1 КЗпП України,  керуючись ст.ст. 218,  307,
309,  313-314,  316,
317 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного агропромислового підприємства «Вітамир»
задовільнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 13 червня 2007 року скасувати та
постановити нове рішення.

Поновити ОСОБА_1
строк звернення до суду.

Позов
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді помічника комірника Приватного агропромислового
підприємства «Вітамир».

Стягнути
з ПАПП «Вітамир» на користь ОСОБА_1 - 939 грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 20 березня 2007 року по 13 червня 2007
року,  1200 грн. на відшкодування
моральної шкоди та 300 грн. витрат за надання юридичної допомоги.

Стягнути з ПАПП «Вітамир» в дохід держави 59 грн. 50 коп. судового збору та
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає
чинності з часу проголошення,  однак може
бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з часу набрання ним законної сили.