Справа № 2-95/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09
липня 2008 року
Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді       Зосименко С.Г.

при секретарі                Карпенко В.Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Дніпропетровська

цивільну  справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2

ОСОБА_3,
треті особи: Четверта дніпропетровська

державна
нотаріальна контора, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна

контора,
приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу

ОСОБА_4
про визнання заповіту, довіреності і договору дарування

недійсними,
визнання права власності на ? частину домоволодіння в порядку

спадкування
за законом, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року позивач ОСОБА_1. звернувся
до суду з позовом  до

відповідача
ОСОБА_2. про визнання заповіту, довіреності і договору

дарування
недійсними, визнання права власності на ? частину домоволодіння в

порядку
спадкування за законом. У січні 2008 року позивач уточнив свої позовні

вимоги.
В уточненому позові ОСОБА_1. посилається на те, що він та

відповідач
ОСОБА_2. є синами померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.  Після смерті матері залишилася спадщина, яка
складається

з
домоволодіння АДРЕСА_1 Бажаючи

прийняти
спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, де дізнався, що

спірне
домоволодіння його брат подарував своєму сину - ОСОБА_3 на

підставі
довіреності від 29.08.2003 року від імені ОСОБА_3. на право

розпоряджатися
домоволодінням. Крім того, ОСОБА_3. 24.07.2003 року склала

заповіт
на ім'я ОСОБА_2.  Позивач вважає, що на
момент складання заповіту

та
довіреності ОСОБА_3 страждала важким психічним розладом, в силу якого

не
могла керувати своїми діями та не розуміла їх значення. Просив  визнати

недійсним
заповіт ОСОБА_3, посвідчений Четвертою

державною
нотаріальною конторою 24.07.2003 року, визнати недійсною довіреність

від
імені ОСОБА_3 від 29.08.2003 року, посвідчену приватним нотаріусом

Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 на право

розпоряджатися
домоволодінням АДРЕСА_1 на

ім'я
ОСОБА_2., визнати недійсним договір дарування від 16.11.2005 року

будинку
АДРЕСА_1   ОСОБА_2. його

сину
ОСОБА_3., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського

міського
нотаріального округу ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, стягнути з
відповідачів

на
користь позивача моральну шкоду у розмірі 9792 грн. та судові витрати по

справі.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила

задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2  у судове засідання з'явився.
Позовні вимоги

не
визнав. Суду пояснив, що після того, як 09 травня 2003 року мати зламала

шийку
стегна, в зв'язку із чим втратила можливість пересуватися самостійно, він

забрав
її до себе, де вона проживала до жовтня 2003 року. Він та його дружина

здійснювали
необхідний догляд за матір'ю, купували необхідні ліки. Догляд

здійснювався
ними до її смерті. Брат ніколи не допомагав матері, повівся по

відношенню
до неї грубо. Вважає. що на момент складання заповіту та довіреності

мати  усвідомлювала значення своїх дій, померла
вона 08 серпня 2006 року, тобто

через
три роки з моменту складання заповіту та довіреності. За цей час вона не

змінила
заповіт та не відкликала довіреність, хоча мала таку можливість, що

свідчить
про те, що вона діяла за своїм розсудом і без стороннього впливу.

Крім
того, відповідач вважає, що медична картка, яка була надана позивачем, не

відповідає
дійсності, оскільки на протязі того часу, як мати проживала у

відповідача,  лікарів їй не викликали. До лікарні її не
водили. Просив у

задоволенні
позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_3 у судове засідання з'явився. Позовні

вимоги
не визнав і у задоволенні позову просив відмовити. Суду пояснив, що

його
померла бабуся - ОСОБА_3  при складанні
заповіту та довіреності

усвідомлювала
значення своїх дій і підписувала зазначені документі з власної

волі.

Представник
третьої особи Четвертої дніпропетровська державної нотаріальної

контори
у судове засідання не з'явився. В матеріалах справи є лист Четвертої

дніпропетровської
державної нотаріальної контори № 4396 від 19.12.2006 року з

проханням
слухати справу без участі їх представника.

Представник
третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної

контори
у судове засідання не з'явився.  В
матеріалах справи є лист Шостої

дніпропетровської
державної нотаріальної контори № 1033 від 31.10.2006 року з

проханням
слухати справу без участі їх представника.

Третя
особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу

ОСОБА_4  у судове засідання не з'явився. Повідомлений
належним чином.

Суд
вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи,

вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судовим
розглядом встановлено, що ОСОБА_3проживала за

адресою:АДРЕСА_1,
що підтверджується копією її

паспорта
(а. с. 138). Дане домоволодіння належало ОСОБА_3 на підставі

Свідоцтва
про право на спадщину від 02.06.2005 року (а. с. 8). Згідно довідки

із
травмпункту № 363 від 10.05.2003 року (а. с. 38) ОСОБА_3 09 травня

2003
року зламала шийку стегна. З довідки квартального комітету № 1

Індустріального
району від 16.07.2006 року (а. с. 39) вбачається, щоОСОБА_3  з 10 липня 2003 року проживала за адресою
вул.

АДРЕСА_1
у свого сина ОСОБА_2. 24 липня 2003 року

ОСОБА_3
склала заповіт на ім'я ОСОБА_2

(а.
с. 10), за яким вона заповідала останньому все своє майно, яке їй буде

належати
на момент смерті. Із тексту заповіту вбачається, що він був складений

та
посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної

нотаріальної
контори у зв'язку із хворобою ОСОБА_3. на дому за адресою: м.

АДРЕСА_1
29.08.2003 року ОСОБА_3видала довіреність на ім'я ОСОБА_2. з правом
розпоряджатися

домоволодінням
АДРЕСА_1, яка була

посвідчена
приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального

округу
ОСОБА_4

16.11.2005
року міжОСОБА_2 який діяв по довіреності від

імені
ОСОБА_3,  та ОСОБА_5 було

укладено
договір дарування домоволодінняАДРЕСА_1 (а. с. 11). Згідно інформаційної
довідки КП ДМБТІ № 7708 від

22.08.2006
року (а. с. 8)  право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано заОСОБА_3

на підставі договору дарування від 16.11.2005
року.

З
довідки Індустріального відділу РАЦС Дніпропетровського міського управління

юстиції
№ 1082 від 18.08.2006 року (а. с. 12) вбачається, що ОСОБА_3

померла ІНФОРМАЦІЯ_1, причина смерті -

розповсюджений
атеросклероз.

Згідно
акту № 26 амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи  від

06
листопада 2007 року (а. с. 102-104) ОСОБА_3 у період

з
24.07.2003 року до 29.08.2003 року
виявляла стійкий психічний розлад у формі

органічного
враження головного мозку  складного
генезу  (церебросклероз,

гіпертонічна
хвороба, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу) з

наявними
змінами психіки. За своїм психічним станом на той час вона не могла

розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

Допитані
у судовому засідання як свідки  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 суду

підтвердили,
що у 2003 році ОСОБА_3. проявляла психічні розлади , мала

незв'язну
мову, могла назвати правильно тільки своє ім'я.
Так свідокОСОБА_7

суду
пояснила, що вона як лікар-невропатолог неодноразово оглядала

ОСОБА_3.,
стан здоров'я якої починаючи з 2003 року погіршився, після

перенесеного
інсульту рух у неї відновився, однак вона не могла практично

нічого
сказати, крім свого імені. Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9., ОСОБА_10

.,
ОСОБА_11 нічого не змоги показати суду стосовно стану здоров'я та

психічного
стану ОСОБА_3 у період 2003 року. Свідок ОСОБА_3-

дружина
відповідача ОСОБА_2. суду показала, що ОСОБА_3. з липня 2003

року
до жовтня 2004 року жила разом із ними по вул. Вологодській, у той час, як

її
чоловік суду пояснив, що жив разом із матір'ю по вул. АДРЕСА_2 з

жовтня
2003 року. Свідок ОСОБА_12. суду показав, що він бачив ОСОБА_3

на
вул. Вологодській у сина до 2005 року і вона була у стані осудності,

психічним
розладом вона не страждала, почала все забувати тільки у 2006 році.

Суд
критично відноситься до показань свідка ОСОБА_13., оскільки вона  суду

показала,
що вона проживала по одній вулиці із ОСОБА_3, і тому їй не може

бути
відомо у якому стані була ОСОБА_3., яка на той час знаходилася у сина

по
вул. Вологодській. Свідок ОСОБА_14. суду підтвердив, що заповіт було

складно
удома. Свідок ОСОБА_3. суду показала. що ОСОБА_3 після того,

як
зламала шийку стегна, у 2003 році вже не рухалася, але тільки в кінці 2005

року
вона помітила, що ОСОБА_3 почала все забувати, а у березні 2006

року  майже нікого не впізнавала.

Суд
не може прийняти до уваги твердження відповідача ОСОБА_2. про те, що

якщо
мати до смерті не змінила заповіт та не відкликала довіреності, це

свідчить
про те, що вона діяла за власним розсудом та без стороннього впливу,

та
усвідомлювала значення своїх дій, оскільки останнє не випливає з

попереднього.
З медичної картки, наданої на запит суду з Міської поліклініки №

1,
та на яку посилається відповідач ОСОБА_2. як на єдину та дійсну,

вбачається,
що ОСОБА_3за період з 14.05.2003 року (з

моменту
травми стегна) та до  10.08.2006 року
(моменту смерті) лікарями не

оглядалася.
ОСОБА_2., який, за його словами,  весь
цей час доглядав за

матір'ю,
купував ліки, жодного лікаря до неї не викликав та медичних

рекомендацій
щодо лікування матері не отримував.

Відповідно
до ч. 1 ст. 55 ЦК України (в редакції 1963 року) угода, укладена

громадянином,
хоча і дієздатним, але який знаходився в момент її укладання в

такому
стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними,

може
бути визнана судом недійсною.

У
судовому засіданні знайшло підтвердження того, що ОСОБА_3 в момент підписання
довіреності від  29.08.2003 року та
заповіту від

24.07.2003
року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними,

тому
позовні вимоги в частині визнання
недійсними  заповіту, довіреності
та

договору
дарування обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти

спадщину,
але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем,

має
подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із

спадкоємців  за законом є рівними.

ОСОБА_3
та ОСОБА_2  є спадкоємцями першої черги

за
законом  після смерті матері - ОСОБА_3.
Їх частки у

спадщині
є рівними, тому суд вважає можливим задовольнити вимогу позивача щодо

визнання
за ним права власності на ? частині домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

Однак
суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо відшкодування

моральної
шкоди.

Відповідно
до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову

практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від

31.03.1995
року під моральною шкодою  слід розуміти
витрати немайнового

характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,

заподіяних
фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю

інших
осіб.

Позивачем
не наведено у позові та представником позивача у судовому засіданні

обґрунтування
завдання йому відповідачами моральної шкоди. Також не надані суду

докази
того, що погіршення  стану здоров'я
позивача у 2007 році знаходиться у

безпосередньому
зв'язку із  діями відповідачів.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягають стягненню

на
користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 432 грн. та на

користь
держави судовий збір у розмірі 25 грн. 50 коп. В той же час підлягає

стягненню
з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп.

Керуючись
ст. 55 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), ст. ст.

1261.
1267, 1269 Цивільного Кодексу України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного

Суду
України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної

(немайнової)
шкоди” № 4 від 31.03.1995 року ст. ст.15, 30, 60, 88, 213, 214,

215
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати
недійсним заповіт ОСОБА_3, посвідчений Четвертою

дніпропетровською
державною нотаріальною конторою 24.07.2003 року на ім'я

ОСОБА_2.

Визнати
недійсним довіреність від імені ОСОБА_3
від

29.08.2003
року, посвідчену  приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського

нотаріального
округу ОСОБА_4 на право розпорядження домоволодінням НОМЕР_1

по
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.

Визнати
недійсним договір дарування будинкуАДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
16.11.2005 року та посвідчений приватним нотаріусом

Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Визнати
за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину

домоволодіння  НОМЕР_1 по АДРЕСА_1в порядку

спадкування
за законом.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_3

на
користь ОСОБА_1судові витрати у розмірі 432 грн.

Стягнути  солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_3

на
користь держави судовий збір у розмірі
25 грн. 50 коп.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 8

грн.
50 коп.

В
іншій частині  позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у 10-ти

денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або без подання

заяви
про апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С.Г. Зосименко