КОПІЯ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц - 480 /08                                                    Головуючий
Категорія-5                                                                        Казидуб
апеляційній інстанції Іваненко В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 27 " лютого 2008 р. Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                    Іваненка В.Д.

суддів                                Качана О.В.,
Захарової А.Ф.

при
секретарі                   Макарчук Н.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Придніпровського районного суду М. Черкаси від 13 грудня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, за позовом третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
повернення позики, та за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя
особа - ОСОБА_4
про стягнення боргу, -

встановила

ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, свої вимоги мотивує
тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з червня1984 року по липень 2002 року. Від шлюбу
мають двох дорослих дочок - ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Між нею та відповідачем не
досягнуто згоди у розподілі майна, яке є їхньою спільною сумісною власністю.
Під час шлюбу у 1985 році
ними спільно за 46833  грн.
придбано домоволодіння за адресою АДРЕСА_1. Просила суд розділити будинок та виділити їй веранду, дві
жилі кімнати площею 12.9 та13.4 м. кв., коридор площею 3.3 м. кв. і санвузол .

ОСОБА_4
звернувся з позовом до сина ОСОБА_1 та бувшої невістки ОСОБА_3 про повернення
позики, вказуючи, що після реєстрації ними шлюбу , він у липні 1985 року
позичив сину на 20 років 18 000 крб. які були витрачені на купівлю нині
спірного будинку. Термін повернення боргу настав 31 липня 2005
року. Оскільки за час користування сином позикою у Державі були великі
інфляційні процеси, а також заміна грошової одиниці, посилаючись на проведені
на підставі даних органів статистики та національного банку розрахунки просив
стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 борг в сумі 93
625, 76  грн.  та 129
806, 42  грн.  відсотків за користування позикою, а всього 223432, 18  грн.

ОСОБА_2 звернувся з
позовом до дочки ОСОБА_3, бувшого зятя ОСОБА_1, третьої особи - ОСОБА_4 про
стягнення боргу. Вказував, що він 30
липня 1985 року

2

позичив дочці та
зятю -  ОСОБА_1, на 20 років 9000
крб. колишнього СРСР для придбання ними частини житлового будинку в
АДРЕСА_1.Термін повернення боргу настав 01 серпня 2005 року. Провівши
розрахунки аналогічні розрахункам бувшого свата ОСОБА_4 вважає, що бувший зять
та дочка повинні повернути йому борг у сумі 46 812, 88 гривен. Крім цього в
період з липня 1999 по квітень 2002 року він надав ОСОБА_3 і ОСОБА_1 для різних
цілей гроші у сумі 9 300 доларів США, які вони повинні йому також повернути.
Таким чином, загальна сума позики з перерахуванням її у національну валюту
України становить 93
777, 88 гривен, яку просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_1
на його користь, а судові витрати віднести за рахунок відповідачів.

Рішенням
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2007
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про розподіл спільного майна подружжя -
задоволений частково.

Проведений
розподіл спірних 67/100 частини
домоволодіння , між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних долях з визначенням конкретних приміщень у будинку,
надвірних споруд , частин замощення та огорожі, що виділяються кожному із них.

Стягнуто
із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за незначну різницю між ідеальними та реальними
частками (+2,997%) при
розподілі спірної частини житлового будинку грошову компенсацію в розмірі 1889, 10 гривен та за різницю
між ідеальними та реальними частками при розподілі господарських будівель і
споруд грошову компенсацію в розмірі 13690,
00 гривен.

Земельна
ділянка площею 299 м. кв.
залишена в спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_1

У позові
третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про повернення позики відмовлено.

У позові
ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення в частині поділу будинковолодіння
скасувати та постановити нове про відмову ОСОБА_3 у позові до нього.
Посилається на те, що частина будинку, яку розділив суд, є тільки його
власністю, оскільки куплена його батьком хоча і в період шлюбу із позивачкою,
але тільки особисто для нього.

ОСОБА_2, посилаючись на
доведеність ним обставин, які він викладав у позовній заяві, в апеляційній
скарзі просить рішення в частині відмови йому у позові про стягнення боргу
скасувати, та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши
матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів відхиляє
апеляційні скарги з таких підстав.

Колегія
суддів приходить до висновку, що суд на підставі поданих сторонами і належно
оцінених доказів повно встановив фактичні обставини справи та правильно вирішив
спір сторін на підставі норм закону, які регулюють існуючі між ними спірні
правовідносини.

Зокрема
суд встановив, що спірна частина будинковолодіння була куплена ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 31 липня 1985 року у період їх
шлюбу. Ці обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до ст. 22 кодексу
про шлюб та сім'ю України, який діяв на той час, майно нажите подружжям за час
шлюбу є його спільною сумісною власністю. Тому суд правильно визнав, що
домоволодіння, яке було куплене сторонами за адресою АДРЕСА_1 є спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Також суд обґрунтовано, відповідно до ст.
25 КпШС України, визнав спільною сумісною власністю подружжя побудовану
сторонами у період шлюбу літню кухню (літ. «Ж» по плану).

Враховуючи,
що кожен з подружжя має рівні права володіння користування і розпорядження
майном, суд провів розподіл будинковолодіння між бувшим подружжям у

3

рівних долях, з
визначенням конкретних приміщень у будинку, надвірних споруд , замощення та
огорожі, що
виділяються кожному із них, та визначив компенсаційні виплати ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 за незначне перевищення фактично виділеної їй долі у майні
проти належної відповідно до об'єму права власності.

Колегія
суддів вважає, що рішення суду в цій частині відповідає доказам по справі,
постановлене у відповідності із нормами сімейного права та є законним і
справедливим.

Колегія
суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про належність
будинковолодіння лише йому. Матеріалами справи доведено, що будинок був
куплений у період шлюбу сторін, покупцем по договору купівлі був він, на нього
ж зареєстроване і право власності на нині спірну частину будинку. Твердження
ОСОБА_1 про придбання будинку лише для нього за позичені на 20 років кошти, суд
правильно визнав такими, що виникли лише у зв'язку із виникненням спору за
будинок між бувшим подружжям Каган.

Колегія
суддів також відхиляє апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7,
оскільки наведені у ній аргументи не спростовують висновки суду про недоведеність
позивачем своїх вимог про надання сім'ї дочки 20 років тому грошей на купівлю будинку, а пізніше - коштів на
утримання двох онучок, як
позики.

Згідно
ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ОСОБА_1
при подачі апеляційної скарги недоплатив державне мито у розмірі 208  грн.
колегія суддів стягує з нього цю суму в дохід держави. Керуючись ст. ст.
303, 307, 308, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити. Рішення Придніпровського районного суду
м. Черкаси від 13 грудня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про розподіл спільного майна подружжя, за позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про повернення позики, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_4
про стягнення боргу, - залишити
без змін.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь
держави недоплачене державне мито в розмірі 208  грн.

Ухвала
колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня винесення.