Справа № 2-9/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15
січня   2008 року      Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого
- судді:                                Харабари
І.В.

при
секретарі:                                           Дєдовій
В.С.

з
участю:

позивача:                                                  ОСОБА_1

відповідачки:                                            ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в  смт. Кельменці Чернівецької області  справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про  витребування майна з чужого незаконного
володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій  з врахуванням уточнених в судовому засіданні
позовних вимог, просить витребувати із чужого незаконного володіння, а саме від
ОСОБА_2 кольоровий телевізор моделі „LG” вартістю 900 гривень. Стягнути з  відповідачки на користь позивача 1940
гривень, які вона забрала після реалізації худоби.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2
позов не визнала  та пояснила,
що  телевізор марки „LG” вона придбала за
свої кошти 29 вересня 2005 року на кошти отримані нею від реалізації худоби за
своїм попереднім місцем проживання у Миколаївській області. На момент придбання
телевізора вони проживали із ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах без
реєстрації шлюбу. Шлюб сторони зареєстрували лише 01 лютого 2006 року. Шлюб
було розірвано 28 листопада 2007 року. Після припинення подружніх відносин в
жовтні 2007 року відповідачка переїхала проживати в с. Лівинці Кельменецького
району Чернівецької області. Виїжджаючи з будинку де вони із позивачем спільно
проживали відповідачка забрала спірний
телевізор та гроші в сумі 1117 гривень та 200 гривень. Гроші в сумі 1117
гривень були отримані за м'ясо свині, яку вона вигодувала. Гроші в сумі 200
гривень були отримані за реалізацію бичка, якого їм подарувала мати позивача і
якого  також вигодувала відповідачка.
Відповідачка залишила позивачу ще п'ять свиней, яких вони також спільно
годували.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та
пояснив, що спірний телевізор він придбав у вересні  2005 році
за свої власні кошти. Крім того, у квітні 2007  року його мати подарувала йому  бичка. Весною 2007 року він за власні кошти
купив кабанчика та льошку. В жовтні 2007 року відповідачка без згоди позивача
продала бичка за 713 гривень. також відповідачка зарізала льошку та продала
м'ясо на суму 1117 гривень. Виручені кошти вона забрала собі.

Судом досліджені наступні докази: показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, копія гарантійного талону серії S004  виданого 29 вересня 2005 року, копія
свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 НОМЕР_1 виданого 01 лютого 2006 року,
довідка видана магазином „Світ електроніки” без номера та дати видачі,  копії поштових  повідомлень про отримання переказів ОСОБА_1 з
м. Москва червень,  липень, серпень та
грудень 2007 року.

Судом встановлено, що 29 вересня 2005 року відповідачка ОСОБА_2 за власні
кошти до реєстрації шлюбу із позивачем придбала телевізор випущений фірмою „LG” за 900 гривень. Кошти на його придбання вона отримала від продажу належних їй бичка та телиці,
яких вона продала. 01 лютого 2006 року позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2
зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання у квітні 2007 року мати
позивача ОСОБА_4 подарувала позивачу ОСОБА_1 бичка, якого сторони спільно
вирощували. Крім того, весною 2007 року сторони спільно за 110 гривень придбали
льошку та кабанчика, яких також спільно вирощували. Восени 2007 року
відповідачка продала бичка за 713 гривень, а м'ясо зарізаної свині за 1117
гривень. У жовтні 2007 року сторони перестали спільно проживати. Відповідачка
переїхала в с. Лівинці Кельменецького району Чернівецької області і при цьому
забрала телевізор та гроші отримані за реалізацію худоби.

Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами.

Суд вважає доведеним той факт, що у вересні 2005 року сторони проживаючи
спільно без реєстрації шлюбу  придбали
телевізор виготовлений фірмою „LG” за 900 гривень. Позивач та відповідачка не
надали суду доказів, що цей телевізор був придбаний за кошти одного із них.

Суд не бере до уваги як доказ,
довідку видану магазином „Світ електроніки” без номера та дати видачі,
оскільки така довідка не відповідає вимогам Уніфікованої системи організаційно
- розпорядчої документації  затвердженої
наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року №55 і на ній
відсутні такі обов'язкові реквізити як номер і дата її видачі.

Суд вважає доведеним той факт, що мати позивача  ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 бичка, оскільки
вона ствердила це в судовому засіданні допитана як свідок.

Суд вважає доведеним той факт, що сторони купили двох поросят весною 2007
року, оскільки сторони визнають цей факт і це ствердила свідок ОСОБА_4

Відповідачка продала бичка за 713
гривень, а м'ясо свині за 1117 гривень. Ціну за якому було продано м'ясо свині
визнає відповідачка і цю суму стверджує свідок ОСОБА_4

Бичка було продано за 713 гривень, це стверджується показаннями свідка
ОСОБА_4, яка проживала в одному господарстві із сторонами.

Згідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка
є  майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку
спадкування.  Якщо у придбання майна
вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка
у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною
власністю.

Згідно до  58 СК України якщо річ, що
належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він
є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів).

Згідно до 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових
затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого
з подружжя.

Згідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.  Розпоряджання майном, що є об'єктом права
спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно до ст.  69 СК України дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому
суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають
істотне значення.

Згідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно,
набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.  На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або
в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити
частково.  Зокрема з відповідачки ОСОБА_2
на його користь слід стягнути 450 гривень в рахунок поділу телевізора
виготовленого фірмою „LG” та 915 гривень в рахунок поділу коштів отриманих від
продажу бичка та м'яса свині. При цьому суд враховує, що бичок, що був
особистою власністю позивача за період з весни до осені 2007 року виріс, і
відповідно до ст. 62 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

Суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_2
на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути з судові витрати,  а саме
51 гривню в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату  судового збору та 30 гривень в рахунок
відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи.

Керуючись ст. ст. 57-74 СК України,
ст. ст. 3, 8, 10, 15, 79, 88, 213, 214, 215 ЦПК України ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
450 (чотириста п'ятдесят) гривень в рахунок поділу телевізора
виготовленого фірмою „LG” та 915 (дев'ятсот п'ятнадцять)  гривень в рахунок поділу коштів отриманих від
продажу бичка та м'яса свині.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 51 гривню в рахунок
відшкодування витрат понесених га сплату судового збору та 30 гривень в рахунок
відшкодування витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження  не було подано. Якщо буде подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,   рішення суду набере законної після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його
не буде  скасовано, набере законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду  може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Кельменецького районного суду. Апеляційна скарга на
рішення може бути подана  до апеляційного
суду Чернівецької області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через Кельменецький районний суд.

Суддя: