УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року                                                                                           м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Гнатенка А.В.,

суддів:                       Барсукової В.М.,
Данчука В.Г.,

Гуменюка
В.І. ,            Косенка В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в             м.
Краснодоні та Краснодонському районі (далі - відділення Фонду) про перерахунок
сум відшкодування шкоди та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2004 року ОСОБА_1., звернувшись до
суду з указаним позовом, зазначав, що з 1 квітня 2001 року відповідач проводить
йому виплати по відшкодуванню шкоди в меншому розмірі, ніж потрібно, в зв'язку
з чим утворилась заборгованість за 36 місяців у сумі 36 867 грн.

Він неодноразово звертався з цього приводу до
відділення Фонду, але останній відмовляється відшкодувати шкоду з посиланням на
те, що виплати проводяться правильно і немає підстав для перерахунку їх
розміру.

Посилаючись на викладене, просив стягнути
заборгованість зі страхових виплат в розмірі 43 865 грн. 95 коп. та
відшкодувати моральну шкоду в сумі
400 тис. грн.

Рішенням Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від        5 липня
2004 року позов задоволено частково. Стягнуто з відділення Фонду на користь
позивача заборгованість зі страхових виплат за період з 1 квітня 2001 року до 1
квітня 2004 року в сумі 43 865 грн. 95 коп., 17 064 грн. на відшкодування
моральної шкоди, витрати на юридичні послуги в сумі 150 грн., витрати на
послуги статистичного управління в сумі 22 грн. та витрати на транспортні
послуги в сумі 700 грн.

Рішенням апеляційного суду Луганської області
від 25 грудня 2006 року зазначене рішення суду скасовано. Ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено частково. Зобов'язано відділення Фонду в
установленому законом порядку провести відповідні перерахунки щомісячних
страхових виплат позивачу, починаючи з моменту отримання матеріалів на позивача
у серпні 2001 року для продовження відшкодування йому шкоди, виходячи з
уточненої суми відшкодування 1 041 грн. 54 коп., провести подальший перерахунок
у встановленому порядку, визначити розмір заборгованості станом на момент
розгляду справи апеляційним судом та виплатити її позивачу. У задоволенні
решти  позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі відділення Фонду просить рішення
апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення, виходив із того, що на час передачі
підприємством відділенню Фонду матеріалів для продовження страхових виплат мало
місце неправильне визначення підприємством суми страхового відшкодування в бік
його зменшення. А тому станом на 1 квітня 2001 року та на серпень 2001 року
(момент передачі матеріалів відповідачу) сума щомісячних виплат повинна
становити 1 041 грн. 54 коп. при середній заробітній платі        1 301 грн. 92 коп. При цьому суд
керувався висновком експертизи (а.с. 15), яка була зроблена по іншій справі
відносно позивача.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Пунктом 28 постанови Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 1997 року  № 1100 «Про
затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним виконанням ним трудових обов'язків» (із
змінами та доповненнями) передбачено, що перерахований або нарахований розмір
втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності
не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника
(після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного
календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Суд, у порушення ст. 213 ЦПК України, указаних вимог належним чином не
перевірив.

У розрахунку експерта (а.с. 15) відсутній доказ, який підтверджує
середньомісячний заробіток відповідного працівника на підприємстві.

Зобов'язуючи відділення Фонду провести відповідні перерахунки страхових
виплат позивачу, починаючи з серпня 2001 року та виходячи з уточненої суми
відшкодування - 1 041 грн. 54 коп. на підставі висновку експертизи, судом не
враховані роз'яснення Пленуму Верховного Суду України з цього питання.

Так, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від           27 березня 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»
(із змінами та доповненнями) при вирішенні спорів щодо перерахунку розміру
страхових виплат судам слід мати на увазі, що воно провадиться лише з підставі
і в порядку, передбачених ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» (далі - Закон).
Суди не можуть провадити або зобов'язувати провадити перерахування сум
щомісячних страхових виплат і виплат на медичну й соціальну допомогу, з інших
підстав, зазначених позивачем.

Згідно з п. 22 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України суд в
рішенні повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування
шкоди, зазначити строки їх виплати, однак апеляційний суд, ухвалюючи нове
рішення, цього не зробив.

З урахуванням наведеного, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню.

Не можна також погодитися і з
рішенням міськрайонного суду, оскільки судом, в порушення вимог статей 213, 214
ЦПК України, не обґрунтовано нарахування сум на відшкодування моральної шкоди
та регресних виплат, не перевірено належним чином доводи відповідача щодо
підстав перерахунку сум відшкодування шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Краснодоні та Краснодонському районі  задовольнити частково.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської області від          5 липня 2004 року та рішення апеляційного
суду Луганської області від 25 грудня 2006 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Г.
Данчук

В.Й.
Косенко