Справа № 2-1110/2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

02 вересня 2008 року

Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим  у складі:
судді - Романенко В.В., при секретарі - Кириловій К.Ю,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м.Ялта цивільну  справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Перша Ялтинська
державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Бюро технічної
інвентаризації м.Ялта», ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування
реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого
уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину НОМЕР_1 реєстр.№
1-1110, що було оформлене та видане 01.11.2007 року Першою Ялтинською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_2., скасувати реєстрацію за ОСОБА_2. під №998 права
власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що була проведена 06.11.2007
року КП «БТІ м.Ялта», визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири,
укладений 09.11.2007 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3, зобов'язати  Першу Ялтинську державну нотаріальну контору
внести зміни до Спадкового реєстру про визнання незаконним та скасування
Свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 реєстр.№ 1-1110  на ім'я ОСОБА_2.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що  ОСОБА_1 є законним власником квартири АДРЕСА_1, а оспорюваними документами: свідоцтвом, договором
купівлі-продажу порушується право позивача, передбачене ст.41 Конституції України, ст. 319, 328 Цивільного кодексу
України, а саме:  право придбання права
власності на майно на підставах незаборонених законом, право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали,
просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача, ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на
те, що ОСОБА_2. правомірно стала власником спірної квартири та на законних
підставах розпорядилася належним їй на праві приватної власності майном.

Представник відповідача, ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти заявлених
позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову. При цьому
представник посилався на те, що ОСОБА_3 правомірно придбала спірну квартиру та
не має жодної підстави для задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи, Першої
Ялтинської державної нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився. Про день і час слухання справи
зазначена третя особа була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про
розгляд справи у відсутності свого представника.

Представник третьої особи, КП  «БТІ м.Ялта» у судовому засіданні пояснив, що на підставі
рішення Ялтинського міського суду від 15.11.2007 року  та виконавчого листу КП  «БТІ м.Ялта» здійснило  державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1, вважає, що ОСОБА_1 є єдиним законним власником спірного майна
та просив суд розглянути справу у відповідності до норм діючого законодавства і
постановити законне рішення.

Третя особа по справі,ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що
ОСОБА_2. правомірно придбала право власності на квартиру АДРЕСА_1 на
підставі заповіту, а ОСОБА_3 у подальшому теж на законних підставах стала
власником вище зазначеного майна та є на теперішній час єдиним законним
власником квартири, позовні вимоги вважає необгрунтованими, не заснованими на
нормах права та не підлягаючими задоволенню.

Третя особа по справі -ОСОБА_5у судове засідання не з'явився. Про день і час слухання справи повідомлений
належним чином. Причин неявки до суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, оглянувши
матеріали кримінальної справи, матеріали спадкової справи, оцінивши докази в
сукупності, вислухавши пояснення
представників позивача, відповідачів, третіх осіб суд дійшов висновку,
що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України,  кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання,
свого інтересу. Який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу  України, кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ялтинського міського суду від 15.11.2007 року набувшого чинності,
за позивачем - ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1. На
підставі цього рішення суду КП «БТІ м.Ялта» здійснило  державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно:  квартиру АДРЕСА_1
за  ОСОБА_1

Відповідно до ст.14 Цивільного кодексу
України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених  договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили,  не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи
або  особа,  щодо
якої  встановлено  ці обставини.

Таким чином суд вважає, що правомірність придбання
позивачем по справі права власності на спірну квартиру з огляду на ст.61 ЦПК
України не підлягає доведенню і є обставиною, що не підлягає  доказуванню.

Також, як встановлено судом при розгляді справи, ОСОБА_2. також стала
власником спірного майна. Підставою для набуття ОСОБА_2. права власності на
квартиру є заповіт після смерті ОСОБА_6, який був засвідчений секретарем
виконкому Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області
-ОСОБА_7  30.12.2005 року і
зареєстрований в реєстрі сільської ради під №211. Першою Ялтинською державною
нотаріальною конторою 01.11.2007 року було оформлено і видано Свідоцтво про
право на спадщину НОМЕР_1 реєстр.№1-1110 на ім'я  ОСОБА_2., а 06.11.2007 року право власності
на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано КП БТІ м.Ялта  під №998 в книзі: 31-д стр.100 за ОСОБА_2.

У подальшому 09.11.2007 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2. вище
названу спірну квартиру продала ОСОБА_3

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є
особисте  розпорядження  фізичної
особи  на випадок своєї смерті.

Згідно до ч.4 ст.1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу
спадщини встановлюється на момент
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1251 ЦК України якщо  у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт,
крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.52 Закону України “Про нотаріат” усі
нотаріальні дії, вчинені нотаріусами чи посадовими особами виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, реєструються в реєстрах
нотаріальних дій. Форми реєстрів для реєстрації нотаріальних дій,  нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних
написів на угодах і засвідчуваних документах встановлюються Міністерством
юстиції України.

Згідно до п.19 Наказу Мін'юсту України №22/5 від 25.08.1995 року “Про затвердження Інструкції про порядок вчинення  нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих  комітетів сільських,
селищних, міських Рад народних депутатів України” всі нотаріальні дії, які
вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для
реєстрації нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий
порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі,
позначається в посвідчувальному написі документа, що посвідчується  чи
засвідчується  посадовою особою
виконавчого комітету. Нумерація в реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій з початку кожного
календарного року ведеться з першого номера.

Згідно до п.40-1 Наказу Мін'юсту України №22/5 від 25.08.1995 року “Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних
дій посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України”
відомості про посвідчення посадовими особами заповітів підлягають обов'язковому
внесенню до Спадкового реєстру у порядку, передбаченому   Положенням
«Про  Спадковий  реєстр».

Відповідно до п.1.2. Положення «Про Спадковий реєстр», що
затверджено наказом Мін'юсту України №51/5 від 17.10.2000 року,  спадковий реєстр - це електронна база даних,
яка містить відомості  про  заповіти,
спадкові  договори,  спадкові справи та видані свідоцтва про право
на спадщину.

Більш того, згідно до ст.69 Закону України “Про
нотаріат” державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за  заповітом
перевіряє  факт  смерті
спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад
спадкового майна. Державний нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право
на обов'язкову частку в спадщині.

У процесі розгляду справи представником позивача був
наданий у якості доказу лист
Михайлівської сільської ради
№580/02-21 від 20.12.2007 року, відповідно до якого в  архівних документах нотаріальних дій за 2005
рік заповіт реєстровий номер 211 від 30 грудня 2005 року не посвідчувався.

Суд вважає, що оскільки заповіт, на підставі якого було оформлено право власності на спірну
квартиру за ОСОБА_2., з огляду на лист Михайлівської
сільської ради  №580/02-21 від 20.12.2007
року не посвідчувався у сільській раді, який ОСОБА_2.
представила у Першу Ялтинську державну нотаріальну контору заповіт.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане, не мала
права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених
законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право
приватної власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Суд вважає, що свідоцтво про
право на спадщину НОМЕР_1 реєстр.№1-1110,
ім'я ОСОБА_2.  видане  Першою Ялтинською державною нотаріальною
конторою 01.11.2007 року, є не дійсним, оскільки ОСОБА_2.
не  мала
права  на  спадкування
після  смерті  ОСОБА_6, та воно підлягає скасуванню.

Згідно ст.182 ЦК України
право власності та інші речові
права  на  нерухомі
речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. При цьому державна реєстрація прав на нерухомість і
правочинів  щодо нерухомості  є публічною,
здійснюється відповідним органом,
який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію  та  зареєстровані права в
порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.3 додатку №1 до пункту 2.1 Тимчасового положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», що затверджене наказом Мін'юста України №7/5 від 07.02.2002 року, на підставі свідоцтва
про право на  спадщину, що  видане  державними нотаріусом, проводиться реєстрація
права власності на нерухоме майно.

Судом було встановлено при розгляді справи, що у
відповідності до ст.182 ЦК України та положень Тимчасового положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» Комунальне підприємство
«БТІ м.Ялта» 06.11.2007 року провело реєстрацію права власності на нерухоме
майно: квартируАДРЕСА_1, за ОСОБА_2.

Однак, суд вважає з огляду на вище наведене, що оскільки судом
встановлена  не дійсність свідоцтва про
право на спадщину НОМЕР_1 реєстр.№1-1110, що було видане Першою Ялтинською
державною нотаріальною конторою 01.11.2007 року на ім'я ОСОБА_2., то й  реєстрація за
ОСОБА_2. під №998  права власності на нерухоме майно:
квартируАДРЕСА_1, що була проведена 06.11.2007 року Комунальним
підприємством  «БТІ м.Ялта», є незаконною
та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не має під собою ніяких правових
підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право
приватної власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Стаття 328 ЦК України
регламентує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України “Про нотаріат”
угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за
умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що
відчужується  або заставляється.

Частина 1 статті 319 ЦК України регламентує, що тільки власник майна володіє ним, користується та розпоряджається своїм майном
на власний розсуд.

Таким чином інші особи, які не є власниками майна, не
мають права володіти та розпоряджатися неналежним їм майном.

Оскільки право власності на спірне нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2., як  було
встановлено судом, зареєстровано з порушенням норм діючого цивільного
законодавства України, то суд вважає, що право власності,  на квартиру не виникало взагалі, тому вона не
мала права розпоряджатися вищеназваним нерухомим майном.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного  законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Згідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та  шостою  статті
203  цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки одна із сторін по договору, а саме: ОСОБА_2., не
мала необхідний обсяг прав на розпорядження спірним майном, то у відповідності
до ст.203, 215 ЦК України,  договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, що був
укладений 09.11.2007 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3, є незаконним та підлягає
визнанню недійсним.

Більш того, суд звертає увагу на те, що заповіт на ім'я ОСОБА_2.,
ОСОБА_605.04.2007 року вже розпорядився спірною квартирою та передав її у
власність  ОСОБА_1 за договором
купівлі-продажу квартири  реєстровий
№730, посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального
округу АРК.

Відповідно до ст.41 Конституції України  кожен
має  право  володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами  своєї інтелектуальної, творчої
діяльності.  Право
приватної власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не  може бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Стаття 386 ЦК
України гарантує, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має
підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою
особою,  може звернутися  до суду з вимогою про заборону вчинення нею
дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник  має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.
658 ЦК України право продажу товару. Крім випадків примусового продажу
та інших випадків встановлених законом належить власникові товару. Отже
ОСОБА_2.  під час укладання договору з
Колісниченко не мала права власності і можливості розпоряджатися майном.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 28.04.1978 року №3  зі
змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про визнання угод не
дійсними» та ч.1 ст. 216 ЦК України, при визнанні угоди не дійсною наступає
двостороння реституція і суд своїм рішенням зобов'язує кожну сторону
повернути  все отримане за угодою.

Згідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо  майно за відплатним договором придбане в
особи,  яка не мала
права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний
набувач),  власник має право
витребувати це майно від набувача лише у разі,
якщо майно вибуло з володіння власника або
особи,  якій  він
передав майно у володіння, не з їхньої
волі іншим шляхом.

Стаття 216 ЦК України встановлює, що недійсний  правочин
не створює юридичних наслідків,
крім тих, що пов'язані з його недійсністю, у
разі  недійсності  правочину
кожна  із  сторін зобов'язана повернути другій  стороні
у  натурі  все,
що  вона  одержала
на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які
існують на момент відшкодування.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог,
дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши  усі
обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, з
урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного
судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доказані, підлягають
задоволенню.

З огляду на вище наведене суд
робить висновок про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1  та вважає, що вони підлягають задоволенню у
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст. 8, 10, 11, 59, 60, 61, 208, 209,  210, 212-215, 218 ЦПК України,  ст.ст. 216, 319, 386, 387, 388, 658 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 28.04.1978 року №3  зі змінами та
доповненнями «Про судову практику в справах про визнання угод не дійсними»,

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право на
спадщину НОМЕР_1 реєстр.№ 1-1110, на ім'я ОСОБА_2 видане Першою Ялтинською
державною нотаріальною конторою 01 листопада 2007 року.

Зобов'язати Першу Ялтинську державну
нотаріальну контору внести зміни до Спадкового реєстру відносно визнання
недійсним та скасування Свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 реєстр.№1-1110,
на ім'я ОСОБА_2.

Визнати незаконною та зобов'язати КП «БТІ м. Ялта»
скасувати реєстрацію за ОСОБА_2 під №998 право власності на нерухоме майно:
квартируАДРЕСА_1, що була проведена 06 листопада 2007 року.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 09 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
посвідчений Державним нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної
контори, та повернути сторони за договором від 09 листопада 2007 року:
ОСОБА_2та ОСОБА_3 у первісне положення.

Скасувати реєстрацію в КП «БТІ м. Ялта» право
власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1,
за ОСОБА_3

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд у
строк 10 днів з дня проголошення рішення, та шляхом подачі апеляційної скарги
до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд у
строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження. Рішення суду
набирає чинності після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: