Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2008 року                                                           м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області  в складі:

головуючого-судді:
Попович С. С.

секретаря:                        Черкес У.О.

адвоката ОСОБА_1.

сторін та представників сторін :
позивача-відповідача ОСОБА_2, позивача-відповідача та третьої особи ОСОБА_3.,
його представника ОСОБА_4, позивачки-відповідачки ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод згідно з яким позивач просить
зобов”язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні цією квартирою,
виходячи з того, що вона є як спільне подружнє майно сторін оскільки придбана в
період шлюбу та визнати за ним право власності на половину цієї ж квартири і
встановити порядок користування квартирою, виділивши йому в користування
кімнату площею 20,6 кв. метра, відповідачці дві кімнати площею 10,4 та 14,8 кв.
метра, а коридор площею 9,3 кв. метра, кухню 8,2 кв. метра, туалет і ванну
площею 3,4 кв. метра залишити у спільному користуванні,  позовом ОСОБА_5 до  ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача
ОСОБА_3та ОСОБА_6 про визнання права власності на майно, а саме АДРЕСА_1 у
місті Івано-Франківську згідно з яким позивачка просить постановити рішення
котрим визнати за нею право  власності на
квартируАДРЕСА_1 у м. Івано-Франківську, -

встановив:

ОСОБА_5. як відповідачка
заявлених до неї вимог не визнала.

ОСОБА_2.
як відповідач заявлених до нього вимог теж не визнав.

Представник
третьої особи ОСОБА_3. заявлені ОСОБА_5. вимоги визнала, а вимоги ОСОБА_2
заперечила.

Третя
особа ОСОБА_6. у своїх письмовимх поясненнях позов ОСОБА_5. фактично визнала, а
позов ОСОБА_2 заперечила.

Вислухавши
сторін та їх представників, вивчивиши матеріали справи суд вважає, що позов
ОСОБА_5. слід задовольнити, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід
відмовити виходячи з наступного.

Витяг
з рішення Івано-Франківського міського суду від 29 червня 2005 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_5. до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підтверджує, що
дійсно шлюб між сторонами було зареєстровано 03 червня 2000 року
Івано-Франківським міським відділом РАЦСу, актовий запис № 445, а вказаним
рішенням суду шлюб між ними було розірвано ( т. 2, а.с. 8 ).

Копія
диплому Національного університету “Львівська політехніка” підтверджує, що
дійсно ОСОБА_2. закінчив у 2002 році вказаний університет ( навчався
стаціонарно ) і отримав повну  вищу
освіту за спеціальністю “Якість, стандартизація та сертифікація” та здобув
кваліфікацію інженер з якості ( т.  2,
а.с. 5 ).

Копія
диплому Національної академії внутрішніх справ України підтверджує, що дійсно
ОСОБА_5. закінчила у 2005 році вказану академію і отримала повну  вищу освіту за спеціальністю  “Правознавство” та здобула кваліфікацію
юриста ( т. 2, а.с. 28 ).

Копія договору купівлі-продажу квартири
від 14 серпня 2001 року підтверджує, що
ОСОБА_5. купила, а ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 продали квартиру АДРЕСА_1,
що в місті Івано-Франківську ( т. 1, а.с. 6 ).

Вказані
документи достовірно підтверджують, що сторони по справі як на час одруження
так і на час купівлі-продажу спірної по справі квартири були студентами,
відповідно ніяких своїх заробітків не мали і відповідно квартира куплена не за
їх спільні кошти.

З листа-відповіді ВАТ “Райфайзен Банк
Аваль” від 24 липня 2007 року на запит ОСОБА_3 про надання інформації щодо
відправлення ним грошових коштів по системі “Western Union” підтверджує, що
дійсно в період з 01 січня 2000 року по 01 січня 2004 року із США ОСОБА_3.
відправив 24 перекази по системі “Western Union”, які отримували ОСОБА_6.,
ОСОБА_5., ОСОБА_10. і зокрема, ОСОБА_5 08 серпня 2001 року, тобто перед самою
купівлею квартири отримала по переказу від свого батька ОСОБА_3. 2000 доларів
США, 09 серпня 2001 року - ще 2000 доларівСША, а так ще 2000 доларів США, її
мати у вказаний період отримала від чоловіа ОСОБА_3. в декілька разів більші
суми гршових коштів ( т. 2, а.с. 31-32 ). Що дає підстви прийти до висновку про
те, що у ОСОБА_5. дійсно були саме її особисті, а не спільні подружні кошти
отримані сторонами по місцю своєї роботи чи з інших джерел і саме в період
спільного подружнього життя. А ще частину коштів вона при тому що батько її
перебував за кордоном з 1998 року, теж мала як свої особисті заощадження.
Шлюбного контракту сторони між собою не укладали, відповідно немає підстав
вважати, що кошти котрі ОСОБА_5. мала до шлюбу та ті кошти що вона отримала від
батька перед купівлею квартири стали спільним подружнім майном. Дійсно у неї
немає письмового договору дарування їй батьком тих чи інших грошових сум, але
такі обставини не можуть вважатись доказом того, що такі кошти слід вважати
спільним подружнім майном оскільки це не відповідало б вимогам закону та
фактичним обставинам.

Сам ОСОБА_2. визнав, що фактично квартира
куплена за 10000 доларів США. Така сума грошей у ОСОБА_5. при викладених
осбатавинах могла бути реально.

Пояснення третьої особи ОСОБА_6. на
позовну заяву ОСОБА_3. до ОСОБА_2, ОСОБА_5. про визнання права власності на
квартируАДРЕСА_1в місті Івано-Франківську яке слід теж вважати відповідним
доказом по справі і за позовом ОСОБА_5., підтверджує, що дійсно  ОСОБА_3. у 1998 році виїхав на роботу в США (
цього не заперечив і ОСОБА_2. ) з метою заробити кошти на купівлю квартири і з
1998 року по 2001 рік  пересилав кошти на
квартиру, у 2000 році вийшла заміж донька ОСОБА_5 і квартиру, яку вона купила
за кошти надіслані ОСОБА_11. оформила на доньку, жодних коштів на придбання
цієї квартири ні зять ОСОБА_2., ні його батьки не надавали ( т. 2, а.с. 47-48
). Це вона пояснювала ще коли не було позову від ОСОБА_5.. Дійсно ОСОБА_3
купили і ще одну квартиру, але ті кошти котрі переслав ОСОБА_3. були достатніми
і для купівлі ще і іншої квартири, що підтверджують зазначені вище та нижче
пиьмсові докази.

Те
що ОСОБА_3. перебуваючи за кордоном дійсно мав відповідні заробітки за рахунок
яких надав кошти і своїй доньці ОСОБА_5., підтверджується і рядом інших
долучених до матеріалів справи документів, в т.ч. витягом з рахунку МідАмерика
Банку який підтверджує, що ОСОБА_3 зберігає свої заощадження в МідАмерика Банк
Носвестен Сервінгз Відділення банку МідАмерика ( Північно-західні заощадження )
згідно норм і правил банку Федеральних заощаджень ( том 2, а.с. 65-69 ).

З
копії висновку заступника начальника Івано-Франківського МВ УМВС Лемчака В.О.
за заявою ОСОБА_2 вбачається, що 29 червня 2005 року в Пасічнянський МВМ із
заявою звернувся  ОСОБА_2. про те, що
його дружина ОСОБА_5. поміняла замки у вхідних дверях їхньої квартири чим
перешкоджає його доступу до квартири і в ході проведеної перевірки по даному
факту було встановлено, що 29 червня 2005 року шлюб між   ОСОБА_5. та ОСОБА_2. було розірвано, і
остання купила  нові серцевини до замків
вхідних дверей і попросила свого батька ОСОБА_3. поміняти їх і після того як
ОСОБА_2. повернувся додому, то не зміг зайти в квартиру, запитав чому вона не
пускає його у квартиру, і отримав відповідь, що дана квартира йому не належить
і права перебувати у ній після розірвання шлюбу він не має ( т. 2, а.с. 63 ).
Що теж підтверджує позицію ОСОБА_5. як позивачки про те, що вона і на той час
вже вважала квартиру саме тільки своєю спільною власністю оскільки виходила з
того, що куплена ця квартира за її кошти особисті, а не спільні подружні, чи за
кошти батьків її та ОСОБА_2.

При
вирішенні спору ОСОБА_2. пропонувалось надати суду докази того, що квартира
куплена за спільні кошти сторін, на що він пояснив, що квартира куплена за
кошти як батьків ОСОБА_5. так і за кошти його батьків, порівну в сумах від
вартості квартири. Але своїх батьків в якості свідків для підтвердженя своєї
позиції кликати до суду в якості свідків не побажав. ОСОБА_5. у своєму позові,
вказуючи, що квартира куплена без участі коштів батьків ОСОБА_2 просила
викликати його батьків в якостві свідків. Проте ОСОБА_2., отримавши повістки
для передачі батькам та для роз”яснення їм при цьому їх права передбаченого ст.
63 Конституції України, суду пояснив, що його мати не бажає свідчити по даній
справі стосовно вказаного. Місце проживання його батька суду невідоме, тому
викликати його суд не сам не міг, але ОСОБА_2. не побажав теж встановлювати
його місце проживання та викликати його до суду в якості свідка. Що теж на
думку суду підтверджує той факт, то батьки ОСОБА_2 коштів у купівлю-продаж
спірної квартири не вкладали, тому і не бажали давати неправдивих показів в
суді, і тому ОСОБА_2. не запрошував їх підтвердити вказану ним позицію.

В той же час відповідно до змісту ст.ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає
цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні
подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна
сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можу ґрунтуватися на
припущеннях.

Головним
з чого слід виходити при вирішенні спору по суті по всіх заявлених вимогах є те
чи за спільні подружні кошти чи ні придбано спірну квартиру.

Визначаючись
у цьому питанні суд виходить з такого.

Ст.
22 КпШС України, що діяла на час виникнення спірних по справі правовідносин
передбачала, що майно, нажите подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Аналогічно передбачає і нині чинний Сімейний Кодекс україни.

У
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16
“Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім”ю України”, що
діяла на час виникнення спірних правовідносин, зазначалось, що вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна,
наявного на час припинення спільного ведення господарства, з”ясовувати джерело
і час придбання зазначеного майна. При цьому слід виходити з того, що
відповідно до ст.ст. 22,25,27-1 КпШС України спільною сумісною власністю
подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно. Майно, яке
належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності
укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом).

У
Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 “Про
практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на
шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна
подружжя”, якою слід керуватись і в даний час вирішуючи такі спори, п. 24,
зазначено, що не належать до спільної сумісної власності майно одного з
подружжя, в тому числі, набуте особою до шлюбу та набуте за час шлюбу, але за
кошти, які належали одному з подружжя особисто. Тобто, не має суттєвого
значення чи передаючи доньці грошові кошти ОСОБА_3. оформив це письмовим
договором дарування чи ні, але якщо майно придбано не за спільні, а особисті
кошти одного з подружжя, і ці кошти не визнані шлюбним контрактом спільними
подружніми, то слід виходити з того, що майно придбане за такі кошти не є
спільним подружнім.

Ст.
392 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник майна може пред”явити
позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою. Що має місце і в даному випадку. ОСОБА_5. оформивши на
себе договір купівлі-продажу спірної квартири стала її власником. В той же час
ОСОБА_2. оспорює це її право виходячи з того, що на час купівлі-продажу він
перебуаав з ОСОБА_5. у шлюбі. Але вказані вище докази достовірно підтверджують,
що спірна квартира куплена не за спільні кошти подружжя ОСОБА_2, а тому позовні
вимоги ОСОБА_5. слід задовольнити, а у задоволенні вимог заявлених ОСОБА_2.
виходячи з того, що він не є співвласником спірної квартири, слід відмовити.

На
підставі викладеного, ст.ст. 3.4,10,11,58-60 ЦПК України, ст.ст. 22-28 КзпШС
України, ст. 392 Цивільного Кодексу України, зазначених вище роз”яснень Пленуму
Верховного Суду України, керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України , суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати
що власником квартири АДРЕСА_1 у м. Івано-Франківську є тільки ОСОБА_5.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування
кварттирою та  визнання за ним права
власності на половину квартири АДРЕСА_1 у м. Івано-Франківську - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання заяви про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Суддя:
Попович С. С.

Копія вірна