Справа № 22ц - 657/08                       Головуючий  у 1 інстанції -  Панасюк С.Л.
Доповідач - Свистун О.В.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М      У К Р А Ї Н И

2008
року серпня 6
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати  в цивільних справах  апеляційного суду Волинської області  в складі:

головуючого - Шевчук Л.Я.,

суддів
Свистун О.В., Подолюка В.А.,

при секретарі
Матюхіній О.Г.

з участю позивача    ОСОБА_1

представників відповідача Юрко Л.В.,
М'яловіцького В.Л.,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до колективного підприємства
«Будматеріали - 99» про визнання незаконним рішення загальних зборів
співвласників від 16.11.2007 року, допуск до виконання обов'язків директора,
оплату  вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди і за зустрічним позовом КП «Будматеріали 99» до ОСОБА_1про
визнання незаконним рішення загальних зборів працівників підприємства від 09
листопада 2007 року, за апеляційними скаргами колективного підприємства
«Будматеріали - 99» і третьої особи на стороні відповідача без самостійних
вимог  ОСОБА_2на рішення Ковельського
міськрайонного суду від 29 травня 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до колективного підприємства
«Будматеріали - 99», третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача
ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення загальних зборів співвласників КП
«Будматеріали - 99» від 16 листопада 2007 року про звільнення з роботи, допуск
до виконання трудових обов'язків директора, стягнення середнього заробітку за
весь час вимушеного прогулу починаючи з 16 листопада 2007 року, відшкодування
моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 08 листопада 2007 року його поновлено на роботі, а саме на посаді
директора КП «Будматеріали - 99» з 03 липня 2007 року. В зв'язку з чим, наказом
від 08 листопада 2007 року, звільнено з посади директора КП «Будматеріали - 99»
ОСОБА_2 Загальними  зборами працівників
підприємства від 09 листопада 2007 року ОСОБА_1 поновлено на посаді директора
та запропоновано ОСОБА_2 добровільно виконати рішення суду про поновлення на
роботі ОСОБА_1 і передати усі фінансові та адміністративні документи, необхідні
для виконання повноважень директора. 13 листопада 2007 року державним
виконавцем ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції відкрито
виконавче провадження по виконанню рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на
роботі.

Однак, 16 листопада 2007 року рішенням загальних зборів співвласників КП
«Будматеріали - 99» ОСОБА_1 знову звільнено з посади директора підприємства по
п.2 ст.41 КЗпП України,  за втратою
довір'я. Вважає, що дане рішення є незаконним, оскільки згідно Статуту
підприємства, зареєстрованого 05 травня 2000 року, рішення про його звільнення
можуть приймати тільки на загальних зборах працівників КП «Будматеріали - 99»
(трудовий колектив), а не загальних зборах співвласників.

Крім того,  зазначає, що за ст.41 п.2
КЗпП України може бути звільнений працівник, який безпосередньо обслуговує
грошові чи товарні цінності, якщо його винні дії дають підстави для втрати
довір'я зі сторони власника чи уповноваженого органу. Проте, відповідачем не
враховано,  що до повноважень директора
не входить безпосереднє обслуговування грошових чи товарних цінностей. Дії
особи, звільненої по цих підставах, повинні бути винними, однак в його діях
вини ніким не встановлено.

Оскільки, з 16 листопада 2007 року не має доступу до робочого місця з вини
відповідача,  просить стягнути з
відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Вважає, що
неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в
душевних стражданнях, переживаннях і просить стягнути з відповідача 2000
гривень в його користь.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

КП «Будматеріали - 99» звернулося в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визнання незаконним рішення загальних зборів працівників підприємства від
09 листопада 2007 року покликаючись на те, що про дату проведення цих зборів
усі співвласники підприємства не були повідомлені належним чином. Особи, які
вказані в протоколі загальних зборів працівників підприємства, на час проведення
зборів були звільнені з роботи. А отже, ці збори не можуть приймати будь-яких
рішень, оскільки немає відповідного кворуму, як вимагають норми Статуту
підприємства.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29 травня 2008 року позов
ОСОБА_1до КП «Будматеріали - 99» про визнання незаконним рішення загальних
зборів співвласників,  допуску до роботи,
оплату вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано КП «Будматеріали - 99» допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді
директора КП «Будматеріали - 99», а саме - передати робочий кабінет,
забезпечити його безперешкодний доступ у будь-яке приміщення чи споруду на
території підприємства, передати усі документи на будь-яких носіях,  в тому числі електронних, технічні засоби,
атрибути, зокрема печатку, штампи необхідні та достатні для повноцінного
здійснення передбачених Статутом підприємства повноважень директора.

Стягнуто з КП «Будматеріали - 99» в користь ОСОБА_1середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу - з 19 листопада 2007 року по 29 травня 2008 року -
14782 грн. 27 коп.

Стягнуто з КП «Будматеріали - 99» в користь ОСОБА_1 - 900 грн. моральної
коди.

Стягнуто з КП «Будматеріали - 99» в дохід держави 68 грн. судового збору та
30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Допущено негайне виконання рішення в частині зобов'язання КП «Будматеріали
- 99» допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді директора КП «Будматеріали - 99» у
встановлений цим рішенням спосіб та в частині стягнення в його користь з КП «Будматеріали
- 99» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4000
грн.

У зустрічному позові КП «Будматеріали - 99» до ОСОБА_1про визнання
незаконним рішення загальних зборів працівників КП «Будматеріали - 99»
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач - КП «Будматеріали - 99» подав
апеляційну скаргу та просить скасувати його в повному об'ємі і ухвалити нове
рішення про відмову в позові, оскільки вважає, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права. А саме, судом не враховано вимог розділу
4 Статуту підприємства, де зазначено, що вищим керівним органом підприємства є
загальні збори власників майна. В п.4.5 Статуту передбачено, що прийняття,
призначення, обрання керівника підприємства являється правом власника
(власників) майна. Зазначає, що аналогічні норми встановлені і в Законах
України «Про підприємства в Україні» і «Про власність».

Крім того, судом не вирішено вимоги позивача щодо визнання рішення
загальних зборів співвласників від 16 листопада 2007 року незаконним, хоча
фактично поновлює позивача на посаді директора підприємства.

Зазначає відповідач в апеляційній скарзі й те, що судом невірно поновлено
строки звернення ОСОБА_1 в суд із позовом.

Третя особа  без самостійних вимог на
стороні відповідача ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним із-за порушення норм
матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове
рішення, відмовивши в позові повністю. В скарзі зазначає, що судом не взято до
уваги доводів відповідача про повноваження зборів співвласників колективного
підприємства, а також і те, що відносно посадових осіб порушено кримінальну
справу.

В судовому засіданні  представники
відповідача Юрко Л.В., М'яловіцький В.Л. і третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача ОСОБА_2 підтримали апеляційні скарги з викладених у них
підстав.

Позивач ОСОБА_1 заперечив апеляційні скарги, просить їх відхилити, оскільки
вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідача - М'яловіцького
В.Л., Юрко Л.В., третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача -
ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював директором КП
«Будматеріали - 99» з моменту заснування підприємства. 03 липня 2007 року його
на зборах співвласників КП «Будматеріали - 99» було звільнено з посади
директора. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 08 листопада 2007 року
ОСОБА_1 поновлено на посаді директора. 09 листопада 2007 року загальними
зборами працівників підприємства щодо ОСОБА_1 виконано рішення суду та
запропоновано директору ОСОБА_2, добровільно виконати рішення суду і передати
ОСОБА_1 усі фінансові та адміністративні документи, необхідні доля виконання
повноважень директора. 13 листопада 2007 року державним виконавцем ВДВС
Ковельського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження
по виконанню рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора. 16
листопада 2007 року рішенням загальних зборів співвласників колективного
підприємства ОСОБА_1 знову звільнено з посади директора. Підставою звільнення
зазначено п.2 ст.41 КЗпП України, а саме за втратою довір'я.

Судом першої інстанції встановлено, що саме трудовому колективу належить
право внесення змін і доповнень до Статуту підприємства. А тому, право
вирішення питання про звільнення ОСОБА_1
належить виключно загальним зборам працівників КП «Будматеріали - 99»
(трудовому колективу).

Однак, давши юридичну оцінку зібраним доказам, суд прийшов до висновку, що
рішення загальних зборів співвласників колективного підприємства від 16
листопада 2007 року, яким звільнено ОСОБА_1 з посади директора повторно, не
породжує жодних правових наслідків, а тому є нікчемним.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Із п.4.5 Статуту підприємства слідує, що найняття (призначення, обрання)
керівника підприємства є правом власника (власників) майна підприємства і
реалізується безпосередньо трудовим колективом. П. 4.8 цього  Статуту встановлено, що трудовий колектив
підприємства становлять усі працівники, які своєю працею беруть участь в його
діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди).

Відповідно до п.4.11 Статуту - повноваження трудового колективу
реалізується загальними зборами (конференцією) на яких вибирається керівник
підприємства строком до трьох років не менше як 2/3 голосів членами трудового
колективу таємним голосуванням на альтернативній основі.

Крім того, Статутом підприємства, п.4.13 встановлено, що керівника
підприємства може бути звільнено з посади до закінчення строку трьох років на
який його вибрано тільки в судовому порядку, або згідно законодавства України.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 переведений на посаду директора
Дирекції по будівництву Люблінецького заводу газосилікатних блоків з 01 грудня
1992 року. 05 травня 2000 року Дирекція по будівництву ЛЗГСВ реорганізована в
колективне підприємство «Будматеріали - 99» (а.с. 137-138), яке є
правонаступником, та трудовим колективом обрано директора ОСОБА_1

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що загальні
збори співвласників колективного підприємства, які відбулися 16 листопада 2007
року, не вправі були звільняти ОСОБА_1 із займаної посади директора, оскільки
це повноваження трудового колективу КП «Будматеріали - 99». Однак, визнаючи
дане рішення нікчемним, суд не звернув уваги, що звільнення ОСОБА_1 із посади
директора є розірвання з останнім трудової угоди. Отже, суду необхідно було
керуватися нормами трудового, а не цивільного права.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.41 КЗпП України крім підстав, передбачених ст..40
цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який
безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії
дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого
ним органу.

Звільняючи ОСОБА_1 по п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України в зв'язку з втратою
довіри  КП «Будматеріали - 99» не надало
суду доказів, що ОСОБА_1 безпосередньо обслуговував грошові, товарні цінності,
про факти вчинення ним порушень і про наявність вини останнього.

Отже, підстав для звільнення позивача за даною нормою трудового права судом
не встановлено.

Зобов'язуючи колективне підприємство допустити ОСОБА_1 до виконання
обов'язків директора, суд фактично поновив його на посаді директора, стягнув
середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Вирішуючи позовну вимогу про поновлення на роботі суд поновив строки
звернення до суду, оскільки прийшов до висновку, що позивач пропустив
трьохмісячний строк з поважних причин.

Судом встановлено, що позивачу про його звільнення 16 листопада 2007 року
стало відомо 19 листопада цього ж року, а з позовом в суд звернувся тільки 05
березня 2008 року. Оскільки, позивач в цей період вирішував питання про
виконання рішення суду від 08.11.2007 року про його поновлення, а тому, на
думку суду першої інстанції, з поважних причин пропустив трьохмісячний строк
звернення до суду. Під час розгляду справи колегією суддів встановлено, що
після рішення суду 08 листопада 2007 року ОСОБА_1 приступив до виконання
обов'язків директора КП «Будматеріали - 99» про що сам ствердив у судовому
засіданні. Також, дана обставина підтверджується протоколом загальних зборів
працівників підприємства від 09 листопада 2007 року (а.с. 34-41), прийнятими
наказами №22, 24 від 08 листопада 2007 року (а.с. 42-43), наказами (а.с.
121-125).

Проте, що його знову звільнили з посади директора він дізнався не 19
листопада, а 25 листопада 2007 року, про що ствердив в судовому засіданні.

Згідно із ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті,
міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався
або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Оскільки ОСОБА_1 черговий раз було звільнено з посади директора, тому він
вправі був звернутися в суд за захистом свого права в місячний строк.

Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 на підприємстві відсутня і
вручити йому при звільненні з відповідними записами не було можливості. Доводів
відповідача ОСОБА_1 не спростовував.

Судом встановлено, що позивачу стало відомо про рішення зборів
співвласників від 16 листопада 2007 року та наказ №48/1 від цього ж числа про
його звільнення з посади директора 25 листопада 2007 року. Позивач ОСОБА_1 не
надав суду доказів, як вимагає ст.60 ЦПК України, що йому не було вручено
наказу про його звільнення з посади директора.

Будь-яких доказів про поважність причин пропуску строку звернення в суд із
позовом ОСОБА_1 не надавав. Таким чином, зазначений строк ним пропущено без
поважних причин.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими, але строк, встановлений ст.233 КЗпП України, порушено без
поважних причин, а тому в позові ОСОБА_1 слід відмовити за пропуском строку
звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Таким чином, із-за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення
для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, відповідно до
ст.309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог
позивача ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції ухвалив
рішення відповідно до вимог чинного законодавства, а тому в цій частині рішення
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 316, 317, 219, 60 ЦПК України, на підстав
ст.233, 234, 41 КЗпП України, Статуту КП «Будматеріали - 99», колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги КП «Будматеріали - 99», третьої особи на стороні
відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 29 травня 2008 року в частині
поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду, зобов'язання КП «Будматеріали -
99» допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді директора КП «Будматеріали - 99», а
саме - передати робочий кабінет, забезпечити його безперешкодний доступ у
будь-яке приміщення чи споруду на території підприємства, передати всі
документи на будь-яких носіях, в тому числі електронних, технічні засоби,
атрибути, зокрема печатку, штампи, необхідні та достатні для повноцінного
здійснення передбачених Статутом підприємства повноважень директора; стягнення
з КП «Будматеріали - 99» в користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу - з 19 листопада 2007 року по 29 травня 2008 року - 14782
грн. 27 коп.; моральної шкоди - 900 грн.; стягнення з КП «Будматеріали - 99» в
дохід держави 68 грн. судового збору та 30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи; допущення негайного
виконання рішення в частині зобов'язання КП «Будматеріали - 99» допустити
ОСОБА_1 до роботи на посаді директора КП «Будматеріали - 99» у встановлений цим
рішенням спосіб та в частині стягнення  в
його користь з КП «Будматеріали - 99» середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4000 грн. - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1до КП «Будматеріали - 99» про визнання незаконним рішення
загальних зборів співвласників від 16.11.2007 року, допуску до виконання
обов'язків директора, оплату вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди -
відмовити за пропуском строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня його проголошення.

Головуючий
/-/  Шевчук Л.Я.

Судді
/-/ /-/         Свистун О.В., Подолюк
В.А.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
О.В.Свистун

Друк.бсф.