Справа
№ 2-804/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

30
квітня 2008 року
місто Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого
судовим засіданням - судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань -
Клименко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових
засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова
Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів  на утримання дитини,
-

В С Т
А Н О В И В :

07 квітня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 “про стягнення аліментів  на
утримання дитини”, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі
з відповідачем по справі з 24 листопада 2001 року. Цей шлюб у позивача перший і
він був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту
Лозова, Лозівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 391.

Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Шлюбно-сімейні  відносини з
відповідачем не підтримуються та не проживають разом з березня 2008 року. Відповідач звернувся до
Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про
розірвання шлюбу.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не
бере участь у її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не
досягнуто.

Відповідач хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом і
пенсіонером не є, по виконавчим листам стягнення не проводяться, на його
утриманні непрацездатних осіб не має.

Відповідач працює в супермаркеті “Фуршет” обвалювальником м'яса,
має стабільний заробіток, має реальну можливість сплачувати аліменти на
утримання дитини. Розмір його заробітної плати позивачу невідомий, оскільки
довідку про його заробітну плату їй не видають.

Позивач не працює.

На підставі викладеного, позивач прохає суд,
стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Лозова, Харківської області,
громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1
аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі &frac14; часини усіх видів його
заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення
дитиною повноліття.

30 квітня 2008 року, у судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги. При цьому позивач вказала, що вона не працює, відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання доньки не
надає, не бере участь у її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів
між ними не досягнуто.

У судовому засіданні відповідач позов визнав. В своїх
поясненнях відповідач вказав, що дійсно, в даному шлюбі, у них з позивачем,
народився донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає разом з позивачем. Відповідач зазначив, що він має нормальний стан здоров»я, інвалідом не
являється, пільгами з держави ні якими не користується, ніякі утримання по
виконавчим листам з нього не проводяться, він працює в супермаркеті
“Фуршет” обвалювальником м'яса та отримує заробітну плату достатню для
утримання дитини і про свій обов»язок утримувати доньку він знає, про що надав
суду відзив на позовну заяву.

Відповідно
до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Із ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с.№7), судом
встановлено, що дійсно між сторонами, 24 листопада
2001 року, укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів
цивільного стану по місту Лозова
Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про
що вчинено актовий запис №391.

Із ксерокопії свідоцтва про народження на ОСОБА_3(а.с.№8), вбачається, що дійсно - ОСОБА_3, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1  і в графі «Батько» вказано - ОСОБА_2, тобто
відповідач по справі, а в графі «Мати» зазначено ОСОБА_1, позивач по справі.

Також, згідно довідки з місця роботи відповідача
(а.с.№25), вбачається, що він дійсно працює в ДП «Регіон Маркет» Фуршет на посаді обвалювальником
м'яса.

Як вже вище зазначалося, відповідач визнав позов у
повному обсязі, про що написав свою письмову заяву - відзив на позовну заяву
(а.с.№14), де вказав, що він знає про свій обов»язок про утримання дитини з
моменту її народження і до досягнення нею повноліття і знає про своє право на
звернення до суду з позовом про оспорювання батьківства, однак, на даний час,
цим правом він не скористався. Матеріальну допомогу на утримання дитини
позивачу не надає.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні
утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

У судовому засіданні встановлено,  що відповідач не надає постійної матеріальної
допомоги позивачу на утримання їх спільної дитини, в порушення вимог ст. 180
Сімейного Кодексу України та ч.2 ст.51 Конституції України, в яких зазначено,
що: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Керуючись вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України та
п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3«Про
застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ,
щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров”я та матеріальне положення дитини, стан
здоров”я та матеріальне положення позивача, відповідача. Крім того, судом
враховується те, що позивач не працює. Суд враховує, що відповідач визнав позов
позивача, працює, має задовільний стан здров»я; та те, що з нього не
проводяться стягнення за виконавчими листами, суд вважає можливим позов
позивача задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на
утримання неповнолітньої дитини у розмірі &frac14; частини
всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду и до
досягнення дитиною повноліття.

У своїй позовній заяві позивачем заявлено, про допуск
негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача в
межах платежу за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині
стягнення аліментів в
межах суми платежу  за один місяць.

Згідно
до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання
як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати
складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності
законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при
зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством
для державного мита.

На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на
користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої
сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також
відповідно до  п.5 ч.1 ст. 4 Декрету
Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7 «Про державне мито», суд
стягує з відповідача судовий збір в розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 07 грн.50 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 79, 81, 88, 174, 208-209,
212-213, 214, 215, 218,  223, п.1 ч.1
ст.367 ЦПК України; Частиною
5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального
Кодексу України;  ст.ст.180, 181,
182, 191 Сімейного кодексу України,  ст.3
Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7 «Про державне мито»;
п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ,
щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів  на утримання дитини -  задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця  місто Лозова
Харківської області, який зареєстрований АДРЕСА_1, фактично мешкає АДРЕСА_2,
працюючого в ДП «Регіон Маркет» Фуршет міста Лозова, вулиця Жовтнева, будинок -
30 - на посаді обвалювальника м'яса - на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки міста Лозова Харківської області, ідентифікаційний
НОМЕР_1 зареєстрованої АДРЕСА_1 - аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі &frac14; частини з усіх
видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісяця,  починаючи з дня
звернення позивачем до суду - 07 квітня 2008 року
і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення.
в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу
за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2
судовий збір в дохід  держави в
розмірі 51 гривня 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 07
грн.50 коп. ( Одержувач коштів: УДК у Лозівському районі, м. Лозова; ; МФО 851011; розрахунковий рахунок 0015).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

в
судовому засіданні

Суддя:
Н.М. Жмуд