У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

23 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,  -

розглянувши в судовому засіданні заяву
ОСОБА_1 про перегляд ухвали апеляційного суду Полтавської
області від 7 березня 2006 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним та визнання права
власності на автомобіль,

в с т а н о в и л а:

У березні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суді із позовом до  ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним та визнання права
власності на автомобіль MAZDA 626.

Зазначав, що 18 грудня 2004 року придбав у ОСОБА_2 автомобіль MAZDA 626.

Укладений договір купівлі-продажу був оформлений видачею
довіреності на керування та розпорядження зазначеним автомобілем.

Посилаючись на те, що вони з відповідачкою досягли згоди
з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, за придбаний автомобіль він
передав ОСОБА_2 16 000 грн., а відповідачка 23 лютого 2005 року
скасувала раніше видану довіреність, просив визнати таким, що відбувся
укладений договір купівлі-продажу автомобіля та визнати за ним право власності
на зазначений автомобіль і зобов'язати органи ДАІ провести реєстрацію автомобіля.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області від                                                14 листопада 2005 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені: визнано дійсним
договір купівлі-продажу автомобіля , д.н. НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль MAZDA 626 .

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 7 березня 2006 року рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від
14 листопада 2005 року скасовано, а справа передана на новий розгляд до
суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України.

У березні 2007 року ОСОБА_1
звернувся в суд із заявою про перегляд ухвали апеляційного суду Полтавської
області від 7 березня 2006 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 7 червня 2007 року заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали
апеляційного суду Полтавської області від 7 березня 2006 року у зв'язку з нововиявленими обставинами
задоволена: ухвала апеляційного суду Полтавської області від 7 березня 2006
року скасована, а рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від
14 листопада 2005 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись
на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів вважає, що касаційне провадження в частині оскарження ухвали
апеляційного суду від              7
червня 2007 року про скасування ухвали апеляційного суду від 7 березня 2006
року за нововиявленими обставинами підлягає закриттю, оскільки ухвала в
зазначеній частині відповідно до ст. 324 ЦПК України не підлягає касаційному
перегляду.

Водночас рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області
від 14 листопада 2005 року та ухвала
апеляційного суду Полтавської області від
7 червня 2007 року в частині залишення рішення суду першої інстанції без
зміни, підлягають скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання договору купівлі-продажу
автомобіля дійсним та визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль, суд першої
інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на обґрунтування
висновку про те, що між сторонами фактично був укладений договір
купівлі-продажу автомобіля, послався на видану ОСОБА_2 довіреність, та вважав, що сторонами було досягнуто
згоди щодо істотних умов договору, фактично зазначений договір виконаний, а
тому відповідно до вимог статей 220, 638 ЦК України зазначений договір є
дійсним.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки MAZDA 626, 1990 року випуску.

18 грудня 2004 року ОСОБА_2 видала довіреність ОСОБА_1 на керування та
розпорядження належним їй на праві власності автомобілем.

Обґрунтовуючи правові підстави
заявленого позову, позивач просив визнати договір купівлі-продажу автомобіля,
укладений між ним та відповідачем, дійсним і з підстав, передбачених ст. 220 ЦК
України.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Вирішуючи спір, суд зазначених
вимог закону не врахував, та не звернув уваги на те, що згідно зі ст. 220 ЦК
України суд може визнати дійсним лише той договір, який за законом підлягав
нотаріальному посвідченню, але сторони уклали його без додержання цієї форми і
одна зі сторін виконала його повністю або частково, а друга ухиляється від
нотаріального оформлення укладеного договору. Для договорів про купівлю-продажу
автомобіля таке оформлення не є обов'язковим.

Апеляційний суд на зазначене уваги
не звернув, на порушення вимог статей 303, 315 ЦПК України належним чином не
перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретних обставин
і фактів, що спростовують такі доводи і залишив рішення суду першої інстанції
без зміни.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд х
підстав передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 324, 336, 338
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від
14 листопада 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області від             7 червня 2007 року скасувати, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційне провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 7 червня
2007 року про скасування ухвали апеляційного
суду Полтавської області від
7 березня 2006 року за нововиявленими обставинами закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк