Справа №
22ц-1799/2008     Головуючий у першій інстанції - Кухта
Доповідач - Хромець Н.С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
головуючого   -  судді Хромець Н.С.,
суддів  -
Горобець Т.В., Заболотного В.М.,
при  секретарі - Зіньковець О.О.
розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в  м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення
Менського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України, Менської
виправної колонії №91 Управління Державного департаменту України з питань
виконання покарань в Чернігівській області про стягнення невиплаченої
заробітної плати, вартості невиданого йому молока та відшкодування моральної
Заочним рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 26
серпня 2008 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного
казначейства України, Менської виправної колонії №91 про стягнення невиплаченої
заробітної плати, вартості невиданого йому молока, відшкодування моральної
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати та
задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального права та Конституції України. Так,
апелянт вказує, що він направив до суду письмову заяву про відвід судді,
клопотання про етапування в судове засідання, які не були задоволені, чим
порушено ст.ст. 24, 129 Конституції України. Суддя безпідставно послався в
своєму рішенні на ч. 5 ст. 118 Кримінально-виправного кодексу України, яка не
стосується даної справи, та п. 1 Інструкції з оплати праці засуджених до
обмеження та позбавлення волі, що суперечить ст. 43 Конституції України, яка
визначає, що кожен має право на працю, яку він обере самостійно.  Крім того, апелянт посилається на те що
Кримінально-виправним кодексом України, КЗпП України, Законом України „Про
оплату праці” та Конституцією України закріплено, що заробітна плата не може
бути менше законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.
Апелянт зазначає, що він на протязі 1 кварталу 2008 року працював в котельні, а
це виробництво є шкідливим, проте в порушення ст. 166 КЗпП України встановленої
норми молока не отримував. Невидача заробітної плати за 1 квартал 2008 року
призвела до нервових переживань, які вплинули на його здоров'я, але суддя
протизаконно не вирішив питання про відшкодування завданої моральної шкоди.
Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції
ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а підстави
для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що  фактів
порушень з боку відповідача  прав
позивача не встановлено, заробітна плата нараховувалась  згідно з чинним  законодавством.
Висновки суду відповідають
встановленим по справі обставинам та вимогам нормативних актів, які регулюють
оплату праці осіб, засуджених до позбавлення волі, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.
Судом встановлено, що наказом
відповідача №8 від 19.01.2008р. ОСОБА_1 був призначений підмінним робітником на
котельню установи з 25.01.2008р. (а.с.37). Наказом №32 від 15.04.2008р. ОСОБА_1
було звільнено  з роботи у зв'язку із
закінченням опалювального сезону (а.с.39).
розрахунково-платіжної відомості засудженому ОСОБА_1 за період з січня по
квітень 2008 року включно нараховано 179 грн. 06 коп. заробітної плати, з якої
проведено необхідні відрахування (а.с.36).
Посилання апелянта на те, що свою
роботу в котельній він оцінює в 2000 грн. щомісячно і ці кошти повинні бути
стягнуті з відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства, яке регулює
порядок залучення засуджених до позбавлення волі до роботи та оплату їх праці.
Суд першої інстанції, розглядаючи
справу та приймаючи рішення, обгрунтовано застосував Інструкцію з оплати праці
засуджених до обмеження та позбавлення волі, затверджену наказом Державного
департаменту України з питань виконання покарань від 04 жовтня 2004 р. № 191.
Висновком за результатами
перевірки  звернення  ОСОБА_1, проведеної начальником сектору
економіки та оплати праці управління ДДУВП в Чернігівській області,
затвердженого начальником управління ДДУВП в Чернігівській області, встановлено,
що заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась відповідно до вимог діючого
Не є підставою для задоволення
апеляційної скарги і посилання апелянта на те, що відповідачем було порушено
норми закону в частині невидачі йому молока за роботу в шкідливих умовах,
оскільки висновком головного державного санітарного лікаря Менського
району  підтверджено, що робота машиніста
котельні, обслуговування котлів за гігієнічною класифікацією не відноситься до класу
шкідливих (а.с.33-35).
Вирішуючи спір, суд першої
інстанції перевірив доводи сторін, дослідив матеріали справи та прийшов до
обгрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову
За таких обставин, рішення суду першої
інстанції є законним і обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 303, 307-308,
313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Менського районного суду
Чернігівської області від 26 серпня 2008 року залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.

Головуючий:
Судді: