Справа №2-1151/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К РА Ї Н И

19 серпня 2008 року Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Вуїва
О.В., при секретарі - Літвінову С.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Вознесенської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В:

В травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області про
визнання права власності на житловий будинок.

19 серпня 2008 року позивач надав суду
уточнену позовну заяву в якій вказував, що йому належить земельна ділянка,
розташована АДРЕСА_1, призначена для будівництва жилого будинку.

На земельній ділянці ОСОБА_1 було самочинно
(без відповідного дозволу) побудовано: житловий будинок А-2, площею 71,6 кв.м.,
гараж Б-1, площею 33,3 кв.м., сарай В-1, площею 7,8 кв.м., сарай Г-1, площею
11,3 кв.м., туалет Д-1, площею 1,5 кв.м., сарай Ж-1, площею 3,9 кв.м..

Зважаючи на те, що вказані об'єкти
самочинної забудови зведені ним особисто на земельній ділянці, переданій у
власність з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних і екологічних
норм, відповідають правилам протипожежної безпеки, не порушують права інших
осіб, позивач просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - Вознесенської
міської ради Миколаївської області - ОСОБА_4 - в судовому засіданні позовні
вимоги визнала повністю.

Треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, суду надали заяви про розгляд справи у
їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Оскільки матеріали справи містять достатньо
відомостей про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважав можливим
розглядати справу без участі третіх осіб.

Заслухавши пояснення позивача, представника
Вознесенської міської ради, дослідивши матеріали справи в межах заявлених
позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Судом встановлено, що згідно рішення
виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 49 від 21 березня 1997 року
за позивачем було закріплено земельну ділянку, площею 400 кв.м., розташовану
АДРЕСА_1 та призначену  для будівництва
житлового будинку (а.с. 6, 8, 24-28).

На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_1
було самочинно побудовано: житловий будинок А-2, площею 71,6 кв.м., гараж Б-1,
площею 33,3 кв.м., сарай В-1, площею 7,8 кв.м., сарай Г-1, площею 11,3 кв.м.,
туалет Д-1, площею 1,5 кв.м., сарай Ж-1, площею 3,9 кв.м. (а.с.10-23).

Вказані будівлі були побудовані ним без
дозволу на будівництво (самочинне будівництво), що є порушенням ст. 24 Закону
України «Про планування і забудову території», ст. 25 Закону України «Про
основи містобудування в Україні», а тому згідно ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України  особа, яка
здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

Проте, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 375 ЦК
України власник (користувач) земельної ділянки
має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим
особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а
також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК
України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Житловий будинок А-2, площею 71,6 кв.м.,
гараж Б-1, площею 33,3 кв.м., сарай В-1, площею 7,8 кв.м., сарай Г-1, площею
11,3 кв.м., туалет Д-1, площею 1,5 кв.м., сарай Ж-1, площею 3,9 кв.м.
відповідають архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим
нормам, не порушують права інших осіб, самочинно побудовані ОСОБА_1 на земельній
ділянці, яка на момент будівництва була відведена йому для цієї мети, власник
ділянки проти задоволенню позову не заперечує.

За таких обставин суд вважає, що відповідно
до ст. 16 ЦК України цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання
за ним права власності на самочинно побудоване нерухомого майно.

На підставі викладених обставин, керуючись
ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської
міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, право власності на самочинно побудоване нерухоме майно, а саме:
житловий будинок А-2, житловою площею 63,0 кв.м., зовнішньою площею 71,6 кв.м.,
а також гараж Б-1, площею 33,3 кв.м., сарай В-1, площею 7,8 кв.м., сарай Г-1,
площею 11,3 кв.м., туалет Д-1, площею 1,5 кв.м., сарай Ж-1, площею 3,9 кв.м.,
які є частиною будинку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:
Вуїв О.В.