У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,
Прокопчука Ю.В., Лященко Н.П.,
Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної служби охорони при Управлінні
Міністерства внутрішніх справ (далі - УМВС) України в Запорізькій області,
третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за
касаційними скаргами управління державної служби охорони при УМВС України в
Запорізькій області та ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 2 лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 12 липня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У жовтні 2001 року ОСОБА_1
звернулася в суд із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 липня 2001
року о 20 годині на перехресті вулиць Рекордної та Алюмінієвої в м. Запоріжжі сталася дорожньо - транспортна пригода (далі
- ДТП), коли вона та її чоловік - ОСОБА_3,
неповнолітній син, ОСОБА_4, на автомобілі ВМВ 740, номерний знак НОМЕР_1, виїжджали з                просп. Леніна на вул. Рекордну, автомобілем керував її чоловік,
який, зупинивши автомобіль і
пересвідчившись, що ніяких перешкод немає, виконав маневр лівого
повороту,  зайнявши крайній правий ряд
(приблизно 1 м від бордюрного каменю), у
цей час з-під мосту, зі швидкістю 80 км/год., назустріч їм рухався
міліцейський автомобіль ВАЗ-2105, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Її чоловік повернув руль
вліво та намагався зупинити автомобіль, однак сталося зіткнення.

Згідно з експертним висновком № 2848 від 6 липня 2003
року ДТП сталася з вини ОСОБА_2, який порушив п.п. 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху. За
висновками перевірки в порушенні
кримінальної справи відмовлено, оскільки в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутній склад злочину.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 241
від 4 червня 2001 року вартість відновлюваного ремонту належного їй автомобіля
складає 41 264 грн. 31 коп., на проведення експертизи нею витрачено 1 630 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути
з відповідача на її користь 41 264 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди, 5 тис. грн. моральної шкоди та вартість трьох
експертиз у сумі 1 630 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2
лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 12 липня 2007 року,  позов
задоволено частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивачки матеріальну шкоду в сумі 41 264 грн. 31 коп., вартість
експертиз в сумі 1 630 грн., моральну шкоду в сумі 2 тис. грн. Зобов'язано
позивачку передати відповідачу замінені деталі з відремонтованого автомобіля BMW. У решті позову
відмовлено.

У поданих касаційних скаргах управління державної служби охорони при УМВС
України в Запорізькій області та ОСОБА_2 ставлять питання про скасування
ухвалених у справі судових рішень, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи
є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судові рішення не відповідають цим вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд, з чим погодився й
апеляційний суд, виходив із доведеності вини водія відповідача в порушенні
Правил дорожнього руху, відсутності таких порушень у діях водія позивача та з
того, що розмір заподіяної шкоди знайшов своє підтвердження.

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки їх зроблено без
повного з'ясування всіх обставин, без перевірки їх доказами, у тому числі й
наявними у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги
і заперечення сторін та які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх
осіб,

допитаних як свідків, показань
свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Суди зробили висновки з питань обставин ДТП всупереч цим вимогам, оскільки
виходили з того, що дослідженнями фахівців та висновком експертизи підтверджено
вину водія відповідача в скоєнні ДТП.

При цьому суди не зважили на те, що висновки фахівців не є висновками
експертів, а тому не можуть бути доказами у справі.

Беручи за доказ висновок № 2848 від 6 липня 2003 року Запорізького філіалу
Українського центру післяаварійних досліджень захисту “Експерт - Сервіс”               (а.с. 64-77), суди не дали
оцінки листу начальника управління експертного забезпечення правосуддя
Міністерства юстиції України № 36-39-438 від                          6 листопада 2003 року
(а.с. 152-154) про те, що бравший участь у проведенні цього висновку ОСОБА_5 атестацію
в Центральній експертно-кваліфікаційній комісії Міністерства юстиції України з
метою присвоєння кваліфікації експерта не проходив та в Реєстрі атестованих
судових експертів державних і підприємницьких структур та громадян не
значиться, а експерту Маляру М.І. підтверджено                             28 вересня 2001 року раніше
присвоєну  кваліфікацію судового експерта
лише за спеціальністю 12.2 - визначення вартості автотранспорту, розміру
завданого збитку власнику транспортного засобу (свідоцтво № 538, термін дії до
28 вересня 2004 року).

При визначенні розміру заподіяння матеріальної шкоди суди також обмежилися
висновком фахівця, який не є висновком експерта, та не перевірили вартість
відновлюваного ремонту за документами, що підтверджували б дійсні витрати, у
тому числі наявні у справі (а.с. 177- 188).

Таким чином, рішення ухвалені не на основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, їх не можна визнати законними й обґрунтованими, тому судові рішення
як постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до вимог            ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у
х в а л и л а:

Касаційні скарги  управління державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області
та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2 лютого 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2007 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П.
Пшонка