У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М., Григор'євої Л.І.,

Гуменюка В.І., Данчука
В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2до Кіровоградської міської
ради, закритого акціонерного товариства комерційний банк (далі - ЗАТ КБ)
«ПриватБанк», приватного підприємства «ПП-Буд», третя особа -
житлово-експлуатаційна контора
(далі-ЖЕК) № 12, про захист права користування земельною ділянкою
території, прилеглої до житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2на рішення Ленінського районного суду    м. Кіровограда від 14 вересня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від             17 січня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2005 року ОСОБА_1, а в січні 2006 року
ОСОБА_2  звернулися в суд із позовами до Кіровоградської міської
ради,                                      ЗАТ КБ "Приватбанк", ПП “ПП-Буд”
про захист права користування
земельною ділянкою території,
прилеглої до житлового будинку.

Ухвалою Ленінського районного суду від 5 квітня 2006 року
позовні заяви були об'єднанні в одне провадження.

Позивачі
посилались на те, що 15 червня 2004 року Кіровоградська міська рада прийняла
рішення № 1076 "Про регулювання земельних відносин", у п. 45 якою
вказано про передачу Кіровоградському регіональному управлінню КФ КБ
"Приватбанк"   в оренду на 10
років земельної ділянки території, прилеглої до жилового АДРЕСА_1, в якому
ОСОБА_1 має на праві приватної власності АДРЕСА_1 що перебуває на балансі КРЕП
№ 4 та в якому ОСОБА_2 є завбудинком і власником квартири № 6. На спірній
земельній ділянці споруджено ігрові майданчики для дітей, майданчики для
відпочинку дорослого населення та інше. На вказаній ділянці ЗАТ КБ "ПриватБанк" має намір збудувати приміщення установи банку з
власним подвір'ям та елітний житловий будинок. Вважають, що оскаржуване рішення було прийнято з грубим
порушенням діючого законодавства України, оскільки
правом постійного користування земельною ділянкою їхнього двору наділений лише ЖЕК № 12, який здійснює управління
АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 14 вересня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Кіровоградської області від
17 січня 2007 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судових рішень із підстав порушення судами норм матеріального та процесуального
права й направлення справи на новий розгляд, оскільки  справу розглянуто неуповноваженим суддею з
порушенням вимог ЦПК України, Житлового кодексу України,   Земельного кодексу України,  Закону України «Про планування і забудову
територій»,  Закону України «Про
землеустрій» тощо.

Заперечуючи проти задоволення касаційної скарги, ЗАТ КБ
«ПриватБанк» указує на те, що судові рішення у справі постановлені на підставі
повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами та учасниками
процесу матеріалів і є законними, обґрунтованими й такими, що ухвалені з
додержанням норм матеріального й процесуального права. Посилання касаторів на
внесений протест прокурора м. Кіровограда про скасування рішення міської ради
про виділення ЗАТ КБ «ПриватБанк» земельної ділянки під забудову спростовується
рішенням господарського суду м. Кіровограда від 21 листопада 2006 року, яким
визнано рішення міської ради від 8 грудня 2005 року № 1590  про відведення  під забудову земельної ділянки  ЗАТ КБ «ПриватБанк» під забудову
законним  та скасовано рішення міської
ради від 4 липня 2006 року № 43 у частині задоволення протесту прокурора м.
Кіровограда від 30 червня 2006 року № 2604.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України  під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
чи апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що
передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній
власності, здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого  самоврядування  шляхом укладання договору оренди земельної
ділянки.

Судом установлено, що
рішенням Кіровоградської міської ради від 15 червня 2004 року надано Кіровоградській
філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» в оренду на 10 років земельну ділянку площею 0, 145 га
біля перехрестя вулиць Пашутинської та Гагаріна під розміщення багатоповерхового
житлового будинку з вбудованим адміністративним приміщенням за рахунок земель резервного
фонду міста, яка відповідно до генерального плану м. Кіровограда віднесена до територій
житлової багатоповерхової забудови. Між Кіровоградською міською радою та Кіровоградською
філією ЗАТ КБ «ПриватБанк» 7 вересня 2004 року укладено договір оренди вказаної
земельної ділянки строком на 10 років. Додатковою угодою від                20 вересня 2004 року № 280 змінено
орендаря на ЗАТ КБ «ПриватБанк». Згідно з листом  Кіровоградського міського управління земельних
ресурсів від 19 січня 2006 року № 215, пояснень представників ЖЕК № 12 та ОКП КООБТІ   спірна земельна ділянка  до прибудинкової території АДРЕСА_1 не відноситься.  Оскільки передана земельна ділянка не є прибудинковою
територією й відносилась до земель резервного фонду, суд правильно відмовив у задоволенні
вимог позивачів, пов'язаних з орендою зазначеної земельної ділянки, так як права
позивача не були порушені.

Суд обґрунтовано відмовив і в задоволенні позовних вимог
про відведення спірної земельної ділянки мешканцям АДРЕСА_1 прибудинкової
території  для задоволення соціальних
потреб та іншого, оскільки позивачами не надані будь-які докази, що
підтверджували б їхнє право на користування саме цією земельною ділянкою, з
урахуванням виключного права органу місцевого самоврядування на вирішення
порушеного земельного питання.

Доводи касаційної скарги про порушення судом норм
матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи,
зводяться до іншої оцінки встановлених судом правовідносин, а оскаржувані
рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права,
тому передбачених                ст. 338
ЦПК України підстав для їх скасування не вбачається.

За таких обставин касаційна скарга підлягає відхиленню, а
постановлені у справі судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст. 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14
вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17
січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук