У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

5 листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,                             Охрімчук
Л.І.,  Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в м. Сумах, третя особа - відкрите акціонерне товариство «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе», про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Суми про відшкодування
моральної шкоди.

Зазначала, що з 4 грудня 1962 року до 1 грудня 1997 року працювала
машиністом крана 4 розряду цеху № 1 у відкритому акціонерному товаристві
«Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе».

Відповідно до висновку МСЕК від 10 серпня 2003 року їй вперше було
встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково.

Посилаючись на те, що втратою професійної працездатності їй завдана
моральна шкода, просила на її відшкодування стягнути з відповідача              20 000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Сум від 21 лютого                 2008 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сумах на її користь 2 800 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 15 квітня 2008 року рішення
Ковпаківського районного суду м. Сум від 21 лютого 2008 року скасовано та
ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог               ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, а
рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції виходив із того,
що Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» у частині відшкодування моральної шкоди, а Законом
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди
застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку
припинено з 1 січня 2008 року, тому підстав для задоволення позовних вимог
немає.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що з 4 грудня 1962 року до 1 грудня 1997 року            ОСОБА_1 працювала машиністом крана
4 розряду цеху № 1 у відкритому акціонерному товаристві «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе».

Відповідно до висновку МСЕК від 10 серпня 2003 року позивачці вперше було
встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково.

Положення ст. ст. 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у редакції, що
діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», передбачали
обов'язок Фонду провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння йому такої шкоди.

За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня
встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло в позивачки ще
до набрання чинності як Законом України «Про Державний бюджет України на 2006
рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», так і Законом
України «Про Державний бюджет України на 2008 рік».

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Також відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли
він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» передбачали відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам як страхову виплату, тому покладення на відділення Фонду
обов'язку по сплаті такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю
зазначеного органу.

З урахуванням наведеного апеляційний суд безпідставно застосував до спірних
правовідносин зворотну дію в часі норм як Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», так і Закону України «Про Державний бюджет України на
2008 рік» і помилково скасував ухвалене згідно із законом рішення суду першої
інстанції про часткове задоволення позову.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із
залишенням у силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених           ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 15 квітня 2008 року
скасувати, а рішення Ковпаківського районного суду м. Сум від 21 лютого 2008
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін