Справа № 22 - ц- 673                        Головуючий у 1-й інстанції: Князєв В.Б.
Суддя-доповідач:  Ведмедь Н.І.
У Х В А Л А

і м е н е м     У к р а ї н и

29 травня  2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого  -   Смирнової Т.В.,

суддів             -  Ведмедь Н.І.,
Ільченко  О.Ю.

з участю секретаря судового засідання
-   Рой Я.М.,

в присутності осіб, які приймають участь у справі :    представника  відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому
судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною
скаргою  ОСОБА_1

на рішення  Ковпаківського районного суду м. Суми від 11
квітня 2008 року

у справі  за позовом
ОСОБА_1  до ОСОБА_2

про розірвання
договору  та стягнення  коштів, -

в с т
а н о в и л а :

Рішенням  Ковпаківського  районного суд від 11 квітня 2008  року
позов ОСОБА_1. задоволено частково.

Договір від 01.09.2007 року за № 24 на виготовлення виробів, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Стягнуто  з ОСОБА_2. на користь
ОСОБА_1. суму передоплати за договором побутового підряду від 01.09.2007 року у
розмірі 3957 грн.,   суму штрафних
санкцій, передбачених договором  у
розмірі 332 грн. 39 коп.,  пеню у розмірі
5000 грн.,  моральну шкоду  у розмірі 500 грн., а також  в рахунок
повернення сплаченої при подачі позову до суду суми витрат за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи у  розмірі 30
грн.

Стягнуто з ОСОБА_2. на користь
ОСОБА_1. витрати, пов'язані з оплатою правової  допомоги адвоката у розмірі 410 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2. на користь держави суму судового збору у розмірі 109
грн. 89 коп.

В задоволенні позовних  вимог в
частині стягнення суми коштів за користування чужими грошовими коштами
відмовлено в зв'язку з їх необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  не погоджується з рішенням суду  та вважає його необгрунтованим в частині  зменшення заявленого в позові  розміру пені, моральної шкоди, витрат на
оплату правової  допомоги фахівця в
галузі права та відмови в стягненні процентів
за користування чужими грошовими коштами,  посилається
на порушення судом  норм
матеріального та процесуального
права,  тому   просить
змінити рішення суду та задовольнити позовні вимоги в повному  обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що
між сторонами 01 вересня 2007 року було укладено договір на
виготовлення  виробів: дверей ПВХ , за
умовами якого відповідач повинен  був
виконати зобов'язання у строк 12
банківських днів. Вартість даного
замовлення складала 4995 грн., вартість
допоміжних робіт - 505 грн, а сума
передоплати  -3200 грн, яку було
сплачено позивачем ( а.с. 3,10), а також ним додатково сплачено 757 грн. ( а.с.
9).

Судом також було встановлено, що
відповідач зобов'язання за договором у передбачений  строк не виконав.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін в справі, вивчивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні
правовідносини, повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для
справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України, дослідив всі наявні докази
в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному
та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які
б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції.

Доводи апелянта
про порушення  судом   вимог
ч. 3  ст. 10 Закону України “Про захист  прав споживачів” та безпідставне  зменшення
суми неустойки до 5000 грн., так як вона підлягає стягненню у повному   розмірі незалежно  від відшкодування збитків, колегія суддів не
може  взяти до уваги,  оскільки при вирішення даного  спору не йшла
мова  про відшкодування збитків, а
мав місце спір  про  виконання
зобов'язань відповідачем згідно укладеного між сторонами договору
побутового підряду.

Колегія суддів вважає, що доводи  апелянта про
те, що суд  належним чином не
дослідив наявність  в ЦК України  норми, що визначає розмір процентів за
користування чужими коштами та
аналогією  закону, не заслуговують  на увагу, оскільки визначення процентів
згідно  ч. 7.10  ст.1
Закону “ Про оподаткування
прибутку підприємств”  - це  платіж
за  грошовий  кредит, за
використання  грошових коштів на
умовах  депозиту та  за
придбання  товарів в розстрочку, а
до  категорії процентів не можуть  належати платежі за іншими цивільно-правовими
договорами.

Дія ст. 536 ЦК України не поширюється  на проценти, що нараховуються відповідно  до закону або
договору  за товарний кредит,
оскільки  при цьому не здійснюється  користування
чужими  коштами.     Товарний
кредит  визначається як передання
послуг замовникові з відстроченням кінцевого розрахунку  на певний
строк з умовою про виплату процентів.

З матеріалів справи
вбачається, що в даному випадку
мала місце передоплата за виготовлення дверей  відповідачем по   договору
побутового  підряду , а не  передача грошей в позику чи в користування.

Колегія суддів не вбачає порушень суду відносно
розміру   стягненої   моральної шкоди,  оскільки для цього відсутні правові підстави.

Посилання  апелянта
про порушення судом  процесуального  закону, зокрема, ч. 1  ст. 84 ЦК України є  необгрунтованими, а тому  колегія суддів  не може
взяти їх до уваги, оскільки доказів
на підтвердження  своїх вимог
апелянт не надав.   Зокрема,   відповідно до ст. 56 ЦПК України,  не надано
доказів про те, що  особа, яка
надавала  правову допомогу апелянту є фахівцем у галузі права .

Доводи
апеляційної  скарги    не спростовують  висновків суду, рішення суду першої інстанції
узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права, і тому підстав для його зміни або
скасування відповідно до ст. 309 ЦПК України не вбачається.

Керуючись ст. ст.
307 ч.1 п.1,   308,  313-
315   ЦПК України,  колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Ковпаківського
районного
суду  м. Суми    від 11 квітня   2008  року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала   набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена безпосередньо  до Верховного Суду України протягом двох
місяців з моменту  її  проголошення.

Головуючий:

Судді: