Справа №
Е М      У К Р А Ї Н И
04 квітня 2008 року Суворовський районний суд
м. Херсона під головуванням
Судді
відкритому судовому засіданні м. Херсона справу за позовом  ОСОБА_1 до Приватного підприємства
«Харчування» про визнання  трудового
договору укладеним, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього
заробітку за час прострочення  та
відшкодування моральної шкоди
звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що вона 11.05.2005 року
звернулася до Кадрового Агентства „Персонал Сервіс" в особі Приватного
підприємця ОСОБА_2  з метою пошуку
роботи, та цього ж дня вона з агентством
уклала договір № б/н від 11.05.2005 року та заповнила відповідну анкету.
в приміщенні кадрового агентства „Персонал Сервіс" за участі представників
відповідача директора філії ОСОБА_4 було проведено співбесіду щодо
працевлаштування. За результатами проведеної співбесіди з 18.11.2005 року вона
була прийнята на роботу з виконанням наступної роботи та на наступних умовах:
найменування посади - Торговий представник; оклад 600,0 грн., 2(%) від
реалізації та 100,0 грн. на проїзд;умови
виконання роботи:    отримання
товарів: товар отримувався від водія-експедитора;             отримання грошових сум по наданим звітам про товарні
кредити та відомостям
передача(повернення) грошових сум представнику МФПП „Харчування":
представником, який отримував кошти був експедитор; засоби зв'язку з
представником (контактні телефони та інші) НОМЕР_1, НОМЕР_2(ОСОБА_3),НОМЕР_3
(ОСОБА_4); умови повернення коштів : Позивачка повертала грошові суми тільки
від приватних підприємств, в тому числі: ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6 та інші. Інші
юридичні особи (,,Оскар"(Скадовськ), ,,Оскар"(ХОТД), ТОВ „СИТИ"
та інші) сплачували суми шляхом їх
перерахування на розрахункові рахунки Відповідача.
їй фактично визначили істотні умови трудового договору та допустили фактично до
виконання роботи. Вважає, що трудова угода з відповідачем була укладена.
З  „04" січня 2006 року з нею фактично  припинили трудові відносини.
звільнення відповідач не розрахувався з нею, у результаті чого  утворилася
перед нею заборгованість по заробітній платі перед в розмірі 1 200,0 грн.
(700,0 грн. + 500,0 грн. (25 000,0 грн. (сума реалізації) х 2%)
відповідач не провів з нею повний розрахунок,
який підлягає виплаті, у зв'язку з простроченням розрахунку при
звільненні,  та складає  13.800 грн.
Також вважає, що діяли відповідача їй спричинено
матеріальну шкоду, яку вона оцінює в 5000.00 грн.
Просить постановити рішення, яким визнати,
що трудовий договір між нею та відповідачем було укладено, стягнути з
відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1200.00
грн., середній заробіток за весь час затримки заборгованості по заробітній
стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі
В судовому засіданні позивачка та
її представник підтримали позовні вимоги на
підставах зазначених в позові, який просили задовольнити.
Представники відповідача позов не
визнали, вважаючи його необгрунтованним,
та просили відмовити в його задоволенні.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, свідка, суд знаходить позовні вимоги
необгрунтованними та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:
вимог ст.. 60 ЦПК України  - кожна
сторона зобов'язана довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог  або заперечень,
користуючись при цьому рівними процесуальними правами, на засадах змагальності
сторін, згідно  ст.. 10 ЦПК України.
Суд вважає, що
ні позивачем, ні її представником не надано суду  будь якихось письмових доказів у
підтвердження позовних вимог ( копії наказу про зарахування на роботу, копії
відомостей про начислення та виплату заробітної платні, табель обліку  робочого часу, трудову угоду,  договір про матеріальну відповідальність,
копію трудової книжки, анкета тощо).
справи вбачається, що між позивачкою та Агентством «Персонал Сервіс» 11 травня
2005 року укладено договір про надання консультаційних та посередничиских
послуг  з працевлаштування, та відповідно
до даного договору позивачка 11.05.05 р.
ОСОБА_2  пояснила суду, що позивачка
через Агентство «Персонал Сервіс» шукала роботу, та вона пропонувала їй
працевлаштування у відповідача, для якого Агентство робило підбір кадрів, чи
була позивачка працевлаштована у відповідача їй не відомо, при  ній між сторонами будь яких угод не
позивача на той факт, що підтвердженням трудових стосунків з відповідачем є
копії листів обліку навідуючих, та копії звітів по товарним кредитам,
суд не може прийняти до уваги, оскільки в даних копіях відсутні будь які
печатки, які б підтверджували факт знаходження позивача з відповідачем в
Таким чином суд
приходить до висновку, про не обґрунтування позовних вимог, на підставі  відсутності будь якихось доказів.
Крім того, суд
вважає, що позивачкою, безпідставно пропущено строки звернення до суду, передбачені
ст.. 233 КЗпП України, відповідно до якої працівник може звернутися з заявою до
суду про вирішення трудового спору, у справах про звільнення - в місячний
термін, з дня вручення копії наказу про звільнення, або з дня видачі трудової
книжки, або в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права.
знаючи,  з 04 січня 2006 року, що
відповідачем порушено її право, вона повинна була звернутися до суду протягом
трьох місяців, чого нею зроблено не було, оскільки звернення до суду мало місце
лише 13.12.2007 року, тобто  майже через
один рік та 11 місяців, та позивачка не просила поновити їй строки на звернення
до суду, та суд не  вважає їх пропущеними
наведеного, керуючись ст. 232-233, Кзпп України, ст..ст. 10,60,212,214-215,218
ЦПК України, суд
позовних  вимог  ОСОБА_1 до Приватного підприємства
«Харчування»  про визнання трудового
договору укладеним, про стягнення заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному
порядку  через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя:
В.М.
Палькова