суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:
Головуючого:                 Яреми А.Г.
Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою Київського природоохоронного прокурора  в інтересах Київської міської ради та Державного
підприємства „Науково-дослідний виробничий агрокомбінат „Пуща-Водиця” до ОСОБА_1 про визнання самочинним будівництва, знесення та повернення
незаконно зайнятої земельної ділянки,
жовтні 2006 року Київський природоохоронний прокурор в інтересах Київської
міської ради та Державного підприємства „Науково-дослідний виробничий
агрокомбінат „Пуща-Водиця” звернувся в суд із заявою до ОСОБА_1 про визнання самочинним
будівництва, знесення та повернення незаконно зайнятої земельної ділянки № 53
по провулку Шевченка-Ватутіна у Солом'янському районі (мікрорайон Жуляни) м.
Києва та приведення зазначеної земельної ділянки в придатний для використання
У заяві зазначив, що відповідно до ст.116
ЗК України, підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого
самоврядування в межах її повноважень. Але не зважаючи на те, що відповідачу
земельна ділянка ні у власність ні в оренду у встановленому порядку не
надавалась, він самовільно зайняв земельну ділянку та розпочав будівництво.
Рішенням
Солом`янського районного суду м. Києва від 5 березня 2007 року заяву прокурора задоволено.

Визнано збудовані та ті, що будуються будівлі та споруди      ОСОБА_1 на ділянці № 53 на перетині провулку
Шевченка-Ватутіна у Солом'янському районі м. Києва самочинним будівництвом.

Зобов'язано ОСОБА_1
повернути самовільно зайняту земельну ділянку № 53 на перетині провулку Шевченка-Ватутіна
у Солом'янському районі м. Києва Київській міській раді.

Зобов'язано ОСОБА_1 за
власний рахунок знести самовільно збудовані споруди на перетині провулку Шевченка-Ватутіна у Солом'янському районі
м. Києва.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
18 липня 2007 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 5 березня
2007 року скасовано.

Відмовлено
в задоволенні
заяви Київського природоохоронного прокурора в інтересах Київської
міської ради та Державного підприємства „Науково-дослідний виробничий
агрокомбінат „Пуща-Водиця” до
ОСОБА_1 про визнання самочинним будівництва, знесення та повернення
незаконно зайнятої земельної ділянки.

У
касаційній скарзі Київський природоохоронний прокурор просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від
18 липня 2007 року і залишити в силі рішення Солом`янського районного суду м. Києва
від                5 березня 2007 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно
зі ст. 213 ЦКП України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно
до положень ст. 214 ЦКП України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та
якими доказами вони підтверджуються.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив
з того, що звертаючись до суду із заявою, прокурор
не з'ясував чи порушено право осіб в інтересах яких він заявляє позов і в чому полягають
ці порушення. Суд вважав, що
даний спір прикриває собою фактично існуючий спір між
особами, в інтересах яких заявлено позов, щодо предмету спору по даному
позову, який вирішується в порядку іншого судочинства, оскільки між сторонами існує
спір про право належності земельної ділянки. Суд також вважав, що прокурором не надано доказів у підтвердження належності спірної
земельної ділянки особам, в інтересах яких заявлено позов.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що будь-яких рішень з приводу надання   ОСОБА_1 земельної
ділянки на перетині вулиць Шевченка-Ватутіна (мікрорайон Жуляни) в Солом'янському районі м. Києва для будівництва
Київською міською радою не виносилося, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірну ділянку останнім зайнято самовільно.
Також суд виходив з того, що будівлі та споруди, які збудовані та ті, що будуються
ОСОБА_1 на зазначеній земельній ділянці, є самовільним будівництвом та підлягають знесенню.

Відповідно до ст.40 Земельного кодексу України громадянам
України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування
можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки
для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Статтею
116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи, набувають
права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування
в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 9 та п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу
України встановлено, що розпорядження землями на території м. Києва, до розмежування
земель комунальної та державної власності належить до повноважень Київської міської
ради.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані
або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з листом Управління
держаного архітектурно-будівельного контролю
№ 1368/01 від 23 серпня 2003 року на перетині вулиць Шевченка та Кільцевої
дороги в мікрорайоні Жуляни в Солом'янському районі м. Києва ведеться самовільне
будівництво приватних житлових будинків. Дозволи на виконання будівельних робіт
не видавались, проекти забудови не погоджені, документи на право користування земельними
ділянками відсутні.

Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власником землі або землекористувачем
без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

За таких обставин, коли
було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки і самочинного
будівництва на ній, Солом`янський районний суду м. Києва обґрунтовано задовольнив заяву
прокурора.

Враховуючи, що апеляційний суд м. Києва помилково скасував
рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, колегія суддів вважає
необхідним скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и
л  а :

Касаційну скаргу Київського природоохоронного прокурора задовольнити.

Рішення
апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2007 року скасувати, а рішення Солом`янського
районного суду м. Києва від 5 березня 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                            Ярема А.Г.

Судді:
Левченко Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.

Сенін Ю.Л.