У х в а л а

іменем
україни

4 червня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого    Патрюка М.В.,

суддів:               Пшонки М.П.,                  Берднік І.С.,

Костенка А.В.,                  Лященко Н.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний
нотаріус ОСОБА_5про визнання договору купівлі-продажу квартири частково
недійсним, визнання права власності на 2/3 частини квартири, за касаційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення апеляційного суду Харківської області від 25
жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в
якому просили визнати частково недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1та
перевести на них права й обов'язки покупців. Свої вимоги вони мотивували тим,
що разом з матір'ю набули в порядку приватизації право власності на АДРЕСА_2. 4
грудня 1998 року мати продала квартиру, а за гроші, отримані від продажу,
придбала квартиру в м. Харкові, оформивши її на себе. На час укладення угоди
позивачі були неповнолітніми й не знали про порушення їхніх прав.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 2 серпня 2007 року
позовні вимоги задоволено. Суд визнав за позивачами право власності на
АДРЕСА_1по 1/3 частини квартири за кожним.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня        2007 року рішення міського суду
змінено, визнано частково недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1та
переведено права покупців (на 2/5 частини цієї квартири) на ОСОБА_1, ОСОБА_2
Визнано за ними право власності по 1/5 частини квартири за кожним.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення апеляційного суду
та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції керувався тим,
що ОСОБА_1, ОСОБА_2 мають право власності на квартиру по 1/3 частини за кожним.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 спірну квартиру купила, перебуваючи
в шлюбі із ОСОБА_4, а тому частка позивачів в цій квартирі складає по 1/5
частині за кожним.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджується; чи є інші фактичні дані,
які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із встановлених обставин тощо.

Судами встановлено, що АДРЕСА_2належала позивачам та  ОСОБА_3 на праві спільної часткової
власності. Квартира була продана відповідачкою за 4 тис. грн.

АДРЕСА_1була придбана ОСОБА_3 у січні 1995 року під час зареєстрованого
шлюбу із третьою особою - ОСОБА_4, який залучений до справи без самостійних
вимог щодо предмету спору.

Обґрунтовуючи правові підстави заявленого позову про визнання договору
купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнання права власності на 2/3
частини квартири, позивачі зазначили, що на момент укладення договору
купівлі-продажу спірної квартири вони, будучи неповнолітніми, були протиправно
позбавлені права власності на житло.

ОСОБА_3 посилалася на те, що дійсно спірна квартира належала сторонам на
праві спільної часткової власності.

Усупереч вимогам ст. ст. 212, 214 ЦПК України суд першої інстанції
зазначені доводи та надані сторонами докази не перевірив, незважаючи на те, що
вони мають суттєве значення для правильного вирішення справи та в достатньому
обсязі не визначився з характером спірних правовідносин, часом їх виникнення і
правовою нормою, що їх регулює.

Крім того, не мотивований і висновок як суду першої так і апеляційної
інстанції про перерозподіл часток у житловій площі за відсутності вимог третьої
особи.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 2 серпня 2007 року
та рішення апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня           2007 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка    І.С. Берднік   А.В. Костенко   Н.П. Лященко