Справа № 22ц-1301/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Коренькова З.Д.
У Х В А Л А

Іменем
України

03 жовтня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого:

Коренькової З.Д.

суддів:

Шевченка В.М.,

Лакізи Г.П.

при секретарі:

Зіньковець О.О.

з
участю: голови Киселівської сільради Менського району Чернігівської області
Сапеги В.М., третьої особи ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною
скаргою  ОСОБА_2, яка діє від імені
ОСОБА_3 на рішення Менського районного суду від 29 травня 2008 року по справі
за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до Киселівської сільської ради
Менського району, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання права власності на
житловий будинок,-

в
с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє
від імені ОСОБА_3 за дорученням, просить скасувати рішення Менського районного
суду від 29 травня 2008 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити  його та його представника ОСОБА_2 позовні
вимоги в повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги
ОСОБА_3 та його представника задоволені частково. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що висновок суду про те, що спірне домоволодіння є спільною сумісною
власністю подружжя - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не грунтується на вимогах закону,
оскільки ОСОБА_5 придбав спірний будинок
у 1984 році, а  шлюб був укладений
у 1985 році. Таким чином він самостійно набув право приватної власності на
майно. Відсутні в рішенні суду посилання на будь - які норми закону, зокрема,
на кодекс, закон, статті стосовно висновку про перевід особистої приватної
власності ОСОБА_5 у власність подружжя. Рішення Киселівської сільської ради
Менського району від 12.03.2007 року, яким особиста приватна власність стала
власністю подружжя є протизаконним, і не може слугувати підставою для прийняття
по справі рушення суду. Також, суд не звернув уваги на те, що законодавчими
актами не передбачена зміна форми особистої приватної власності після смерті
спадкодавця за умови перебудови чи ремонту будівлі за життя спадкодавця.

Визнавши за ОСОБА_3 право власності
на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що спірний житловий будинок
належав спадкодавцям на праві спільної сумісної власності. В червні 2006 року
померла ОСОБА_6 і після її смерті відкрилась спадщина на її Ѕ частину будинку,
яку отримали її чоловік - ОСОБА_5 та її діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Після того,
як в жовтні 2006 року помер ОСОБА_5, на його Ѕ частку також відкрилась
спадщина, і єдиним спадкоємцем є його син від першого шлюбу - позивач.
Оскільки, ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті своєї дружини постійно
проживав із спадкодавцем, відповідно до ст. 1268 ЦК України, він вважається
таким, що прийняв спадщину. Таким чином, суд прийшов до висновку, що за ОСОБА_3
слід визнати право власності на 2/3 частини будинку.

Вислухавши суддю - доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частковому , а справа поверненню до суду першої інстанції
для нового судового розгляду, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення Менського
районного суду від 22 жовтня 2007 року по даній справі, апеляційний суд своєю
ухвалою від 27 листопада 2007 року направив справу на новий розгляд,
роз'яснивши при цьому суду першої інстанції які обставини при новому розгляді
необхідно з'ясувати, та які процесуальні порушення були допущені.

Але, при новому розгляді справи та при
постановленні рішення 29.05.2008 року, Менський районний суд не взяв до уваги
викладені в ухвалі апеляційного суду обставини, в результаті чого повторно
ухвалив рішення з порушеннями норм процесуального права та не в повній мірі
дослідив матеріали справи.

Згідно ст. 237 ч.2 ЦК України не є
представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а
також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому
правочинів.

Як вбачається із матеріалів справи,
після повернення справи на новий судовий розгляд, ОСОБА_2 подала позовну
заяву  від свого імені в інтересах
ОСОБА_3, не маючи на це повноважень. ОСОБА_3 позов не подавав, а лише підписав
заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 78). Суд на це не звернув уваги.

В ухвалі апеляційного суду також було зазначено,
що до участі у справі не були притягнуті інші спадкоємці. Суд залучив ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 до участі у справі в якості 3-х осіб, в той час, як позовні вимоги
ОСОБА_3 безпосередньо зачіпають їх майнові
інтереси. Крім того, визнавши за ОСОБА_3 право власності на частину
спадкового будинку, суд зобов'язаний був визнати, кому належить інша частина та
визнати на неї право власності.

Також, рішенням суд задовольнив як
позовні вимоги ОСОБА_3, який не був залучений до участі у справі як позивач, так
і вимоги ОСОБА_2, як його представника, та не вмотивував, які її права порушені
та підлягають захисту.

Суд взяв до уваги рішення
Кисілівської сільради від 12.03.2007 року № 14 відповідно до якої власниками
будинку були зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вже після їх смерті. Визнавши їх
частки в будинку рівними, суд не навів мотивів, чому прийшов до такого висновку
та не обгрунтував його відповідно до положень ст. 62 СК України, т.я. будинок
був куплений ОСОБА_5 у 1984 році до шлюбу з ОСОБА_6, за свої дошлюбні кошти, а
в подальшому його добудову проводило подружжя ОСОБА_5 . Судом не визначена
дійсна вартість спірного будинку. Ухваливши рішення по справі суд керувався
лише нормами, що регулюють спадкові правовідносини та не застосував норми
сімейного та цивільного права щодо майнових прав подружжя.

В порушення ст. 88 ЦПК України, суд
при постановленні рішення не розподілив судові витрати між сторонами, виходячи
зі спору майнового характеру.

Таким чином, рішення підлягає
скасуванню, а справа поверненню до суду для нового розгляду відповідно до п.4
ч.1 ст.311 ЦПК України.

При новому розгляді справи, суду в
обов'язковому порядку необхідно врахувати мотиви та висновки апеляційного суду,
з яких скасовано рішення.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.311, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє
в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Менського районного суду
від 29 травня 2008 року - скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: