Красногвардійський районний суд
Справа
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11
березня 2008 року  Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді                                                                           Руденко
М.А.

при секретарі                                                                                 Сорокіній А.С.

за участю представника позивачки
ОСОБА_15

представника відповідача
ОСОБА_16

розглянувши в відкритому судовому засіданні у
м. Дніпропетровську справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3, треті
особи: відділ освіти виконкому Красногвардійської районної Ради м.
Дніпропетровська, відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб
Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про
визнання квартири спільною частковою власністю, про визнання договору удаваним
в частині особи покупця, про визнання права власності на 54/100 частки квартири
та про усунення перешкод в користуванні квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

15 грудня 2005 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якій просила винести рішення яким визнати договір
купівлі-продажу від 01 лютого 2001 року квартири НОМЕР_1 в будинку НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1, укладений між продавцем ОСОБА_3, діючої від свого імені та як
законний представник сина ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі під № 1-398, недійсним, як удаваний в частині особи
покупця, визнавши покупцями по договору на 46/100 частки квартири ОСОБА_2 на
27/100 частки - ОСОБА_1 та на 27/100 частки - ОСОБА_6; визнати за ОСОБА_1
таОСОБА_6 право власності за кожним на 27/100 часток квартири НОМЕР_1 в будинку
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1; усунути ОСОБА_1та ОСОБА_6 перешкоди в користуванні
квартирою НОМЕР_1 в будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, зобов'язавши відділ
громадянства, еміграції і реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації в квартирі ОСОБА_3
та ОСОБА_4; стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на оплату судового збору
та юридичну допомогу.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що з 1997 року вона
перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 Від
спільного життя вони мають сина ОСОБА_6 Спочатку вони сім'єю проживали в
квартирі по АДРЕСА_2 що була приватизована на її ім'я та сина. Потім почали
проживати за адресою АДРЕСА_1, в квартирі, що належала сестрі чоловіка. В 2000
році сестра чоловіка ОСОБА_3 запропонувала викупити спірну квартиру за 3 000
доларів США. Для придбання квартири вона взяла у борг у знайомої ОСОБА_7 1600
доларів США, а                     1400
доларів США надали батьки чоловіка. При цьому була домовленість, що частина
квартири, яку вона купує буде належати їй та синові а інша чоловікові. Борг
ОСОБА_7 вона повернула з коштів, які отримала з продажу квартири, що належала
їй та сину по АДРЕСА_2. В квартирі НОМЕР_1,
будинку                 НОМЕР_2,
по АДРЕСА_1 були прописані сестра її чоловіка                  ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4.,
що при підписанні договору купівлі-продажу зобов'язались виписатись з спірної
квартири. В 2004 році сімейні стосунки в сім'ї погіршились, чоловік з сім'єю не
проживає, періодично влаштовує скандали, погрожує та вимагає звільнити
квартиру.

01 березня 2006 року відповідач ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною
заявою, в якій просив суд винести рішення, котрим визнати договір
купівлі-продажу квартири від 01 лютого 2001 року між ним та ОСОБА_3 удаваним,
який прикриває вчинений насправді договір дарування.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що дійсно між ним
та                 ОСОБА_3. був укладений
договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_1 розташованої  в будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, але фактично
сестра подарувала йому вище вказану квартиру. При оформлені в нотаріальній
конторі пакету документів, виявилось що довідка з КП МБТІ отримана його
батьком, дає тільки право на відчуження квартири у формі купівлі - продажу, а
не дарування, тому і був оформлений такий вид договору, без передачі коштів та
всіляких додаткових угод.

25 грудня 2007 року позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила суд
винести рішення, яким визнати договір купівлі-продажу від 01 лютого 2001 року
квартири НОМЕР_1 в будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, укладений між продавцем
ОСОБА_3, діючої від свого імені та як законний представник сина ОСОБА_4 та
покупцем ОСОБА_2, частково недійсним, як удаваний з порушенням закону; визнати
за ОСОБА_1 таОСОБА_6 право власності за кожним на 27/100 часток квартири
НОМЕР_1 в будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 - право власності на 46/100
часток вказаної квартири; усунути ОСОБА_1та ОСОБА_6 перешкоди в користуванні
квартирою НОМЕР_1 в будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, зобов'язавши відділ
громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на оплату судового збору та юридичну
допомогу.

В судовому засіданні позивачка та
відповідачка по зустрічному позову ОСОБА_1. підтримала свої позовні вимоги і
просила задовольнити, по суті справи пояснила, що спірна квартира, придбавалась
нею та її колишнім чоловіком в період шлюбу. В
договорі
купівлі-продажу було вказано ціну продажу 3 000 доларів США, батьки
відповідача                   ОСОБА_2
надали 1400 доларів США, а останні 1600 доларів США надала вона. В зв'язку з
тим, що ці кошти вона взяла в борг у знайомої ОСОБА_7, вона вимушена була
продати належні їй та її сину кімнати в комунальній квартирі АДРЕСА_2
Виписавшись з вище вказаної квартири вона з дитиною, на прохання свого чоловіка
не прописувалась в придбаній квартирі. На даний момент вона не може цього
зробити бо сестра її чоловіка, ОСОБА_3 разом зі своїм сином       ОСОБА_4. прописані в спірній квартирі. В
задоволенні позовних вимог по зустрічному позову просила суд відмовити,
оскільки спірна квартира була дійсно придбана за договором купівлі-продажу, в
її придбання вона особисто вклала 1600 доларів США, яка є єдиним житлом, де
проживає вона та її неповнолітній син.

В судовому засіданні відповідач та позивач по зустрічному позову ОСОБА_2
позовні вимоги позивачки по первинному позову ОСОБА_1. не визнав в повному
обсязі, свої позовні вимоги підтримав та просив суд визнати договір
купівлі-продажу спірної квартири удаваним, який прикриває договір дарування.
Пояснив суду, що в період шлюбу з позивачкою, його сестроюОСОБА_3. було
подаровано квартиру НОМЕР_1 розташованої в будинку НОМЕР_2, по АДРЕСА_1. Коштів
у своїх батьків на придбання квартири він не брав. В спірній квартирі позивачка
проживає з 1998 року, коштів на утримання спірної квартири  не надавала, за комунальні послуги не
сплачувала.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 та неповнолітнього
ОСОБА_4 за довіреністюОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1. не визнав в повному обсязі
та просив відмовити у задоволені. Пояснив суду, що спірна квартира була
отримана ним за ордером, оскільки він був на квартирному обліку за місцем
роботи. В квартирі проживала та була зареєстрована його донька ОСОБА_3 та її
неповнолітній син ОСОБА_4., які виїхали проживати у Нову Зеландію. З 1998 році
за його згодою ОСОБА_3. позивачка переїхала проживати в квартиру НОМЕР_1,
розташовану в будинку НОМЕР_2, по АДРЕСА_1. В 2001 році ОСОБА_3 хотіла укласти
на користь позивача ОСОБА_2 договір дарування, однак вимушена була нотаріально
оформити договір купівлі-продажу спірної квартири. В квартирі був
зареєстрований її неповнолітній син, а тому як їй пояснили в Міжміському бюро
технічної інвентаризації та у нотаріуса договір дарування оформленим бути не
міг. При підписанні договору коштів в сумі 3000 доларів США вона не отримувала,
передала спірну квартиру безкоштовно. Позовні вимоги по зустрічному позову
визнав в повному обсязі, проти задоволення не заперечував.

Приватний нотаріус ОСОБА_5  у судове
засідання не з'явилась про місце та час розгляду справи була повідомлена
належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її
відсутністю. Направила на адресу суду письмове пояснення, де вказала, що дійсно
01 лютого 2001 року вона посвідчила договір купівлі-продажу укладений
міжОСОБА_3. та                 ОСОБА_2
при цьому сторонам було роз'яснено правові наслідки укладеного договору та
порядок переходу права власності до покупця. Про знаходження сторін у родинних
відносинах їй не було відомо. Питання про укладання договору дарування не
розглядалось, так як документи були підготовленіОСОБА_3. для продажу
квартири.

Представник третьої особи відділу опіки та піклування при виконавчому
комітеті  Красногвардійської районної в
місті Дніпропетровську ради за довіреністю
Юрченко Т.І., суду пояснила, що до виконкому Красногвардійської районної
ради в м. Дніпропетровську  зверталась з
заявою ОСОБА_3, вона просила дозволити їй продаж однокімнатної квартири за
адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з виїздом за кордон. Рішенням від 26.01.2001 року за
№ 128 виконавчий комітет Красногвардійської районної ради дав згоду ОСОБА_3 на
продаж однокімнатної приватизованої квартири за адресоюАДРЕСА_1 від імені
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб
Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області у судове
засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином про
причину неявки суду не повідомив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9. пояснив, що зі слів
відповідача по справі, йому відомо про те, що сестра останнього подарувала йому
свою квартиру НОМЕР_1, в будинку НОМЕР_2, по АДРЕСА_1. Але фактично вище
вказану квартиру отримав її батько.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що являється
найкращою подругою ОСОБА_3. знає, що в 1997 році батько  ОСОБА_2 -ОСОБА_8 отримав квартиру, так як
працював на ПМЗ, але ордер був виданий на ОСОБА_3, особисто ордер не бачила. В
1997 році ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання в Нову Зеландію, а в її
квартирі почали проживати ОСОБА_2 зі своєю дружиною ОСОБА_1. та їх спільним
сином ОСОБА_6 В 2000 році ОСОБА_3 гостювала на Україні, і в цей період вона
подарувала свою квартиру брату ОСОБА_2 При укладанні договору вона присутня не
була.

Допитана в судовому засіданні інспектор з питань охорони неповнолітніх в
якості свідка ОСОБА_11 пояснила суду, що в період виникнення спору в сім'ї
ОСОБА_6 до неї звернувсяОСОБА_8 який діяв за довіреністю від ОСОБА_3., з
проханням допомогти в вирішенні питання про дарування належної його донці
квартири. Зважаючи що порушуватимуться права його малолітнього онука, ОСОБА_8
було роз'яснено, що в даному випадку можливо лише укласти договір купівлі -
продажу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, йому відомо зі
слів відповідача по справі, що його батько отримав спірну квартиру в 1997 році,
ордер на яку було видано на ім'я ОСОБА_3, свідок даного ордеру не бачив. В 2001
році               ОСОБА_3 подарувала
своєму брату спірну квартиру, але при укладанні договору він не був
присутнім.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13, пояснила суду, що вона
проживала по сусідству з  позивачкою по
основному позову ОСОБА_1., в 1994 році придбала у неї комунальну квартиру
АДРЕСА_2. 900 доларів США відразу віддала в 1994 році, остаток суми був
переданий після укладення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що в січні  2001 року вона надала ОСОБА_1. кошти у сумі
1600 доларів США для придбання нею квартири АДРЕСА_1, під розписку. Кошти як
пояснила їй сама               ОСОБА_1.
остання передала своєму чоловікові в рахунок купівлі спірної квартири.                              25 листопада 2002
року з її допомогою позивачка продала належну їй квартиру АДРЕСА_2. А вже 26
листопада 2002 року ОСОБА_1. повернула всі кошти, які позичала, в повному
обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що спірну квартиру
отримав їх чоловік, але за домовленістю ордер було виписано на їх доньку
ОСОБА_3 Коли їх донька виїхала проживати в Нову Зеландію, то належну їй
квартиру подарувала своєму брату (її сину) ОСОБА_2 безоплатно. Заперечувала, що
вона з чоловіком надавали кошти своєму сину для придбання спірної
квартири.

Вислухавши сторони, свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10,
ОСОБА_11., ОСОБА_12 ОСОБА_13., ОСОБА_7., ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги по первинному позову підлягають частковому
задоволенню, в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1. та відповідач
ОСОБА_2 разом проживали з 1995 року. 30 березня 1996  року у сторін народився син ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 37, зроблений
відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневої районної ради                               м.
Дніпропетровська. (а. с. 15). 25 квітня 1997 року між ОСОБА_1. та ОСОБА_2
зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис № 259, зроблений відділом
реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради
народних депутатів                                    м.
Дніпропетровська. ( а. с. 65) З 2004 року ОСОБА_2 пішов з сім'ї та сторони
проживають окремо, що не заперечувалось самими сторонами, та підтверджувалось
поясненнями свідків. В період спільного проживання  за угодою купівлі-продажу від 01 лютого 2001
року ОСОБА_2 придбав квартиру НОМЕР_1, в будинку НОМЕР_2, по АДРЕСА_1,
вищевказана угода посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрована в реєстрі за № 1-398. (а. с. 8)
За угодою  купівлі - продажу ОСОБА_3,
діюча як сама так і як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 продала, а
ОСОБА_2 придбав спірну квартиру, сторони договору домовились про те, що
продавці повністю звільняють відчужувану ними квартиру для вільного і
безперешкодного користування нею покупцем та виписуються в строк до 28.02.2001
року, в момент підписання договору продавці також отримали кошти шістнадцять
тисяч вісім грн. При укладанні договору сторонам було роз'яснено наслідки
укладання договору купівлі-продажу спірної квартири. Договір був підписаний
сторонамиОСОБА_3. за себе та за неповнолітнього сина ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ніким
з сторін з 01 лютого 2001 року по 01 березня 2006 року не оспорювався. В
спірній квартирі з 1998 року проживала сім'я: ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6. За
комунальні послуги за квартиру сплачував представник ОСОБА_3 - батько
відповідача, як видно з пояснень позивачки останній добровільно надавав
допомогу сім'ї сина, з претензіями, щодо сплати комунальних послуг до ОСОБА_1.
та ОСОБА_2 не звертався. Позивачка вказала на те, що частину коштів на
придбання спірної квартири в сумі 1600 доларів США нею було взято в борг у
знайомої ОСОБА_7, про що може свідчити договір займу укладений в простій
письмовій формі від 28 січня 2001 року (а. с. 96), однак суд до пояснень
позивачки та свідка ОСОБА_7 ставиться критично, оскільки свідок контролювати
витрачення коштів не могла, а стороною договору купівлі - продажу спірною
квартири є чоловік позивачки ОСОБА_2, угод про визначення часток у власності
подружжя, згідно з вкладеними коштами укладено не було. Позивачка також
пояснила в судовому засіданні, що кошти отримання за продаж кімнат в
комунальній квартирі, по АДРЕСА_1що належали їй та неповнолітньому сину
ОСОБА_6, віддала особисто в рахунок погашення боргу ОСОБА_7 Однак як видно з
вищевказаного договору купівлі-продажу
від 25 листопада 2002 року продаж було вчинено за 2 835 грн., а вартість
спірної квартири                     (за
адресою АДРЕСА_1) складає згідно договору шістнадцять тисяч вісім грн., окрім
того у позивачки були борги по сплаті комунальних послуг, що підтверджується
довідками та квитанціями про сплату комунальних послуг  (а.с.51, 52, 54) та поясненнями свідка
ОСОБА_7, котра вказала, що надавала позивачці кошти для погашення
заборгованості в сумі 900 доларів США, тому суд приходить до висновку, що
позивачка не мала можливості за особисті кошти сплатити 54100 частки спірної
квартири. До пояснень свідка ОСОБА_13 суд ставиться критично, оскільки остання
вказала, що придбала у позивачки квартиру за адресою АДРЕСА_2 за 3000 доларів
США, однак в договорі купівлі - продажу вищевказаної квартири, посвідченому
приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округуОСОБА_14
вказано, що продаж вчинено за 2 835 грн.

Відповідно до ст.. 60 ч.1 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку ( доходу).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Що стосується зустрічних позовних вимог щодо визнання договору
купівлі-продажу квартири від 01 лютого 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
удаваним, який прикриває вчинений насправді договір дарування задоволенню не
підлягають.

Оскільки як  встановлено в судовому
засіданні для оформлення відчуження квартири, відповідачка ОСОБА_3 зверталась
до виконавчого комітету Красногвардійської районної ради для отримання згоди
саме на продаж однокімнатної квартириАДРЕСА_1 від імені неповнолітнього сина
ОСОБА_4 Окрім того, в замовленні на отримання довідки характеристики об'єкта
нерухомості остаточно вказано, що вищевказаний документ необхідно отримати для
укладення договору купівлі-продажу спірної квартири (а.с.28) Також на
здійснення продажу квартири позивачки по АДРЕСА_2   АДРЕСА_2, що належала позивачці та сину
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 вересня 1998
року (а. с. 65), ОСОБА_2 підтверджував, що після продажу його дружина та дитина
будуть мешкати за адресою АДРЕСА_1, в спірній квартирі, що належить йому на
праві власності. Посилання позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 про те, що
коштів за придбання квартири він не сплачував суд до уваги не приймає, оскільки
в договорі купівлі-продажу спірної квартири від 01 лютого 2001 року п.2
вказано, що продаж вчинено за шістнадцять тисяч вісім грн., які продавці
отримали до підписання договору.
Пояснення свідків ОСОБА_8., ОСОБА_10, ОСОБА_12 суд до уваги не приймає,
оскільки при укладанні договору стосовно спірної квартири вони присутні не
були, а тому не можуть остаточно вказати який саме договір було укладено.

Таким чином, на час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири,
позивачка з відповідачем  перебували у
шлюбі як юридично , так і фактично, а тому дане спірне майно є спільною
сумісною власністю, у зв'язку з чим за позивачкою слід визнати право власності
на 12 частину спірної квартири.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Оскільки
в судовому засіданні встановлено та не оскаржувалось сторонами, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4та не ооскаржується сторонами  проживають
в Новій Зеландії, м. Окленд, при укладенні договору купівлі продажу
зобов'язались в строк до 28.02.2001 року виписатись, суд вважає за необхідне
позовні вимоги стосовно зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, ст. ст. 391 ЦК
України, ст.ст. 60,62,70 Сімейного Кодексу України  суд,  -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3, треті особи: відділ освіти
виконкому Красногвардійської районної Ради                   м. Дніпропетровська, відділ
громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській області про визнання квартири спільною
частковою власністю, про визнання договору удаваним в частині особи покупця,
про визнання права власності на частку квартири та про усунення перешкод в
користуванні квартирою - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 12 частку квартири НОМЕР_1 в будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Усунути ОСОБА_1та ОСОБА_6 перешкоди в користуванні квартирою НОМЕР_1, в
будинку НОМЕР_2, по АДРЕСА_1, зобов'язати відділ громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області зняти з реєстрації
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В задоволені зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_5про
визнання правочину удаваним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір 94 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави збір за інформаційно-технічне забезпечення слухання справи 30 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі через Красногвардійський районний суд протягом десяти
днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя                                                                                                    М.А. Руденко