АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-597 2008 року             Головуючий у 1-й інстанції Дьомич Л.М.               категорія 30,34                                                                 Доповідач  М.М. Суржик
Судова
палата в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :
Головуючого : судді Кіселика С А ,
суддів : Франко В.А., Суржика М.М.
при секретарі Ткач І.В.,
розглянула  у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 11 січня 2008 року,

В  С
Т  А  Н
О  В  И
Л  А  :

В липні 2007 року до суду з позовом до ОСОБА_1про
стягнення матеріальної та моральної шкоди звернулись ОСОБА_2та ОСОБА_3.
Зазначили, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка
сталась з вини відповідача, їм було завдано матеріальної та моральної
шкоди.

Рішенням суду
позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2
2526.76грн. матеріальної та 500грн. завданої моральної шкоди, в
позовіОСОБА_3було відмовлено.

Не погоджуючись з
рішенням суду в скарзі апелянт просив рішення суду скасувати з тих підстав, що
судом неправильно застосовані норми матеріального права, недоведені обставини,
що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та ухвалити нове,
яким в позові відмовити. Зокрема, зазначив, що вина його не доведена в скоєному
ДТП. Відповідно до вимог ст.ст.386,1187 ЦК України він не є належним відповідачем,
оскільки не є власником автомобіля.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляції та
матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляція підлягає
задоволенню.

Апеляційним судом на підставі досліджених доказів
встановлені наступні обставини.

19 грудня 2006 року о 10.00 годині по вул..Короленка в
м.Кіровограді сталась ДТП за участю автомобілів ВАЗ 21043 держномер НОМЕР_1під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21070 держномер НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_1.

Суд 1-ої інстанції, встановивши вину відповідача в
скоєному ДТП, зазначив, що, *… хоча позивач не є власником транспортного
засобу, своє право власності ніяким чином не визначив, суд враховуючи підстави
на яких він володів транспортом, задовольняє позов, так як законодавець під
володільцем джерела підвищеної небезпеки визначає також осіб, які здійснюють
експлуатацію транспорту на підставі відповідного доручення*.

З такими висновками суду колегія суддів не може
погодитись.

Так, відповідно до вимог ст.316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог до ст.1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, право на відшкодування шкоди має виключно
власник автомобіля ВАЗ 21043 держномер НОМЕР_1, тобто, ОСОБА_4. Позивачі є лише
особами, які за дорученням, даним ОСОБА_4, мають право розпорядження
автомобілем (продавати, передавати в оренду, позичку), (а.с.50), однак не є
власниками автомобіля. В цій частині суд 1-ої інстанції дійшов правильного
висновку, однак не зважив на вимоги ст.ст.23, 1166 ЦК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З позову вбачається, що підставами для стягнення
моральної шкоди ОСОБА_2вважає саме заподіяну майнову шкоду, тобто, нервозність,
хвилювання, потребу вирішення питань по відновленню автомобіля.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що позивач не є
власником автомобіля, то позов його про стягнення моральної шкоди є
безпідставним.

В частині відмови в позові ОСОБА_3колегія суддів
погоджується з висновками суду 1-ої інстанції.

Згідно вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне
застосування норм матеріального та процесуального права.

Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення, яким в позові належить ОСОБА_2відмовити.

На підставі 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись
ст.ст.307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В  И  Р
І  Ш  И  Л  А :

Апеляцію задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 11
січня 2008 року скасувати.

В позові ОСОБА_2та ОСОБА_3до ОСОБА_1про стягнення
матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржено протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді