Справа №
РІШЕННЯ

ім.”ям
України

/ заочне
/

17 червня 2008 року
Яготинський районний суд

Київської
області, в складі;

Головуючого
судді Карпович В.Д.

При секретарі
Олексенко Т.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу  за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, про визнання
права спільної сумісної власності.

Встановив:

В позові до суду
позивач вказав, що перебуваючи в шлюбі із відповідачкою, вони проживали  в неприватизованій квартирі заАДРЕСА_1

Відповідно до
свідоцтва про право на спадщину по закону від 10.11. 1989 року, відповідачка
стала власником 48/100 частини житлового будинку за АДРЕСА_2. Інша частина
будинку належала матері відповідачки.  З
того часу, вони стали проживати в даному будинку..

20.05. 1996 року квартира за АДРЕСА_1, була
приватизована та передана в спільну власність відповідачці та їх двом дітям.
Він не взяв участі в приватизації квартири, бо був прописаний в будинку за
АДРЕСА_2. З метою поліпшення житла 48/100 частини будинку заАДРЕСА_2, він
відповідно до договору купівлі продажу від 24.02. 1990 року, продав свій
будинок в АДРЕСА_3. В жовтні 2000 року, з його дозволу відповідачкою була
відчужена однокімнатна квартира по АДРЕСА_1

За  період подружнього життя вони  істотно поліпшили стан будинку по АДРЕСА_2,
за рахунок ремонтних робіт.

В зв”язку з неприязними відносинами які
склались між ними,  в серпні 2007 року
шлюб між ними було розірвано.

Просив визнати частку розміром 48/100 в
будинку по АДРЕСА_2, такою що належить йому та відповідачці ОСОБА_2. на праві
спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1.
підтримав свої позовні вимоги, Відповідачка в судове засідання не з”явилась,
про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно,  шляхом публікування  повідомлення в газеті „ Київська правда” за
6.06. 2008 року, відповідно до вимог п.9 ст. 74 ЦПК України.

І пояснень
позивача ОСОБА_1. видно, що перебуваючи в шлюбі з відповідачкою, вони спочатку
проживали в квартирі за АДРЕСА_1, яка була надана відповідачці в порядку
розподілу житла за місцем роботи  до її
шлюбу з ним.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину
по закону від 10. 11. 1989 року, відповідачка стала власником 48/100 частини
будинку за АДРЕСА_2.  Решта  будинку належала матері відповідачки. З того
часу, вони стали проживати в даному будинку. В травні 1996 року квартира
заАДРЕСА_1, була приватизована та передана в спільну власність відповідачці та
їх спільним дітям. Він не взяв участі в приватизації так як був прописаний   поАДРЕСА_2

2

З метою
проведення ремонту  48/100 частини
будинку по АДРЕСА_2, він   в лютому 1999
року, змушений був продати належний йому на праві  власності житловий будинок в АДРЕСА_3. В
жовтні 2000 року, з цією метою була продана
і квартира по АДРЕСА_1 Кошти від продажу будинку в АДРЕСА_3та  квартири
по АДРЕСА_1, були витрачені  на
проведення ремонтних робіт 48/100 частини будинку по АДРЕСА_2. Вони добудували
веранду розміром 5х8 метрів, приміщення кухні, ванну кімнату розміром 1,5 х 3
м, перебудували дах  всього будинку,
вкривши його новою покрівлею з відливами, побудували гараж, зробили капітальний
ремонт сараю, спорудили каналізаційний септик. Для проведення ремонту,  цеглу він привозив із м. Черкас, шифер
отримував за рішенням міської ради як ліквідатор аварії на ЧАЕС.

В 2006 році,
ними було побудовано водогін з підключенням до міської мережі. В зв”язку з
облаштуванням водогону, вони замінили систему опалення будинку; встановили
котел з насосом, водонагрівальну колонку, туалет та ванну кімнату обладнали
новою сантехнікою, замінили вікна на скло пакети.

В серпні 2007
року, він із відповідачкою розлучився. Із цього часу він не проживає в даному
будинку. Іншого житла  в нього не має.

Із показів
свідків ОСОБА_3. та ОСОБА_4. видно, що вони
брали участь в проведенні ремонтних робіт будинку за АДРЕСА_2, а саме;
перекривали дах будинку новим шифером, будували веранду розміром 5 на 8 метрів,
гараж та капітально  відремонтували
приміщення сараю. За роботу з ними розраховувався позивач.

В судовому
засіданні встановлено слідуюче:

Сторони
перебуваючи в шлюбі, який  вони
зареєстрували 18.08. 1989 року, на початку спільного життя проживали в квартирі
за АДРЕСА_1, яка була надана відповідачці в порядку розподілу житла за місцем
роботи, ще до їх шлюбу. Від шлюбу, сторони мають двох дітей; сина
ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1та дочку ОСОБА_6ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину
по закону від 10. 11. 1989 року, відповідачка ОСОБА_2. стала власником 48/100
частини будинку за АДРЕСА_2. Інша частина будинку належала її матері. З цього
часу, сторони стали проживати в будинку за АДРЕСА_2, в  якому прописався  позивач ОСОБА_1., а відповідачка та їх діти
залишились бути прописаними в квартирі за АДРЕСА_1

Наказом
директора  Яготинського ДППЗ від 20.05.
1995 року, квартиру за АДРЕСА_1, передано в спільну власність відповідачки та
їх двом неповнолітнім дітям.

Рішенням виконкому Яготинської міської ради
від 10.10. 2000 року, надано дозвіл ОСОБА_2.
провести продаж належної їй однокімнатної квартири за АДРЕСА_1 в м.
Яготині, підписати договір продажу квартири та отримати належні неповнолітнім
дітям гроші. Підставою для  цього
було  розгляд  заяви ОСОБА_2. з проханням надати їй дозвіл
на продаж належної їй однокімнатної квартири за АДРЕСА_1, враховуючим згоду на
продаж житла її чоловіка ОСОБА_1., а також те, що їх неповнолітні діти
ОСОБА_6та ОСОБА_5 після продажу квартири будуть проживати в будинку, який
подружжя ОСОБА_1побудували по АДРЕСА_2, і житлові умови дітей будуть значно
покращені,  а тому виконком  міської ради, як орган приватизації прийняв
дане  рішення.

Позивач ОСОБА_1. не взяв участі в приватизації
квартири, так як був прописаний в будинку за АДРЕСА_2.

3

З метою
покращення 48/100 частини будинку по АДРЕСА_2, шляхом проведення його
капітального ремонту,  позивач за  браком коштів змушений був продати належний
йому на праві власності житловий будинок який знаходився  в АДРЕСА_3, що підтверджується договором
купівлі продажу  будинку від 24.02. 1990
року.

За кошти
які  були отримані за продаж квартири заАДРЕСА_1та
будинку  який знаходився в АДРЕСА_3,  сторони значно покращили будинок за АДРЕСА_2.
Вони добудували веранду та кухню розміром 8 на 5 метрів, ванну кімнату розміром
3 на 1,5 метри, перебудували дах будинку вкривши його новою покрівлею з
відливами, побудували гараж, зробили капітальний ремонт сараю, спорудили
каналізаційний септик. На кошти
отримані  від продажу будинку в
АДРЕСА_3позивач на ремонт будинку закупав цеглу яку привозив  і м. Черкас, шифер отримував за рішенням
міської ради як ліквідатор аварії на ЧАЕС.

В 2006 році
сторонами по справі було побудовано водогін з підключенням до міської  водомережі, змінили систему опалення будинку,
встановили новий котел з наносом, водонагрівальну колонку, туалет та ванну
кімнату обладнали новою сантехнікою, замінили старі  вікна на скло пакети.

Дані обставини
знайшли своє підтвердження  в показах
свідків ОСОБА_3. та ОСОБА_4. які приймали участь в будівництві  веранди, гаража та перекривали дах будинку.
За виконану роботу з ними розраховувався позивач.

Таким чином сторонами по справі було створено
нову вартість майна, яка належала відповідачці і ця вартість значно більша, ніж
та вартість майна, яку вона отримала у спадщину.

Відповідно до
ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або
затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду
об”єктом права  спільної сумісної
власності подружжя.

В серпні 2007 року, в зв”язку з неприязними
відносинами які склались між сторонами, їх шлюб було розірвано. Відповідачка та
їх спільні діти проживають в будинку за АДРЕСА_2. Позивач свого житла не має.

Перевіривши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, покази
свідків суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення.

Керуючись

ст. ст. 10, 60, 209, 213-215, 224
ЦПК України, ст. 62 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати частку,
розміром 48/100 в будинку за АДРЕСА_2 Київської області такою, що належить
ОСОБА_1та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області, шляхом подання до суду
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після її проголошення, / із
18.06. 2008 року / та шляхом подання апеляційної скарги протягом 20 днів, після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про
перегляд заочного рішення може бути подано протягом  десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Карпович
В.Д.