Справа № 2-654/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

18 червня 2008 року
Бородянський районний суд

Київської області в складі:

головуючого- судді                                                  Додатко В.Д. ,

при секретарі -
Трухла С.М.

розглянувши у відкритому  судовому засіданні в залі суду  смт. Бородянка справу за позовом ОСОБА_1 до
газети „ Вперед”, ОСОБА_2, про захист честі та гідності, стягнення моральної (
немайнової  шкоди),

В  С  Т  А  Н
О  В  И  В :

До
суду з вказаною позовною заявою звернулася ОСОБА_1 мотивуючи її тим , що вона з
8 років була партизанка-підпільниця. Багато років вона зносить фізичні,
моральні, матеріальні страждання через жорстокі знущання редакції газети „
Вперед” над її  здоров”ям, життям, бо на
її сторінках друкується недостовірна інформація про неї та членів її сім”ї-
партизана ОСОБА_3.

Редактор
газети принизила її честь і гідність тим, що в квітні , серпні, вересні 2007
року не надрукувала в газеті написані неї статті: „ Відкритий лист ОСОБА_4”, „
Відхрещувались від минулого- гідно нашого народу” , „ Викликаю вогонь на себе „
, „ Подвиг і кара” чим порушила ст. 19,20 Закону України „ Про звернення
громадян”.

На
день партизан 22.09. 2007 року вона не прочитала свою статтю в газеті „ Вперед”
- „ Подвиг і кара”, а прочитала статтю ОСОБА_2 „ Народні месники- проти ненависного
ворога”, яка містила в собі недостовірну інформацію. Так в п. 4 абзаці „а”
написано, що „... хтось з нашого підпілля пустив між станціями Ірпінь та Білічі
поїзд під укіс в грудні 1942 року”; „ На початку 1943 року в підпілля наше
проник німець ОСОБА_5  і видав підпілля”
; „ Козинецькі підпільники напали на склад боєприпасів в Клавдієве в травні
1943 року, а зброю передали в з”єднання генерала Наумова”, „ В червні 1943 року
підпільники ОСОБА_3  і ОСОБА_6 на станції
Клавдієве підірвали Ломобіль. Під час опарації був захоплений у полон ОСОБА_3,
а ОСОБА_6 відстрілювався до останнього патрона.

Газета
відносно неї та ОСОБА_3 друкує наклепи і образи, чим завдала їй моральну шкоду.

А
тому, позивачка просить суд підтвердити наявність фактів поширення
недостовірних відомостей про підпілля її дідуся ОСОБА_7, його сина - ОСОБА_3,
бо цим заподіяла  редакція газети і автор
статті моральну шкоду, посягнувши на пам”ять патріота- партизана- її дятька і
на її честь, гідність, та  за завдану
моральну шкоду стягнути з газети 1000 гривень моральної шкоди, а з ОСОБА_2 500
гривень моральної шкоди.

Позивачка
в судовому засіданні заявлений позов підтримала і викладене підтвердила,
зазначивши, що вона погоджується з автором статті   „ Народні месники- проти ненависного ворога”
ОСОБА_2, що він  при написанні статті
користувався архівом райкома партії та архівом районного музею, але в неї є
свій архів і інші докази, що відрізняються від загальноприйнятих історичних
фактів партизанського руху в період Великої Вітчизняної війни в Клавдієві,
Пилиповича, Ворзелі та Ірпені Київської області. Позивачка вважає, що вона
втратила душевний спокій через статтю ОСОБА_2 , так як 20.08.1943 року ОСОБА_3
був змушений сам виконувати завдання без ОСОБА_6 в артілі „ Стандарт”, виводячи
з ладу локомобіль і генератори, бо ОСОБА_6
чомусь  пішов на залізницю, де
попав в засаду.Поранений в ногу заповз під веранду ОСОБА_8, де і застелив себе.
ОСОБА_3 виконуючи бойове завдання в „ Стандарті” чекав ОСОБА_6 в ОСОБА_9,
батько якої вранці 21.08. 1943 року видав його фашистам.

Редактор
газети „ Вперед” Комар М.М. в суді позов не визнала, зазначивши, що редакція
публікує матеріали, що надходять від
читачів, фізичних та юридичних осіб на власний розсуд, з посиланням на
джерело ( автора матеріалу ). В кожному примірнику газети зазначається, що
редакція може не поділяти позицію автора публікації та за точність викладених
фактів відповідальність не несе

Відповідач
автор статті в газеті „ Вперед” ОСОБА_2 заявлений позов не визнав, зазначивши,
що при написанні статті посв”яченої дню партизана користувався архівами
Бородянського райкому партії та архівами музею, він від себе нічого не добавляв
і не перекручував історичні факти. ОСОБА_2 погодився з  позивачкою, що дійсно існують білі плями в
партизанському русі в Київській області в період Великої Вітчизняної війни.

Судом
встановлено, що 73 випуску газети „ Вперед” від 22.09. 2007 року П. ОСОБА_2
була надрукована стаття „ Народні месники - проти  ненависного ворога”. В зазначеній статті
ім.”я позивачки не згадувалося, а наводилися історичні факти про партизанський
рух в Бородянському районі. В статті згадувалося, що в грудні 1942 року на
дільниці між станціями Ірпінь та Біличі клавдієвські підпільники влаштували
першу диверсію, замінували Ірницю в результаті чого поїзд пішов під укіс; на
початку 1943 року в клавдієську організацію проник німець- перукар „ ОСОБА_5”,
який видав підпільників. Частину членів органівїзації заарештували, а інші
пішли в ліс і організували перший Бородянсьський  партизанський загін;  в червні 1943 року підпільники ОСОБА_3 і
ОСОБА_6  на станції Клавдієве підривають
локомобіль, Під час цієї операції був захоплений ОСОБА_3. ОСОБА_6  відстрілювалися до останнього патрона, щоб не
здатися в полон фашистам вистрелив собі в обличчя.

З
архівної хронологічної довідки від 17 серпня 1944 року ( за підписом директора
державного архіву  а.с. 8 ) „... при третьем нальоте на
завод « Стандарт» партизан, син ОСОБА_7 ОСОБА_3 и ОСОБА_6 был убит немцами…”.

Як вбачається з письмових свідчень
ОСОБА_10 ( а.с.9-14 ) ОСОБА_10 описував, як саме загинув  ОСОБА_3 та ОСОБА_6 отримавши невідомо де
інформацію, та як він не був поруч з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в останні хвилини їх
життя.

З
архівної довідки ( а.с.16 ) ОСОБА_3 , 1925 року народження, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1
року в с. Клавдієе, а позивачка стверджує, що ОСОБА_3 загинув  ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно
архівною довідкою ( а.с. 17 ) у червні 1943 року між станціями Клавдієво та
Бородянкою групою підпільників, до якого входив ОСОБА_3, підірвані паровоз та 4
вагона. У збройній сутичці з німцями, що супроводжували ешелон, ОСОБА_3 було
поранено та залишено на лікуванні у Клавдієво у ОСОБА_9, який видав ОСОБА_7
поліції.

Оцінюючи
дослідженні докази, вислухавши сторони по справі, суд вважає, що позовна заява
задоволенню не підлягає, так як відповідачі по справі не завдали позивачці
моральної шкоди надрукувавши в газеті  „
Вперед” статтю „ Народні месники- проти ненависного ворога” в якій не
згадуються про   восьмирічну партизанку-
позивачку по справі та її дідуся ОСОБА_7, а згадані історичні факти не ображали
пам”ять героїв партизан ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Керуючись
ст.. 1167 ЦК України, 10, 11, 209, 211, 214-215, 218 ЦПК України, суд-

В  И  Р  І Ш
И  В :

В позові ОСОБА_1 до редакції газети „
Вперед, ОСОБА_2, про захист честі та гідності, стягнення моральної ( немайнової
) шкоди відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської
області через Бородянський районнийй суд шляхом подачі в 10 -денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий-суддя
В.Додатко