Справа
№ 2-354
РІШЕННЯ

ІМ”ЯМ УКРАЇНИ

13 серпня 2008 року  Деражнянський районний суд Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді                                        Зарєчної І.В.

при секретарі                                         Шушкевич Л.М.

з участю прокурора                                 Бондар Н.Д.

представників відповідача-позивача     ОСОБА_3

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Деражні
справу за позовом  прокурора
Деражнянського району в інтересах держави в особі виконавчого комітету
Вовковинецької селищної ради Деражнянського району до ОСОБА_1 про
виселення з квартири та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
прокуратури Деражнянського району, виконавчого комітету Вовковинецької селищної
ради Деражнянського району про визнання права на користування житловим
приміщенням, спонукання до укладання договору найму житлового приміщення, -

встановив:

Прокурор Деражнянського району звернувся до суду з
позовом в інтересах держави в особі виконавчого комітету Вовковинецької
селищної ради до ОСОБА_1 про виселення його з квартири АДРЕСА_1, без надання
іншого житла.

В судовому засіданні представник позивача-відповідача -
селищний голова смт. Вовковинці Деражнянського району ОСОБА_4 стверджує, що у
зв'язку з розформуванням військової частини А-1471 (перейменована з в/ч №73477)
22 травня 2007 року у власність територіальної громади Вовковинецької селищної
ради було прийнято від квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) Хмельницького
гарнізону майновий комплекс військового містечка №3, до складу якого входить
житловий будинок АДРЕСА_1. Згідно з додатком до акту прийому-передачі вказаного
майнового комплексу військового містечка №3 від 22 травня 2007 року та списком
мешканців, які проживають у переданих житлових будинках, квартира АДРЕСА_1,
передана як вільна. Під час проведення прийому-передачі ОСОБА_1., користуючись
тим, що вищевказана квартира не зайнята, самоправно зайняв її без будь-яких правових
підстав і відмовляється добровільно виселитись, в зв'язку з чим представник
позивача-відповідача просить суд задовольнити позов прокурора і виселити
ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлений позов в
повному обсязі.

Відповідач-позивач ОСОБА_1. позову прокурора не визнав і
показав, що 17 жовтня 1986 року він був прийнятий на посаду водія у в/ч №73477.
З березня 1994 року він перебував на військовій службі в Збройних Силах
України. Рішенням житлової комісії в/ч №73477 від 14 грудня 1993 року йому була
надана в користування квартира АДРЕСА_2. Проте, у надану квартиру він не
поселився, оскільки вона виявилася зайнятою іншим військовослужбовцем. В
зв'язку з цим, йому була надана в користування квартира АДРЕСА_3. В листопаді
1996 року він був звільнений з посади начальника транспортного відділу в запас
і по проханню командування частини (яке прирівнюється до наказу) дав дозвіл на
тимчасове проживання в своїй квартирі майору ОСОБА_5, а сам тимчасово проживав
у своїх батьків. Під час розформування в/ч А-1471 (перейменована з в/ч №73477)
він звернувся до командування частини з проханням дати дозвіл на приватизацію
квартири АДРЕСА_3, але йому було відмовлено з тих підстав, що вказана квартира
є службовою і на той час вже приватизована і продана майором ОСОБА_5 Вільною у
вказаному будинку залишилась лише квартира АДРЕСА_1 і командир частини ОСОБА_6
надав йому ключі від неї і дозволив вселитися. Тому він вважає, що проживає в
квартирі АДРЕСА_1, на законних підставах.

ОСОБА_1. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою,
в якій просить суд визнати його право на користування квартирою АДРЕСА_1
Деражнянського району і зобов'язати виконком Вовковинецької селищної ради
укласти з ним договір найму на проживання у вищевказаній квартирі. В
задоволенні первісного позову просить відмовити.

В судовому
засіданні відповідач-позивач та його представники підтримали зустрічний позов в
повному обсязі.

Вислухавши доводи сторін, пояснення свідків та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а                зустрічний позов - відхиленню.

Судом встановлено, що 17 жовтня 1986 року ОСОБА_1.
прийнятий на посаду водія у в/ч №73477, що підтверджується копією його трудової
книжки.

Згідно з протоколом №6 від 14 грудня 1993 року рішенням
житлової комісії в/ч №73477 йому надана в користування квартира АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки №1714 від 23 жовтня 2007 року,
виданої квартирно-експлуатаційним відділом АДРЕСА_3, як службова.

Наказом командуючого військами Прикарпатського
військового округу №056-ПМ від 5 листопада 1996 року прапорщика ОСОБА_1,
начальника транспортного відділу 66 складу топографічних карт (І розряду)
округу звільнено з військової служби у запас за пунктом 46, підпунктом „є” (за
службовою невідповідністю). В цьому ж наказі зазначено, що ОСОБА_1. у Збройних
Силах України з березня 1994 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2002 року №1282 у зв'язку з розформуванням військової частини А-1471
(перейменована з в/ч №73477) військове містечко передається у комунальну
власність територіальної громади АДРЕСА_1.

Згідно з актом прийому-передачі майнового комплексу
військового містечка №3 Хмельницького гарнізону з додатками від 22 травня 2007
року у комунальну власність територіальної громади Вовковинецької селищної ради
переданий житловий будинок АДРЕСА_1, в якому квартира АДРЕСА_1 значиться
вільною.

Відповідно до ст.ст. 121, 122  Житлового Кодексу України службові жилі
приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи,
організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої
громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого
приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних
депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для
вселення у надане жиле приміщення.

Твердження відповідача-позивача про те, що він вселився в
спірну квартиру з дозволу командира частини ОСОБА_6, спростовуються показаннями
самого свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні. Так, останній показав, що він з
1995 року працював заступником командира частини, а з 1998 року - командиром
військової частини А-1471 (перейменована з в/ч №73477) до її розформування і
проживав в квартирі АДРЕСА_1 до 2005 року. Прапорщик ОСОБА_1 проживав в тому ж
самому будинку в службовій квартирі АДРЕСА_3. Після звільнення з військової
служби за службовою невідповідністю в 1996 році ОСОБА_1 добровільно звільнив
службову квартиру АДРЕСА_3 після чого в неї вселився ОСОБА_5 Дозвіл на
проживання в квартирі АДРЕСА_1 він не давав і ключі від згаданої квартири йому
не передавав.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в 2004
році він прийшов в військову частину і бачив як командир частини ОСОБА_6 в
секретній кімнаті передавав ОСОБА_1 документи на квартиру і сказав: „Це по
нашій справі”. Також по селищу йшли чутки, що ОСОБА_1 надали або мали надати
квартиру, в якій жив ОСОБА_6

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_7, суд відхиляє їх як
доказ, оскільки свідку невідомо які саме документи передав ОСОБА_6 ОСОБА_1, він
їх не оглядав і не читав, а тому не може стверджувати, що ці документи якимось
чином пов'язані зі спірною квартирою.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що
прапорщику ОСОБА_1 надали для проживання службову квартиру АДРЕСА_3. На
прохання командування частини ОСОБА_1 дозволив проживати в своїй службовій
квартирі майору ОСОБА_5, який в подальшому її приватизував і продав. Під час
розформування військової частини в будинку АДРЕСА_1 залишалася вільною тільки
квартира АДРЕСА_1. Командир частини ОСОБА_6 разом з ОСОБА_1 їздили в с.
Шпичинці Деражнянського району до командира військової частини щоб отримати
дозвіл на проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що він після
звільнення з військової служби у запас, тобто в 1996 році, виконуючи прохання
командування частини (яке рівноцінне наказу командира частини), дозволив
тимчасово проживати у квартирі АДРЕСА_3 майору ОСОБА_5, суд не приймає їх до
уваги, оскільки він після свого звільнення добровільно звільнив службову
квартиру АДРЕСА_3 та перейшов проживати у будинок АДРЕСА_4. Крім того, на той
час ОСОБА_1 вже не був військовослужбовцем і накази командира частини на нього
не розповсюджувалися.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він
перебуває з ОСОБА_1 в дружніх стосунках, часто буває у нього дома, допомагав
йому перевозити речі в квартиру.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що
ОСОБА_1. раніше проживав в квартирі АДРЕСА_3 в смт. Вовковинці. Після
звільнення з військової служби він передав квартиру ОСОБА_5 Після розформування
військової частини ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1.

Разом з цим ніхто зі свідків ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_8, ні
ОСОБА_9, ні ОСОБА_10 не були присутні під час передачі ключів від спірної
квартири ОСОБА_6 ОСОБА_1 Ніхто з них не чув коли саме командир частини ОСОБА_6
дозволив проживати в спірній квартирі відповідачу-позивачу.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що
ОСОБА_1. проживав в АДРЕСА_4. Відповідач-позивач ніколи не проживав в спірній
квартирі і вселився туди самовільно, без будь-яких документів під час передачі
військового містечка у комунальну власність
територіальної громади смт. Вовковинці. Сам ОСОБА_1 на квартирному
обліку для одержання житла у Вовковинецькій селищній раді не перебував і не
перебуває.

Ці обставини підтверджуються і довідкою, виданою
виконкомом Вовковинецької селищної ради №1000 від 8 жовтня 2007 року.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він
працює на посаді начальника ВГІРФО Деражнянського РВ УМВС України в
Хмельницькій області. Згідно з талоном реєстрації за місцем проживання від 29
вересня 2007 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5. Раніше
реєстрація за місцем проживання і зняття з реєстраційного обліку за місцем
проживання проводилися в селищній раді.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що
будь-які рішення командуванням військової частини №33477 (А-1471) про надання
відповідачу-позивачу як службову квартиру АДРЕСА_1 не приймались і ордер на
вселення у вказану квартиру ОСОБА_1 не видавався.

Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1. проживає в квартирі
АДРЕСА_1 Деражнянського району на законних підставах, останній суду не надав,
не здобуто таких доказів і судом.

Вирішуючи спір, суд вважає, що ОСОБА_1. підлягає
виселенню з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

Керуючись ст.ст.
10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 109, 121, 122, Житлового Кодексу
України, суд, -

вирішив:

позов прокурора Деражнянського району в інтересах держави в особі
виконавчого комітету Вовковинецької селищної ради Деражнянського району
задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до прокуратури
Деражнянського району, виконавчого комітету Вовковинецької селищної ради
Деражнянського району про визнання права на користування житловим
приміщенням, спонукання до укладання договору найму житлового приміщення
залишити без задоволення.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя                                        І.В.
Зарєчна