Справа
у 1 інстанції Білик Г.О.
2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06
червня 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого    Приходька К.П.,

суддів               Коцюрби О.П., Сліпченка О.І.,

при
секретарі   Терех Т.В.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області
від 24 березня 2008 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Світильняська
сільська рада, Броварська районна державна нотаріальна контора про визнання
права власності на спадкове майно,

встановила:

у
травні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її тітка - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок
з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, яке вона заповідала позивачці.

У встановлений законом шестимісячний строк після смерті
ОСОБА_3., 23 вересня 2006 року, позивачка звернулась до Броварської районної державної
нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з
чим була відкрита спадкова справа №881 до майна померлої ОСОБА_3., але Броварською районною державною нотаріальною
конторою Київської області не було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом
на житловий будинок.

Листом вказаної нотаріальної контори за №1618 від 27 квітня 2007
року позивачці було повідомлено, що 09 лютого 2007 року відкрита спадкова справа до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 по заяві відповідача, який прийняв спадщину по заповіту від
08 вересня 1992 року №59, посвідченому Світильнянською сільською радою згідно якого померлий
ОСОБА_4. заповів відповідачеві спірний будинок.

Позивачка вважає, що згідно вимог закону має право
на 23 частини спірного житлового будинку і просила суд визнати за нею право
власності на вказане майно.

Рішенням
суду від 24 березня 2008 року позовна заява задоволена, визнано за позивачкою
право власності в порядку спадкування
на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачем
подана апеляційна скарга на рішення суду в якій він просить рішення суду  скасувати і постановити нове рішення яким
відмовити позивачці у задоволені позовних вимог посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість, постановленому з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У
відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним воно вважається тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим - у
разі ухвалення його на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували в шлюбі. Під час шлюбу ними був збудований
будинок з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, відповідно свідоцтва про смерть виданого виконкомом Світильнянської сільської ради
Броварського району Київської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина
на належне їй майно, в тому числі на частину житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1.

Згідно заповіту складеного ОСОБА_3. та посвідченого
30 вересня 2003 року секретарем виконкому Світильнянської сільської ради,
зареєстрованого в реєстрі №266 ОСОБА_3. заповідала усе своє майно позивачці.

23 вересня 2006 року позивачка, відповідно до вимог
ст.1270 ЦК України, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини
після померлої ОСОБА_3. за заповітом.

ІНФОРМАЦІЯ_2
помер ОСОБА_4. В заповіті від 08
вересня 1992 року складеного ОСОБА_4. та посвідченого секретарем виконкому Світильнянської
сільської ради народних депутатів, зареєстрованого
в реєстрі за №59 ОСОБА_4. заповідав на випадок своєї смерті жилий будинок з відповідними надвірними будівлями, що
знаходиться вАДРЕСА_1 своєму синуОСОБА_1, відповідачу по справі.

09 лютого 2007 року за заявою відповідача відкрита спадкова справа до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, який прийняв спадщину по заповіту від 08 вересня 1992
року, №59 посвідченому Світильнянською сільською радою згідно якого померлий ОСОБА_4.
заповів відповідачеві спірний будинок.

Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу,
є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Спірний будинок разом із надвірними будівлями був
нажитий ОСОБА_3. та ОСОБА_4. за час шлюбу і тому є їхньою спільною сумісною
власністю. Таким чиномОСОБА_1 мав право заповідати тільки належну йому частку у спільному майні
подружжя, тобто 12 частину житлового
будинку, а не весь будинок.

Згідно з вимогами ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) вважається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Незважаючи на ту обставину, що ОСОБА_3. не подавала заяву про видачу свідоцтва про право власності на спільне майно
подружжя, згідно чинного законодавства, їй на праві спільної сумісної власності належала 12 частина житлового
будинку, так як після смерті свого
чоловіка ОСОБА_4. вона дійсно проживала разом з ним за однією адресою в АДРЕСА_1, про що свідчить довідка №599
від 14 травня 2007 року надані і
виконкомом Світильнянської сільської ради Броварського району, Київської області.

Спадкоємець ОСОБА_3. документально не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка проте фактично вступила в
управління та володіння спадковим майном, що підтверджується поясненнями сторін, допитаних по справі свідків та
зібраними доказами.

Згідно з вимогами ст.535 ЦК Української РСР (в
редакції 1963 р.) непрацездатна дружина
успадковує, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б їй при спадкоємстві за законом
(обов'язкова частка). ОСОБА_3. на день смерті
свого чоловіка була пенсійного
віку, а тому як спадкоємець, мала право на обов'язкову частку у спадщині після смертіОСОБА_4.

Враховуючи
вище викладене суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що
ОСОБА_3. успадкувала 23 від 12 частини будинку, що належала ОСОБА_4 на праві
спільної сумісної власності подружжя, тобто 212 частини всього будинку, тобто
16 частину всього будинку.

Доводи
апелянта про те, що заповіт від 30
вересня 2003 року згідно якого ОСОБА_3.
заповідала усе своє майно позивачці підписаний не ОСОБА_3.
спростовується висновком №517 судово-почеркознавчої експертизи від 20 лютого
2008 року згідно якого підпис від імені ОСОБА_3. в графі «підпис» в заповіті
від її імені на користь позивачки від 30 вересня 2003 року виконаний сомою
ОСОБА_3.

На час
смерті ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач не був непрацездатним, та не був
пенсіонером. А тому у відповідності з вимогами ст.1241 ЦК України не має право
на обов'язкову частку в спадковому майні.

Судом
першої інстанції враховуючи обставини справи, пояснення сторін, допитаних
свідків та зібраних доказів правильно зроблений висновок про те, що позивачка
має право власності в порядку спадкування за заповітом на 23 частини житлового
будинку з надвірними будівлями в
Ап, яка належала ОСОБА_3.

Посилання
скаржника на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим,
постановленому з порушенням норм матеріального та процесуального права не
приймаються судом до уваги оскільки не ґрунтуються на зібраних матеріалах
справи.

Колегія
суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для його скасування не має.

На
підставі наведеного, керуючись: ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України
колегія,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області
від 24 березня 2008 року відхилити, рішення залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -