Справа № 33ц-5/08
Головуючий у І інстанції - Юрдига О.С.
Доповідач - Лончук В.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2008 року                                                                                         місто
Луцьк

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Лончука В.Г., Русинчука М.М., Расевича С.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Будгуртторг», третьої особи на стороні відповідача
ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення зборів засновників та усунення перешкод
участі в товаристві за касаційною скаргою третьої особи на стороні відповідача
ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 березня 2006
року, -

встановила:

В серпні 2005 року ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. звернулись в суд з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Будгуртторг», третьої особи на
стороні відповідача ОСОБА_7. про визнання недійсним рішення зборів засновників
та усунення перешкод участі в товаристві.

Зазначали, що рішеннями № 3 від 18 червня 1999 року
та  № 4 від 21 травня 2001 року
задоволено заяви ОСОБА_5. та ОСОБА_6. про вихід з числа співзасновників
товариства і передачу їх майнових часток ОСОБА_7. Вказані рішення вважають
незаконними та просять визнати їх недійсними, оскільки про проведення
відповідних зборів вони не були повідомлені, участі в них не приймали, а
частина засновників, що була присутня на зборах, не забезпечувала кворуму. Крім
того, просили усунути перешкоди у здійсненні ними права брати участь в
діяльності товариства.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 січня
2006 року  в позові відмовлено за
безпідставністю та пропуском строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 16
березня 2006 року  вищевказане рішення
суду скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним рішення зборів засновників ТзОВ
«Будгуртторг» № 3 від 18 червня 1999 року та
№ 4 від 21 травня 2001 року. Зобов'язано відповідачів не чинити перешкод  ОСОБА_5. та ОСОБА_6. в участі діяльності
товариства «Будгуртторг».

У касаційній скарзі ОСОБА_7. просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами встановлено, що учасники ТзОВ «Будгуртторг»
ОСОБА_5. і ОСОБА_6. відповідно у червні 1999 року і травні 2001 року подали
нотаріально посвідчені заяви про вихід з товариства і передачу своїх часток
ОСОБА_7. Ці заяви були розглянуті на зборах учасників 18.06.1999 р. та
12.05.2001 року. ОСОБА_5. оримала вартість своєї частки від ОСОБА_7. До
установчих документів зміни часток учасників товариства після передачі своїх
часток ОСОБА_5. і ОСОБА_6. ОСОБА_7. не вносилися.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і постановляючи
нове рішення про задоволення вимог позивачів, апеляційний суд не звернув уваги
на те, що між ними і ОСОБА_7. та ТзОВ «Будгуртторг» виник спір щодо розміру
часток учасників товариства та щодо участі в діяльності товариства.

При зазначених обставинах ОСОБА_7. повинна була бути
відповідачем у справі, а не третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні відповідача. Відповідно до ст.ст. 31, 35 ЦПК
України процесуальні права та обов'язки відповідача як сторони в справі і
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суттєво
відрізняються.

Із резолютивної частини рішення апеляційного суду
вбачається, що на ОСОБА_7. покладено обов'язок не чинити позивачам перешкод в
участі в діяльності ТзОВ «Будгуртторг». На третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору, судовим рішенням не може бути покладено
будь-якого обов'язку.

Отже, фактично суд вирішив питання про права і обов'язки
ОСОБА_7., не залучивши її до участі в справі як відповідача.

У зв'язку з цим, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 338 ЦПК
України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень ЦПК України та п.4
ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
розглядаються господарським судом у порядку, встановленим Господарським процесуальним
кодексом України.

Таким чином справу на новий розгляд слід направити
місцевому господарському суду.

Керуючись ст.ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 16 березня 2006 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд господарському суду Тернопільської області.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді  апеляційного суду

Волинської області