У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

25 січня 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Тельманівського районного суду Донецької області від 27 грудня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 28 серпня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

У квітні 2003 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_3 про виселення з жилого будинку АДРЕСА_1.

У травні 2003 року ОСОБА_1 звернулася в суд із
вищезазначеним зустрічним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
та           ОСОБА_2 батько - ОСОБА_4.
Після його смерті залишилося спадкове майно - жилий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1. Її чоловік ОСОБА_3 протягом року до дня смерті мешкав з
ним. Вона з дочкою кожні вихідні також приїздила до батька. За згодою батька в
2001 році вона на подвір'ї зазначеного будинку побудувала будинок з двох
кімнат. Також вона постійно користувалась землею на присадибній ділянці,
допомагала батькові доглядати за будинком, а саме: добудовувати веранду до
будинку, встановити залізні двері, перекрити дах. Іноді батько мешкав за її
постійним місцем знаходження у м. Донецьку. Брат ОСОБА_2 з 1996 року не приїжджав
до батька, оскільки був з ним у конфліктних відносинах, не допомагав батькові
доглядати за будинком та земельною ділянкою, приїхав лише на поховання батька.
Після сороковин з дня смерті батька ОСОБА_2 почав виганяти її та її родину з
будинку, змінив замки на ньому, закрив ворота. Вона звернулася до нотаріальної
контори для оформлення свого права на спадщину. Після цього відповідач ОСОБА_2
показав їй договір дарування спірного жилого будинку від 23 березня 1999 року.
Вона побачила, що договір підписаний не батьком, а не відомою особою. До дня
смерті батько їй казав, що ніяких заповітів на будинок та договорів дарування
будинку він не складав. Крім того, між ОСОБА_2 та батьком були такі відносини,
при яких батько не міг подарувати будинок брату. Вважаючи, що вказаний договір
її батько не підписував, просила суд визнати недійсним договір дарування жилого
будинку, що посвідчений 26 березня 1999 року, приватним нотаріусом
Тельманівського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4

У березні 2004 року ОСОБА_2 звернувся з заявою у якій
просив суд закрити провадження по справі за його позовом у зв'язку з тим, що
відповідачі виселились добровільно.

Рішенням Тельманівського районного суду Донецької області
від 27 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від         28 серпня 2007 року,
прийнято відмову ОСОБА_2 від його позову та закрито в цій частині провадження
по справі. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення суду з підстав порушення судами
норм матеріального та процесуального права із ухваленням нового рішення, яким
її зустрічний позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до них
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених
судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частиною 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування житлового будинку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                              М.В. Патрюк