Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 11
лютого           2008 року справу за
позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області, Державного казначейства
України про відшкодування моральної шкоди за касаційними скаргами заступника
прокурора Запорізької області, Державного казначейства України на рішення
Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Запорізької області від 10 жовтня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2007 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що  2 липня 1998 року відносно неї було порушено
кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3             ст. 194 КК України (1960 року), у
серпні 1998 року було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та
пред'явлено обвинувачення, чим їй заподіяно моральну шкоду.
Ухвалою Апеляційного суд
Запорізької області від 25 вересня
2006 року кримінальну справу
відносно неї закрито за відсутністю у її діях складу злочину.
Просила стягнути з Державного
бюджету України на її користь на відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.
Рішенням Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 24 травня 2007 року ухвалено стягнути з Державного
казначейства України за рахунок Державного бюджету України на користь позивачки
на відшкодування моральної шкоди 40 740 грн., зобов'язати Державне казначейство
України  здійснити виконання рішення у
строки і спосіб, передбачені Порядком виконання Державним казначейством України
рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а  також судів, затвердженим наказом Державного
казначейства України від 20 січня 2005 року № 8.

Ухвалою  Апеляційного суду Запорізької області від 10
жовтня 2007 року резолютивну частину зазначеного рішення суду першої інстанції
змінено,  виключено з неї слова
"затвердженим наказом Державного казначейства України від 20 січня 2005
року № 8".

У обгрунтування касаційних скарг
заступник прокурора Запорізької області та Державне казначейство України
посилаються на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права та
ставлять питання про скасування судових рішень й ухвалення нового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави
для  скасування  судових рішень  відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л
а:

Касаційні скарги заступника прокурора Запорізької області, Державного
казначейства України на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24
травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 10 жовтня
2007 року відхилити і залишити вказані судові рішення  без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Левченко Є.Ф.

Сенін Ю.Л.