Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
попередньому судовому засіданні в м. Києві 7 листопада            2008 року справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи: ЖБК “Приморський-4”, садове товариство
“Кінаповець-2”, про визнання права власності на &frac12; частину спадкового майна за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те,
що  ІНФОРМАЦІЯ_1року померла його матір -
ОСОБА_3, яка за життя ще в 1978 році сплатила у повному обсязі пайові внески за
квартиру АДРЕСА_1

Під час
закордонного відрядження він у встановлений законом строк направив поштою до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Проте листом
Третьої Одеської державної нотаріальної контори від 22 вересня 2006 року його
було повідомлено, що для отримання свідоцтва про право власності на спадщину
він повинен надати правовстановлюючі документи, в отриманні яких йому
перешкоджає його брат - ОСОБА_2

Позивач просив визнати за ним право власності на &frac12; частину спірної квартири.

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги.
Враховуючи, що в 1989 році після внесення до садового товариства
"Кінаповець-2" вступного внеску його мати була прийнята до членів
товариства, отримала земельну ділянку, на якій у подальшому збудувала садовий
будинок, позивач просив  визнати за ним
право власності на                  &frac12; частину вказаної квартири й
садового будинкуАДРЕСА_2

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 21 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 31 березня 2008 року,
позов задоволено, визнано за ОСОБА_1право власності на &frac12; частину зазначених квартири та
садового будинка в порядку спадкування за законом після смерті його матері -
ОСОБА_3

В обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_2посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм
процесуального права та ставить питання про скасування судових рішень і
закриття провадження в справі.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави
для  скасування  судових рішень  відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
залишити рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2008 року   без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

А.Г. Ярема

Л.М.  Лихута

Л.І. Охрімчук