Справа №  2-189/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2008 року Самарський районний суд міста
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна М.О.,

при секретарі                        Дятленко М.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

установив:

16 квітня 2007 року позивач звернувся до суду із цим позовом. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтував тим, що він з відповідачем перебуває в
зареєстрованому шлюбі з червня 1986 року. Від шлюбу сторони дітей не мають.
Стосунки з відповідачем теперішнього часу розладилися. Позивач з відповідачем
проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних
відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає та вважає, що шлюб
носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 3, 7, 9).

Позивач у судовому засіданні заявлений
позов підтримав.

Відповідач на неодноразові виклики в судове
засідання не з'являлася, повідомлялася належним чином, постійно мешкає в м.
Орел Російської Федерації. Відповідно до матеріалів доручення про виконання
окремих процесуальних дій відповідач заперечує проти позову, приїхати не може
(а.с.а.с. 28 - 30, 42).

Суд, вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за
позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні
взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає
до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя
подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам
одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб зареєстрований у відділі ЗАГС м.
Орел Російської Федерації, про що свідчить відповідний штамп у паспорті
громадянина України серії НОМЕР_1, виданому на ім'я позивача 17.07.2000 р.
Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 4).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Через відсутність взаєморозуміння,
зникнення почуття кохання, отже відсутність у сторін бажання створити міцну та
дружню сім'ю з 1995 року сторони мешкають окремо одне від одного, не
підтримують шлюбних відносин, а з 2007 року не ведуть спільне господарство.

Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає,
що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й
підлягають задоволенню.

Суд вважає, що витрати, пов'язані з
оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦС необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 169, 208, 209, 212 - 215,
218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, зареєстрований 29 червня 1986
року у відділі запису актів громадянського стану міста Орел Російської
Федерації, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
державне мито в сумі 17,00 грн. за оформлення розірвання шлюбу в органах
реєстрації актів цивільного стану.

ОСОБА_2 від сплати державного мита
звільнити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: