справа № 2-69308р.
РІШЕННЯ

іменем України

31 липня
2008 р.
Барський районний суд Вінницької області

в складі:
головуючого,  судді  Хитрука В.М.

при секретарі  Чепельській Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Бар Вінницької області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Сади Поділля» с. Терешки Барського району Вінницької
області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивачка ОСОБА_1 вказала, що
наказом директора ТОВ «Сади Поділля» с. Терешки Барського району №  36-в від 07.05.2008 року вона звільнена з
роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. ОСОБА_1 вважає своє звільнення
незаконним, оскільки вона виконувала всі покладені на неї обов'язки, не
допускала порушень трудової дисципліни. Причиною звільнення вважає неприязні
відносини з керівником господарства. Позивачка просила суд поновити її на
посаді робочої центрального складу ТОВ «Сади Поділля», стягнути на її користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати
по справі.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги
підтримали повністю та наполягала на їх задоволенні.

Представники відповідача ТОВ «Сади Поділля»
ОСОБА_5. та Загроцький В.М. позов не визнали, заперечивши проти нього пояснили
суду, що звільнення позивачки є законним та обґрунтованим.

ОСОБА_1 працюючи на посаді охоронника центрального
складу, в порушення Посадової інструкції охоронника та Договору про повну матеріальну
відповідальність, умисно, неодноразово покидала охоронюваний склад.

Допитаний  в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду
пояснив, що він працює на посаді старшого охоронника в ТОВ «Сади Поділля».
Одним із його обов'язків є перевірка несення служби підлеглими охоронниками.
Свідок двічі виявляв відсутність позивачки на робочому місці, а саме на охороні
складу, про що доповідав письмово керівництву.

Свідок
ОСОБА_3 суду пояснила, що вона працює на посаді завідуючої кадрами ТОВ «Сади
Поділля». Її відомо про випадки залишення позивачкою охороняємого об'єкту, за
що вона двічі притягувалася до дисциплінарної відповідальності. З Посадовою
інструкцією охоронника та Договором про повну матеріальну відповідальність
ОСОБА_1 була ознайомлена, з нею був проведений інструктаж.

Свідок
ОСОБА_4 суду пояснив, що він в ніч з 12 на 13 квітня 2008 року з дружиною
ОСОБА_1 несли чергування по охороні ввірених об'єктів. Позивачка була з ним в
тракторному парку, принесла ліхтарик. В цей час приїхала керівник господарства
ОСОБА_5., яка почала сваритися за те, що ОСОБА_1 покинула своє робоче місце, а
саме центральний склад. Свідок з позивачкою образилися на керівника і пішли на
деякий час до дому, потім повернулися і продовжували охороняти об'єкти. Щодо
звинувачень в крадіжці пального, то вони є безпідставними, що було доведено
перевіркою правоохоронних органів.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює на посаді
сільського голови Терешківської сільської ради та характеризує позивачку ОСОБА_1
з позитивної сторони.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов не
доведений та не обґрунтований і в його задоволенні слід відмовити. До такого
висновку суд дійшов з слідуючого.

Так,
позивачка ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ТОВ «Сади Поділля» с. Терешки
Барського району Вінницької області робітницею центрального складу, що
підтверджується Наказом №  2-к від
01.03.2005 року (а.с.14) та переведена на постійну роботу з 16.12.2005 року на
посаду охоронника центрального складу згідно
Наказу №  43-к від 21.12.2005 року
(а.с.13).

Наказом
директора ТОВ «Сади Поділля» с. Терешки Барського району №  36-в від 07.05.2008 року ОСОБА_1 звільнена з
роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України (а.с.3).

Згідно з
п. 2 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника,
який безпосередньо обслуговує  грошові,
товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають  підстави для втрати довір`я до нього з боку
власника або уповноваженого ним органу.

Товариством
з позивачкою ОСОБА_1 15 грудня 2005 року був укладений договір про повну
матеріальну відповідальність (а.с.11), згідно якого посада охоронника
центрального складу, яку обіймала позивачка, безпосередньо пов'язана із
зберіганням матеріальних цінностей. Дія договору поширюється на весь час роботи
з довіреними працівникові матеріальними цінностями.

Згідно
п. 1.20 Посадової інструкції охоронника, затвердженої директором ТОВ «Сади
Поділля» с. Терешки Барського району, працівники служби охорони зобов'язані
чергування нести згідно графіку, ні в якому разі не залишати пост та не
передавати об'єкт іншим особам.

З
посадовою інструкцією та договором про повну матеріальну відповідальність
позивачка була ознайомлена, що підтвердила в судовому засіданні завідуюча
кадрами ТОВ «Сади Поділля» ОСОБА_3

В
судовому засіданні було з'ясовано, що основною причиною звільнення з роботи
позивачки була втрата до неї довіри з боку керівництва, яка ґрунтувалася на
неодноразовому залишенні ОСОБА_1 ввіреного її місця роботи, а саме центрального
складу, на якому зберігаються товарні цінності. Такі факти підтвердив в
судовому засіданні старший охоронник ОСОБА_2, який безпосередньо виявив
відсутність на охороняємому об'єкті підлеглої позивачки 23.03.2008 року та
06.04.2008 року, про що написав доповідні керівництву (а.с.32.35). За вказані
порушення ОСОБА_1 понесла дисциплінарні стягнення у виді догани, згідно наказів
№ 23-В від 24 березня 2008 року(а.с.33) та № 28-В від 07 квітня 2008 року.
Третій факт залишення позивачкою ОСОБА_1 свого місця роботи відбувся в ніч з 12
на 13 квітня 2008 року, що підтверджується Актом комісії ТОВ «Сади Поділля» від
12 квітня 2008 року (а.с.19), Постановою Барського РВ УМВС України у Вінницькій
області про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.04.2008 року
(а.с.7).

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 визнала, що вона дійсно двічі залишала під
час чергування охороняємий центральний склад. Останній раз в ніч з 12 на 13
квітня 2008 року коли вона носила чоловіку ліхтарик.

Згідно
п. 3.5 Інструкції в разі невиконання своїх обов'язків та втрати довіри по
збереженню товарно матеріальних цінностей охоронник може бути звільнений згідно
діючого законодавства.

Пункт 28
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» роз'яснює, що звільнення з підстав втрати
довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який  безпосередньо обслуговує грошові або товарні
цінності вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або
уповноваженому ним органу  підстави для
втрати до нього довір'я.

Підставою
для розірвання трудового договору з підстав втрати довір'я є здійснення
працівником винних дій. Винними діями позивачки суд вважає умисне неодноразове
залишення нею під час чергування, в порушення Посадової інструкції охоронника
та Договору про повну матеріальну відповідальність,  охороняємого об'єкту. Отже, висновок
роботодавця про те, що співробітник більше не заслуговує на довіру, ґрунтується
на об'єктивних доказах  його вини.

Обвинувачення
позивачки представниками ТОВ «Сади Поділля» у вчиненні нею крадіжки пального в
ніч з 12 на 13 квітня 2008 року суд вважає безпідставними, оскільки Постановою
Барського РВ УМВС України у Вінницькій області від 18.04.2008 року (а.с.7)
відмовлено в порушенні кримінальної справи за даним фактом.

Суд
вважає, що звільнення позивачки ОСОБА_1 є законним, обґрунтованим та таким, що
відбулося з дотриманням трудового законодавства.

До того
ж, позивачка була звільнена з матеріально-відповідальної посади охоронника, а в
позові ставить питання про поновлення її на нижчу посаду, а саме на посаду
робітника. Суд не вправі поновити особу на іншу посаду, яку вона не займала на
час звільнення.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 на
підставі п.2 ст. 41 КЗпП України є законним, поновлення її на роботі є
неможливим, тому вимоги про стягнення на її користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються стороні, на користь якої
ухвалено рішення. Оскільки в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, тому її
вимога про стягнення  судових витрат
задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд, керуючись ст.ст. 5,
10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. 41 КЗпП України,

В И Р I Ш И В :

В позові
ОСОБА_1 до ТОВ «Сади Поділля» с. Терешки Барського району Вінницької області
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження  рішення суду
може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: