Ухвала

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року                                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                Лященко Н.П.,            Костенка А.В.,            Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в

м. Тернівці Дніпропетровської області про відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області (далі - відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Тернівці Дніпропетровської
області) на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Тернівці
Дніпропетровської області.

Зазначав, що він тривалий час, з 1979 року до 1995 року,
перебував у трудових відносинах із підприємствами вугільної промисловості -
працював  підземним гірником і підземним
гірником очисного забою на шахтах: “Самарська”, “Західно-Донбаська”,
“Тернівська” - державного підприємства відкритого акціонерного товариства
“Павлоградвугілля” (далі - ДП ВАТ “Павлоградвугілля”). Під час виконання
трудових обов'язків отримав хронічні професійні захворювання. Висновком МСЕК
від 17 липня 2002 року йому повторно встановлено 40 % втрати професійної
працездатності безстроково за сукупністю професійних захворювань та визнано
інвалідом третьої групи.

Посилаючись на те, що у зв'язку з отриманням професійних
захворювань йому завдана моральна шкода, ОСОБА_1 просив суд стягнути з
відповідача на його користь 75 тис. грн. на відшкодування заподіяної шкоди.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської
області від            24 листопада 2006 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з відділення ВД ФССНВВПЗ України
в м. Тернівці Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі
20 тис. грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня        2007 року рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від            24 листопада 2006 року скасовано й ухвалено
нове рішення, яким стягнуто з відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Тернівці Дніпропетровської
області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 120 грн., у іншій
частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі відділення ВД ФССНВВПЗ України в м.
Тернівці Дніпропетровської області, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить
рішення
апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2007 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 та стягуючи з відділення
ВД ФССНВВПЗ України в м. Тернівці Дніпропетровської області на його користь

20 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив
із того, що висновком МСЕК від 17 липня 2002 року позивачу вперше встановлено  40 % втрати професійної працездатності, а
тому відповідно до підп. “е” п. 1

ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” його позов ґрунтується на вимогах закону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та стягуючи з відділення
ВД ФССНВВПЗ України в м. Тернівці Дніпропетровської області на користь позивача 120 грн. моральної шкоди й
відмовляючи в іншій частині позовних вимог, апеляційний суд зазначав, що
професійне захворювання ОСОБА_1 отримав, виконуючи трудові обов'язки до 1995
року, тому правовідносини щодо відшкодування йому моральної шкоди регулюються Правилами відшкодування власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові  ушкодженням здоров'я, пов'язаної з виконанням
ним трудових обов'язків, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472,
(далі - Правила), згідно з положеннями п. 11 яких
розмір моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних заробітних плат,
тобто 120 грн.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна, оскільки як суд першої, так і суд апеляційної інстанцій
дійшли їх із порушенням вимог ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України, повно та
всебічно не з'ясували обставини справи, не встановили характер правовідносин,
що склалися між сторонами, та залежно від цього не встановили норми права, які
регулюють ці правовідносини.

Відповідно до пп. 2, 4, 9-14, 22, 25, 28 Правил та ст. ст. 21, 28, 30, 34,
35 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” (у редакції, що діяла до 20 березня 2007 року) право на
відшкодування шкоди, у тому числі й моральної, виникає з моменту встановлення
потерпілому стійкої втрати працездатності вперше.

Як убачається з матеріалів справи, висновком МСЕК від 17 липня

2002 року позивачу повторно встановлено
40 % втрати професійної працездатності безстроково.

При цьому суди взагалі не з'ясували, коли ОСОБА_1 вперше
було  встановлено втрату професійної
працездатності, чим було викликане повторне проходження позивачем МСЕК, чи
вирішувалося питання про відшкодування моральної шкоди під час проходження
позивачем МСЕК вперше, і залежно від цього не встановили, якою нормою
матеріального права регулюються дані правовідносини та чи є підстави для
задоволення позову.

З огляду на викладене постановлені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Тернівці Дніпропетровської області задовольнити
частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської
області від

24 листопада 2006 року та рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2007 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці Дніпропетровської області про відшкодування моральної
шкоди передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                     М.В.
Патрюк

Судді:                                                                                  І.С.
Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка