Справа № 22ц-1325/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Коренькова З.Д.
Апеляційний суд Чернігівської
суддів:
участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_1 та їх представників ОСОБА_3,
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 липня 2008
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про стягнення витрат по квартирній
платі та комунальних послугах, -
Рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 04 липня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5375 грн. 17 коп. витрат по
оплаті квартирної плати та комунальних послуг та 57 грн. 11 коп. у
відшкодування судових витрат. На дане судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що приймаючи рішення суд не врахував фактичних обставин
справи, що до серпня 2004 року з позивачкою відповідач проживали однією сім'єю,
а з часу розірвання шлюбу (грудень 2004 року) спільні сімейні відносини були
припинені, хоч місце та умови проживання не змінилися, оскільки реального
розподілу житла не було. Тому, посилання суду на те, що договори оренди
житлових приміщень від 01.09.2006 року, 10.05.2007 року, 25.05.2007 року,
01.07.2007 року не є підставою від звільнення відповідача від обов'язку
сплачувати квартплату та оплачувати комунальні послуги, оскільки за даними
договорами оренди ОСОБА_2 передавала в оренду лише належну їй частину квартири
є надуманими та безпідставними. Суд не врахував і ту обставину, на яку
посилався відповідач, що будучи інвалідом за період сплати позивачкою
квартплати, він міг би скористатися правом отримання субсидії від держави на
вказані платежі і таким чином бути звільненим від сплати коштів. Також,
вказівка на те, що він є боржником перед ОСОБА_2 є невірним. Цьому є
підтвердження того, що він звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання
довіреності та договору дарування частини квартири недійсними, і на даний час
цей спір знаходиться на стадії вирішення.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що ОСОБА_2 має право вимоги до відповідача у розмірі 1/3 частини
сплачених нею витрат по квартирній платі та комунальних послуг, що від  оплаченої нею 16531 грн. 39 коп. загальної
суми за три роки (в межах строків позовної давності) становить 5510 грн. 46
коп.. Оскільки, позивачка просила стягнути 5506 грн. 13 коп., суд обмежився
саме цією сумою. Суд встановив, що і відповідачем самостійно сплачувались
витрати за електроенергію, а тому суму сплачених ОСОБА_2 витрат суд зменшив на
частку, яку позивачка зобов'язана була сплачувати за електроенергію, як
споживач, що несе солідарний обов'язок по оплаті комунальних послуг.

Вислухавши суддю - доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх дочка ОСОБА_5 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст.ст. 64,
66, 67, 68 Житлового кодексу України вони несуть солідарний обов'язок по оплаті
квартирної плати та комунальних послуг.

Із копій квитанцій, наданих обома сторонами
вбачається, що ОСОБА_2 сплатила 16531 грн. 39 коп. за квартплату та комунальні
послуги, крім електроенергії. ОСОБА_1 сплатив 392 грн. 89 коп. за
електроенергію. Тобто, маючи солідарний обов'язок, відповідач сплачував лише за
електроенергію, а обов'язку по оплаті за комунальні послуги та квартирної плати
останній не виконував. ОСОБА_2, сплачувала регулярно за всі комунальні послуги.

Згідно ст. 544 ч.1 ЦК України
боржник, який виконав солідарний обов'язок має право на зворотню вимогу  до кожного з решти солідарних боржників у
рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

Таким чином, суд дійшов
правильного висновку про те, що відповідач повинен сплатити позивачці частку
сплачених нею витрат, і саме у розмірі 1/3 від 16531 грн. 39 коп., тобто суми,
яку сплачувала ОСОБА_2, виконуючи солідарний обов'язок.

Також, суд вірно врахував часткову
оплату відповідачем за електроенергію, в зв'язку з чим, сума, яка підлягає
стягненню з останнього має бути має бути врахована при проведені розрахунків.

Щодо доводів апеляційної скарги
стосовно того, що висновок суду про те, що договори оренди житлових приміщень
від 01.09.2006 року, 10.05.2007 року, 25.05.2007 року, 01.07.2007 року не є
підставою від звільнення відповідача від обов'язку сплачувати квартплату,
оскільки за даними договорами оренди ОСОБА_2 передавала в оренду лише належну
їй частину квартири є надуманими, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки
позивачка здавала в оренду лише свою частину квартири, а іншу частину займає
відповідач і нею користується. Позивачка сплачувала комунальні послуги
одночасно і за свою частину квартири і за частину відповідача. Зазначене і
стало підставою для визнання за позивачкою права зворотньої вимоги до
відповідача.

На підставі викладеного,
апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має,
рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304,
307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 04 липня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: