2-53/2008
03 грудня 2008 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді Партоліної І.П.
при секретарі Довгій С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування спричиненої моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, мотивуючи свої вимоги тим, що її старший син ОСОБА_3 підтримував знайомство із ОСОБА_2.
11 серпня 2007 року вони вирушили на полювання і близько 20.00 години помітили пролітаючу дичину і поскладали рушниці для її відстрілу.
Як їй відомо із матеріалів кримінальної справи у ОСОБА_2 була несправна рушниця, він не міг ї скласти і порушуючи техніку безпеки поводження зі зброєю, став бити нею об коліно, не звернувши увагу, що ствол рушниці направлено в сторону її сина ОСОБА_3 і внаслідок його необережних дій відбувся самовільний постріл і її сина було смертельно поранено. Вогнепальним пострілом заряду рушниці синові заподіяно тілесні ушкодження у вигляді множинних ран правої ключичної ділянки, з проникненням у плевральну порожнину з пошкодженням трахеї, наскрізне поранення верхніх долей правої та лівої легень з гострою внутрішньою і зовнішньою кровотечею. Всі ушкодження відносяться до тяжких тілесних, небезпечних для життя людини в момент нанесення і саме вони стали причиною смерті її сина.
Син був надією на забезпечену старість, мав одружуватись, допомагав по господарству, матеріально підтримував її молодшого сина, намагався знайти будь- яку роботу.
Смерть сина вона тяжко пережила, в ніч на 12 серпня 2007 року їй вводили сильнодіючі засоби, вона повністю змінилась в характері. Лікарі радять звертатись до психологів, але на такі витрати вона не має коштів.
Відповідача вважає винним у її моральних стражданнях, які вона оцінила в розмірі 100000 грн і вважає, що він повинен оплачувати її лікування та звернення до лікарів.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і суду пояснила, що її син та відповідач були в добрих стосунках, але внаслідок смерті сина у неї підірвалось здоров'я, вона продала все господарство, щоб продовжувати вчити меншого сина.
Батьки відповідача допомагали матеріально у похованні сина, привезли мішок муки, ковбасу, кондитерські вироби. Батько ОСОБА_2 дав їй 1000 доларів США, але вона вважає, що ця сума надто мала.
Стверджувала, що під час розгляду кримінальної справи не пам'ятає чи писала заяву, що немає претензій до ОСОБА_2
Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити і стягнути також із відповідача судові витрати за сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, витрати по оплаті за проведену експертизу та 5000 грн витрат на правову допомогу в зв'язку зі складанням позову та участі в судових засіданнях.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що він із покійним ОСОБА_3 товаришував, стосунки як із ним, так із позивачкою були до трагедії нормальними. Він не працює з 2005 року, його утримують батьки, оскільки відсутня робота. Визначену позивачкою суму він сплатити не в змозі, але стверджував, що не відмовляється їй допомагати. Йому відомо,що його батьки ходили та надавали допомогу у похованні ОСОБА_3, але яку конкретну суму він не знає.
Представник відповідача ОСОБА_5 підтримав позицію відповідача, позовні вимоги не визнав взагалі, оскільки у відповідності до ст.509 ЦК України відповідач виконав усі свої зобов'язання перед позивачкою і остання написала розписки про відсутність претензій до відповідача.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона доводиться сестрою позивачці і що сестра нічого не їсть, нічого не пам'ятає, постійно плаче, перебуває у депресивному стані, нічого не може робити.
Свідок також пояснила, що батьки відповідача допомагали у похованні і розписку про отримання 1000 доларів США писала вона, сестра її підписала, але в рахунок чого були сплачені дані кошти вона не знає.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що відповідач доводиться йому сином і він із дружиною допомагали у всіх ритуальних процесах поховання. Він особисто купував продукти харчування, але квитанції про оплату не брав, так як не знав, що позивачка звернеться із позовом.
Крім того, свідок повідомив, що син також тяжко переживає про втрату товариша, ніде не працює, оскільки хворіє гіпертонічною хворобою, він його повністю утримує. Не заперечував, що в подальшому буде продовжувати допомагати ОСОБА_1, оскільки остання наполягала на тому, щоб їй виплатили гроші, забрали із села сина і припинили будь-які стосунки із нею.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є матір'ю відповідача, дала суду аналогічні пояснення як свідок ОСОБА_7 і додала, що син не працює, майна немає, проживає разом із ними та своєю співмешканкою ОСОБА_9, перебуває на їхньому утриманні, за станом здоров'я не проходив службу в армії.
Вона разом із чоловіком допомагали позивачці до тих пір, поки вона та її менший син не попросили їх більше не турбувати.
Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні згідно вироку Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14.11.2007 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України ( вбивство, вчинене через необережність) та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік з тих підстав, що 11.08.2007 року близько 20.00 години ОСОБА_2 в порушення вимог Закону України Про мисливське господарство та полювання , порушуючи безпеку поводження зі зброєю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, середньою частиною рушниці наніс удари в кількості 6-7 штук по коліні з метою повного її змикання, внаслідок чого відбувся самовільний , не контрольований постріл у ОСОБА_3, внаслідок отриманого вогнепального поранення потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних ран правої ключичної ділянки, з проникненням у плевральну порожнину з пошкодженням трахеї, наскрізне поранення верхніх долей правої та лівої легень з гострою внутрішньою і зовнішньою кровотечею (1800 мл), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя людини та знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті.
За висновком судово-психологічної експертизи від 23.06.2008 року для ОСОБА_1 ситуація, пов'язана із загибеллю сина є психотравмуючою, у неї порушилось її активне соціальне життя, відбулись зміни не лише у фінансовому плані, але і у емоційному та особистому плані, які в сукупності привели до порушення нормальних життєвих зв'язків і їй необхідні додаткові зусилля для організації свого життя, так як має місце душевний кризис. ОСОБА_1 отримала значну моральну шкоду, яка в грошовому еквіваленті складає близько 432 мінімальних заробітних плат.
Таким чином судом встановлено, що необережними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.
Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить зі ступеня вини заподіювача шкоди, який вчинив злочин з необережності, його майнового стану, так як він не працює, перебуває на утриманні батьків, характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних страждань, оскільки смерть сина є непоправним горем матері, що спричинило негативні зміни у її житті. Суд також приймає до уваги, що зі сторони відповідача його рідними була надана як грошова так і матеріальна допомога у проведенні ритуальних міроприємств, вони погодились на надання у подальшому допомоги, що вже свідчить про людське відношення до загладжування душевної травми.
При визначенні розміру витрат на правову допомогу, то суд, керуючись вимогами ст.84 ЦПК України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави, згідно якої витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не можуть перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Станом на грудень 2008 року розмір мінімальної заробітної плати становить 605 грн.
Оскільки згідно протоколів судових засідань представник позивачки затратила 3 години 30 хвилин, тому граничний розмір витрат на правову допомогу безпосередньо в суді складає 847 грн ( 605х40:100 =242 х 3,5 =847 грн).
Вищезазначена Постанова передбачає граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу і у випадку, коли ця компенсація відбувається за рахунок другої сторони, а не лише за рахунок держави.
Оскільки представником позивачки заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу внаслідок виготовлення позову та участі в судових засіданнях в розмірі 5000 грн без чіткого зазначення сум витрат, тому суд в цій частині задовольняє їх частково в розмірі 847 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.3 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 213, 214, 215 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 450 грн.45 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: