У х в а л а

15 січня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Пшонки М.П.,                  Прокопчука Ю.В.,        Романюка Я.М., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
приватне підприємство «Проден», Головне управління юстиції у м. Києві, про
визнання недійсним договору купівлі-продажу, виселення, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - Головне управління юстиції у м. Києві,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватне підприємство «Продан», про визнання договору
дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 20 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 28 серпня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 1999 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому
просив визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 6 листопада 1998
року від імені його померлого дядька ОСОБА_5 та ОСОБА_2., відносно квартири
АДРЕСА_1, яка належала йому згідно договору дарування від ОСОБА_5 від 10 квітня
1997 року, посилаючись на те, що на день укладення угоди ОСОБА_5. помер, а
угода була укладена від його імені іншими особами. У зв'язку з цим позивач
також просив виселити ОСОБА_2. зі спірної квартири.

ОСОБА_2. звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати
недійсним договір дарування, укладений 10 квітня 1997 року між ОСОБА_5 та
позивачем, оскільки угода є мнимою, сторони не мали наміру створити юридичні
наслідки, в зв'язку з чим не було проведено перереєстрацію зміни власника в
органі технічної інвентаризації, квартира новому власнику не передавалася, тому
ОСОБА_1 не мав права заявляти вказані вимоги.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2007
року первісний позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу від
6 листопада 1998 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2., відносно спірної
квартири, стягнуто на користь ОСОБА_2. з ОСОБА_3, ОСОБА_4 11 907 грн., виселено
ОСОБА_2. разом з усіма залежними від неї особами зі спірної квартири. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2. відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 серпня 2007 року рішення
районного суду в частині позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, виселення скасовано та в цій частині справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині - рішення районного
суду залишено без зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових рішень та
задоволення зустрічного позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного
суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права,
відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 серпня
2007 року залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                     Прокопчук
Ю.В.                               Романюк  Я.М.