Р І Ш Е Н Н Я

іменем   України           справа №2-124/08

18 червня 2008 р.                                         м.Ялта

Ялтинський міський суд АРК у
складі головуючого судді Берещанського Ю.В., при секретарі
Бойко З.О., з участю представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,  розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування   жилого
будинку недійсним, про визнання права на спадщину,

В с т а н о в и в :

Відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору
дарування від 10 листопада 1995 року належить будинок АДРЕСА_1.

Позивач звернувся до суду із позовом про  визнання договору  дарування
будинку недійсним. У судовому засіданні свій позов підтримав і суду
пояснив, що договір дарування будинку є фіктивними, оскільки такого правочину
не було, на його погляд  його мати не
підписувала цей договір. Про наявність договору дарування він дізнався після
смерті матері у червні 2004 року, коли звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини. Він вважає себе спадкоємцем після смерті матері і претендує
на частку у спадщині. Просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала і суду
пояснила, що договір дарування жилого будинку був укладений 10 листопада 1995
року з ініціативи матері. При підписанні цього договору була присутня державний
нотаріус, яка засвідчила волю матері укласти цей договір, а також її підпис у
договорі. Вона вважає, що не має ніяких підстав для скасування цього
договору.

Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач не навів доказів
стосовно заявлених ним вимог. Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором
дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у
власність. Всі умови цього договору сторонами були виконані. У суда не має
підстав для сумнівів відносно підпису дарувальника ОСОБА_5 у договорі, оскільки
відповідно до висновків експерта Кримського науково-дослідного інституту
судових експертиз № 1017 від 14 травня 2008 року рукописна запис «ОСОБА_6», яка
розташована у договорі дарування від 10.11.1995 року виконана Поляковою
Валентиною Федорівною (а.с.71-72). Таким чином, дарувальник виказала свою волю
і у позивача не має ніяких підстав для визнання договору дарування жилого
будинку недійсним та про визнання за ним права на спадщину.

У
зв'язку з тим, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, запобіжні заходи
відносно спірного будинку слід скасувати відповідно до положень п.3 ст.154 ЦПК
України.

Керуючись ст. 10,11,60,154 п.3,209,212,214-215
ЦПК України, ст.717 ЦК України,

В и р і ш и в :

У
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання договору дарування жилого
будинку АДРЕСА_1 недійсним, про визнання права на спадщину - відмовити.

Заходи
по забезпеченню позову у вигляді арешту жилого будинку АДРЕСА_1, накладеного
ухвалою суду від 01 червня 2007 року - скасувати.

Рішення
може бути оскаржене в  апеляційному
порядку шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя