Справа  № 2-106-08
РІШЕННЯ

іменем України

смт
Короп
09 квітня 2008 року

Коропський  районний
суд  Чернігівської  області
в  складі:

головуючого -  судді
Грушка  О.П.

при  секретарі
-        Хілько Н.В.

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
цивільну  справу  за
позовом  ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю “МК-Добробут” про стягнення заробітної плати,
розрахунку при звільненні з роботи, середнього заробітку за час затримки
розрахунку, зобов'язання внести до трудової книжки запис про прийняття на
роботу та звільнення з роботи та сплатити страхові внески до Пенсійного фонду
України, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з  даною позовною заявою, вказуючи на те, що він
працював охоронцем на пташнику ТОВ “МК-Добробут” з 12.09.2006 року до
11.12.2007 року. Трудовий договір з директором ТОВ “МК-Добробут” Капицею П.І.
був укладений в усній формі. На протязі всього часу роботи позивач працював
щоденно в нічний час, у всі вихідні, святкові та неробочі дні. З 12.09.2006
року до 15.05.2007 року оплата праці проводилася з розрахунку 200 гривень на
місяць, а з 16.05.2007 року до останнього дня роботи, тобто до 11.12.2007 року,
заробітна плата відповідачем взагалі не виплачувалась. Починаючи з 12.09.2006
року до 15.05.2007 року, було виплачено лише 1600 гривень заробітної плати (по
200 грн. за 8 місяців), отже недоплата за весь час роботи, виходячи з
мінімальної заробітної плати склала 4650 грн. 63 коп. За весь час  роботи відповідач не надавав йому щорічної
відпустки, тому компенсація за невикористані відпустки має становити 411 грн.
12 коп. Крім цього відповідно до ст.ст. 72, 107 КзпП України оплата роботи у
вихідні, святкові та неробочі дні має проводитись у подвійному розмірі. Всього
ОСОБА_1відпрацював 71 вихідний, святковий та неробочий день, за роботу в які
було недоплачено 1058 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 108 КзпП України робота у
нічний час оплачується у підвищеному розмірі - не нижче 20 відсотків окладу за
кожну годину, тому якщо його заробітна плата за весь час роботи у відповідача
повинна скласти 7719 грн. 95 коп., то 20 відсотків надбавки становитиме 1544
грн. Разом зарплата має становити 9263 грн. 90 коп., отже недоплата складає
7663 грн. 90 коп. Грубо порушуючи трудові права, відповідач завдав йому
моральної шкоди. Так, недотримання установленого порядку укладення трудового
договору позбавило позивача права на соціальні гарантії, невиплата заробітної
плати вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А тому
ОСОБА_1просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну
плату в сумі 7663 грн. 90 коп.; стягнути з відповідача на його користь середній
заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи з розрахунку
460 грн. на місяць; в порядку відшкодування заподіяної моральної шкоди стягнути
з відповідача на його користь 1000 гривень; зобов'язати відповідача сплатити
страхові внески до Пенсійного фонду України, розраховані відповідно до раніше
виплаченої та стягнутої на його користь заробітної плати і внести в трудову
книжку відомості про час його роботи в ТОВ “МК-Добробут”; стягнути з
відповідача на його користь витрати на провову допомогу.

В
судовому засіданні позивачОСОБА_1свою позовну заяву підтримав і просить
її задовольнити по вище викладеним мотивам. Пояснив, що заробітну плату
отримував неофіційно і за неї ніде не розписувався. Заяву про прийняття на
роботу не писав. З заявами про невиплату заробітної плати чи зі скаргами з
цього приводу нікуди не звертався.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовну заяву підтримав
і просить її задовольнити по вище викладеним мотивам.

Представник ТОВ “МК-Добробут”
Швидкий О.В. позовні вимоги не визнав і просить відмовити в задоволенні позову,
так як позивач взагалі не мав трудових відносин з ТОВ “МК-Добробут”. У вересні
2006 року позивач звертався до відповідача з проханням влаштувати його на
роботу, але поскільки в нього була відсутня трудова книжка, йому в цьому було
відмовлено.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3
пояснив, що приблизно півтора року працював сторожем в ТОВ „МК-Добробут”, але
офіційно трудового договору не укладав. Працював приблизно до літа 2006 року.
Як йому відомо, після нього сторожем в ТОВ „МК-Добробут” почав працювати
ОСОБА_1, але про це йому було відомо тільки зі слів самого ОСОБА_1. Хто, коли і
на яких умовах приймав ОСОБА_1 на роботу - йому не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
пояснив, що з липня по грудень 2007 року працював начальником дільниці № 1
в  ТОВ „МК-Добробут”. Також, в цей період
часу в товаристві працював охоронцем ОСОБА_1Чи працював він в інші періоди часу
- пояснити не може. За цей час свідок двічі по видаткових ордерах давав гроші
ОСОБА_1 в сумі по 300 грн. У даних ордерах ці гроші вказувалися як заробітна
плата. Обидва рази гроші віддавав ОСОБА_1 у нього вдома. Хто, коли і на яких
умовах приймав ОСОБА_1 на роботу - йому не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснила, що протягом двох з половиною місяців у 2006 році працювала пташницею
в ТОВ „МК-Добробут”, але офіційно трудового договору не укладала. Під час її
роботи сторожем працював ОСОБА_3, а коли з роботи пішла, сторожем працював
ОСОБА_1Але звідки їй відомо про роботу ОСОБА_1 - пояснити не змогла. Хто, коли
і на яких умовах приймав ОСОБА_1 на роботу - їй не відомо.

Заслухавши позивача, його
представника, представника відповідача, пояснення свідків та вивчивши матеріали
справи, суд встановив такі обставини  і
визначені відповідно до них правовідносини.

На вимогу суду надати копії наказів
про прийняття на роботу та звільнення з роботи, відомостей про нарахування та
виплату заробітної плати, наказів про надання щорічних відпусток, відомостей про
нарахування та виплату заробітної плати за час щорічних відпусток ОСОБА_1,  ТОВ “МК-Добробут” надало офіційну довідку про
те, що ОСОБА_1в даному товаристві не працює, не працював і на роботу не
приймався.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України:
Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором
і угодою сторін.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України: Трудовий
договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового
договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що
посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, -
також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та
інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи
розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника
на роботу.

В трудовій книжці позивача відсутній запис про роботу у
відповідача.

Згідно ст. 48 КЗпП України: Трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх
працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у
фізичної особи понад п'ять днів.

Крім того, згідно довідки
Коропського районного центру зайнятості, ОСОБА_1 перебував на обліку в центрі
зайнятості з 21.06.2006 року по 02.11.2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
України „Про зайнятість населення”: Безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Отже, станом на 12.09.2006 року
позивач перебував на обліку в центрі зайнятості і мав статус безробітного.

Судом було досліджено відмовний матеріал № 789 за заявою
ОСОБА_6 про викрадення товарно-матеріальних цінностей. В постанові про відмову
в порушенні кримінальної справи вказано, що в період з вересня 2006 року по 12
грудня 2007 року ОСОБА_1 працював охоронцем на пташнику ТОВ „МК-Добробут”. Але
жодних доказів даному факту, крім письмових пояснень самого ОСОБА_1, у
відмовному матеріалі немає. Враховуючи, що пояснення особи, надане органу
дізнання, не є її допитом в якості свідка, а також те, що ОСОБА_1є особою
зацікавленою в результатах розгляду справи, суд відхиляє даний відмовний матеріал
як доказ у справі.

Жоден з допитаних свідків не зміг пояснити коли саме, хто
і на яких умовах з боку ТОВ „МК-Добробут” уклав трудовий договір з ОСОБА_1, які
зобов'язання взяла на себе кожна із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України:  Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Але позивачем та його представником не було надано суду
жодних доказів, які б доводили обставини, на які він посилається як на підставу
своїх вимог, тобто доказів того, що між позивачем та відповідачем було укладено
трудовий договір.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_1 та ТОВ
“МК-Добробут” трудовий договір не укладався, трудових відносин, які регулюються
Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України,
прийнятими відповідно до нього, між вказаними особами не було.

Отже, поскільки у ТОВ „МК-Добробут”
не було і немає зобов'язань, передбачених трудовими правовідносинами, перед
ОСОБА_1, то позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача невиплаченої
заробітної плати в сумі 7663 грн. 90 коп.; середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні з роботи з розрахунку 460 грн. на місяць;
про зобов'язання відповідача сплатити страхові внески до Пенсійного фонду
України,  внесення в трудову книжку
відомостей про час роботи позивача в ТОВ “МК-Добробут” задоволенню не
підлягають.

Також, не підлягає задоволенню
позовна вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн., так як
відповідачем не порушувалися трудові права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України: Стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 ЦПК України „Не підлягають оплаті
при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом
витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення
заробітної плати”.

На
підставі  викладеного, керуючись
ст. 2 Закону України „Про зайнятість населення”, ст.ст. 21, 24, 48 КЗпП
України,  ст.ст. 3, 10, 11, 15, 38, 60,
81, 88, 212-215 ЦПК  України,  суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю “МК-Добробут” про стягнення заробітної
плати, розрахунку при звільненні з роботи, середнього заробітку за час затримки
розрахунку, зобов'язання внести до трудової книжки запис про прийняття на
роботу та звільнення з роботи, сплатити страхові внески до Пенсійного фонду
України, відшкодування моральної шкоди, стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30
(тридцять) гривень.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: