Справа №2-368/08/04
РІШЕННЯ

Іменем     України

5 серпня
2008 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
- судді                  Донець О.В.

при
секретарі                            Муленко
К.І.

за участю адвоката                   ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Сьома Харківська державна
нотаріальна контора, про визнання недійсним договору про визначення часток,
визначення часток в праві спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним договору про визначення часток, визначення часток в праві
спільної часткової власності, визнання права власності, посилаючись на
наступне. Він відповідно до постанови Господарського суду Харківської області
призначений ліквідатором для виконання функцій з управління та розпорядження
майном СПДФО ОСОБА_2., який був визнаний банкрутом згідно постанови
Господарського суду Харківської області від 3.05.06 р. Під час ліквідаційної
процедури, відповідач ОСОБА_2, маючи на праві власності частину квартири
АДРЕСА_1м.Харкова, зареєстрованої на праві спільної сумісної власності за
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6. та ОСОБА_4, уклав з іншими відповідачами нотаріально
посвідчену угоду про визначення часток,
згідно до якої частка відповідача зменшилася з 1/4 частини, виходячи з рівності часток співвласників, до 1/16. Вважає, що відповідач навмисно
зменшив свою частку з метою приховати своє майно від кредиторів.

В
судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги,
пояснили суду, що відповідачу ОСОБА_2. було відомо про ліквідаційну процедуру. Він відповідно до листа, направленого йому
позивачем, за актом здав печатки. Крім того, відповідачу відомо про його
борги, в зв'язку з чим і була розпочата процедура про визнання відповідача
банкрутом.

Представник
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6. позовні вимоги не визнав, посилаючись на те,
що оспорювана угода є законною, а позивач не визначився з обсягом майна
відповідача.

В судове
засідання відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 не з'явились, будучи належним чином
повідомленими про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не
повідомили.

Представник
3-ої особи - Сьомої ХДНК в судове засідання не з'явився, будучи належним чином
оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за
його відсутності.

Суд,
вислухавши позивача, його представника, представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6., дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, виходячи з
наступного.

Відповідач
ОСОБА_2, будучи суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, згідно
до постанови Господарського суду Харківської області
від 3 травня 2006 р. (№ справи Б-48/26-06) визнаний банкрутом та відкрита ліквідаційна
процедура.

Позивач ОСОБА_1.,
який має ліцензію арбітражного керуючого (ліцензія серія НОМЕР_1.) призначений
ліквідатором для виконання функцій з управління та розпорядження майном
банкрута - відповідача ОСОБА_2.

В порядку
перевірки наявності особистого майна банкрута було виявлено, що квартира
АДРЕСА_1в м.Харкові зареєстрована на праві спільної сумісної власності за
відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6. та ОСОБА_4

14 жовтня 2006 р. Сьомою Харківською державною
нотаріальною конторою, р.№ 7-3027, посвідчено угоду між відповідачами про
визначення ідеальних часток, згідно до якої частка
відповідача ОСОБА_2. в квартирі АДРЕСА_1 м.Харкова стала складати 1/16 частину.

Відповідно
до ст. 23 ч.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» з дня прийняття арбітражним судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута
щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також
припиняються повноваження власника (власників) майна банкрутом, якщо цього не
було зроблено раніше.

В
судовому засіданні встановлено, що 3 травня 2006 р. відповідач ОСОБА_2 визнаний
банкрутом.

Згідно до
ст. 26 ч.2 вищезазначеного Закону речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або
користування, включаються до складу ліквідаційної маси, таким чином частка
квартири 316 по вул.К.Корку , 4 м.Харкова, яка належала відповідачу була
включена до ліквідаційної маси.

Відповідно до ст. 357 ч.1 ЦК України « частки у праві
спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю співвласників або законом», тобто частка відповідача
складала % частину квартири.

Відповідно
до ст.23 ч.1 аб.5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом» тільки позивач ОСОБА_1., як ліквідатор, мав право
розпорядження належним банкруту майном.

Згідно до
постанови Господарського суду Харківської області від 3 травня 2006 р. строк
ліквідаційної процедуру встановлений на 12 місяців, тобто до 3 травня 2007 р. З
11 червня 2007 р. згідно до постанови Господарського суду Харківської області
від 11 червня 2007 р. цей строк був подовжений до 3 листопаду 2007 р.

Проте,
відповідач, якому було достовірно відомо про заборону та ліквідаційну
процедуру, 14 жовтня 2006 р. під час ліквідаційної процедури, не маючи право
розпорядження належним йому майном, вчинив угоду, згідно до якої була зменшена
належна йому частка.

Доказом
того, що відповідачу було відомо про визнання його банкрутом та призначення ліквідаційної процедури, є оголошення
у СМІ, лист про призначення передачі правовстановлюючих документів, акт
передачі печатки особисто ОСОБА_2. - ОСОБА_1. від 2.10.2006 р., саме в
призначений ліквідатором строк.

На
підставі ст. 215 ч.3 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом,
такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Порочність вищезазначеного правочину полягає в тому, що
дії відповідача були спрямовані на зменшення належної йому частки,
і, відповідно, на перешкоджання позивачу у виконання дій щодо виявлення
ліквідаційної маси.

Таким чином, угода повинна бути визнана недійсною.

На
підставі ст. 26 ч.5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом» ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту
в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів в установленому порядку
порушує питання про виділення цієї частки.

Оскільки
частки співвласників - відповідачів є рівними, частка відповідача складе 1/4
частину квартири №316 по вул. К.Корка, 4 м.Харкова.

Таким чином, доводи позивача знайшли своє повне
підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному
обсязі..

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 215
ч.3 , 357 ч.1 ЦК України, ст. ст. ст.23 ч.1 аб.5, 26 ч.2, ч.5 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1. задовольнити.

Визнати недійсним договір
про визначення часток в квартирі АДРЕСА_1 в м. Харкові, укладений 14.10.2006 р.
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Визначити частку ОСОБА_2 у
праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 м. Харкова в розмірі &frac14; частини.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності та &frac14; частину квартири АДРЕСА_1 м. Харкова.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 державне мито в розмірі 51 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя