Справа
№2-130/2008р.
лютого 2008 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі
головуючого:       Гарбуз О.А.
секретарі:                 Пінчук І.О,
у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про визнання не укладеним договору дарування,-
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки посилаючись на те, що до 2004 року вони проживали разом з
відповідачкою, після  чого розлучились.
Під час шлюбу у них  народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
07 червня 2004 року державним
нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу було посвідчено
договір дарування квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов якого позивач подарував
своїй малолітній дитині вказану квартиру. При укладанні договору дарування від
імені малолітньої доньки на підставі рішення Новоукраїнської міської ради №123
від 27 травня 2004 року діяла її мати- ОСОБА_2.
Так як договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації та згідно п.11 договору дарування від 07 червня 2004 року,
право власності на нерухомість виникає у обдарованої з моменту його державної
реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку.
В даний час позивачу стало відомо, що на день звернення
до суду із позовною заявою про визнання договору дарування від 07 червня 2004
року не укладеним, власником квартири за АДРЕСА_1 являється він,
відповідачка  не зареєструвала в БТІ, що
стало підставою звернення до суду  про
визнання договору дарування квартири не укладеним, підтримавши позовні вимоги в
судовому засіданні у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в
Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини
неявки до суду не повідомив.
Відповідно до ст. 224 ЦПК
України  у разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини не явки, суд може ухвалити заочне
рішення, якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення питання.

Судом з'ясовано думку позивача та
представника третьої особи, щодо такого розгляду справи, заперечень від них не надійшло. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
ухвалив про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи -органу опіки й піклування
виконавчого комітету Ново української міськради не підтримала позовні вимоги
позивача, обґрунтовуючи свою відмову у наданні згоди на розірвання та визнання
неукладеним договору дарування тим, що договір дарування укладено між сторонами
на користь малолітньої доньки, іншого житла ні в матері, ні в обдарованої
дитини не має і в даний час мати дитини не ставить питання про розірвання
договору квартири, в якій дійсно ніхто не проживає, мати з дітьми проживає з
батьками за адресою АДРЕСА_2 в домоволодінні, яке належить її батькам.

Заслухавши пояснення позивача та представника органу
опіки й піклування виконавчого комітету Новоукраїнської міськради, дослідивши
матеріали справи, відповідно до ст. ст. 177-179 Сімейного кодексу України,
ст.ст.  717-724 ЦК України,  суд вважає, що позов  не підлягає задоволенню за наступних
обставин.

Судом встановлено, що між сторонами у відповідності до
положень ст.ст. 717-7197 ЦК України  був
укладений договір дарування за яким      позивач
подарував своїй малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру АДРЕСА_1.

При укладанні
договору дарування від імені малолітньої доньки на підставі рішення
Новоукраїнської міської ради №123 від 27 травня 2004 року діяла її мати-
ОСОБА_2, яка змінила прізвище на ІНФОРМАЦІЯ_2 - відповідачка по справі. Договір
посвідчено нотаріально 07 червня 2004 року (а.с.6).

Позивач звертався із заявою до виконавчого комітету
Новоукраїнської міськради, як органу опіки й піклування про надання згоди
визнання договору некладеним та на розірвання договору дарування квартири
АДРЕСА_1 від виконавчого комітету Новоукраїнської міськради, як органу опіки й
піклування згоди не було отримано, що підтверджується витягом з протоколу №16
від 25 грудня 2007 року, такої згоди не надав і представник органу опіки й
піклування в судовому засіданні, обґрунтовуючи відмову тим, що договір
дарування укладено між сторонами на користь малолітньої доньки, іншого житла ні
в матері, ні в обдарованої дитини не має, мати дитини вже  не ставить питання про розірвання договору
квартири, в якій дійсно ніхто не проживає, мати з дітьми проживає з батьками за
адресою АДРЕСА_2 в домоволодінні, яке належить її батькам.(а.с. 8, 24 ).

Згідно повідомлення бригадира Ульяновського МБТІ від 05
грудня 2007 року квартира  №34  за адресою АДРЕСА_1 дійсно зареєстрована за
ОСОБА_1 - позивачем по справі.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України договір може бути змі­нено або
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та в інших ви­падках, встановлених договором
або

законом.
Істотним є таке по­рушення стороною договору, коли внаслідок завданої

цим шкоди дру­га сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона

розрахо­вувала
при укладенні договору.

Відповідно
до ст. 652 ЦК України, У разі істотної зміни об­ставин, якими сторони
керувалися при укладанні договору, договір може бути розірваний за згодою
сторін. Зміна обставин є суттєвою, якщо вони змінилися настільки, що

якщо б
сторони могли це перед­бачити, вони не уклали б договір або уклали б його на
інших умо­вах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо йо­го розірвання,
договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу зацікавленої особи за
наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин
зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх
виникнення при всій турботливо­сті та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання
договору порушило б співвідношення майнових ін­тересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не
випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі
розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої
із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності
справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з
виконанням цього до­говору.

Суд
вважає, що договір дарування є не тільки правовою формою безоплатної передачі
речі у власність обдарованому, а й виявом довіри, доброго ставлення
дарувальника, тому поряд з правовими виникають відносини морального характеру.

Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина
та чоловік відповідальні один перед одним
та зо­бов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Сторони
по справі перебувають в розлученні. Питання про розірвання договору дарування
чи визнання його недійсни позивачем не ставиться, як і не ставиться
відповідачкою.

Згідно
положень СК Украни - ст. 174 майно, придбане батьками або одним із них для
забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого
вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є
власністю дитини.

Стаття 176 СК регламентує права батьків та дітей щодо
користування майном та відповідно батьки зобов'язані передати у користування
дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.Права батьків та
дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються
законом.

Відповідно до
статті 177 батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без
спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та
використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно
визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють

управління її майном, враховуючи такі потреби та
інтереси. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та
піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому
числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати
письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Дозвіл органу
опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини
надається в разі гарантування збереження її права на житло.  При вчиненні одним із батьків правочинів щодо
майна малолітньої дитини вважається, що він діє за згодою другого з батьків.
Другий з батьків має право звернутися до

суду з вимогою про визнання правочину недійсним як
укладеного без його    згоди, якщо цей
правочин виходить за межі дрібного побутового.

Якщо той з батьків, хто проживає окремо від дитини
протягом не менш як шість місяців, не бере участі у вихованні та утриманні
дитини або якщо місце його проживання невідоме, правочини, зазначені в абзаці
другому цієї частини, можуть бути вчинені без його згоди.

Батьки вирішують питання про управління майном дитини
спільно, якщо інше не передбачено договором між ними. Спори, які виникають між
батьками щодо управління майном дитини, можуть вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Після припинення управління батьки зобов'язані повернути
дитині майно, яким вони управляли, а також доходи від нього.

Згідно ст. 178 СК України дохід, одержаний від
використання майна малолітньої дитини, батьки мають право використовувати на
виховання та утримання інших дітей та на невідкладні потреби сім'ї.

Таким чином на час розгляду справи у сторін по справі як
батьків малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий договір щодо
управління майном не укладався і вони
вирішують питання про управління майном дитини спільно.

Обов»язкові умови договору дарування передбачені  ст. 719 ЦК України сторонами дотримано.

Посилання позивача, що відповідно до ч.2 ст. 640  та ч.4 ст.334 ЦК України договір дарування
об»єкту нерухомості підлягає державній реєстрації і лише з цього часу право
власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації не протирічать вимогам
ЦК України та Інструкції «Про порядок державної реєстрації прав власності на
об»єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних
осіб». Зазначена Інструкція, зобов»язуючи реєстрацію права власності на об»єкти
нерухомого майна, ніяким  чином не  пов»язувала момент виникнення права власності
з моментом такої реєстрації.

Якщо сторонами угоди, пов»язаної з переходом права
власності на майно не дотримано вимог нормативних актів стосовно реєстрації
майна, то сама лише ця обставина не є підставою для визнання  відповідної угоди  не укладеною чи недійсною, оскільки
реєстрація майна не є елементом форми угоди.

Зареєструвати в БТІ оскаржуваний договір мали однакове
право, як мати так і батько малолітньої ОСОБА_3, але жоден з них цього не

зробив і на час розгляду справи позивач не зміг пояснити
у кого ж знаходиться

технічна документація на квартиру.

Також не передбачено норми закону, якою б можна було
визнати договір

дарування
укладений батьками в інтересах своєї ж малолітньої дитини не укладеним.

Обставин, які б підтвердили, що за договором  дарування
сторони мали намір укласти інший договір, судом  не встановлено.

Таким чином позовні вимоги позивача не є обґрунтованими
та  позовна вимога не ґрунтується на
законі, спростовується вищевикладеними фактами.

Керуючись ст.ст. 208,
214- 215   ЦПК України, ст. ст.
177-179 Сімейного кодексу України, ст.ст.
717-724 ЦК України, суд -

Вирішив:

В позові ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання не укладеним договору дарування
відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

Це заочне рішення може бути переглянуте
Новоукраїнським районним  судом за
письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржене до Кіровоградського апеляційного суду через
Новоукраїнський районний суд після подання заяви про апеляційне оскрження.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з моменту
проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заву не
було подано.

У разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Головуючий :
О. А. Гарбуз