У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого   Патрюка М.В.,

суддів:            Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа - Солом'янська районна в м. Києві державна
адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право на користування
жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Солом'янська районна
в м. Києві державна адміністрація про вселення та зміну умов житлового найму,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду                      м. Києва від 5 березня
2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 липня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У жовтні 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили
право на користування жилим приміщення в квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що у
1987 році ОСОБА_2 уклала шлюб
з ОСОБА_3, від якого
мають сина ОСОБА_1. В 1988
році поселились в спірну квартиру, наймачем якої є вона.

В 1990 році ОСОБА_3 добровільно залишив спірну квартиру,
з цього часу вселитися в неї не намагався, квартирну плату та комунальні послуги
не оплачував. В 1993 році шлюб між ними було розірвано. У 1996 році від нового шлюбу
у відповідача народився син ОСОБА_3, якого відповідач без їх відома та згоди зареєстрував на
спірній житловій площі.

Позивачі посилаючись на те, що відповідач та його неповнолітній
син проживають в квартиріАДРЕСА_2 на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України просили визнати їх
такими, що втратили право на користування спірною квартирою.

У грудні 2006 року відповідачі заявили зустрічний про їх вселення
в  квартиру АДРЕСА_1 та зміну умов договору житлового
найму, посилаючись на те, що в цій квартирі вони не проживають з поважних причин,
так як позивачі перешкоджають їм в цьому і в 2006 році поміняли замки на вхідних
дверях.

Рішенням Солом'янського районного суду від 5 березня 2007
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 3 липня 2007 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1. задоволений, в задоволені зустрічного
позову  відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування  ухвалених у справі судових рішень,
посилаючись на порушення норм
матеріального процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 5 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                            Прокопчук
Ю.В.

Пшонка
М.П.