Справа № 2-1175/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 червня 2008 року Кіровський районний суд
міста Кіровограда в складі головуючого
Загреби І.В.

при секретарі
Бадяновій Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 09.01.2006 року він
уклав із відповідачем договір позики на суму 60 000 грн., за яким передав  відповідачу у борг 30 000 грн. 09.01.2006
року та 30 000 грн. - 09.03.2006 року, про що були складені розписки, та який
зобов'язався повернути гроші до 01.11.2007 року. У визначений строк відповідач
позику не повернув і до цього часу ухиляється від погашення боргу. У зв'язку з
цим просить суд стягнути з відповідача на його користь борг у сумі  60 000 грн. та  три проценти річних від простроченої суми
позики у сумі 1950 грн., понесені судові витрати: сплачений судовий збір у сумі
624, 5 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
сумі 30 грн., 1000 грн. за надані послуги адвоката .

Представник позивача ОСОБА_3 у
судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги повністю, в частині
відшкодування витрат на послуги адвоката зменшила до 500 грн. та дала
пояснення, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання   не
з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав.

Відповідно до ст.224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки,
суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Приймаючи до уваги викладене суд визнає неявку відповідача без поважних
причин, а також те, що представник
позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає
можливим заочний розгляд справи на підставі доказів, що маються в матеріалах
справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
09.01.2006 року позивач дав відповідачу у борг 60 000 грн. у строк до
01.11.2007 року,  про що було складено
відповідний договір позики ( а. с. 5). Позивач передав відповідачу відповідно
до умов договору 30 000 грн. 09.01.2006 року та 30 000 грн. 09.03.2006 року, що
підтверджується складеними відповідачем розписками ( а. с. 4). Однак,
відповідач, позику до вказаної в договорі дати
не повернув. Позивача неодноразово звертався до відповідача  з проханням повернути позику.

Доказів, які б підтверджували  факт повернення грошей  відповідач суду не надав і таких доказів в
судовому засіданні не встановлено.

Спірні правовідносини сторін
регулюються ст. 1046 ЦК України згідно якої одна сторона  /позикодавець/  передає другій стороні    /позичальникові / у власність грошові
кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,
якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання
процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо договором або законом не встановлений інший розмір процентів.

Суд враховує, що відповідач не
виконав взятих на себе зобов'язань по договору, гроші не повернув, а тому суд
вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача борг  в розмірі
60 000 гривень, а також три проценти річних від простроченої суми у сумі
1950 грн.

Відповідно до ст. 88  ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.( а. с. 1) та
сплачений судовий збір у сумі 624, 5 грн. ( а. с.2).

Приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження
оплати правової допомоги адвоката у сумі 500 грн., тому судові витрати у сумі
500 грн. не підлягають відшкодуванню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  борг в розмірі 60 000 грн. та три проценти
річних від простроченої суми у сумі 1950 грн., понесені судові витрати: судовий
збір у сумі 624, 5 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи у сумі 30 грн., а всього підлягає стягненню 62604,5
грн.

Роз'яснити позивачу, що у відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне
рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда може бути оскаржено до
апеляційного суду Кіровоградської області протягом 20 днів після подачі
заяви  про апеляційне оскарження, яка
повинна бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Роз'яснити
відповідачу, що у відповідності до ст. 228 ЦПК України заочне рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда може бути переглянуте  судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, яку він може подати протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя
Загреба
І.В.