Справа № 2-156/08
Н Е М   У К Р А Ї Н И
Печерський районний суд міста Києва
в складі головуючого-судді                            Мельник А. В.
Поповій І. К., Марчук О. Л.
представника позивача                                   ОСОБА_4
Представника відповідача                              ОСОБА_5
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні приміщеннями, зобов'язання надати доступ до приміщень,
зобов'язання звільнити самовільно зайняті приміщення та зобов'язання не чинити
перешкод для вчинення дій,
Позивачка звернулася до суду з позовом в якому
просила зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні
господарськими приміщеннями будинку АДРЕСА_1.
Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні
вимоги та просить: зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у
користуванні приміщенням кухні (1-6), санвузла (1-2), веранди (1-1) та коридору
(1-3); зобов'язати відповідачів надати доступ до жилих приміщень 1-4, 2-4, 1-5
для перевірки їх технічного стану та доступу технічного працівника ВАТ
«Укртелеком» для проведення робіт, щодо заміни обладнання у зв'язку зі зміною
телефонного номеру, який оформлений на позивача; зобов'язати відповідачку
ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняті нею житлові приміщення будинку;
зобов'язати відповідачів не чинити перешкод для встановлення нового замка на
вхідних дверях будинку, для можливості спільного користування будинком, до того
часу коли буде прийнято рішення про виділення власникам їхніх часток в натурі.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_6, який проживав за
адресою: АДРЕСА_1 (приватна садиба). Вказану садибу він отримав у власність
24.02.1981 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом.
30.06.1988 року згідно договору дарування позивачка
отримала у власність 1/6 частину вказаного жилого будинку з надвірними
До 26.12.1991 року позивачка разом з ОСОБА_6 була
співвласником будинку та надвірних будівель і з його дозволу почала здійснювати
перепланування приміщень, якими позивачка користується згідно договору
26.12.1991 року ОСОБА_6 подарував 18/100 своєї
частини будинку своєму онуку ОСОБА_7, але оскільки онук був неповнолітнім від
його імені вказану частку жилого будинку у дар прийняла його мати - ОСОБА_3
ОСОБА_7 після повноліття змінив прізвище на
ОСОБА_6 визначав порядок спільного користування
приміщеннями будинку.
Відповідно до плану будинку АДРЕСА_1, складеного
відповідно до проведеної 10.12.2004 року інвентаризації, в одноповерховому
будинку знаходяться: житлові приміщення (приміщення: 1-4; 1-5; 2-2
(переобладнано з підсобного); 2-4), (приміщення 1-6), санвузол (приміщення
1-2), коридор (приміщення 1-3), веранда приміщення 1-1 та 2-1), підсобне
(приміщення 1-6), тамбур (приміщення І). Технічне обладнання будинку при
будівництві було здійснено таким чином, що в приміщеннях, якими користується
позивачка, згідно договору дарування, а саме: приміщеннями зазначеними на плані
(станом на 1988 року) під індексом 2-3, індексом 2-2 та індексом 2-1, не передбачено
опалення на зиму, а також відсутня кухня (водопровід) та ванна. Поки був живий
ОСОБА_6, позивачка безперешкодно користувалася приміщенням кухні (1-6),
санвузла (1-2), веранди (1-1) та коридору (1-3), а також мала (з дозволу
ОСОБА_6) доступ до приміщень в яких він проживав в різні роки (1-4, 2-4, 1-5).
З моменту смерті ОСОБА_6 і до сьогоднішнього дня,
позивачка позбавлена можливості користування спільним майном, оскільки
відповідачі: її сестра ОСОБА_3, яка не є власником будинку, а також її син
ОСОБА_2, який є власником частки (не виділеної в натурі), чинять позивачу
перешкоди в користуванні вказаними приміщеннями будинку.
Після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_3 незаконно заволоділа
належними йому ключами від вхідних дверей будинку та кімнати, внаслідок чого
позивачка позбавлена можливості користуватися загальними приміщеннями будинку.
Позивачка мала намір поставити новий замок на
вхідні двері, проте відповідачі перешкоджають їй у цьому. Відповідачі ведуть
себе зухвало та самочинно розпоряджаються приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5,
В судовому засіданні позивачка та її представник
підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили суд задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3, яка також діяла в інтересах
відповідача ОСОБА_2, та її представник заперечили проти позову, просили суд
повністю відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначили, що будинок
АДРЕСА_1 був збудований на початку 50-х років минулого століття і мав пічне
опалення, загальною площею 66,40 кв. м., в 60-х роках минулого століття до
будинку була зроблена прибудова з окремим виходом, тобто було утворено дві
квартири, котрі не мали внутрішнього сполучення між собою, а будинок на той час
мав парове опалення, їжа в квартирах готувалася на газових плитах, які були
оснащені газовими балонами.
В квартиріАДРЕСА_2 проживали дідусь - ОСОБА_7 та
бабуся - ОСОБА_8, які займали приміщення 1-1 (веранда), 1-2 (кладова), 1-3
(коридор) 1-4 (жила кімната бабусі), 1-5 (жила кімната дідуся) та 1-6 (кухня).
В квартирі АДРЕСА_3: приміщення 2-1
(веранда-кухня), де готували їжу, приміщення 2-2 (передня), приміщення 2-3
(жила кімната) та приміщення 2-4 (жила кімната) проживали: батько - ОСОБА_6,
мати - ОСОБА_9, сестра - позивачка ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_3
Внутрішнього сполучення між квартирами не було,
вхід з приміщення 1-3 (коридор) в приміщення 2-4 (жила кімната) був закладений.
В 60-х роках у двір проводиться водопостачання, на початку 70-х років, будинок
був газифікований, де чітко вказані дві газові плити по одній в кожній
квартирі, а парове опалення було замінене на газове.
В ІНФОРМАЦІЯ_2 року після смерті бабусі та дідуся,
батько - ОСОБА_6 переходить жити в квартиру АДРЕСА_2, а в квартирі АДРЕСА_3
залишаються проживати: позивачка - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_9, відповідачка ОСОБА_3
з чоловіком та сином ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
В 1986 році ОСОБА_6 одружується вдруге і проживає в
квартирі АДРЕСА_2 з дружиною - ОСОБА_10, а в квартиріАДРЕСА_3 залишились
проживати: позивачка - ОСОБА_1 з мамою - ОСОБА_9
30.06.1988 року ОСОБА_6, зі згоди ОСОБА_10, укладає
договір дарування на користь ОСОБА_1 на 1/6 частину вказаного будинку.
26.12.1991 року ОСОБА_6 укладає договір дарування
18/100 частин зазначеного жилого будинку на користь відповідача ОСОБА_2, і
власноруч замуровує вхід з приміщення 1-2 (прихожа квартири АДРЕСА_3) в
приміщення 2-4 (жила кімната 15,6 кв. м.), яку приєднує до квартири АДРЕСА_2,
розблокувавши двері цієї кімнати в коридор квартириАДРЕСА_2 приміщення 1-3 та
віддає відповідачам це приміщення для проживання, де вони проживають і по цей
Відповідачка також зазначила, що позивачка вводить
суд в оману, стверджуючи, що в приміщеннях, якими вона користується, згідно
договору дарування, не було передбачене опалення на зиму, доступу до квартири
АДРЕСА_2 у позивачки ніколи не було, оскільки позивачка є власницею квартири
АДРЕСА_3 вказаного будинку з відокремленою телефонною лінією, електроенергією,
водо- і газопостачанням та опаленням.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у
справі та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка від
ОСОБА_6 за договором дарування від 30 червня 1987 року отримала у власність 1/6
частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (приватна садиба).
Також, вказаним договором передбачено, що в користування позивачці переходить:
жила кімната площею 8,2 кв. м. (зазначена на плані під індексом 2-3), передня
площею 7,7 кв. м. (під індексом 2-2), веранда площею 8,2 кв. м. (під індексом
В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено,
що позивач користується  зазначеними
в  договорі від 30 червня 1987 року
26.12.1991 року ОСОБА_6 подарував 18/100 частини
вказаного будинку своєму онуку ОСОБА_7 ( відповідачу ОСОБА_2), яку від його
імені прийняла в дар його мати - ОСОБА_3
ОСОБА_6 помер АДРЕСА_1 року.
За заповітом ОСОБА_6  від 28.09.2005 року, позивачці заповідано
23/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1
Інша частина будинку яка належала померлому
ОСОБА_6. не була ним заповідана, а відтак спадкоємці за законом, якими є
позивач та відповідач ОСОБА_3 мають право
за наявності передбачених законом підстав отримати у спадщину відповідні
Відповідно до ч. 4 ст. 358 ЦК України, якщо договір
між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном
відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений
нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві
спільної часткової власності на це майно.
зазначені вимоги ч. 4 ст. 358 ЦК України договір  від 30.06.1987 року  між
ОСОБА_6 та  позивачем  про порядок володіння та користування
спільним майном є обов'язковим для осіб, які придбають згодом частку в праві
спільної часткової власності на це майно.
на  час звернення позивача до суду
та постановлення судового рішення спадкоємці
ОСОБА_6 не одержували свідоцтв про право на спадщину за заповітом
що позивач користується   приміщеннями зазначеними в  договорі від 30 червня 1987 року, яким було
встановлено  порядок володіння та
користування спільним майном, ту обставину, що станом  на  час
звернення позивача до суду та постановлення судового рішення спадкоємці  ОСОБА_6
не одержували свідоцтв про право на спадщину за заповітом та  за законом,
суд приходить до висновку, що
вимоги позивачки   є передчасними
та безпідставними, а тому  задоволенню не
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10,
11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні приміщеннями, зобов'язання надати доступ до приміщень,
зобов'язання звільнити самовільно зайняті приміщення та зобов'язання не чинити
перешкод для вчинення дій - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана через
Печерський районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається через Печерський районний суд міста Києва до
Апеляційного суду міста Києва протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий