Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства
“Вінницяпобутхім” про поновлення на роботі, виплату середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на придбання ліків та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою закритого акціонерного товариства
“Вінницяпобутхім” на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 28
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 8 лютого
2007 року,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 22 грудня 2005 року між ним та відповідачем був укладений
трудовий договір, відповідно до якого його прийнято на посаду регіонального
менеджера у відділ з маркетингу і продажу з випробувальним терміном - 3 місяці.
З 20 березня 2006 року позивач знаходився на лікарняному, а 23 березня 2006
року дізнався, що 21 березня 2006 року його звільнено з роботи у зв'язку з
невідповідністю його роботі, встановленої протягом строку випробування
відповідно до ст. 28 КЗпП України. Вважає, що відповідач порушив гарантії,
передбачені ч. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому діями відповідача йому завдано
моральної шкоди. Просив поновити його на попередній посаді, стягнути заробітну
плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду. У подальшому позивач збільшив
позовні вимоги та просив визнати наказ про звільнення незаконним та стягнути
витрати на придбання ліків у сумі 891 грн. 05 коп.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 28 листопада            2006 року позов задоволено
частково. Визнано недійсним наказ                                    ВАТ
“Вінницяпобутхім” № 19 від 21 березня 2006 року про звільнення позивача з
роботи. Позивача поновлено на посаді, стягнуто 47 526 грн. 18 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та 5 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди. В решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 8 лютого 2007 року
зазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди
змінено та стягнуто з відповідача на користь позивача 200 грн. на відшкодування
моральної шкоди. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі ЗАТ “Вінницяпобутхім” просить скасувати оскаржувані  судові рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення,
яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення.

Ухвалюючи рішення про поновлення позивача на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що звільнення позивача проведено в період його тимчасової
непрацездатності, що є порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна.

Правила про недопустимість звільнення працівника в період його тимчасової
непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно
до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого
ним органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору
може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності
працівника роботі, яка йому доручається. Тобто при випробуванні працівник
вважається прийнятим на роботу, але з умовою, що укладений з ним трудовий
договір буде розірвано, якщо він не витримає випробування.                     Тому розірвання відповідно
до ст. 28 КЗпП України трудового договору з працівником під час терміну
випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу та даючи
згоду на випробування фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним
трудового договору, якщо протягом строку випробування встановлено
невідповідність його роботі, на яку його прийнято.

За таких обставин звільнення працівника під час терміну випробування не можна вважати таким, що проводиться лише з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Суди на це уваги не звернули та не врахували, що у випадку звільнення позивача з роботи за ст. 28 КЗпП України на нього не поширюються правила про недопустимість звільнення працівника з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової
непрацездатності, визначені ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано
норми матеріального права, що відповідно до ст. 341 ЦПК України є підставою для
скасування судових рішень та ухвалення нового про відмову і цій частині в
позові.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 336, ст. 341, ч. 2 ст. 344 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

в и р і ш и л а :

касаційну скаргу закритого
акціонерного товариства “Вінницяпобутхім” на рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 28 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 8 лютого 2007 року задовольнити.

Рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 28 листопада  2006
року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 8 лютого 2007 року в
частині часткового задоволення позову скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
закритого акціонерного товариства “Вінницяпобутхім” про поновлення на роботі,
виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          Ю.Л.
Сенін

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М.
Романюк