Справа №2-1/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Косач І.А. при секретарі Гордієнко М. М. , за участю сторін позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2004р. до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину будинку розташованого в АДРЕСА_4 та провести його реальний розподіл і про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля «Вольво-740 д.н.з. НОМЕР_1. 01.11.2004р. позивач подав додаткову позовну заяву про збільшення позовних вимог та 02.10.2007р. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просив визнати за ним право власності на будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 та автомобіль «Вольво-740» д.н.з. НОМЕР_1.

Свої вимоги мотивував наступним. У вересні 1992р. він вступив у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_3. 17.06.1994р. відповідно до договору міни № 4-1486 було проведено обмін двохкімнатної квартири відповідачки на недобудований будинок, розташований в АДРЕСА_4. В цьому будинку було збудовано фундамент та цегельні стіни до вікон. За сумісні кошти позивач та відповідач розпочали будівництво вказаного будинку. Позивач їздив на заробітки до ОСОБА_4 з 1993р., працював на посаді заступника ПП «Інтеркон», всі зароблені кошти витрачалися на будівництво, придбання будівельних матеріалів та оплату праці будівельників. В грудні 1995р. позивачем та відповідачем за сумісні кошти в ОСОБА_4 було придбано автомобіль «Вольво-740» д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстровано на ім'я відповідачки.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.05.2004 року задоволено усі заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 та виділено їй в натурі у власність квартири АДРЕСА_1, підвальне приміщення по АДРЕСА_5, автомобіль ВАЗ 21043 і стягнуто з ОСОБА_1 грошову компенсацію за мисливську зброю на суму 22 500 грн. Фактично все майно, яке було придбане працею і коштами позивача, перейшло у власність відповідачки.

Ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу визначає: якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).

Позивач проживав із відповідачкою (перебував у фактичних шлюбних відносинах) з 1993 року по червень 2003 року, і на сьогоднішній день, завдяки діям відповідачки, залишився без будь-якого житла. Приймаючи попередні судові рішення про поділ майна, судами брався до уваги той факт, що з відповідачем проживають троє неповнолітніх дітей, двох з яких, удочерив раніше позивач. Тоді (на момент удочеріння) відповідачка свідомо приховала від позивача, органів РАГСу, суду, органів опіки і піклування той факт, що батьки всиновлених дочок ОСОБА_5 і ОСОБА_9 живі, і своєї згоди на всиновлення не давали. 06.07.2005 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова рішення про удочеріння скасовано, а саме удочеріння визнано недійсним.

На час винесення Новозаводським районним судом рішення від 24.05.2004 р. вище описані факти не були відомі, а тому й рішення суд приймав із врахуванням інтересів неповнолітніх дітей подружжя. Позивач придбав квартири АДРЕСА_1 за власні зароблені кошти. Відповідачка навіть не знала про їх існування. Коли позивач в червні 2003 року покидав збудований ним будинок по АДРЕСА_4 і сторони обговорювали варіанти поділу майна, він сам запропонував ОСОБА_3 більш ніж вигідні умови, на які остання з радістю погодилася.

Коли 29.06.2002 р. під час стрибків з парашутом позивач отримав важку травму (закритий перелом хребта зі зміщенням окремих фрагментів), і був довгий час прикутий до ліжка, ОСОБА_3 в цей час не піклувалася про чоловіка, як того вимагає Сімейний кодекс і загальноприйняті звичаї моралі.

За відповідачем визнано право власності на квартири АДРЕСА_1; підвальне

2

приміщення по АДРЕСА_5, автомобіль ВАЗ 21043, тощо. Крім того, відповідачка володіє і будинком по АДРЕСА_4. Позивач вважає, що в даній ситуації, враховуючи рівність часток подружжя, він має право на весь будинок по АДРЕСА_4, так як, сумарна вартість усього іншого майна буде не меншою, а то й більшою, за вартість будинку.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в частині визнання права власності на будинок АДРЕСА_4 та на автомобіль «Вольво», просили задовольнити. Позивач пояснив, що з ОСОБА_3 перебував в фактичних шлюбних відносинах з 1992 року по 2003 рік. Спірний будинок по АДРЕСА_4 було придбано відповідно до договору міни. Будинок добудовувався за його кошти. Автомобіль «Вольво» було привезено з ОСОБА_4 особисто ним за його кошти. Надані ним документи 2003-2004 року на придбання будматеріалів, це документи по капітальному ремонту будинку. Вважає, що право на визнання за ним право власності на весь будинок та автомобіль виникло в зв'язку з прийнятим рішенням Ново заводським районним судом м. Чернігова від 24.05.2004 року, за яким ОСОБА_3 у власність передано квартири АДРЕСА_1, підвальне приміщення по АДРЕСА_5, автомобіль ВАЗ 21043 і стягнуто з ОСОБА_1, тобто ОСОБА_3 залишено у власність все сумісно набуте майно.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити. Відповідачка пояснила, що будинок по АДРЕСА_4 було нею придбано в 1994 році за договором міни. Вона обміняла на недобудований будинок власну квартиру. Добудовувала будинок за власні кошти, документи на будівельні матеріали додає до матеріалів справи. Будинок на даний час в експлуатацію не здано, згідно довідки МБТІ в 1995 році готовність будинку становила 100 відсотків. Шлюб з позивачем було зареєстровано в 1996 році, тобто після повного будівництва будинку. Спірний автомобіль було нею особисто ввезено в Україну з ОСОБА_4 в 1995 році, за власні кошти, що підтверджується митними документами. До вказаного майна будинку та автомобіля ОСОБА_1 ніякого відношення не має.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає повністю з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. . З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. . 11 ЦПК України, судом розглядаються цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до договору міни від 17.06.1994 р. посвідченого державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1486, ОСОБА_3 передала ОСОБА_6 належну їй на праві особистої власності квартиру, яка знаходиться у АДРЕСА_3 в порядку обміну на недобудований житловий будинок № АДРЕСА_4. Квартира належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою від 13.05.1994 року за р. № 5-3831. Недобудований житловий будинок належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, готовність недобудованого будинку складає 38%. Обмін проведено сторонами без доплати( т. 2 а.с. 41).

Відповідно до довідки Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації № 5867 від 03.11.1995 року, готовність недобудованого будинку, розташованого в АДРЕСА_4 складає 100 відсотків. Дана довідка була видана для пред'явлення в Чернігівську держнотконтору для укладення договору залогу (т. 1 а.с. 90). Факт повної готовності спірного житлового будинку на час видачі довідки МБТІ підтверджується укладеними відповідачкою в 1994 році договорами на надання послуг з газопостачання (т.2 а.с. 51), електропостачання ( т. 2 ах. 46). Проведення будівельних робіт відповідачкою підтверджується наданими нею до суду доказами, а саме накладними на відпуск будівельних матеріалів як на ім'я ОСОБА_3, так і на ім'я її матері ОСОБА_7 та іншими документами.

Відповідно до довідки Начальника Чернігівського МРЕВ ВДАЇ УМВС України в Чернігівської області № 8-6-1465 від 01.09.2004 року, автомобіль VOLVO740, 1989 року випуску кузов НОМЕР_2, був ввезений на територію України згідно посвідчення митниці НОМЕР_3, 29.12.1995 року громадянкою ОСОБА_3 та зареєстрований в Чернігівському МРЕВ 23.01.1996 року на своє ім'я , при цьому були видані номерні знаки НОМЕР_4та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5. 17.04.2002 року була проведена заміна свідоцтва про реєстрацію в зв'язку з заміною прізвища на ОСОБА_8 та заміна номерних знаків на НОМЕР_6.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено 01.05.1996 року. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.04.2004 року шлюб між сторонами визнано недійсним. Відповідно до правил ст. 45 СК України, недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою доля виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами.

Надані суду позивачем товарні чеки, квитанції, накладні на відпуск будівельних матеріалів, довіреності, податкові накладні (т. 1 а.с. 54-89) датовані 2002-2004 роками, виписані на сторонніх осіб. Товарні чеки магазину «Будматеріали» не містять дати придбання товарів, їх найменування та покупця. Сам ОСОБА_1. зазначає, що надані ним документи на придбання будівельних матеріалів стосуються проведення ним капітального ремонту

3

спірного будинку. Сам факт проведення капітального ремонту будинку в судовому засіданні не доведений. Належні докази в підтвердження проведення будівництва спірного будинку у нього відсутні.

Оцінивши всі докази в сукупності суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні позивачем не надано доказів в підтвердження, що спірний будинок та автомобіль були придбані в період перебування сторонами в фактичних шлюбних відносинах або протягом недійсного шлюбу. Позивачем не надано до суду будь-яких доказів в підтвердження отримання доходів на період придбання спірного майна та не доведено його участь в придбанні спірного майна ні коштами ні своєю працею.

Безпідставним є посилання позивача на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.05.2004 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та виділено їй в натурі у власність квартири АДРЕСА_1, підвальне приміщення по АДРЕСА_5, автомобіль ВАЗ 21043 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за мисливську зброю на суму 22 500 грн. Дане рішення набуло законної сили, стосується іншого майна, яке не є предметом позовних вимог позивача і не може братись до уваги судом при визначені рівності часток подружжя. Також безпідставним є посилання позивача на норми Сімейного кодексу України щодо визначення рівності часток спільного майна подружжя, оскільки майно було придбано до укладення шлюбу, шлюб між сторонами визнаний недійсним, правові наслідки недійсності шлюбу визначені ст. ст. 44, 45, 46 СУ України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 213, 215 ЦПК України, ст. 316, 325, 380 ЦК України, ст. 44, 45, 46 СК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок та автомобіль - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.