overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Справа №2-836/08р.

м. Краснодон                                                                           25
січня  2008 року

Краснодонський міськрайонний суд Луганської області у складі: головуючого
судді Кузьмич В.Г., при секретарі Глазунової О.Т., у попередньому судовому засіданні,
у залі суду м.Краснодон розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем з 03
жовтня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час сторони однією родиною не
проживають, дитина мешкає з позивачкою, та потребує матеріальної допомоги, яку
відповідач у добровільному порядку на утримання доньки не надає. У зв'язку з
чим, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на
утримання дитини, у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня подання
позовної заяви до повноліття дитини.

У судове засідання позивачка надала письмову заяву, у якій зазначила, що
позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу без її
участі.

Відповідач з позовом згодний, про що представив письмову заяву, просить
розглянути справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, копія якого додана
до матеріалів справи, сторони з  03
жовтня 2003 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу спільного
життя сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у свідоцтві про
народження дитини сторони записані батьками.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215, 224-233, 367
ЦПК України, ст. ст. 180-183 СК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1  задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Краснодон Луганської
області, громадянина РФ на користь ОСОБА_1 на малолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно
починаючи з 15.01.2008 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 51
(п"ятдесят одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у сумі 7 (сім) гривень 50 копійок.

Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у
межах сплати платежу за один місяць.

На рішення може бути подана заява до апеляційного суду Луганської області
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, та
подана апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, через Краснодонський міськрайонний суд.

Головуючий:
У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

26 січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства “Севастопольенерго” про захист прав
споживача, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 14 травня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Севастополя від 9 серпня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відкритого
акціонерного товариства “Севастопольенерго” (далі - ВАТ “Севастопольенерго”)
про захист прав споживача, відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що рішенням Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 8 грудня 2005 року ВАТ “Севастопольенерго” було зобов'язано поновити енергопостачання в
його квартиру.

Відповідач зазначене рішення суду
не виконує, посилаючись на акти про порушення ним Правил користування
електроенергією.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив визнати незаконними акти від 15 квітня 2004 року, від 11 листопада 2004
року, від 13 квітня 2005 року, від 7 травня 2005 року, від 8 вересня 2005 року
та стягнути з відповідача на його користь 500 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 14 травня
2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Севастополя від 9
серпня 2007 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 14 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 9 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Ю.Л. Сенін
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 січня 2008 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Охрімчук Л.І.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа
Комунальне підприємство “Житлово-комунальний центр”, про зміну договору найму
житлового приміщення і вселення та за зустрічним позовом про виселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області від 7
травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до              ОСОБА_2.,  третя особа КП “Житлово-комунальний центр”,
про зміну договору найму житлового приміщення і вселення.

ОСОБА_2. позов не визнала та пред'явила зустрічний позов про виселення.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 7.12.2006 р.
первісний позов задоволено: змінено договір найму квартири № АДРЕСА_1 у м.
Славутичі Київської області; визначено певний порядок користування цією
квартирою; зобов'язано КП “Житлово-комунальний центр” укласти з ОСОБА_1.
окремий договір найму виділених йому житлових приміщень; вселено ОСОБА_1. у
спірну квартиру, а в зустрічному позові відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 7.05.2007 р. рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у первісному позові
відмовлено, а зустрічний позов задоволено: виселено ОСОБА_1. зі спірної
квартири.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, ОСОБА_2. вказує на те, що рішення
апеляційного суду, на її думку, є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 7 травня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк
Справа № 2-705/1
М Е Н Е М                                          У К Р А Ї Н И
31 січня 2008 року  Дніпровський районний суд м. Києва в складі :
Головуючого судді                                       Ластовка
При секретарі                                                           Окис Т.О.
Розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
та ОСОБА_2 знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з  16.09.2005 року.
шлюбу дітей не мають.
звернувся до суду з позовом до
відповідача  ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, посилаючись на те,  що
спільне життя не склалося, в сім”ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння,  з
грудня 2007 року  між ними
припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства.
в попереднє судове засідання не з”явився, надав заяву в якій позов підтримав,
просив справу розглядати у його відсутність.
в попереднє судове засідання не з”явилася, надала заяву в якій проти позову не
заперечує, просила справу розглядати у її відсутність.
Суд,
вивчивши матеріали справи, встановив, що
сім'я фактично  перестала
існувати, між сторонами відсутня взаємоповага та взаєморозуміння, між сторонами  з грудня 2007 року припинені шлюбні відносини
та ведення спільного господарства. Сторони наполягають на розлученні,
оскільки  вважають, що сім”я розпалася
остаточно і  примирення між ними
ст.112  СК України суд з'ясовує  фактичні взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б  інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.
чином, суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася і збереження її неможливо, а
тому  позов підлягає задоволенню.
ст. ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 58, 208, 209, 212, 213, 214, 215,
218  ЦПК України, суд ,-
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в відділі
реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління
юстиції в м. Києві,  16 вересня 2005
року,  запис № 1769   -  розірвати.
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в Органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1 17
грн.  (сімнадцять грн.)  судового збору на користь держави,  а
ОСОБА_2 звільнити від сплати
судового збору.
Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду
м. Києва протягом 20 днів після подачі заяви про  апеляційне оскарження, яку може бути подано
протягом 10 днів  з дня проголошення рішення.

СУДДЯ:
Cправа № 2-311/2008 рік
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
Лубенський міськрайонний суд
в складі головуючого судді - Волювач
при секретарі -  Шрейтер С.О.
у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах справу  за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, суд ,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся  в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.  У позові
вказав, що 26 серпня 1995 року
він  зареєстрував  шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають  неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає з матір»ю.
Спільне життя з відповідачкою не склалось в зв"язку
з тим,  що вони мають різні характери.
Позивач вважає, що  подальше спільне
проживання та збереження шлюбу неможливе і прохає суд розірвати шлюб з
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю, наполягає на
Відповідачка  проти позову не заперечує, згідна на
З”ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін,
суд вважає, що позов  підлягає
Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановлює
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне
проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між
собою 26 серпня 1995 року. Від шлюбу
мають  неповнолітню дитину -
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом також встановлено, що сторони проживають окремо,
намірів зберегти сім'ю  не мають, сімейні
відносини між ними припинені більше року, вважають, що їх сім”я розпалась
остаточно, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Сторони досягли згоди по питанню виховання та утримання дитини.

Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАСЦ
слід покласти на позивача, як він цього і просить.

Керуючись ст..ст. 104,105,110,112  Сімейного кодексу України, ст..ст.. 10,  60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований 26 серпня 1995
року  у Войнихівській сільській раді
Лубенського району Полтавської області
під актовим записом № 11 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Стягнути  з ОСОБА_1 витрати по реєстрації розірвання
шлюбу в органах РАЦС   в сумі 17 грн.
ОСОБА_2 звільнити від сплати цих коштів.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області протягом 20 днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка подається на протязі 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
Лубенського

міськрайонного
суду
О.В.Волювач
Справа № 2-226/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

07 лютого  2008 року                    Лубенський міськрайонний
суд Полтавської області

у складі : головуючого судді -
Чередникова С.М. при секретарі -
Ануфрієвій Н.М., адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні  в залі суду м. Лубен
цивільну справу  за позовом ОСОБА_3 до
Лубенської міської Ради Полтавської області
про продовження строку прийняття спадщини, суд, -

В С Т А
Н О В И В :

Позивач  звернувся до суду з позовом до Лубенської
міської Ради  про продовження строку  на прийняття спадщини, вказавши в заяві, що
ІНФОРМАЦІЯ_1  померла його мати ОСОБА_4,
після якої залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яку вона заповіла
йому. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності через
пропущення строку звернення до нотаріуса, який він пропустив через незнання
нових законів, фактично прийнявши спадщину фактом свого проживання разом зі
спадкодавцем на момент смерті. Прохає встановити факт постійного проживання
разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та продовжити строк на
прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач та його
представник свої  позовні вимоги
підтримують.

Представник Лубенської міської Ради позов не
заперечує.

Представники Першої держнотконтори,
Лубенського МБТІ, Шишова Л.І. в суд не з'явилися, в своїх заявах  прохають розглянути справу без їх участі,
проти позову не заперечують.

Дослідивши  докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

У
відповідності з ст.1272 ч.4 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому
додатковий строк  для подання ним заяви
про прийняття спадщини, що і прохає позивач.

Встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, мати позивача, яка заповіла все своє майно
позивачу, який на момент смерті постійно мешкав з матір'ю, доглядаючи її через
важкий стан здоров'я. Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді
квартири, яку позивач прийняв фактом свого проживання, проведення ремонту, що
свідчить про те, що він не втратив інтересу до спадщини, пропустивши термін
звернення до нотаріуса через незнання нового законодавства.  /а.с. 8-20/

Враховуючи
інтереси позивача, відсутність спору, наявність доказів, підтверджуючих факт
прийняття позивачем спадщини та проживання разом з спадкодавцем на момент
відкриття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача,
продовживши йому строк звернення до нотаріуса з заявою про вступ у спадщину.

Керуючись ст.1272 ЦК України, ст.ст. 5-12, 212-215 ЦПК України, суд ,-

В И
Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Надати
ОСОБА_3  додатковий строк  терміном 3 місяці для подачі заяви  про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4
до державної нотаріальної  контори з дня
набрання рішенням чинності.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області протягом 20 днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка подається до суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення..

Суддя
Лубенського міськрайонного суду
Чередников С.М.
Справа № 2-224/ 2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

07 лютого 2008 року              Лубенський міськрайонний суд  Полтавської області

в складі : головуючого судді Чередникова С.М. при
секретарі  Ануфрієвій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про втрату
права на проживання , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка
ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_5 про втрату права на проживання в будинку АДРЕСА_1, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідачка будучи в шлюбі з її сином ОСОБА_4 була прописана в
її домоволодінні 03.03.2007 року, однак ніколи в будинку не мешкала, а
проживала зі своєю сім'єю у приватизованій квартирі АДРЕСА_2. 07.11.2007 року
шлюб подружжя було розірвано, син став мешкати з нею. Враховуючи наявність
додаткових витрат на утримання будинку в зв'язку з реєстрацією там
відповідачки, прохає визнати її втратившим право мешкання в будинку як особи,
що не мешкала там більше 6 місяців. До участі в справі були притягнуті в якості
співпозивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Позивачі
в своїх заявах прохають справу слухати без їх участі на своїх вимогах про
визнання ОСОБА_5 втратившим право на житло наполягають.

Відповідач
ОСОБА_5 в своїй заяві прохає справу слухати без її участі, позов визнає в
повному обсязі.

З'ясувавши
обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно
ст. 71 ЖК України, особа визнається втратившим право на житло в разі
відсутності в місці проживання більше 6 місяців без поважних причин.

Судом  встановлено, що в домоволодінні АДРЕСА_1
зареєстровані та мешкають ОСОБА_1- власник домоволодіння та члени її сім'ї:
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_5 зареєстрована в даному домоволодінні з
03.03.2007 року, однак мешкає в квартирі АДРЕСА_2, де має право на ј частку
квартири,  в спірному домоволодінні
ніколи не мешкала.  (а.с. 6-17).

За таких обставин, коли відповідач, хоча зареєстрований в домоволодінні
позивачів, але даним житловим приміщенням не користується понад 6 місяців без
поважних причин, добровільно не знявся з реєстрації в спірній квартирі, він
повинен бути визнаний таким, що втратив право мешкання в будинку.

На
підставі ст.ст. 71, 72  ЖК України,
керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212, 213-215  ЦПК України,  суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про втрату права на
проживання задовольнити.

Визнати
ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено  до
Апеляційного суду Полтавської області протягом 20 днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка подається на протязі 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Чередников С.М.
І Ш Е Н Н Я                           Справа № 2-187/08р.
24 січня 2008   року
Лубенський міськрайонний суд
в складі головуючого судді - Матвієнка В.М.
при секретарі - Шрейтер С.О.
розглянувши у судовому засіданні в м. Лубни справу  за позовом
розірвання шлюбу суд ,-
ОСОБА_1 звернулась  до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , мотивуючи тим, що вони зареєстрували між собою
шлюб 06.02.1999 року , мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Підставою розпаду сім'ї стала
неможливість спільного проживання, одруження з відповідачем виявилось не
вдалим, в сім'ї постійно виникають сварки, непорозуміння, відповідач
матеріально сім'ю не забезпечує, не працює, зловживає спиртними напоями, що в
сукупності призвело до розпаду сім'ї ,позивачка вважає, що сім'я розпалась
остаточно, намірів її зберігати  не має
,прохає суд розірвати шлюб з відповідачем.
судовому засіданні позивачка  свої вимоги
підтримує, прохає їх задовольнити.
у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву згідно якої дає
згоду на розірвання шлюбу з позивачкою, прохає розглянути справу без нього в
зв"язку з тяжким станом здоров"я. З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази суд вважає що позов
підлягає задоволенню.
що  сторони зареєстрували між собою шлюб
06.02.1999 року, мають спільну дитину сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка
знаходиться на утриманні позивачки.
Судом
встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть , проживають окремо,
намірів зберігати  сім'ю вони не мають ,
спроби зберегти сім'ю бажаних результатів не дали, що дає суду право розірвати
ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного із подружжя, що встановлено судом.
Керуючись  ст.ст.110, 112 С К України,
60, 212 - 215 ЦПК України суд, -
Зареєстрований   шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 6 лютого 1999
у відділі РАЦС м. Лубни Полтавської області , актовий запис № 24
з ОСОБА_1 -  17 грн. витрат при оформлені
розірвання шлюбу в органах РАЦС , ОСОБА_2
звільнити від сплати цих витрат.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за згодою сторін залишається проживати з матір'ю.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області протягом двадцяти днів з дня подачі заяви
про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня оголошення
рішення суду.

Суддя  Лубенського міськрайонного суду:
В.М.Матвієнко