Справа № 2-1565/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2008 року Красноармійський міськрайонний суд Донецкої області

в складі:

головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі Кузьменко В.В.

з участю прокурора Гусейнова Е.Г., Регана Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1доОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування при виконкомі Гришинської сільради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ПозивачкаОСОБА_3звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2про позбавлення батьківських прав, вказавши на підтвердження своїх позовних вимог, що сторони перебували у шлюбі та 24.10.07р. шлюб було розірвано, про що є свідоцтво, видане Красноармійським міжрайонним управлінням юстиції, актовий запис НОМЕР_1

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1

Як до, так і після розірвання шлюбу відповідач перестав спілкуватися з дитиною. На теперішній час позивачка самостійно виховує сина, вдруге у шлюб не вступала, працює.

Позивачка вважає, що так як відповідач більш 5 років не спілкується з дитиною, не приймає участі в його вихованні, а також не бажає в добровільному порядку приймати участь в утриманні дитини, то вона має право звернутися до суду з заявою про позбавлення батьківства відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник позивачаОСОБА_4. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2позовні вимоги не визнав в повному обсязі.

Представник 3-ї особи: органу опіки та піклування Гришинської сільради вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5.ОСОБА_6.,ОСОБА_7ОСОБА_8ОСОБА_9.,ОСОБА_10., заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2та ОСОБА_1 перебували в юридичному шлюбі, який 24.10.07 року було розірвано, про що є свідоцтво, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міжрайонного управління юстиції, актовий запис НОМЕР_1(а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3,20.12.2002 року народження (а.с. 8), яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір»ю - позивачкою ОСОБА_1 (а.с. 7).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2після розірвання шлюбу не проживає з дитиною, дитина знаходиться на вихованні матері ОСОБА_1, під час виїздів матері за межі України на роботу до Російської Федерації дитина проживає з батьками позивачки. Батько дитини - відповідач по справі, не дивлячись на те, що позивачка не зверталась з позовом до суду про стягнення з нього аліментів, виплачує аліменти на утримання дитини в добровільному порядку, починаючи з січня 2008 року, щомісячно, шляхом удержання аліментів з його заробітної плати згідно його заяви (а.с. 14, 58-60). Крім того, до цього часу відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини шляхом надсилання поштових переказів на ім.»я позивачки ОСОБА_1 - в сумі 300 грн. в грудні 2007 року; на ім.»я батька позивачкиОСОБА_11- в розмірі 200,00 грн. в листопаді 2007 року - в той час, коли дитина проживала з батьками позивачки; та на ім.»я сестри позивачки ОСОБА_12 - в розмірі 550,00 грн. в квітні 2006 року - в той час, коли позивачка вивозила дитину в Росію до своєї сестри (а.с. 57).

Також судом встановлено, що, не дивлячись на неприязнені стосунки, що склалися між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, відповідач все ж таки цікавиться життям сина, не усунувся від його виховання, намагався підтримувати родинні відносини з ним, не байдужий до життя та здоров»я сина. Викладене підтверджується поясненнями свідківОСОБА_10., ОСОБА_9., квитанціями про замовлення телефонних розмов з позивачкою на той час, коли вона з сином виїздила до Росії (а.с. 67), квітками про те, що він приїздив до Москви з метою побачити сина (а.с. 55), довідкою про те, що він замовляв місця до дитячого оздоровчого лагеря, в тому числі для сина ОСОБА_3 (а.с. 56).

Згідно витягу з протоколу засідання органу опіки та піклування при виконкомі Гришинської сільської ради Красноармійського району Донецької області від 20.12.2007 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_2. в даний час визнано недоцільним (а.с. 5-6).

Згідно побутової та виробничої характеристик ОСОБА_2виключно позитивно характеризується, як за місцем роботи, так і за місцем проживання (а.с. 18-19). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім»ї ОСОБА_2. його матеріально-побутові умови нормальні, створено всі умови для нормального проживання та розвитку сину від першого шлюбу ОСОБА_2., 1991 року народження, який проживає разом з батьком (а.с. 20, 21).

Відповідно до висновку служби у справах дітей Красноармійської районної державної адміністрації Донецької області від 21.04.2008 року ОСОБА_2завжди з періоду розподільного проживання має бажання спілкуватися з сином ОСОБА_3, проводити разом певний час та оздоровлення, надавати інші види матеріальної допомоги, але за причини заборони матері хлопчика та її рідних не може реалізувати свої наміри, має постійну роботу, позитивно характеризується, веде здоровий спосіб життя, має позитивний досвід виховання власних дітей, тому порушення питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2. стосовно синаОСОБА_3, 2002 року народження, є безпідставним (а.с. 43).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. А ст. 18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Ухилення від виконання юридичного обов»язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконувати його, але не вчиняє відповідних дій.

Судом встановлено, що з моменту окремого проживання з дитиною відповідач ОСОБА_2свідомо не ухиляється від виховання дитини, вчиняє півні дії з цією метою, але не має можливості виконувати свій юридичний обов»язок через неприязнені стосунки, які склалися між ним та позивачкою по справі, що було підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від батьківського піклування щодо неї.

Згідно до ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від своїх обов»язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками.

Оскільки в судовому засіданні не доведено свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_2своїми обов»язками щодо виховання сина ОСОБА_3, 2002 року народження, не доведено його винної поведінки, то позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, ст. ст. 10, 11, 57, 79, 88, 209, 212 -215 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимогОСОБА_1доОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано Апеляційному суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана Апеляційному суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: