Справа
№ 2-30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25
лютого 2008 року. Путивльський районний суд, Сумської області у складі:

головуючого
- судді Литовки М.І.

при
секретарі - Ковальовій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1до вищого
комунального навчального  закладу
Сумської обласної ради “Путивльського педагогічного коледжу ім. С. В. Руднєва”
про поновлення на роботі, стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, визнання наказів незаконними та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що в серпні 1996 року він був
прийнятий до коледжу на посаду викладача фізичного виховання, а з 05.10.2005
року, був переведений на посаду керівника фізичного виховання цього ж закладу.

Наказом
директора коледжу № 36-К від 01.06.2007 року,
був звільнений з посади керівника фізичного виховання за перевищення
службових повноважень, приховування факту звернення студентів до директора
коледжу.

Будучи
незгодним з наказом про звільнення, позивач звернувся до прокурора
Путивльського району з заявою і за наслідками перевірки,  на виконання
протесту прокурора, наказ  № 36-К
про звільнення, був скасований наказом директора коледжу № 40-К від 25.06.2007
року, як незаконний.

Копію
останнього наказу позивач отримав поштою 03.07.2007 року, разом з наказом
директора № 41-К від 27.06.2007 року, яким позивачу була оголошена догана за
те, що він не представив заступнику директора з навчальної роботи на перевірку
нормативні акти, якими він керувався
протягом 2006 - 2007 навчального року.

Після
цього, наказом директора коледжу № 61-К від 30.08.2007 року, позивач був
звільнений з посади керівника фізичного виховання  на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП  України, за систематичне невиконання своїх
функціональних обов,язків і цим же наказом переведений на посаду викладача
фізичного виховання.

Далі
наказом директора коледжу № 90-К, від 14.11.2007 року, позивачу була оголошена
ще одна догана за невиконання вимог навчально-виховного процесу з фізичного
виховання.

Позивач
вважає, що накази про його звільнення  і
переведення на нижче оплачувану роботу та про накладення дисциплінарних
стягнень є незаконними.

Перш
за все вважає, що наказаом № 41-К від 27.06.2007 року, йому безпідставно була
оголошена догана, оскільки на момент вимоги заступником директора ОСОБА_2
передати їй на перевірку відповідну нормативну документацію, він не знав, що
наказ № 36-К про його звільнення з посади керівника фізичного виховання був
скасований 25.06.2007 року, наказом директора коледжу № 40-К і про останній
наказ він дізнався лише 03.07.2007 року, коли отримав його копію поштою.

Також
вважає наказ № 61-К від 30.08.2007 року, яким він одночасно був звільнений  і переведений на  іншу посаду таким, що суперечить діючому
законодавству, оскільки таке останнім не передбачено.

З  свого боку позивач не вбачає систематичного
невиконання ним покладених на нього
посадових  обов,язків і згоди на
переведення на іншу посаду, він не давав.

Крім
того, відповідач не згоден з останнім наказам № 90-К від 14.11.2007 року, про
оголошення йому догани оскільки протягом навчального року документація у нього
не перевірялася і адміністрація коледжу ніколи її не вимагала, а також відсутня
його вина в тому, що його заняття відвідувала мала кількість студентів і в його
посадові обов,язки не входить забезпечення явки студентів на заняття.

Вказуючи
на зазначене, позивач просить постановити рішення суду яким поновити його на
посаді керівника фізичного виховання коледжу,
визнати накази - № 41-К від 27.06.2007 року та № 90-К від 14.11.2007
року про оголошення доган та № 61-К від 30.08.2007 року про звільнення та
переведення на іншу посаду - незаконними, стягнути з відповідача на його
користь різницю в заробітку викладача фізичного виховання і керівника фізичного
виховання за весь час виконання нижче оплачуваної роботи  та 3 000 гривень в рахунок компенсації за
спричинену моральну шкоду.

В
судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні
вимоги відповідно до свого позову.

Представник
відповідача, директор коледжу Фомакін Л.Б. позов не визнав і суду показав, що
дійсно своїм наказом № 36-К, від 01.06.2007 року, він звільнив позивача ОСОБА_1
з посади керівника фізичного виховання за перевищення своїх службових
повноважень, але відповідно до протесту прокурора Путивльського району, своїм
же наказом № 40-К, від 25.06.2007 року, скасував вище вказаний наказ про
звільнення, про що адміністрацією коледжу в цей же день було доведено ОСОБА_1

Зважаючи
на доповідну  записку заступника
директора з навчальної роботи ОСОБА_2. про дозвіл перевірити роботу керівника
фізичного виховання ОСОБА_1, оскільки останній на кінець навчального року не
здав своєї звітної документації, відповідачем був виданий наказ, про створення
комісі і перевірки роботи керівника фізчного виховання ОСОБА_1

Під
час перевірки, на пропозиції комісіїОСОБА_1 не надав нормативної документації
якою він повинен керуватись в своїй роботі як керівник фізичного
виховання,  відмовився надати будь-які
пояснення про що були складені відповідні акти і за наслідками перевірки,
наказом по коледжу 27.06.2007 року, йому була оголошена догана з якимОСОБА_1
ознайомився, але від підпису відмовився.

Після
цього, в серпні 2008 року, у зв,язку з надходженням скарг на керівника
фізичного виховання ОСОБА_1, знову була створена комісія про перевірку його
роботи.

Комісія
дійшла висновку, щоОСОБА_1 як керівник фізичного виховання не в повній мірі
виконував свої посадові обов,язки.

Зовсім
не виконувалась робота щодо розробки заходів забезпечення охорони здоров,я
робітників коледжу, відсутній перспективний план розвитку
фізкультурно-оздоровчої роботи,  зовсім
не здійснювався контроль  за роботою  викладачів секцій,  якістю уроків, секцій, факультативів.
ОСОБА_1не зміг надати для перевірки картки контролю за роботою викладачів.
Відсутні затверджені тести і нормативні оцінки фізичної підготовленості
студентів, хоча це одні з головних положень посадових обов,язків керівника
фізичного виховання.

Наказом
№ 61-К, від 30.08.2007 року, за
погодженням з профспілковим комітетом
коледжу,  за систематичне
невиконання функціональних обов,язків, на підставі п.3 ст. 40 КЗпП
України,ОСОБА_1 був звільнений з посади керівника фізичного виховання і за його
заявою, цим же наказом переведений  на
посаду викладача фізичного виховання коледжу.

Крім
того, під час перевірки груп підвищення спортивної майстерності у ОСОБА_1 не
було плануючої документації, виявлений низький відсоток відвідування, хоча це
питання розглядалось  на нараді при
директорі і йому були зроблені зауваження.

Однак
не зважаючи на це, протягом вересня - листопада ОСОБА_1  не велась робота по доукомплектуванню групи
підвищення спортивної майстерності, тому наказом від 14.11.2007 року, за
невиконання вимог навчально-виховного процесу з фізичного виховання,
функціональних обов,язків викладача, ОСОБА_1 була оголошена догана.

Відповідач
вважає, що всі дисциплінарні стягнення застосовані до ОСОБА_1  цілком обгрунтовані і законні, тому його
позовні вимоги вважає безпідставними і таким, що не підлягають задоволенню.

Суд,
заслухавши сторони, свідків, дослідивши всі наявні у справі докази та матеріали
справи в совокупності,  дійшов до
наступного.

Судом
встановлено, що з 27.08.1996 року,ОСОБА_1 працював на посаді викладача фізичної
культури Путивльського педагогічного коледжу (а.с. 21).

Згідно
з наказом директора коледжу № 60-К від 04.10.2005 року,ОСОБА_1 призначений на
посаду керівника фізичного виховання коледжу (а.с. 22).

Наказом
№ 36-К від 01.06.2007 року, за перевищення службових повноваженьОСОБА_1 був
звільнений з посади керівника фізичного виховання (а.с. 4), але  на виконання
протесту прокурора, наказ  № 36-К
про звільнення, був скасований наказом директора коледжу № 40-К від 25.06.2007
року, як незаконний (а.с.5, 137).

Наказом
директора закладу  № 41-К від 27.06.2007
року, позивачу як керівнику фізичного виховання оголошена догана за те, що він
не виконав неодноразові вимоги заступника директора з навчальної роботи ОСОБА_2.
і не представив їй на перевірку нормативні документи, якими він керувався в
своїй роботі протягом 2006 - 2007 навчального року, як це передбачено його
безпосередніми функціональними обов,язками.

Сам
позивач в судовому засіданні не заперечував про те, що дійсно на вимогу
ОСОБА_2. 25.06.2007 року, він не надав останній нормативні документи для
перевірки, оскільки на той час він не знав, що наказ про його звільнення з
посади керівника фізвиховання, скасований
директором і вважав, що не повинен виконувати вимоги  заступника директора.

Однак
суд критично оцінює пояснення  позивача,
що на момент вимог адміністрації надати відповідну  документацію він не знав про скасування
наказу про його звільнення з посади керівника фізичного виховання, тобто його
поновлення  на цій посаді.

Посяснення
позивача в цій частині спростовуються показами свідків по справі - заступника
директора коледжу з навчальної роботи ОСОБА_2., заступника директора коледжу з
навчально-виробничої роботи ОСОБА_3., завідуючої відділенням фізичного
виховання коледжу ОСОБА_4., методиста ОСОБА_5., завідуючої шкільним відділенням
ОСОБА_6. та секретаря директора ОСОБА_7. які аналогічно суду пояснили, що в той
же день, 25.06.2007 року, ОСОБА_1 було доведено про  скасування наказу про його звільнення з
посади керівника фізичного виховання і поновлено на даній посаді  та запропоновано ознайомитись у відділі
кадрів з даним наказом, але від підпису даного наказу він відмовився, що
засвідчено відміткою виконуючої обов,язки інспектора відділу кадрів (а.с. 137).

Після
цього, в зв,язку з закінченням учбового року, ОСОБА_1 було запропоновано надати
для перевірки нормативні документи якими він керувався і які передбачені його
посадовими обов,язками як керівника фізичного виховання (а.с. 26-27), однак на
неодноразові вимогим відповідної документації він не надав і від пояснень
відмовився.

По
даних фактах, директору коледжу були надані доповідні записки та комісійно  складені
акти (а.с. 29-34), з якимОСОБА_1
ознайомився, але від підпису відмовився.

Крім
того судом встановлено, що фактично трудові відносини з ОСОБА_1 як з керівником
фізичного виховання не переривались, він постійно отримував заробітну плату як
керівник і  достовірно знаючи, що він
поновлений на посаді керівника фізичного виховання не виконав і ігнорував
обгрунтовані вимоги адміністрації коледжу, не надав для перевірки нормативні
документи, якими він керувався в своїй роботі протягом 2006-2007 навчального
року - нормативи з фізичної підготовки, плануючу документацію, картки
відвідування занять викладачів секції фізичного виховання і т. і., що являється
порушенням Статуту коледжу стосовно підпорядкованості і підзвітності
керівництву коледжу, порушенням своєї посадової інструкції керівника фізичного
виховання, за що і отримав дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Тому зважаючи на зазначене,
суд вважає, що наказ № 41-К від 27.06.2007 року, відносно ОСОБА_1  про дисциплінарне стягнення у вигляді догани
цілком обгрунтований, а позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання даного наказу
незаконним безпідставні і такі, що не підлягають задоволенню.

Наказом
№ 61-К,  від 30.08.2007 року, на підставі
п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне не виконання функціональних
обов,язківОСОБА_1 звільнений з посади керівника фізичного виховання і цим же
наказом переведений на посаду викладача фізичного виховання, про що останній
був ознайомлений в цей же день і підтвердив своїм підписом (а.с.54).

В
даному наказі йдеться, що 27.06.2007 року,
за невиконання обов,язків керівника фізичного виховання відносно планування
роботи, ОСОБА_1 була оголошена догана.

Далі
вказується, щоОСОБА_1 продовжує несумлінно виконувати обов,язки керівника
фізичного виховання, тому пунтом 1 даного наказу ОСОБА_1 було звільнено з
займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Судом
встановлено, що під час винесення даного наказу, між директором коледжу і самим
ОСОБА_1 оговорювалось питання про переведення ОСОБА_1 на посаду викладача
фізичного виховання і останній власноручно написав таку  заяву з клопотанням про переведення (а.с. 55)
і  пунктом 2 цього ж наказу, останнього
перевели на посаду викладача, що вцілому не відповідає вимогам чинного
трудового законодавства.

Тобто
встановлено, що трудові відносини з ОСОБА_1 не переривались, а в даному наказі
фактично йшлося про його переведення на іншу посаду, а не про звільнення.

Крім
того судом встановлено, що після цьогоОСОБА_1 продовжував працювати викладачем
і лише 10.01.2008 року за власним бажанням звільнився з коледжу, а  з 11.01.2008 року і потеперішній час  працює викладачем кафедри теорії та методики
фізичного виховання соціально-гуманітарного факультету Глухівського державного
педагогічного університету (а.с. 136).

Разом
з тим, відповідно до ч. 1 ст. 233 КзпП України, працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк
з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а
у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом
встановлено, що позивач вважаючи наказ № 61-К, від 30.08.2007 року, про його
звільнення і переведення незаконним і знаючи про це з дня його винесення, про
що свідчить його підпис на наказі не використав своє законне право  на звернення до суду у визначений законом
строк.

Посилання
позивача в своєму позові, що він пропустив строк звернення до суду в зв,язку з
тим, що звертався з заявою до прокурора стосовно законності його звільнення та
переведення на іншу посаду, суд вважає безпідставними, оскільки це не є тими
поважними причинами які б перешкоджали йому звернутися до суду як це прямо
передбачено  Законом і строки звернення
до суду, слід вважати пропущеними без поважних причин.

Зважаючи
на те, що позивач на свою заяву  отримав
відповідповідь прокурора датовану 15.10.2007 року,  але звернувся до суду з позовом лише
13.12.2007 року, тобто і в даному випадку пропустивши термін звернення.

Крім
того, питання про поновлення строку звернення до суду  позивачем не ставилось ні в своєму позові, ні
в судовому засіданні, тому в частині вимог позивача про визнання незаконним
наказу  № 61-К, від 30.08.2007 року, слід
відмовити у зв,язку з пропущенням ним строків звернення до суду.

Наказом
№ 90-К, від 14.11.2007 року, ОСОБА_1 була оголошена догана за невиконання вимог
навчально-виховного процесу з фізичного виховання, функціональних обов,язків
викладача.

В
наказі йдеться, що на 2007-2008 навчальні роки, були створені групи підвищення
спортивної майстерності  (далі ПСМ)
студентів коледжу і години ПСМ включені в навантаження викладачів фізичного
виховання.

Згідно
положення про організацію фізичного виховання та масового спорту у вищих
навчальних закладах, кількість студентів у групі повинна бути 8-12 чоловік.

Під
час перевірок ПСМ з баскетболу у ОСОБА_1 на заняттях виявлений низький відсоток
відвідування секції студентами, по 4, 5, 6 осіб замість 8-12 осіб, що не
відповідає вимогам організаційно-виховного процесу і положенню про організацію
фізичного виховання і масового спорту.

Судом
встановлено, щоОСОБА_1 працюючи на посаді викладача фізичного виховання
коледжу, з вересня 2007 року, фактично організовував і  проводив заняття груп ПСМ та мав в наявності
необхідну документацію для проведення занять, що підтверджується письмовими
доказами та його поясненнями (а.с. 141-147), тобто належним чином виконував
свої службові обов,язки викладача. Неявка студентів на заняття є об,єктивним
процесом, їх волевиявленням відвідувати заняття чи навпаки,  що на думку суду не може бути поставлене
позивачу в вину, як викладачу.

З
цих підстав, суд вважає вимоги позивача щодо визнання наказу  № 90-К, від 14.11.2007 року, про оголошення
йому догани - не законним, цілком обгрунтованими і таким, що підлягають
задоволенню.

Що
стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що останні
не підлягають задоволенню, оскільки
позивач в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не довів і не надав суду
доказів того, що наказом про оголошення йому догани №  90-К, від 14.11.2007 року,  йому
була  заподіяна  моральна шкода та спричинені певні моральні
страждання.

На
підставі викладеного, керуючись ст.  ст.
10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213-215
ЦПК України, ст. ст. 231, 233, 234, 235, 237-1 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити  частково.

Наказ  № 90-К від 14.11.2007 року по Путивльському
педагогічному коледжу  ім. С. В

.Руднєва про оголошення догани ОСОБА_1 -
визнати незаконним.

В
іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10-ти днів з
дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на це рішення може бути подано
протягом 20-ти днів, після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:    підпис