№ 2-503/2008
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2008 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя, Донецької області під головуванням судді Кашицької С.А., при секретарі Нікітіної К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визначення частки з майна, що знаходяться у загальній спільній власності,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5., з позовом про визначення частки з майна, що знаходиться у загальній спільній власності.
Позивачка у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що її мати - ОСОБА_6 та її батько - ОСОБА_7 були одружені 07.06.1952 р. Від їхнього шлюбу народилася вона -ОСОБА_1 та її сестра - ОСОБА_8. У свою чергу, вона одружилася та у неї народилося двоє дітей. Також одружилася й її сестра та народила чотирьох дітей - відповідачів по справі. Відповідно до договору купівлі - продажу від 03.04.1992 р., посвідченому державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. за реєстровим № 3556, батьки за сумісні гроші придбали 12/25 частин будинку АДРЕСА_1. Але юридично цей будинок був оформлений лише на батька. Згідно із ст. 22 КпШС України (у редакції 1969 року), який діяв на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними ( ст. 28 КпШС України (у редакції 1969 року). Таким чином, вона вважає, що її батькам фактично належало по 6/25 частин зазначеного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра. А ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 6/25 частин вищезазначеного будинку. Згідно ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), який діяв на той час, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновлені) померлого. Ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) закріплює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину (ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року): якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ніхто з потенційних спадкоємців заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не робив. Тому, вона вважає, що єдиним спадкоємцем вважається її мати, котра залишилася проживати у будинку після смерті батька. Але ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати. У спадок залишилося 12/25 частин будинку АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 1261ст. ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А згідно ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, вона вважає, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6. є вона - ОСОБА_1 та її племінники - ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. Проте звернутися до нотаріальної контори і отримати свідоцтво про право на спадщину вони на даний час не можуть, оскільки право власності за померлою ОСОБА_6. юридично не оформлено. У зв`язку з чим, просить суд, визначити за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності на 6/25 частин будинку АДРЕСА_1 за кожним як на майно, нажите подружжям за час шлюбу та встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_7 у вигляді 6/25 частин будинку АДРЕСА_1 та визнати за померлою ОСОБА_6 право власності на 12/25 частин будинку АДРЕСА_1.
Відповідач - ОСОБА_2., в судове засідання з`явився, повністю визнав вимоги позивачки та не заперечував проти їх задоволення.
Відповідачі - ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., в судове засідання не з`явилися, у справі маються заяви, в яких просять суд дану цивільну справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю.
Суд, вислухавши позивачку, відповідача - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, тому що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали разом однією родиною в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 590 від 07.06.1952 г., мали спільне господарство, спільно за сумісні гроші придбали 12/25 частин будинку АДРЕСА_1, тому суд вважає, що право власності на даний житловий будинок у рівних долях, згідно із ст. 22 КпШС України (у редакції 1969 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, а в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними згідно ст. 28 КпШС України (у редакції 1969 року).
Також судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.12.2003 р. за НОМЕР_1 та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 6/25 частин вищезазначеного будинку.
Згідно ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновлені) померлого.
Ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину згідно ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року): якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ніхто з спадкоємців з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6. фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка у вигляді 6/25 частин будинкуАДРЕСА_1.
При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю.
Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 355, 356, 364, 369, 370, 372 ЦК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності на 6/25 частин будинку АДРЕСА_1 за кожним як на майно, нажите подружжям за час шлюбу.
Встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_7 у вигляді 6/25 частин будинку АДРЕСА_1.
Визнати за померлою ОСОБА_6 право власності на 12/25 частин будинку АДРЕСА_1.
На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.
Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подано потягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга повинна бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви по апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання такої заяви.
Суддя: С.А. Кашицька