Справа № 2-338/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

08 травня 2008 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Геєць Ю.В., при секретарі Зеленюк Ю.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжя цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖКГ» до ОСОБА_1, третя особа
відділ цивільної реєстрації фізичних осіб та міграції при Орджонікідзевському
РВ УМВС України в Запорізькій області про виселення,

В С Т А
Н О В И В:

Позивач, ТОВ
«ЖКГ» у жовтні 2007 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1.
про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення, вказавши, що
між позивачем та відповідачем на підставі клопотання КТО «Евріка» в 1996 році
було укладено усний договір найму житлового приміщення про надання відповідачу
житлового приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого їй було
надано для проживання кімнату № 313 у вищевказаному гуртожитку, договір найму у
письмовій формі не укладався. З травня 2005 року відповідач не вносила плату за
користування житлом та комунальним послугам, в зв'язку з чим виникла
заборгованість, з цих підстав позивач просив розірвати договір найму житлового
приміщення, та виселити відповідача з займаної кімнати в гуртожитку.

У березні 2008
року позивач уточнив позовні вимоги, в уточненій позовній заяві просить
виселити відповідача з займаної кімнати в гуртожитку, вказуючи, що відповідач
вселилася у кімнату в гуртожитку самовільно з порушенням встановленого законом
порядку.

В судовому
засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, наполягаючи на підставах викладених в уточненій позовній заяві.

В судовому
засіданні представник відповідача позов не визнала, просить відмовити у його
задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач правомірно
вселилася у гуртожиток, несе витрати по оплаті за користування житлом і
комунальним послугам, а також просить застосувати строк позовної давності.

Заслухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з наступних підставах.

Судом
встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради
народних депутатів від 31 травня 1993 року № 198/4 «Про житловий фонд тресту
«Запоріжалюмінбуд» у фонд тресту «Запоріжалюмінбуд» перейшли житлові будинки, в
тому числі гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Після реструктизації
ВАТ тресту «Запоріжалюмінбуд» на базі його майна створено ТОВ «ЖКГ», на баланс
якого згідно акту приймання-передачі від 05.07.1999 року, перейшла будівля
вказаного гуртожитку.

Як встановлено в
судовому засіданні кімната № 313 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 надана
ОСОБА_1 на підставі клопотання КТО «Евріка», та ОСОБА_1 була поселена та
зареєстрована за вказаною адресою в грудні 1996 року на підставі розпорядження
начальника ЖЕО Тресту «Запоріжалюмінбуд».

За змістом ст. 9
ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або
обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законодавством.

Позивач просить
виселити ОСОБА_1 з займаної кімнати у гуртожитку посилаючись на те, що остання
вселилась самовільно та в порушення вимог ст.ст. 128, 129 ЖК України відповідно
до яких, площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації та
профкому підприємства, на виконання якого видається спеціальний ордер, який є
єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до
ст. 132 ЖК України встановлено вичерпний перелік підстав виселення із
гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, а саме: із гуртожитку
підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення сезонні, тимчасові
працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили
роботу, а також особи, що вчилися у навчальних закладах і вибули з них, інших
працівників, які поселились у гуртожиток у зв'язку з роботою, які припинили
роботу за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової
дисципліни або вчинення злочинів.

За змістом ч. 3
ст. 116 ЖК України без надання іншого житлового приміщення виселяються також
особи, які самоправно зайняли житлове приміщення. Самоправно зайнятим
вважається приміщення, в якому мешкає особа без відповідного рішення про
надання їй цього приміщення та відповідно ордеру на житлове приміщення, проте
вселення  у приміщення без ордеру, але з
відома органів, які винесли рішення про надання житлового приміщення, чи з дозволу
відповідних посадових осіб, не можна вважати самовільним.

За таких
обставин, законних підстав для виселення відповідача із спірної кімнати
гуртожитку судом не встановлено.

Крім того,
згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до
ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлена три роки.

Як вбачається з
матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 вселилась у гуртожиток у 1996 році, з
моменту вселення ОСОБА_1. позивач не звертався до суду з позовом про її
виселення, а звернувся у жовтні 2007 року, тобто у строк, який перевищує
встановлений законодавством строк звернення до суду.

Позивач з
клопотанням про поновлення строку звернення до суду не звертався, не ставив
цього питання під час розгляду справи.

Виходячи з
вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись  ст.ст. 116, 128, 129, 132 ЖУ України, 256,
257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212,
214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖКГ» до
ОСОБА_1, третя особа відділ цивільної реєстрації фізичних осіб та міграції при
Орджонікідзевському РВ УМВС України в Запорізькій області про виселення -
залишити без задоволення.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя                                                                                                           Ю.В.
Геєць