У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого    Патрюка М.В.,

суддів:             Прокопчука
Ю.В., ,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Східно - Української філії дочірнього підприємства (далі -СУФ
ДП) "П. Дуссманн-Україна" про визнання права на житлову площу, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Луганської області від
13 серпня 2007 року,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 була надана в користування його матері ОСОБА_2 та його рідній сестрі ОСОБА_3, у якій вони
постійно проживали.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача померла, сестра дуже важко
перенесла смерть матері і через деякий час дуже сильно захворіла, стала лежачою
хворою. У зв'язку з цим вона звернулася до позивача з проханням вселитися в
спірну квартиру, як члена сім'ї. На цей час у позивача
виникли проблеми в сім'ї, він змінив квартиру і
на прохання сестри в червні 2005 року переїхав до неї. Позивач турбувався про тяжку
хвору сестру, купував ліки, коли він був відсутній, наймав сиділок, сплачував роботу лікарів, купував продукти
харчування, а також інші необхідні речі для загального користування,
зробив косметичний ремонт квартири, оплачував комунальні послуги за квартиру та
телефон.

Таким чином, з 2005 року він проживав зі своєю рідною
сестрою в спірній квартирі, ніяких умов щодо проживання позивача в квартирі не
обмовлялось, він вселився в квартиру як член сім'ї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 сестра позивача померла, він поховав її, виконав необхідний ритуал і залишився проживати у
вказаній квартирі. Але після смерті сестри відповідач погрожує позивачу
виселенням з квартири, його право на житлову
площу не визнає, оскільки він в ній не зареєстрований, а його фактичне проживання
в цій квартирі, як члена сім'ї наймача з 2005 року, до уваги не приймає. У
зв'язку з цим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права, оскільки згідно зі ст. 65 ЖК України,
особи які вселилися в житлове приміщення,
як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права
користування житловим приміщенням. Позивач вважав, що отримав право на
житлову площу в спірній квартирі з моменту вселення в цю квартиру.

Позивач просив суд визнати за ним право на житлову площу у квартирі
АДРЕСА_1 з 2005 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 4
травня 2007 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 13
серпня 2007 року рішення районного суду скасовано і ухвалено нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
ухваленого апеляційною інстанцією та залишення в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно ч. 4 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове
скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 338 ЦПК України судове
рішення підлягає обов'язковому скасуванню з передачею справи на новий розгляд,
якщо справу розглянуто за відсутністю будь-кого з осіб, які беруть участь у
справі, належним чином не повідомлених про час і місце судового засідання.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України судові повістки,
адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

З матеріалів справи та доводів касаційної скарги
вбачається, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції проведено з
порушенням наведених вимог закону без участі позивача та його представника, за
відсутності даних про надіслання їм судової повістки з повідомленням про день,
час і місце розгляду справи.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що такого
повідомлення він не отримував, а дізнався про час слухання справи в суді
апеляційної інстанції лише в день розгляду справи, та не маючи змоги бути
присутнім в судовому засіданні,  надіслав
на адресу суду телеграму з клопотанням про відкладення розгляду справи.

Проте, суд в порушення вимог ст. 305 ЦПК України не
прийняв до уваги клопотання позивача і не переконавшись про надіслання
останньому повідомлення про день, час і місце розгляду справи, розгляд справи
провів з порушенням наведених вимог закону.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає обов'язковому скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 13 серпня 2007 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                            Прокопчук
Ю.В.

Пшонка М.П.