Справа №  2-471/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008 року Самарський районний суд міста
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна М.О.,

при секретарі                        Ременякі М.С.,

з участю:

- позивачаОСОБА_1.;

- представника
позивача ОСОБА_4.;

- третьої особи з
боку позивача ОСОБА_2.;

- представника
відповідача Погосян С.Г.;

- третьої особи з
боку відповідачаОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», треті особи -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИВ:

16 вересня 2004 року позивач звернулася до
суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що
22.12.2003 р. в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на вул.
Томська в м. Дніпропетровськ, автомобілем, яким керував працівник відповідача,
ОСОБА_3., було пошкоджено автомобіль позивача моделі «ВАЗ-2102», державний
номерний знак - НОМЕР_1. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження
матеріальна шкода склала 2 683,65 грн. У зв'язку з тим, що питання щодо
відшкодування шкоди сторони не можуть розв'язати у добровільному порядку,
позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення зі
структурного підрозділу відповідача Запорізької атомної станції, на якій працює
ОСОБА_3., компенсації за завдану матеріальну шкоду в сумі 2 683,65 грн., витрат
на проведення дослідження в сумі 135,00 грн., компенсації за завдану моральну
шкоду в сумі 5 000,00 грн., судових витрат (а.с.а.с. 3 - 5).

11 липня 2006 року позивач уточнила свої
вимоги, висунувши їх до ДП «НАЕК «Енергоатом», оскільки саме воно є юридичною
особою (а.с.а.с. 111, 112).

У судовому засіданні позивач, її
представник підтримали заявлені вимоги у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 наполягав на
задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача позов не визнала.

Третя особа ОСОБА_3. заперечував проти своєї
вини у дорожньо-транспортній пригоді.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників сторін, третіх осіб, показання експерта, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що позивачеві на праві власності належить
автомобіль марки «ВАЗ-2102», державний номерний знак - НОМЕР_1, про що свідчить
копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого
16.08.2003 р. (а.с. 7).

22 грудня 2003 року, о 1335 год., на вул. Томська в м.
Дніпропетровськ, третя особа ОСОБА_3., який виконував свої трудові обов'язки і
працював у відповідача, керуючи автомобілем марки «КамАЗ-5410», державний
номерний знак - НОМЕР_3, допустив зіткнення з автомобілем позивача, яким
керував за довіреністю третя особа ОСОБА_2 (а.с.а.с. 6, 8, 34, 120 - 129,
адміністративний матеріал № 3-817/04 Енергодарського міського суду Запорізької
області).

30 грудня 2003 року ЗАТ «Дніпропетровська станція технічного обслуговування

№ 2» було виготовлено звіт № 33, за яким матеріальна шкода, заподіяна
позивачеві, склала 2 683,65 грн. (а.с.а.с. 9 - 20).

22 лютого 2004 року постановою судді Енергодарського міського суду
Запорізької області третя особа ОСОБА_3. був визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Ухвалене рішення
не оскаржувалося та набрало законної сили (а.с. 34, адміністративний матеріал №
3-817/04).

Відповідно до висновку № 130 судової автотехнічної експертизи, виконаної
Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз 03.06.2005 р.
(а.с.а.с. 47 - 49):

-     ОСОБА_3.
мав діяти у відповідності з п.п. 10.1, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху
України;

-     ОСОБА_3.
мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспорту пригоду;

-     у
діяхОСОБА_3. вбачається невідповідність п.п. 10.1, 10.6 Правил дорожнього руху
України, що знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку з наслідками події;

-     ОСОБА_3.
мав діяти у відповідності з п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку № 7314 повторної судової автотехнічної експертизи,
виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл.
Професора М.С. Бокаріуса 17.10.2007 р. (а.с.а.с. 171 - 176):

-     за
поясненнями ОСОБА_2. він мав діяти у відповідності з п. 12.3 Правил дорожнього
руху України;

-     за
поясненнямиОСОБА_3. ОСОБА_2 мав діяти у відповідності з п. 10.1 Правил
дорожнього руху України, і його дії не відповідали вимогам цього пункту;

-     за
поясненнями ОСОБА_2. ОСОБА_3. мав діяти у відповідності з

п.п. 10.1, 10.6 Правил дорожнього руху
України, і його дії не відповідали вимогам цього пункту;

-     за
поясненнямиОСОБА_3. він мав діяти у відповідності з п.п. 10.1, 10.6 Правил
дорожнього руху України, і його дії не відповідали вимогам цих пунктів.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються
Цивільним кодексом Української РСР.

В силу ст. 4 ЦК УРСР цивільні права та обов'язки виникають з підстав,
передбачених законодавством, у тому числі: з правочинів, передбачених законом,
а також з правочинів, які хоча і не передбачені законом, але не суперечать
йому; внаслідок завдання шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦК УРСР шкода,
завдана особі або майну громадянина, а також шкода, завдана організації,
належить відшкодуванню особою, яка завдала шкоду, у повному обсязі.

Згідно зі ст. 441 ЦК УРСР організація
зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану з вини її працівників під час виконання
ними своїх трудових (службових) обов'язків.

У відповідності зі ст. 450 ЦК УРСР організації та громадяни, діяльність
яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточуючих (транспортні організації,
промислові та будівельні підприємства, володільці автомобілів тощо),
зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, якщо не
доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Третя особа ОСОБА_3. 22.12.2003 р. керувала автомобілем правомірно
(виконуючи свої трудові обов'язки), отже, у розумінні закону, була володільцем
джерела підвищеної небезпеки. Проте, враховуючи ту обставину, що під час події
третя особа перебувала у трудових стосунках з відповідачем і виконувала певну
роботу, то відповідальність за завдану шкоду має нести саме відповідач (ст. 441
ЦК УРСР).

В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вина третьої особиОСОБА_3. була встановлена суддею Енергодарського міського
суду Запорізької області 22.02.2004 р. під час розгляду адміністративного
матеріалу № 3-817/04.

Крім того, наявність у діях (бездіяльності)ОСОБА_3. вини додатково
підтверджується матеріалами проведених у справі судових автотехнічних
досліджень.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування
матеріальної шкоди, зазначеної у звіті спеціаліста-автотоварознавця, слід
задовольнити у повному обсязі.

Проте суд вважає за таку, що не підлягає задоволенню вимогу позивача про
відшкодування їй витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки
ці витрати не підтверджено документально.

Що стосується вимог позивача компенсувати їй завдану моральну шкоду, то суд
вважає за необхідне задовольнити їх частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4401 ЦК УРСР моральна (немайнова) шкода,
завдана громадянинові діями іншої особи, яка порушила його законні права,
відшкодовується особою, яка завдала шкоду, якщо вона не доведе, що моральну
шкоду завдано не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з
урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка завдала шкоду,
фізичних або моральних страждань потерпілого, а також інших негативних
наслідків.

Факт пошкодження автомобіля, порушення третьою особою ОСОБА_3 правил
дорожнього руху та його вина, були встановлені у судовому засіданні і
підтвердилися матеріалами справи, а тому суд доходить висновку про те, що
позивачеві насправді було завдано й моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях
через пошкодження майна, яке перебуває в її власності, небажання відповідача у
добровільному порядку компенсувати матеріальні втрати тощо.

Приймаючи до уваги положення наведеної вище норми та співвідношуючи їх із
встановленими фактами, ураховуючи ступінь моральних страждань, суд вважає, що
сума компенсації за завдану моральну шкоду підлягає стягненню в сумі 1 000,00
грн.

У порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід
стягнути витрати останнього зі сплати судового збору в сумі 59,50 грн., а на
користь держави - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 30,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 440, 4401, 441, 450 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 61, 79, 81, 88, 208, 209, 212 - 215,
218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», треті особи -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ОСОБА_1
компенсацію за заподіяну матеріальну шкоду в сумі 2 683,65 грн., компенсацію за
заподіяну моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн., витрати з оплати судового збору
в сумі 59,50 грн., разом - 3 743,15 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Державного
підприємства «Інформаційні судові системи» витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: