У х в а л а

іменем
україни

14 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого    Патрюка М.В.,

суддів:               Пшонки М.П.,                          Берднік І.С.,

Лященко Н.П.,                         Прокопчука Ю.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя; за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки з майна, що є в спільній частковій
власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 10 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовні 2002 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому
просила визнати за нею право на 1/2 частину належного на праві сумісної
власності майна, 1/2 частину в статутному фонді ТОВ “Командор”, на 1/2 частину
приміщення мийки для автомобілів, що знаходиться на просп. Миру, 102 у м.
Хмельницькому. Також просила виділити їй дачний будинок АДРЕСА_1, а відповідачу
- автомобіль “Міцубісі Галант”, номерний знак НОМЕР_1, гараж для автомобіля.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про виділ частки з майна,
яке перебуває в спільній частковій власності, посилаючись на те, вони з ОСОБА_1
є співвласниками квартири АДРЕСА_2 загальною площею 79,9 кв. м. Просив визнати
за ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру, компенсувавши йому вартість
його частки в цій квартирі іншим майном.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 1 лютого 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково. Виділено їй дачний будинок АДРЕСА_1
вартістю             40 571 грн. Визнано
за ОСОБА_1 45% корпоративних прав у ТОВ
“Командор”. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості
виділеного у власність майна в сумі 7 585 грн. Залишено у власності ОСОБА_2
автомобіль Міцубісі Галант”, номерний знак НОМЕР_1, вартістю 16 693 грн.,
гараж, що розташований АДРЕСА_3, вартістю 8 708 грн. Залишено за ОСОБА_2 45% корпоративних
прав у ТОВ “Командор” із тих, які знаходяться в спільній власності подружжя. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 10 травня     2007 року рішення міськрайонного суду
скасовано. Ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 і відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 Виділено ОСОБА_1
гараж вартістю             8 708 грн.,
розташований АДРЕСА_3. Виділено ОСОБА_2 автомобіль “Міцубісі Галант”, номерний
знак НОМЕР_1, вартістю 1 311 грн. 62 коп. і дачний будинок АДРЕСА_1 вартістю 40
571 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості
належних їй часток в автомобілі та дачному будинку, 1/2 частки вартості вкладу
в статутному фонді ТОВ “Командор” у сумі 21 9087 грн. 31 коп. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51 грн. судового збору та на користь держави 1 649
грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм матеріального й процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд виходив із того, що при вирішенні спору стосовно поділу майна,
що є спільною сумісною власністю подружжя, одним із предметів якого є частка
одного з подружжя в статутному фонді господарського товариства, у тому числі за
рахунок спільних коштів чи майна подружжя, відповідно до вимог ст. 13 Закону
України “Про господарські товариства” та інших є власністю цього товариства,
тому не може бути предметом поділу за вимогами щодо поділу спільного майна
подружжя.

Дійсно, ст. 12 Закону України від 19 вересня 1991 року “Про господарські
товариства” встановлено, що власником майна, переданого його засновниками і
учасниками, є саме товариство. Вклад до статутного фонду господарського
товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 71 СК України передбачає способи та порядок поділу майна що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і встановлює, що таке майно
ділиться між подружжям в натурі.

Проте висновок суду про стягнення на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в
сумі 202 500 грн. зроблений без врахування положень частин 4,5 статті 71 СК
України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової
суми на депозитний рахунок суду.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні його зустрічних вимог про поділ майна -
квартири АДРЕСА_2, апеляційний суд у резолютивній частині не визначив ідеальної
частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та не вирішив питання
про залишення майна в їхній спільній сумісній власності як це передбачено ст.
71 СК України, ст. ст. 183, 364, 365 ЦК України.

Висновок суду про те, що ОСОБА_1 повинно бути виділено гараж, а ОСОБА_2 -
автомобіль і дачний будинок, не є мотивованим. У рішенні суду не зазначено
вартість спірної чотирикімнатної квартири, а також обставини, які підтверджують
спільну сумісну власність сторін на цю квартиру- чому при поділі майна вартість
квартири не враховується. Крім того, не зазначені мотиви виділення дачного
будинку й автомобіля відповідачу, а гаража - позивачці.

Факт проживання відповідача в дачному будинку не є достатньою підставою для
виділення цього будинку на його користь.

Не відповідає вимогам ст. 71 СК України й висновок суду про те, що вимоги
ОСОБА_2 про припинення його права на 1/2 частину спірної квартири та передання
її у власність позивачки з урахуванням її вартості при поділі спірного майна
подружжя.

Присуджуючи ОСОБА_1 грошову компенсацію, замість її частки в праві спільної
сумісної власності на вищевказане майно, суд у резолютивній частині вказав суму
компенсації - 219 087 грн. 31 коп. за належну позивачці частку вартості всього
майна (дачного будинку, гаража, автомобіля), не зазначивши при цьому вартості
компенсації за кожну конкретну річ.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд на порушення ст. ст. 213, 214, 215, 303,
313, 315 ЦПК України на вказані вимоги закону уваги не звернув, належним чином
не встановив і не зазначив у рішенні обставини, які підтверджують чи
заперечують спільну сумісну власність на майно подружжя.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню в повному
обсязі з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з
підстав, передбачених частиною 3 статті 338 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 10 травня 2007 року
скасувати, а справу передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка           І.С. Берднік     Н.П. Лященко         Ю.В. Прокопчук