У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 листопада 2008 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,

суддів:                             Барсукової В.М.,
Косенка В.Й.,

Балюка М.І.,
Луспеника Д.Д., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах
та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_1, треті особи:
Туринківська сільська рада Жовківського району Львівської області, Жовківська
державна нотаріальна контора Львівської області, державне комунальне
підприємство Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, про
визнання права на спадкове майно,

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначала, що відповідачка була дружиною її сина ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 разом з дітьми пішла проживати до своїх
батьків в с. Добросин Жовківського району Львівської області. Рішенням
Жовківського районного суду Львівської області від 30 травня 2005 року було
задоволено позов ОСОБА_2 до неї про усунення перешкод у користуванні будинком
АДРЕСА_1, який на праві власності належить їй, а в зустрічному позові про
визнання ОСОБА_2 з дітьми такими, що втратили право користування будинком
відмовлено. Оскільки після набрання чинності зазначеним рішенням ОСОБА_2 з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 так і не проживають в будинку, ОСОБА_1
просила визнати їх такими, що втратили право користування належним їй будинком.

У лютому 2007 року ОСОБА_2 звернулась з зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання права на спадкове майно. У обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що з 1994 року вони з чоловіком проживали в
спірному будинку разом з його батьками. Господарство відносилось до колгоспного
двору і на той час в будинку проживали мати чоловіка ОСОБА_1, батько ОСОБА_6,
який помер в 1995 року, бабуся ОСОБА_7, яка померла в 1998 році, чоловік, вона
та їх двоє дітей. Зазначала, що після рішення суду від 30 травня 2005 року вона
намагалася поселитись в спірному будинку, але ОСОБА_1 ні її, ні дітей в будинок
не впустила, ключі не дала і вона вимушена була піти знову проживати до
батьків. Вважає, що після смерті її чоловіка вона з дітьми має право на
спадкування по &frac14; від &frac12; частини, яка належала чоловіку як
члену колишнього колгоспного двору. Тому ОСОБА_2 просила визнати за нею та
дітьми право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 по 1/8 частині
спірного будинку за кожним.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області
від            21 травня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 липня
2007 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено, визнано за ОСОБА_2 та неповнолітніми ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 по 1/8 частині спірного
будинку за кожним Зобов'язано Червоноградське МБТІ зареєструвати за ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності на 3/8 частини будинку, по 1/8 частині за
кожним.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові
рішення скасувати, посилаючись на порушення судами
норм матеріального й процесуального права, та задовольнити її позовні вимоги.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Районний суд, задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2, виходив із того, що
її чоловік ОСОБА_5 як член колгоспного двору після смерті батька у 1998 році
фактично прийняв спадщину, оскільки проживав у спірному будинку, а тому після
смерті свого чоловіка у 2004 році ОСОБА_2 та їх неповнолітні діти мають право
на спадщину - на 1/8 частину будинку кожний.

Проте з таким висновком суду погодитися не
можна.

Вважаючи, що спірний будинок належав до майна
колишного колгоспного двору, суд в порушення вимог ст. 213 ЦПК України не
перевірив чи не втратив права на частку в його майні ОСОБА_5 - син позивачки і
чоловік відповідачки, оскільки право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени
двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Суд належним чином не перевірив доводи ОСОБА_1 про
те, що з 1987 року тільки вона є власником спірного будинку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 щодо
спадкування після смерті чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, суд не витребував
відомостей про те, чи зверталася вона в нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини і яким чином прийняла спадщину, оскільки із заявою про визнання
права власності в порядку спадкування вона звернулася лише в лютому 2007 року
до суду, а відповідно до заяв ОСОБА_1 невістка добровільно залишила спірний
будинок ще до смерті сина ОСОБА_5 і з цього часу у будинку не проживає.

З'ясування вказаних обставин має суттєве значення
для правильного вирішення справи, зокрема для застосування норм ЦК України про
спадкування.

Апеляційний суд, залишивши рішення районного суду
без змін, не звернув уваги на допущені недоліки.

Оскільки порушення вимог матеріального та
процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, ухвалені
судові рішення підлягають скасуванню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги
та зустрічні позовні вимоги взаємопов'язані.

На підставі наведеного та керуючись
ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21
травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 липня
2007 року скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       В.І.
Гуменюк

Судді:                                                                 В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

В.Й. Косенко

Д.Д. Луспеник