У Х В А Л А

Іменем  України

14 травня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Данчука В.Г., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про зміну розміру аліментів на дитину та зустрічним позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_1 про зменшення розміру  аліментів,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Тячівського
районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від 20 грудня 2007 року,

встановила:

У  вересні  2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у
розмірі ј частини з усіх видів його доходів на
неповнолітнього сина ОСОБА_3 2002 року народження. Зазначала, що за рішенням
Тячівського районного суду від 16 листопада 2006 року їй було присуджено
аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 30 грн. щомісячно до досягнення
дитиною повноліття. Посилаючись на те, що цієї суми недостатньо на утримання
дитини просила позов задовольнити.

Рішенням
Тячівського   районного   суду
Закарпатської    області   від

22
жовтня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Закарпатської  області  від
20  грудня  2007
року,  позов  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 задоволено
частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 щомісячно аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів
заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,
на сина ОСОБА_3 2002
року народження до досягнення  ним  повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 570 грн. на користь ОСОБА_1 за
надання правової допомоги.

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити
її позов до ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм матеріального
права  або порушення норм процесуального
права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для
скасування вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення   Тячівського    районного
суду   Закарпатської   області
від

22
жовтня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20
грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.Г. Данчук