Справа № 22-ц-460               Головуючий у 1-й інстанції - Бондар С.О.
категорія  - 52                          Суддя-доповідач
17 квітня  2008 року    колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Сумської області в складі:
головуючого -  Смирнової Т.В.,
суддів -     Ільченко О.Ю.,   Ведмедь Н.І.,
з участю секретаря судового
засідання -   Чуприни В.І.
та осіб, які прийняли участь у
справі -   позивача, представника
відповідача  та третьої особи
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду
Сумської області  цивільну справу
за апеляційною скаргою
комунальної  установи  “Сумська
міська станція  швидкої  медичної допомоги”
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від  08 лютого
у справі за позовом  ОСОБА_1 до
комунальної установи “Сумська
міська  станція швидкої  медичної допомоги”,  третя особа : ОСОБА_2
про  визнання  наказу незаконним, поновлення  на роботі, стягнення   заробітної
плати за час  вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням суду   позовні   вимоги ОСОБА_1. задоволено частково

Визнано наказ №  184 від  22.08.2007 року  про притягнення  ОСОБА_1. до дисциплінарної відповідальності  у вигляді
оголошення   догани незаконним.

Поновлено ОСОБА_1  на роботі  на посаді
лікаря швидкої  медичної допомоги
КП  “Сумська  міська станція швидкої  медичної допомоги”.

Стягнуто  з КП  “Сумська
міська станція швидкої  медичної
допомоги”  на користь  ОСОБА_1. 3298 грн.62 коп. заробітної плати за
час вимушеного прогулу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено
за необгрунтованістю  вимог.

Вирішено питання про стягнення з відповідача  судових
витрат.

В апеляційній скарзі  КП “Сумська
міська станція швидкої допомоги” не погоджується  з рішення
суду , посилається на   те, що
ОСОБА_1.  систематично  порушував свої  посадові
обов'язки.

Зокрема,  вказує на те,  що позивачем були допущені    порушення посадової  інструкції лікаря  щодо
надання догоспітальної  медичної
допомоги при  виїзді  до хворої ОСОБА_3

Крім того, вважає, що
профспілковий  комітет ухилився
від своїх обов'язків по розгляду по суті подання адміністрації на
звільнення  ОСОБА_1. з роботи і його
рішення про відмову   надати згоду на
звільнення є необгрунтованим.

Просить  рішення суду  скасувати та постановити нове рішення, яким
відмовити  в задоволенні позовних  вимог.

В запереченні  на доводи
апеляційної  скарги, ОСОБА_1. не
погоджується з твердженнями апелянта про те, що
ним  недобросовісно
виконуються  обов'язки лікаря. Вважає, що
суд  при розгляді справи   всебічно , повно та об'єктивно  дослідив
обставини по справ та ухвалив законне рішення.

Частково задовольняючи позовні вимоги
та визнаючи  недійсним наказ №
184  від 22.08.2007 року щодо оголошення
позивачу  догани,   суд 1 інстанції  вважав, що
позивачем  було правильно  введено хворому  кількість
психотропного препарату
“Сибазон”, а наявні недоліки в роботі позивача  не є такими, що давали б підставу для
звільнення його з роботи, і з врахуванням цього він був поновлений на роботі на
посаді лікаря  швидкої медичної допомоги.

Колегія суддів дослідивши
доводи  апеляційної скарги,
які  підтримали представник відповідача
та третя особа,  перевіривши   рішення
в межах  цих доводів ,
заслухавши  заперечення  позивача,
дійшла висновку, що    скарга
підлягає відхиленню, виходячи з таких підстав.

Суд  1 інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи  та визначився
в спірних  правовідносинах.

Вирішуючи наявний спір, суд обгрунтовано визнав незаконним    наказ № 84
від 22.08.2007 року ,   взявши до
уваги той факт, що   допущена   в листі призначень    лікарських
засобів описка, а саме
невірно  вказано  відсоток препарату :  замість 0,5%
вказано 5%  розчину, який  не виготовляється, що підтвердили   сторони в судовому засіданні,  а тому
наявність описки без
відповідних  наслідків не є
підставою для відповідальності за порушення посадової інструкції.

Колегія суддів погоджується з   висновками суду  в цій частині.

Стосовно іншого  наказу № 199-к від
22.11.2007 року  ( том 1  а.с.69-70 ) позивача звільнено з роботи за
п.3 ст. 40 КЗпП України, тобто за
систематичне  невиконання  працівником без  поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором , а   підставою
для цього став виклик   03.10.2007
року   до хворої  ОСОБА_3

Разом  з тим,    судом було встановлено, що 03.10.2007
року  на виклик до хворої ОСОБА_3 о
0-45   виїздила  бригада
швидкої допомоги  з лікарем
ОСОБА_1 , який  оглянув її, призначив  необхідні
ін'єкції, від чого  її стан  покращав, про що вона підтвердила в своїх
поясненнях ( том 1 а.с. 230).

Посилання апелянта на те, що  він
не    госпіталізував хвору ,  не заслуговують на увагу, оскільки  при контрольному виїзді  іншої бригади швидкої допомоги, вона
відмовилась від  цього.

Також встановлено, що скарг від ОСОБА_3 на погіршення   самопочуття
не  надходило, а другий виїзд  бригади
швидкої допомоги     був  здійснений
зі ініціативи   старшого лікаря
станції швидкої  допомоги.

Доводи апелянта  про те, що  позивач
не взяв матеріали у хворої  на
дослідження також не можна   вважати
порушенням, оскільки  як пояснила ОСОБА_3
в  своїх поясненнях,  що вона
сама зробила  промивку  шлунку до приїзду швидкої допомоги, а після,
як  зробили   ін'єкції, їй стало краще .

Крім того,  було встановлено, що  діагноз
отруєння грибами не був
підтверджений
токсикологічним  відділенням МКЛ №
5 ( том 2 а.с. 18),   а тому   визначений
діагноз    ОСОБА_1 щодо реакції
організму хворої  на продукти   фактично підтвердився.

З врахуванням таких обставин, профспілковою організацією не була  дана
згода  на звільнення  позивача, доводи, що відмова  є необгрунтованою спростовується самим
протоколом  від 05.11.2007 року (
том   2
а.с.77-83), із якого вбачається , що профком з'ясовував питання щодо
тяжкості проступку  ОСОБА_1.

Враховуючи той факт, що  позивач  29 років
пропрацював лікарем  швидкої
медичної допомоги, в 2004 році  він
пройшов атестацію, де  йому  залишено другу  категорію
та те, що  наявні недоліки,
що  стосуються  неповноти оформлення   медичної документації   не потягли
відповідні наслідки для хворих, то звільнення з роботи не є  співмірним з накладеним на нього  стягненням у вигляді  звільнення.

За викладених  умов,  суд першої інстанції  вірну дав оцінку  зібраним доказам у відповідності з вимогами
ст. 212 ЦПК України, а тому колегія суддів
знаходить рішення   суду
першої  інстанції   обгрунтованим  та погоджується    з ним
і  відсутні підстави для його
зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст.  303,   307,
308,  313 -  315
ЦПК України,    колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А  :

Апеляційну скаргу комунальної
установи  “Сумська  міська станція  швидкої
медичної допомоги”
відхилити,  а рішення
Зарічного  районного суду  м. Суми
від 08 лютого   2008 року   в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох
місяців  може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий     -

судді                -