Справа №  22ц -1462/2008 р.
інстанції  -   Семенченко О.М.
Категорія -  цивільна
Доповідач - Боброва І.О.
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2008 р.

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді:

Хромець Н.С.,

суддів:

Бобрової І.О., Демченко Л.М.,

при секретарі:

Вареник О.М.,

за участю:

представника відповідача - Ройко
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства „Господар”
(надалі - КП „Господар”) та ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного суду
Чернігівської області  від 07 липня 2008
р. у справі за позовом ОСОБА_1 до КП „Господар” про стягнення недоплаченої
заробітної плати та внесення змін до запису в трудову книжку,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі КП „Господар” просить зменшити розмір виплати правової
допомоги, що стягнутий з них на користь позивача до 177,5 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить змінити рішення Варвинського районного суду від 07.07.2008 р.,
скасувавши його в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди та ухвалити зміни, задовольнивши його позовні
вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 1 500 грн.

Рішенням Варвинського районного суду від 07.07.2008 р., частково задоволені
позовні вимоги ОСОБА_1 Визнаний недійсним наказ директора КП „Господар” від
17.04.2008 р. №28-К „Про внесення змін до наказу від 01.03.2008 р. №5-К”.
Відповідача зобов'язано внести зміни до запису трудової книжки ОСОБА_1 під №30,
зазначивши в графі „Дані про прийняття на роботу”, наступне: „Прийняти на
роботу слюсарем аварійно-відновлюваних робіт п'ятого розряду”.  З відповідача стягнуто на користь позивача
недоплачену заробітну плату за березень-квітень 2008 р. в сумі 418,64 грн. та
понесені позивачем судові витрати - 516 грн., а саме:  8,5 - державне мито, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи  - 7,5 грн. та 500 грн. за надану правову
допомогу. В решті позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги КП „Господар”
зводяться до того, що суд недостатньо з'ясував фактичні обставини справи
в частині стягнення з них на користь позивача 500 грн. за отриману позивачем
від адвоката правову допомогу. На думку апелянта, відповідно до ст. 84 ЦПК
України, при визначенні розміру адвокатського гонорару слід виходити із суми
угоди-договору про надання юридичної допомоги, що укладена між адвокатом та
клієнтом. Крім того, ця сума повинна бути пропорційною вимогам, що
задовольняються. При цьому відповідач наводить свої розрахунки, підсумок яких
становить 177,5 грн.

В своїй апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду
в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про відшкодування моральної
шкоди, зазначає, що відповідачем були порушені його законні права, тому у суду
не було підстав відмовляти у позові. Під час судового засідання він наводив
підстави для її стягнення і достатньо обґрунтував ці вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний
суд вважає, що вони підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін
виходячи з наступного:

Суд першої інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами документи,
перевірив доводи сторін, правильно встановив обставини справи, що мають
значення для вирішення спору і дав їм вірну юридичну оцінку. Висновок суду
ґрунтується на матеріалах справи та законі.

Суд правильно встановив, що позивач ОСОБА_1 відповідно до наказу №5-к від
01.03.2008 р. був прийнятий на роботу в КП „Господар”  з 01.03.2008 р. слюсарем
аварійно-відновлювальних робіт 5 розряду. Наказом директора КП „Господар” від
17.04.2008 р. №28-К „Про внесення змін до п.20 наказу від 01.03.2008 р. №5-К”
пункт 20 визнаний недійсним, у зв'язку з допущеною помилкою при видачі наказу.
Зазначений пункт викладений в такій редакції „ОСОБА_1 прийняти на слюсарем
аварійно-відновлювальних робіт 3 розряду роботу
з 01.03.2008 р. з тримісячним випробувальним терміном з оплатою праці
згідно штатного розпису”.

Цей наказ визнаний судом недійсним відповідно до ст.ст. 21,32 ч.3,103 КЗпП
України.

Стягуючи з відповідача на користь позивача різницю між заробітними  платами слюсарем аварійно-відновлювальних
робіт 3 розряду та 5 розряду, суд визначив її розмір - 418,64 грн., а не 600
грн., як просив позивач. Такий висновок відповідає  як вимогам закону так і матеріалам справи.

Доводи апелянта ОСОБА_1 щодо безпідставної відмови йому у задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної шкоди не можуть бути прийняті апеляційним
судом до уваги враховуючи наступне:

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог
про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що позивач
не навів доказів заподіяння йому моральних страждань, а посилання його на те,
що він був змушений звертатися до прокуратури за захистом своїх прав, а також
що йому відмовляли у звільненні за згодою сторін є безпідставним і суперечить
матеріалам справи.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається
законодавством.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав
суду першої інстанції відповідних доказів, які підтверджують як наявність самої
моральної шкоди, так і її розрахунок, тому підстави для задоволення позовних
вимог у суду першої інстанції в цій частині були відсутні.

Не
підлягають задоволенню і вимоги апелянта КП „Господар”  щодо зменшення суми витрат позивача на отриману ним
правову допомогу.

Наявність
угоди між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 підтверджується ордером на а.с.8.

Згідно з квитанцією на а.с.7, позивач сплатив адвокату
ОСОБА_2 за правову допомогу 500 грн. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів
від 27.04.2006 р. №590, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою
допомогою, що компенсується іншою стороною не може перевищувати суму, що
обчислюється виходячи з 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за
годину роботи.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України
на 2008 р. ...», розмір  мінімальної
заробітної плати з 01.04.2008 р.  становить
525 грн. З журналів судових засідань на а.с. 24 та 46 вбачається, що адвокат
ОСОБА_2  брав участь в судових засіданнях
в червні та липні 2008 р. 4 години 34 хвилини. Таким чином, виходячи з 40
відсотків розмірів мінімальних заробітних плат розмір його винагороди повинен
був складати 959 грн. Оскільки позовні вимоги майнового характеру позивача були
задоволені судом на 70%, розмір судових витрат - витрат на правову допомогу
складає 671,3 грн., а не 500 грн., які були стягнуті на користь позивача. Проте
суд розглядає позов лише в межах заявлених вимог.

Доводи апелянта щодо включення в даний розрахунок окрім суми вимог
майнового характеру ще й суми вимог немайнового характеру, судового збору та
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ґрунтуються на
хибному розумінні й тлумаченні правових норм.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах
доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в
апеляційних скаргах обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому
підстави для їх задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з
дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його
скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315,317,319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги КП „Господар” та ОСОБА_1
-  відхилити.

Рішення  Варвинського районного суду
Чернігівської області  від 07 липня 2008
р. - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:                                         Судді: