Справа № 22-103708
Головуючий в 1 інстанції: Герасимчук М.К.
Доповідач: Хилевич С.В.
Колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області в
головуючого - судді: Буцяка З.І.
суддів: Демянчук С.В., Хилевича С.В.,
при секретарі судового засідання Колесовій Л.В.
за участю ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від
12 травня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
Рішенням
Рівненського міського суду від 12 травня 2008 року позов задоволено повністю:
стягнуто із відповідача на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, аліменти розміром у 14 частину всіх видів заробітку,
щомісячно, починаючи з 19 грудня 2007 року до закінчення навчання, тобто до 31
серпня 2010 року.

Не погодившись
із рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де вказує на його
необґрунтованість, яка полягає у неповноті з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування
апеляційної скарги посилався на те, що судом не враховано наявність у нього
утриманців, а саме літнього батька, що часто хворіє, є непрацездатним і
потребує сторонньої допомоги, та сестри, яка є інвалідом другої групи і також
потребує його допомоги.

Просив скасувати
рішення, що оскаржується, та ухвалити нове рішення.

У судовому
засіданні ОСОБА_1, підтримавши апеляційну скаргу повністю, надав пояснення в
межах її доводів.

Представник
ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги,
покликалася на її безпідставність.

Заслухавши
доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали
справи й доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її
відхилення, виходячи з такого.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив із тих обставин, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  є
повнолітнім і навчається на другому курсі денної платної форми навчання за
спеціальністю «Психологія» Вікритого міжнародного університету розвитку людини
«Україна».

З матеріалів
справи вбачається, і це з'ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_4 є дитиною,
батьками якої є сторони в справі. Син проживає разом з матір'ю, тобто ОСОБА_2.
Позивач має можливість надавати матеріальну допомогу.

Доводи
відповідача про те, що він має на утриманні батька та сестру, які проживають за
іншою адресою, а він надає їм матеріальну допомогу, не заслуговують на увагу,
оскільки не підтверджуються фактичними даними, на підставі яких суд мав би
встановити наявність обставин, що обгрунтовують заперечення відповідача проти
позову.

Суд першої
інстанції вірно застосував положення ст. 200 СК України і визначив розмір на
повнолітню дитину у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_1 з урахуванням
обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Зокрема, правильно врахував стан
здоров'я та матеріальне становище сина ОСОБА_4, в тому числі витрати, пов'язані
із його навчанням у вищому навчальному закладі, стан здоров'я та матеріальне
становище відповідача, а також відсутність у нього інших дітей, непрацездатних
дружини, батьків та інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні
розміру аліментів суд також вірно взяв до уваги можливість надання утримання
позивачем ОСОБА_2.

Разом із тим,
відсутність у рішенні вказівки про його негайне виконання в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367
ЦПК України колегія суддів не розцінює як істотне порушення норм процесуального
права, оскільки зазначена обставина не перешкоджає зверненню сторони до суду із
заявою з цього приводу про ухвалення додаткового рішення.

Згідно із ч. 2
ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду
ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом
з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, а апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не
спростовує правильності висновків суду, а тому колегія суддів не знаходить
підстав для його скасування.

Керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 12 травня 2008 року -
відхилити.

Рішення
Рівненського міського суду від 12 травня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання, - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: