Справа 2-1533/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

м. Ковель
28 липня 2008  року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням

судді
Луньової Т.М.,

з
участю секретаря  - Вознюк Н.О.,

позивачів
- ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

представника
позивачів - ОСОБА_3.,

відповідача
- ОСОБА_4.,

розглянувши
у вікритому   судовому засіданні в залі
суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання   таким,   що втратив
право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач і
звернулись   до суду з позовом   у якому прохають   постановити рішення, яким визнати
відповідача таким,   що втратив  право користування житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги
обгрунтовуютьтся наступними обставинами:
ОСОБА_5- матері позивачів у справі, на праві приватної власності
належало будинковолодіння по АДРЕСА_1. Крім цього, ОСОБА_5. є власником
земельної ділянки площею 0,10 га розташованої за зазначеною адресою. 20 червня
2008 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу було
посвідчено договори дарування, за якими власник будинковолодіння ОСОБА_5.
51/100 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 подарувала позивачеві ОСОБА_2., а
іншу частину будинковолодіння подарувала позивачці ОСОБА_1.  Право спільної часткової власності на
зазначене будинковолодіння було зареєстроване за позивачами Волинським обласним
бюро технічної інвентарізації 15.07.2008 року. Відповідач у справі є рідним
братом попереднього власника будинковолодіння - ОСОБА_5,  був прописаний в будинку АДРЕСА_1і
залишається прописаним за зазначеною адресою незважаючи на зміну власників
житлового приміщеня. Хоча місце
реєстрації  відповідача є
АДРЕСА_1, у зазначеному будинковолодінні відповідач не проживає з 1993 року, а
саме з часу реєстрації шлюбу з громадянкою ОСОБА_6, жителькою с. Дубове
Ковельського району Волинської області. З 1993 року відповідач проживає у
дружини, в АДРЕСА_2, інтересу до житла по АДРЕСА_1не проявляє, участі в
утриманні будинку і в оплаті комунальних послуг не приймає, однак добровільно
знятись з реєстрації з  зазначеної адреси
не бажає, договору найму житла з власниками будинковолодіння не укладає, чим
порушує права відповідачів, як власників
будинковолодіння, позбавляє їх можливості на власний розсуд
розпорядитися житлом.

В судовому засіданні
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і представник позивачів ОСОБА_3 позов підтримали з
підстав, зазначених у позовній заяві і прохають його задовільнити. Прохають суд
ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_4таким, що втратив право
користування належним позивачам житловим приміщеням по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4у
судовому засіданні позову не визнав і заперечує проти його задоволення.
Заперечуючи проти позову покликається на ту обставину, що інтересу до житла по
АДРЕСА_1він  не втрачав і не визнає
позивачів власниками зазначеного
будинковолодіння.

Заслухавши пояснення
сторін,свідків, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку,
що позов підставний і підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 і ч.2 ст.
61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній....
справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідач у справі
визнав ту обставину, що не проживає у будинку по АДРЕСА_1з 2004 року, місцем
свого проживання зазначив будинок АДРЕСА_2.

Разом з тим
відповідач   заперечив ту обставину, що
втратив інтерес до зазначеного житла по АДРЕСА_1 і заперечує  той факт, що зазначене будинковолодіння   належить позивачам у справі на праві
спільної часткової власності.

У той же час копіями
договорів дарування від 20 червня 2008 року, посвідчених приватним нотаріусом
Ковельської державної нотаріальної контори доводиться та обставина, що  ОСОБА_5 подарувала позивачеві ОСОБА_2 51/100
частину будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, а позивачці ОСОБА_1- 49/100
частин зазначеного будинковолодіння. Витягами про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 15.07.2008 року доводиться та обставина, що за
реєстраційним  номером 20319609 за
позивачами у справі Волинським обласним бюро технічної інвентарізації
зареєстровано право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1.

Копією будинкової
книги  для прописки (реєстрації)
громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 доводиться той факт, що за
зазначеною адресою зареєстровані позивачі у справі та відповідач ОСОБА_4.

В судовому засіданні
відповідач ОСОБА_4заперечив той факт, що втратив інтерес до житла по АДРЕСА_1,
разом з тим не заперечив того факту, що з 1990 року перебуває у зареєстрованому
шлюбі з громадянкою ОСОБА_6, проживає з
дружиною однією сім*єю, дружина відповідача по АДРЕСА_1ніколи не
проживала і не проживає, участі в утриманні будинковолодіння по АДРЕСА_1
відповідач не приймає, комунальних послуг пов*язаних з обслуговуванням житла не
сплачує, належних йому речей у спірному будинковолодінні немає. Ствердив в
судовому засіданні  відповідач і ту
обставину, що ні усного ні письмового договору найму спірного житлового
приміщення з власниками житла не укладав і укладати не бажає.  Вважає, що його інтерес до житла   по АДРЕСА_1 проявлявся у тому, що за життя
батьків він періодично надавав батькам
допомогу у веденні домашнього господарства, як то косив сіно, орав
города.

Факт непроживання
відповідача ОСОБА_4. за адресою АДРЕСА_1 стверджується довідками Дубівської
сільської ради Ковельського району Волинської області згідно яких відповідач
ОСОБА_4проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації на проживання.

Зазначений факт
ствердили допитані  в судовому засіданні
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10та ОСОБА_5.

Зокрема, свідок
ОСОБА_10в судовому засіданні ствердила ту обставину, що після одруження  відповідач
ОСОБА_4. добровільно залишив спірне будинковолодіння,  інтересу до зазначеного житла не проявляв і
не проявляє, оскільки понад п*ятнадцяти років постійно проживав і проживає зі
своєю дружною в с. Дубове Ковельського району. Заперечила пояснення
відповівдача у тій частині, що той проявляв інетерес до спірного житла, шляхом
надання допомоги батькам у веденні домашнього господарства.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_8 ствердив показання свідків ОСОБА_7. ,
ОСОБА_9., ОСОБА_10. та ОСОБА_5., щодо непроживання відповідача ОСОБА_4. за
адресою АДРЕСА_1 та щодо відсутності у відповідача  інтересу до зазначеного житла понад десяти
років.  Крім цього свідок ствердив факт
постійного проживання відповідача у справі
в АДРЕСА_2, оскільки неодноразово бував у зазначеному будинковолодінні.

Таким чином в
судовому засіданні знайшов ствердження факт непроживання відповідача у
справі  за місцем реєстрації, тобто у
будинку АДРЕСА_1 понад п*тнадцяти років.

У той же час факт
проживання відповідача у справі в АДРЕСА_2 доводиться поштовими повідомленнями
про отримання відповідачем ОСОБА_4. судової повістки саме за зазначеною
адресою.

За змістом ст.
317, 319, ЦК України власникові житла належать права володіння,
користування  та розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний
розсуд.

Відповідно до ст.
150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину
будинку)... користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій    розсуд.

Відповідно до
вимог ст. 319 ч.7 ЦК України  діяльність
власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов*язано
допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

В  судовому засіданні встановлено і не
заперечується відповідачем ОСОБА_4. та обставина, що відповідач не є членом
сім*ї позивачів у справі.

Відповідно до
вимог ст.. 71ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім*ї
за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Якщо наймач
та члени його сім*ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей
строк може бути продовженим.

Відповідач у
справі не представив суду доказів поважності причин, які спонукали відповідача
не користуватися житловим приміщенням по АДРЕСА_1понад п*ятнадцяти років.

Крім цього, в
судовому засіданні встановлено, що між сторонами у справі договір найму жилого
приміщення, відповідно ст. 158 ЖК України, не укладався, позивачі у справі, як
власники житлового приміщення не бажають здавати житлове приміщення по
АДРЕСА_1    відповідачеві у справі, а
відповідач понад 15 років  фактично   проживає
по АДРЕСА_2, а тому позов про визнання відповідача таким, що втратив
право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1    підлягає задоволенню.

На підставі ст 15,30,61, 85, 212, 213,
215, 218  ЦПК України,    ст. 317, 319 ЦК України, ст..71,72,
150  Житлового кодексу Украіни, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовільнити
повністю.

Визнати    відповідача
ОСОБА_4таким,  що втратив право на
користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1Волинської області.

Судові витрати
залишити за сторонами.

Рішення  може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинськоі області через Ковельський міськрайсуд  в наступному порядку:

-заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення
рішення

-апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає
законої сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуюча:                                                                          Т.М.Луньова