Справа №2-2109/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2008 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі – Літвінов С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом
Вознесенського міжрайонного прокурора Миколаївської області в інтересах
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області, служба в справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області, про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2008 року Вознесенський міжрайпрокурор в інтересах
ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав в якому зазначав, що відповідачка є матір'ю малолітньої
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Також вказував, що відповідачка за місцем проживання характеризується з негативної сторони, не працює та не отримує жодних прибутків, систематично зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки, а саме: не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не займається вихованням та не здійснює матеріального утримання
ОСОБА_1
.

В зв'язку з цими обставинами та незадовільним станом здоров’я дитини остання вилучена з сім’ї та з
ІНФОРМАЦІЯ_3
року перебуває в дитячому відділенні
ІНФОРМАЦІЯ_2
.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що заходи впливу, застосовані щодо
ОСОБА_2
, не принесли бажаного результату, прокурор просив позбавити відповідачку батьківських прав щодо
ОСОБА_1
, передати малолітню на опікування органу опіки та піклування Вознесенської міської ради.

В судовому засіданні представник Вознесенської міжрайонної прокуратури змінив позовні вимоги, пояснивши, що ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов’язків загрожує здоров’ю малолітньої, тому, на підставі ст. 170 СК України просив відібрати у
ОСОБА_2
її дочку Ілону без позбавлення батьківських прав.

Відповідачка
ОСОБА_2
в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що вона дійсно не працює, оскільки доглядає малолітню доньку, проте алкогольними та наркотичними засобами не зловживає, самостійно утримує та здійснює догляд за
ОСОБА_1
, дбає про її фізичний стан, духовний та моральний розвиток, тому не вбачала підстав для задоволення вимог прокурора.

Представники третіх осіб без самостійних вимог - органу опіки та піклування Вознесенської міської ради

та служби в справах дітей Вознесенської міської ради

- в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що сім’я
ОСОБА_2
протягом тривалого часу знаходиться на обліку відповідних служб, як неблагонадійна, відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов’язків щодо своєї доньки та не реагує на заходи впливу, застосовані щодо неї, тому вважали за необхідне відібрати у неї малолітню дитину без позбавлення батьківських прав.

Заслухавши пояснення представника Вознесенської міжрайонної прокуратури, відповідачки, представників третіх осіб, показання свідків
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що відповідачка є матір’ю-одиначкою малолітньої
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження (а.с.14-15).

ОСОБА_2
є дієздатною особою, має житло для проживання, проте не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою донькою, отримує прибутки у вигляді соціальної допомоги, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, перебуває на обліку в наркологічному відділенні
ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.7-13).

Як вбачається з показань свідка
ОСОБА_4
та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи
ОСОБА_2
не завжди належно ставилася до виконання своїх обов’язків по вихованню доньки, а саме: не піклувалася про стан здоров’я
ОСОБА_1
, не в повному обсязі – про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не займається вихованням та не здійснює її належного матеріального утримання, витрачаючи кошти, отримані у вигляді соціальної допомоги лише на власні потреби.

Разом з тим, частково - показання свідків
ОСОБА_3
,
ОСОБА_5
(які пояснили, що відповідачка добре ставилася до дочки, постійно піклувалася про стан здоров’я
ОСОБА_1
, в тому числі про належне харчування останньої, самостійно займалася її вихованням), показання свідка
ОСОБА_4
та матеріали справи вказують лише про факт неналежного виконання батьківських обов’язків.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, однак лише у випадках, коли вони:

•
ухиляються від виконання своїх обов’язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України);

•
жорстоко поводяться з дитиною (п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України);

•
є хронічними алкоголіками або наркоманами (п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України);

•
вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування

та бродяжництва (п. 5 ч. 1 ст. 164 СК України);

•
інші випадки, коли залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров’я і

морального виховання.

Проте в судовому засіданні не знайшли свого повного підтвердження обставини, за яких може бути застосовано такий крайній захід, як відібрання дитини від матері.

Так, факт неналежного виконання батьківських обов’язків, на які посилається позивач, не є тотожним поняттю «ухиляються від виконання своїх обов’язків по вихованню дитини».

Разом з тим з досліджених в судовому засіданні доказів не встановлено й обставин, що вказують на те, що відповідачка своїми діями створює загрозу здоров’ю малолітньої.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач зобов’язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

За такого, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Однак, враховуючи неналежне виконання
ОСОБА_2
своїх обов’язків щодо малолітньої суд покладає на орган опіки та піклування обов’язок здійснювати контроль за подальшим виконанням відповідачкою батьківських обов’язків щодо
ОСОБА_1
.

Відповідно до ч. 5 ст. 81, ч. 1, 2 ст. 88 ЦПК України, п. 30 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» за №7-93 від 21 січня 1993 року судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви
Вознесенського міжрайонного прокурора Миколаївської області в інтересах
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області, служба в справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області, про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав – відмовити.

Покласти на орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області контроль за виконанням
ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_4
року народження, уродженкою
АДРЕСА_1
батьківських обов’язків щодо її малолітньої доньки
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом: суддя: