Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М       У К
Р А Ї Н И

Справа № 2-141/2007р.

11 січня 2008 року                                                                                         м.
Краснодон

Краснодонський міськрайоний суд Луганської
області  у складі -  головуючого судді  Бойко В.Г., при секретарі  Єрохіної М.Ю.,  за участю представника  позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2,
представника відповідача та  третьої
особи Труфманова В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду
м. Краснодона цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Краснодонвугілля» про
поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування  компенсації
моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ
«Краснодонвугілля» про  поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,
відшкодування компенсації моральної шкоди.

В
обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач вказав, що він працював на
шахті ім. М.П. Баракова ВАТ «Краснодонвугілля»
з 5.12.1994р. за професією прохідника 5 розряду.

19 червня 2006р. на конференції Незалежної
профспілки гірників ш. ім. М.П. Баракова м. Краснодона, був обраний членом
виконавчого бюро (профспілкового комітету) профспілки. Профспілка має статус
місцевої організації, зареєстрована у Краснодонському міськрайонному управлінні
юстиції  та набула статус юридичної особи
згідно свідоцтва про реєстрацію юридичної особи серія АОО № 704270. Наказом
директора шахти № 386 о/к від 25.05.2007р. був звільнений по п. 4 ст. 40 КЗпП
України - за прогул без поважних причин.

Позивач
вважає наказ № 386 о/к від 35.05.2007р. про його звільнення незаконним з
наступних  обставин. 28 квітня 2007 року
він звільнявся від основної роботи для виконання громадських обов'язків, про що
адміністрація шахти була належним чином повідомлена. При звільнення
адміністрація не отримала попередньої згоди
від виборного профспілкового органу, членом якого є позивач.  Директор шахти не має повноважень по
звільненню працівників шахти.  Позивач
вказує, що  незаконне звільнення
спричинило йму моральну шкоду, оскільки він позбавлений коштів для існування,
підірваний його авторитет, все це вимагає додаткових зусиль для організації
життя. Позивач просить суд визнати наказ № 386 о/к від 25.05.2007р. незаконним
та  відновити його на посаді
прохідника  структурного підрозділу шахта
ім. М.П. Баракова ВАТ «Краснодонвугілля», стягнути з ВАТ «Краснодонвугілля»
середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 13851 грн. 84 коп.
(із розрахунку 98 грн. 24 коп. х 141(кількість днів вимушеного прогулу)),
компенсацію за моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та 500 гривень за послуги
адвоката.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав позов у
повному обсязі, дав суду пояснення аналогічні, викладеним у позові .

Представник ОСОБА_2  -
ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі, дав суду пояснення аналогічні,
викладеним у позові. Вказав що, ОСОБА_2 є членом  виконавчого бюро (профспілкового комітету)
профспілки. Адміністрація шахти зверталась до профспілки з поданням на
розірвання трудового договору з ОСОБА_2, зазначене подання було зачитане на
засіданні уповноваженого органу, який повинен розглядати вказані подання, однак
в зв'язку з тим, що ст. 252 КЗпП України не встановлює обов'язок профспілки
повідомляти адміністрації про відмову у наданні згоди на звільнення працівника
адміністрація шахти не була повідомлена про прийняте рішення.

Представник відповідача - Труфманов В.М. позов не
визнав і пояснив суду, що при звільненні ОСОБА_2 не відбулось порушень
трудового законодавства, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню, обґрунтування заперечень виклав
у письмовому виступу, долученому до матеріалів справи.

Представник третьої особи Гончаренка О.М. -
Труфманов В.М. позов не визнав і пояснив суду, що процедура звільнення ОСОБА_2
відбулось  з додержанням діючого законодавства,
вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач
знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Краснодонвугілля» та працював на шахті
ім. М.П. Баракова, цей факт підтверджується поясненнями сторін та копією
трудової книжки позивача.

28 квітня
2007 року не був звільнений від основної роботи, про що голова профспілки був
належним чином проінформований, про що у матеріалах справи є повідомлення.

Крім того відносно повноважень директора шахти -
третьої особи по справі  рішенням Краснодонського міськрайоного суду Луганської області
від 01.08.2007року було встановлено «Директор шахти - Гончаренко
О.М.   має повноваження видавати накази
про прийом на роботу, про звільнення, переведення та переміщення, про надання
відпусток, про заохочення працівників та накладення дисциплінарних стягнень,  інші накази, пов'язані з діяльністю
структурного підрозділу».

Згідно п.п.7 п. 18.5  статуту ВАТ «Краснодонвугілля» генеральний
директор має право видавати доручення.

Щодо скоєння ОСОБА_2  28 квітня 2007 року прогулу без дотримання вимог  ст. 252 КЗпП України та ст.. 41 Закону
України  «Про професійні спілки, їх права
та гарантії діяльності»   та п. 13.5
Колективного договору ВАТ «Краснодонвугілля» обґрунтовано визнано адміністрацією
шахти як прогули без поважних причин.»

Отже, суд вважає доведеним факт  скоєння ОСОБА_2 прогулів без поважних  причин 28 квітня 2007 року, а також наявність
повноважень у директора шахти на видання наказів про звільнення працівників.

Твердження позивача щодо перевищення начальником
дільниці та іншими працівниками дільниці ПР-2 службових повноважень при
складанні акту від 30.04.2007р.  про його
відмову від надання письмових пояснень з приводу відсутності на роботі суд
оцінює критично оскільки, начальник дільниці згідно указівки директора шахти  повинен був отримати від працівника ОСОБА_2
письмові пояснення по факту відсутності на роботі  28 квітня 2007р.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що він пропонував
ОСОБА_2  надати пояснення на ім'я
директора шахти щодо причин його відсутності на роботі, але останній відмовився
про що і був складений акт від 30.04.2007 року

Згідно п. 1.7 посадової інструкції начальника
дільниці підготовчих робіт встановлює обов'язок начальника дільниці виконувати
накази та указівки директора шахти.

Наказом № 386 о/к від 25.05.2007р. ОСОБА_2 за
скоєний 28 квітня 2007 року прогул без поважних причин був звільнений на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Враховуючи, що позивач не заявляє вимоги щодо
внесення змін до трудової книжки в частині зміни дати звільнення, суд не
може  вийти  за межи заявлених вимог.

Згідно наданої ОСОБА_2 копії протоколу засідання
виконавчого бюро первинної профспілкової організації  НПГ ш. ім. М.П. Баракова м. Краснодона та
Краснодонського району, з 19.06.2006р. він прийнятий у члени первинної
профспілки.  Згідно ст.7 Закону України
«Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» підставою для вступу до профспілки є заява громадянина
(працівника), подана в первинну організацію профспілки,  однак вказану заяву  позивач до суду не надав.

Твердження позивача щодо не звернення адміністрації
до належного профспілкового органу для отримання  згоди на його звільнення суд оцінює критично
з наступних підстав.

03. 05. 2007 року директор шахти листом №
3/13/12-532 звернувся до профспілки з поданням на розірвання трудового договору
з ОСОБА_2 Факт отримання подання підтверджується відміткою про отримання -
штампом  незалежної профспілки гірників
ш. ім. М.П. Баракова м. Краснодона, особистим підписом голови профспілки.

Згідно статуту НПГ
шахти  імені М.П. Баракова міста
Краснодона та Краснодонського району голова НПГ підготовляє порядок денний та
веде засідання виконавчого бюро.

Згідно пояснень ОСОБА_1, який є  головою профспілки(виконавчого бюро)  та членом виконавчого бюро адміністрація
шахти зверталась до профспілки з поданням на розірвання трудового договору з
ОСОБА_2, зазначене подання було доведене до присутніх  на засіданні виконавчого бюро( органу,
який  розглядає подання адміністрації на
звільнення працівників) однак в зв'язку з тим, що ст. 252 КЗпП України не
встановлює обов'язок профспілки повідомляти адміністрацію про відмову у наданні
згоди на звільнення працівника
профспілка не розглядала вказане подання, та адміністрація шахти не була
повідомлена про  це.

Згідно ст. 43 КЗпП
України та ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності»:
виборний орган профспілки  розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з
працівником…Виборний орган профспілкової організації (профспілковий представник)
повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у
письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У  разі пропуску цього строку вважається, що
профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.»

Таким чином, діюче законодавство
встановлює, що виборний профспілковий орган повинен надати відповідь на подання
адміністрації, а у разі відсутності такої відповіді вважається, що проспілка
дала згоду на звільнення працівника.

4 травня 2007 року  незалежна профспілка гірників ш. ім. М.П.
Баракова отримала подання адміністрації за № 3/13/12-532 від 03.05.2007 р. на
розірвання трудового договору з ОСОБА_2

Протягом 21 дня відповіді на
подання від НПГ до адміністрації не надійшло, про що 25 травня 2007 року
наказом № 386 о/к ОСОБА_2 був звільнен за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

У даному випадку адміністрація
шахти обгрунтовано визнала відсутність відповіді профспілки на розірвання
трудового договору з ОСОБА_2 як  надання
згоди профспілкою на звільнення працівника, згідно вимог діючого трудового
законодавства.

Беручи до уваги, що наказ №386 о/к  від 25.05.2007р. про звільнення ОСОБА_2
виданий з додержанням вимог діючого законодавства, суд  вважає,
що порушень законних прав позивача з боку відповідача не відбувалось і
тому підстав для відшкодування моральної шкоди в порядку ст. 237-1 КЗпП України
не має.

Враховуючи, що при звільненні ОСОБА_2 додержана на
процедура розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця суд вважає,
що позовні вимоги відносно стягнення середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу  є необґрунтованими та
не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 40, ст. 43, ст. 247-1, ст. 252 КЗпП України;
ст. ст. 39, 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»;
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК України

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ
«Краснодонвугілля» про  поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди - відмовити
за необґрунтованістю вимог.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження до Апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подана апеляційна скарга протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, через Краснодонський міськрайоний суд.

Головуючий: