Справа № 2-666/2008 року
Шаргородський районний суд Вінницької області
складі головуючого        0           судді  Славінської
при секретарі                              Бородавка В.П.
участю представника позивача
державної нотаріальної
контори                               ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду справу за позовом     ОСОБА_1
до ОСОБА_2  про визнання договору купівлі-продажу від
ІНФОРМАЦІЯ_1  недійсним,
ОСОБА_1  4.08.2008 року    звернулася до суду  з позовом до ОСОБА_2  про
визнання договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1  недійсним. В обґрунтування своїх вимог
зазначила, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на
будинковолодіння від ІНФОРМАЦІЯ_2
була власником АДРЕСА_1 , який знаходиться на присадибній ділянці,
що передана їй у власність рішенням Шаргородської міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_3 .
є особою похилого вік,0у (оскільки їй на даний час ІНФОРМАЦІЯ_16 ), тому потребує стороннього піклування. З
цією метою   укладала з кількома
громадянами угоди пожиттєвого утримання. З різних підстав такі договори щодо
неї громадянами не дотримувалися і розривалися в добровільному порядку.
червні-липні 2007 року на автобусній зупинці в АДРЕСА_2  вона  познайомилася з ОСОБА_3 , матір'ю відповідача, яка їй повідомила, що
її син одружується, але молодій сім'ї ніде жити і вони шукають одиноку жінку з
власним будинком, яку б могли доглядати і жити у її будинку.
подальшій розмові вона повідомила ОСОБА_3
могла б прийняти порядну молоду сім'ю проживати в її будинку, доглядати за нею
до її смерті, а вона відписала б їм за це свій будинок.  Потім між нею та ОСОБА_3 , а пізніше і відповідачем було досягнуто
домовленості, що молода сім'я відповідача житиме в її будинку, доглядатиме її,
а вона переоформить будинок на них, тобто велася мова про можливе оформлення в
майбутньому договору довічного утримання.
певний час виявилося, що її будинок понад 10 років за нею не рахується і батько
відповідача возив її у м. Вінницю для вирішення   питань про поновлення документів, проте,
ніяких документів про право власності на будинок їй не видали.
Приблизно на початку ІНФОРМАЦІЯ_4  до
неї додому автомобілем приїхали ОСОБА_3
та відповідач, які, зайшовши до будинку,
повідомили, що знайшлися документи на її будинок і в нотаріуса необхідно
підписати відповідний документ, який посвідчує, що будинок належить їй. Вона
повірила їх словам, оскільки вони не викликали в неї підозри, так як були
привітні з нею з часу їх знайомства.
Знаючи про те, що вона вже кілька
разів підписувала певні документи в нотаріуса про розірвання договорів, після
чого будинок повертався у її власність, вона погодилася поїхати з ними до
нотаріуса і підписати відповідний документ.
вони з ОСОБА_3  знаходилися у ОСОБА_4 , остання показала їй де необхідно
розписатися, що вона і зробила. Ні перед цим, ні після цього нотаріус не читала
їй тексту документу, під яким вона розписалася, і не роз'яснювала його суті.
Ставлячи підпис вона була впевнена, що підписує документ, який повертає їй
право власності на будинок. Після того, як вона із ОСОБА_3  вийшла з кабінету нотаріуса, до нього зайшов
відповідач, який до цього стояв у коридорі і ніяких документів при ній не
підписував. Потім її відвезли додому.
цього її відносини з ОСОБА_3
відповідачем та його нареченою, яка винаймала квартиру по сусідству, склалися
добре. В вересні відповідач з нареченою перейшли проживати у її будинок,
одружилися ІНФОРМАЦІЯ_5 , запрошували її на
весілля. Два місяці вони проживали добре, а потім розпочалися непорозуміння,
відповідач та його дружина почали забороняти їй користуватися її власними
речами, створили нестерпні умови проживання. На її зауваження щодо обмеження її
прав як власника будинку в кінці листопада 2007 року відповідач та його дружина
заявили, що будинок їй не належить, а належить їм і вони можуть  вигнати її з нього.
пішла до нотаріуса на початку грудня 2007 року і дізналася, що будинок
оформлений на відповідача за договором купівлі-продажу ІНФОРМАЦІЯ_1 , і що зазначений договір нею підписаний під
впливом неправдивих відомостей відповідача та ОСОБА_3  про
обставини так званого повернення їй у власність будинку, тобто вона підписала
яких вона ніколи не отримувала.
З грудня 2007 року вона у будинку не
проживає, оскільки сім'я ОСОБА_2
вигнала її з будинку без будь-яких речей.
що відповідач зі своєю матір'ю - ОСОБА_3
навмисно ввели її в оману з метою оформлення
правочину (договору), за яким будинок з її приватної власності перейшов у
власність відповідача, без її на те волі.
правочин повинен бути визнаний судом недійсним і відповідач повинен повернути
Протиправні дії з вини відповідача та
ОСОБА_3  щодо неї мали місце і в інших випадках, по
яких справи знаходяться в провадженні суду.
визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1  між
нею та ОСОБА_2 ,  посвідченого 9 ІНФОРМАЦІЯ_4   ОСОБА_4
Вінницької області і зареєстрованого в реєстрі
за НОМЕР_1  - недійсним; зобов'язати ОСОБА_2  повернути їй житловий будинок, що знаходиться
в АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2  на її
користь всі судові витрати.
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник  ОСОБА_15 позовні вимоги підтримали, уточнили
підстави позову. Суду пояснили, що
внаслідок обману з боку ОСОБА_2
та його матері - ОСОБА_3   ОСОБА_1
близько одинадцяти місяців незаконно та
безоплатно позбавлена права на житло, вимушена проживати у різних людей: знайомих,
сусідів, були випадки, що ночувала на вулиці, хворіє. Обман виявився у тому, що
відповідач та його мати, умисно замовчуючи обставини, які мають істотне
значення для укладення угоди купівлі-продажу, повідомили позивачці відомості,
що не відповідають дійсності,  а саме:
пояснили їй, що необхідно поїхати в нотаріальну контору та підписати документи
про те, що будинок по АДРЕСА_1
тепер належить їй, скориставшись тим, що
ОСОБА_1  відшукувала документи, які підтверджували її
право власності на будинок. Також обман виявився і у тому, що відповідачем не
передавалися позивачці ніякі кошти в рахунок договору купівлі-продажу.
Посилання відповідача на те, що він давав доручення своїй матері - ОСОБА_3  домовлятися про купівлю будинку, збирати
документи для цього та розраховуватися за купівлю будинку безпідставні,
оскільки він не надав для підтвердження цього письмової довіреності.
Суперечливими є пояснення відповідача та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на які він посилається в обґрунтування
своїх доводів про намір ОСОБА_1
продати йому будинок,  про проведення перемовин щодо цього, про
відповідача щодо часу, місця, обставин проведення таких перемовин, розрахунків,
суми договору, купюр, якими нібито проводилася оплата. Тому обман позивачки з
боку відповідача та його матері є однією із підстав визнання договору
купівлі-продажу будинку від ІНФОРМАЦІЯ_1
Крім обману, підставами визнання зазначеного договору недійсним є
відсутність вільного волевиявлення позивачки на відчуження власного будинку,
відсутність реального настання правових наслідків, що обумовлені вчиненням
договору купівлі-продажу, а також допущення порушень вимог цивільного
законодавства нотаріусом при посвідченні вказаного договору, у зв'язку із чим
позивачка не знала, що підписує договір купівлі-продажу, так як ні вона в силу
свого похилого віку не читала тексту документу, під яким ставила свій підпис,
ні нотаріус їй не  прочитала та не
пояснила змісту документу. Просили визнати договір купівлі-продажу житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 ,
посвідчений ІНФОРМАЦІЯ_1
Вінницької області і зареєстрований в реєстрі
за НОМЕР_1  - недійсним; зобов'язати ОСОБА_2  повернути ОСОБА_1  житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2  на
користь ОСОБА_1  судові витрати по сплаті державного мита та по
сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.
ОСОБА_2  та його адвокат ОСОБА_16 в судовому засіданні
позов ОСОБА_1  не визнали. Просили у   задоволенні
позову відмовити через безпідставність позовних вимог, оскільки  з боку відповідача та його матері ніякого
обману ОСОБА_1  не було. Договір купівлі-продажу будинку
ІНФОРМАЦІЯ_1  відповідав дійсним намірам ОСОБА_2  та
позивачки,   згоди між сторонами було
досягнуто щодо всіх істотних умов договору, волевиявлення   ОСОБА_1
було вільним і відповідало її волі. З боку
нотаріуса допущено порушення законодавства про нотаріат, але це не вплинуло на
волевиявлення сторін, чому є підтвердженням п.7 договору купівлі-продажу від
ІНФОРМАЦІЯ_1  про те, що укладення договору відповідає
інтересам сторін, волевиявлення є вільним і усвідомленим, відповідає їх внутрішній
волі, умови договору зрозумілі і відповідають
реальній домовленості сторін.  Ні
у ОСОБА_1 , ні у ОСОБА_2  не
було наміру укладати договір довічного утримання, чи договір дарування.
Підтвердженням того, що обману з боку ОСОБА_2  та його матері не було є п.3 договору
купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1
передбачено, що ОСОБА_1  передані кошти в рахунок договору. ОСОБА_1  неодноразово раніше підписувала з різними
особами угоди щодо свого будинку, які потім розривалися. Таким чином вона   намагається зробити і тепер, оскільки вона
звернулася в суд з позовом тільки тепер, коли ОСОБА_2  з
допомогою своїх батьків провів добудову до будинку, підвів воду, перекрив дах.
третьої особи - ОСОБА_4  Вінницької області - ОСОБА_4   в
судовому засіданні   пояснила, що
посвідчувала  договір купівлі-продажу між
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 ,
чому підтвердженням є оплата, яка бралася за вчинення нотаріальної дії. Ціна в
договорі зазначена  з документів КП
«Могилів-Подільське МБТІ» про оцінку будинку. Вважає, що сторони усвідомлювали
свої дії і ніякого обману позивачки не було при підписанні договору
купівлі-продажу будинку від ІНФОРМАЦІЯ_1
в вересні 2007 року. У  зв'язку із великим навантаженням перед
відпусткою договір купівлі-продажу будинку за АДРЕСА_1  був
виготовлений нею на бланках встановленої форми, підписаний ОСОБА_1  та
ОСОБА_2  та посвідчений нею не ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча оплата за вчинення нотаріальної дії
була проведена ІНФОРМАЦІЯ_6
необхідні документи були в наявності станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому вона внесла ІНФОРМАЦІЯ_1  в
реєстр для реєстрації нотаріальних дій ОСОБА_4  на 2007 рік та до Державного реєстру
правочинів дані про сторони, реквізити з бланку - номер і серію, на якому
повинен був в майбутньому виготовлятися в письмовій формі договір купівлі-продажу
будинку, а сам договір на той час був відсутній. Значно пізніше, а саме: в
вересні 2007 року, після виходу її із відпустки, в термін між ІНФОРМАЦІЯ_7  вона
виготовила договір купівлі-продажу у письмовій формі на відповідному
бланку,  сторони його підписали, після
чого вона посвідчила вказаний договір посвідчувальним написом, поставила на
ньому свій підпис та печатку. На той час вона не вважала, що це є порушенням
вимог цивільного законодавства, ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки майже протягом трьох
років вчиняла нотаріальні дії таким чином і ніяких скарг на її дії  від осіб, яким вона вчиняла нотаріальні дії,
не надходило ні до неї, ні до суду. Того дня, ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким самим чином нею було внесено до
реєстру для реєстрації  нотаріальних дій
ОСОБА_4  на 2007 рік близько двадцяти нотаріальних дій,
які практично були виконані значно пізніше.
Вирішуючи спір суд встановив, що між
ОСОБА_1  та ОСОБА_2  укладено договір купівлі-продажу будинку за
АДРЕСА_1  Вінницької області, дата укладення та  посвідчення якого державним ОСОБА_4   ОСОБА_4
договорі зазначена - 9 ІНФОРМАЦІЯ_4
(а.с.186-188). Вказаний договір внесений до
реєстру за НОМЕР_3  для реєстрації нотаріальних дій ОСОБА_4  на
2007 рік за НОМЕР_1   ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с.120) та занесений до Державного реєстру
правочинів ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с.190), а також зареєстрований в КП
«Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 8.10.2007 року,
про що видано реєстраційне посвідчення (а.с.188-189).
Проте, як встановлено судом,
зазначений договір станом на ІНФОРМАЦІЯ_1
не був укладений в письмовій формі та не був
підписаний сторонами: ОСОБА_1
також і посвідчення договору державним нотаріусом ОСОБА_4 . не було проведено ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Договір купівлі-продажу будинку за АДРЕСА_1  був
укладений в письмовій формі, підписаний ОСОБА_1  та ОСОБА_2  та посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_4 . значно пізніше, а саме: в вересні 2007
року, після виходу державного нотаріуса із відпустки, в проміжок часу між
ІНФОРМАЦІЯ_7 , що стверджувала в
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та підтвердила в своїх поясненнях представник
третьої особи - ОСОБА_4  - державний нотаріус ОСОБА_4 .
Таким чином судом встановлено, що
нотаріальну дію - посвідчення вказаного договору купівлі-продажу будинку від
ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог
актів цивільного законодавства, зокрема ст.ст.657,207 ч.2 ЦК України щодо
чинності письмового договору, ЗУ «Про нотаріат» та Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, проведено не в день її оплати та
подачі всіх необхідних документів - ІНФОРМАЦІЯ_6  (а.с.23) та
не ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в вересні 2007
року. Крім того встановлено, що  у реєстр
нотаріальних дій ІНФОРМАЦІЯ_1
нотаріусом внесено не вже вчинену нотаріальну
дію, а наміри про її вчинення, до виготовлення договору в письмовій формі, до
його підписання   сторонами, до вчинення
та підписання посвідчувального напису нотаріусом та до поставлення ним  на договорі купівлі-продажу печатки. Вказаний
факт підтверджено в судовому засіданні державним нотаріусом ОСОБА_4 ., яка пояснила, що через велике
навантаження перед відпусткою не встигала оформити належним чином у письмовій
формі договір купівлі-продажу будинку між ОСОБА_1  та ОСОБА_2 ,
хоч оплата нотаріальної дії була проведена ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9  були надані усі необхідні документи для
оформлення договору, тому вона внесла до реєстру правочинів та до реєстру
нотаріальних дій дані про договір купівлі-продажу і реквізити - номер, серію
бланку, на якому повинен був виготовлятися зазначений договір у письмовій
формі, а фактично договір у письмовій формі був виготовлений нею між
ІНФОРМАЦІЯ_7 , після виходу  із відпустки, тоді ж він був і підписаний
сторонами. На той час вона не вважала, що це є порушенням вимог цивільного
законодавства, ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України.
Також судом встановлено, що договір
купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1
укладено ОСОБА_1  під впливом обману з боку відповідача ОСОБА_2  та
його матері - ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1  не
мала наміру на  відчуження належного їй
будинку по АДРЕСА_1 .
Так, спочатку вказаний будинок належав
ОСОБА_1  на підставі свідоцтва про право власності від
ІНФОРМАЦІЯ_10 , виданого на
підставі рішення виконкому Шаргородської міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_11  (а.с.8). Позивачка ОСОБА_1  неодноразово укладала з кількома особами та
розривала угоди щодо вказаного будинку, підписуючи ці угоди в нотаріальних
конторах. Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_13
котрій ще раніше ОСОБА_1
за певних умов передала у власність свій
будинок за АДРЕСА_1 ,   уклала договір дарування з позивачкою, за
яким подарувала ОСОБА_1   зазначений будинок, і який був посвідчений
державним нотаріусом Шаргородської нотаріальної контори (а.с.22). ІНФОРМАЦІЯ_12  було
укладено договір дарування, за яким ОСОБА_1  подарувала ОСОБА_10  вказаний будинок за АДРЕСА_1 , і який був посвідчений приватним
нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу (а.с.163).
ІНФОРМАЦІЯ_14   укладено угоду між ОСОБА_10  та
ОСОБА_1  про розірвання договору дарування житлового
будинку від ІНФОРМАЦІЯ_12
посвідчена приватним нотаріусом
Шаргородського районного нотаріального округу (а.с.161).  Як вбачається з матеріалів оглянутої в
судовому засіданні інвентарної справи №1316 на домоволодіння АДРЕСА_1 , зазначена угода від ІНФОРМАЦІЯ_14  про
розірвання договору дарування  від
ІНФОРМАЦІЯ_12  в КП «Могилів-Подільське МБТІ» не була
зареєстрована (а.с.161), у зв'язку з чим будинок був зареєстрований за ОСОБА_10 , що підтверджується довідкою приналежності,
яка міститься в інвентарній справі (а.с.157). Про те, що в КП
«Могилів-Подільське МБТІ» будинок за АДРЕСА_1  зареєстрований не за нею, ОСОБА_1  стало
відомо в 2007 році, у зв'язку із чим вона почала розшукувати документи про
право власності на будинок, для чого зверталася в МБТІ, до ОСОБА_10 , у Державний нотаріальний архів Вінницької
області, що підтвердила в судовому засіданні сама ОСОБА_1 , а також вказаний факт підтверджується
копією заяви від ІНФОРМАЦІЯ_15
в Державний нотаріальний архів Вінницької
області про видачу дублікатів втрачених документів (а.с.93) та поясненнями
свідка ОСОБА_10  в судовому засіданні, яка пояснила, що влітку
2007 року ОСОБА_1  приїздила із членами сім'ї ОСОБА_2  до
неї у АДРЕСА_2  Шаргородського району Вінницької області  з метою відшукати документи про право
власності на будинок. Вказані дії ОСОБА_1
свідчать про намір відшукати правовстановлюючі
документи на належний їй будинок.
Як встановлено судом домовленості про
купівлю-продаж будинку за АДРЕСА_1
між ОСОБА_1  та ОСОБА_2  не було. Вказана обставина підтверджується
поясненнями позивачки ОСОБА_1
в судовому засіданні, яка неодноразово
стверджувала, що дозволила ОСОБА_2
та його майбутній дружині проживати в своєму
будинку у зв'язку із наполегливими вмовляннями його матері - ОСОБА_3 , котра запевнила її, що син та майбутня
невістка, не маючи власного житла, будуть проживати в її будинку та доглядати
її належним чином, за що вона у майбутньому залишить їм у власність свій
будинок,  тому, будучи особою похилого
віку ( ІНФОРМАЦІЯ_16 ), самотньою і
потребуючи сторонньої допомоги внаслідок віку, вона погодилася на обіцянки
ОСОБА_3  і дозволила молодій сім'ї вселитися в будинок,
проте, будь-яких перемовин про купівлю-продаж будинку з ОСОБА_3 , а тим більше із відповідачем - ОСОБА_2  вона
обставина підтверджується і поясненнями відповідача ОСОБА_2 , який неодноразово в судових засіданнях
пояснював, що особисто не домовлявся з ОСОБА_1  ні про які угоди чи то купівлі-продажу
будинку, чи про будь-які інші угоди, доручивши в усній формі збирати документи
та проводити перемовини і розрахунки своїй матері -   ОСОБА_3
особисто було поставлено тільки підпис на договорі купівлі-продажу в
нотаріальній конторі, а також він декілька разів  привозив матір до ОСОБА_1 , возив матір та ОСОБА_1  в
нотаріальну контору в день підписання договору купівлі-продажу. В той же час з
матеріалів справи, з договору купівлі-продажу та з пояснень відповідача ОСОБА_2  та
свідка ОСОБА_3  вбачається, що ОСОБА_3  не є
стороною договору купівлі-продажу і не мала повноважень та належно оформленої
довіреності на вчинення будь-яких дій від імені ОСОБА_2  щодо
збору документів, необхідних для оформлення договору купівлі-продажу,
проведення будь-яких домовленостей чи розрахунків від імені відповідача. Так
само ОСОБА_3  не мала довіреності на вчинення будь-яких дій
і від імені позивачки ОСОБА_1
з тим, судом встановлено, що мати відповідача ОСОБА_2  -
ОСОБА_3  від імені позивачки ОСОБА_1   писала заяву в  КП «Могилів-Подільське МБТІ» про реєстрацію
права власності на нерухоме майно (а.с.162), робила замовлення на проведення
оцінки будівлі та на видачу довідки в нотаріальну контору на відчуження будинку
ІНФОРМАЦІЯ_17  (а.с.155), засвідчивши заяву та замовлення
власним підписом, що підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка
ОСОБА_3  та допитана в якості свідка працівник КП
«Могилів-Подільське МБТІ» ОСОБА_11
особисто приймала заяву та замовлення на виготовлення документів не від ОСОБА_1 , а від ОСОБА_3  При
цьому свідок ОСОБА_11  також пояснила, що при подачі вказаних заяви
та замовлення ОСОБА_3  писала та підписувала їх власноручно, а
ОСОБА_1  взагалі була відсутня в приміщенні КП
«Могилів-Подільське МБТІ», довіреності на вчинення вказаних дій від імені
їй не представляла. Так само ОСОБА_3  -
мати відповідача, власноручно, без належно оформленої довіреності, писала заяву
від імені ОСОБА_1  Шаргородському міському голові ІНФОРМАЦІЯ_18  про
оформлення свідоцтва про право власності на будинок за АДРЕСА_1 , оскільки на той час ОСОБА_3  не
було відомо про зміну нумерації будинків по вказаній вулиці (а.с.193), на
підставі якої ІНФОРМАЦІЯ_19
виконкомом Шаргородської міської ради прийнято
рішення за НОМЕР_1  про оформлення за ОСОБА_1  права
власності на житловий будинок по АДРЕСА_1
та про видачу свідоцтва про право власності
(а.с.197), що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_3  У
зв'язку із цим постановою Шаргородського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_8  вказаний пункт рішення виконкому Шаргородської
міської ради від ІНФОРМАЦІЯ_19
за НОМЕР_1  визнано протиправним та скасовано його
(а.с.198-199).

Крім
того, суд встановив, що ОСОБА_1
була навмисно введена в оману відповідачем ОСОБА_2  та
його матір'ю ОСОБА_3  щодо обставин, які мають істотне значення, та
щодо природи правочину, що виявилося, зокрема, в замовчуванні ними обставин
того, який саме юридичний документ повинна була підписати ОСОБА_1  в
нотаріальній конторі. У зв'язку із обманом при    підписанні правочину - договору
купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1
,
-  між сторонами не оговорювалися предмет
договору, його істотні умови, було відсутнє вільне волевиявлення ОСОБА_1  вчинити вказаний правочин, внаслідок чого
позивачка в похилому віці позбавлена відповідачем права на житло.

Вказаний
факт в судовому засіданні підтверджений самою позивачкою, яка неодноразово
стверджувала, що відповідач та його мати -
ОСОБА_3
в день підписання договору навмисне ввели її в
оману і скористались тим, що вона розшукує документи про право власності на
будинок, пояснивши, що їй необхідно поїхати в нотаріальну контору та підписати
документи про те, що будинок тепер належить їй, а при підписанні документів у
нотаріальній конторі вона їх не читала через похилий вік, їх зміст і наслідки
їх підписання їй ніхто, в тому числі і нотаріус, не прочитав та не розтлумачив,
ніяких коштів від відповідача чи його рідних вона не отримувала ні в
присутності нотаріуса, ні до чи після поїздки до нотаріуса. Також той факт, що
нотаріус не пояснив природи вчинюваного правочину та його наслідків частково
підтверджується поясненнями відповідача, який хоч і стверджував в судовому
засіданні, що читав документ, який підписував, в той же час декілька разів
наголошував на тому, що нотаріус лише коротко пояснила йому, що тепер ні він,
ні його дружина не мають ніяких зобов'язань перед ОСОБА_1  В той
же час, відповідач в судовому засіданні стверджував, що весілля у нього
відбулося ІНФОРМАЦІЯ_20 , тобто набагато
пізніше часу укладення договору, тобто на час укладення договору відповідач був
не одружений.

Допитана
в судовому засіданні представник третьої особи - державний нотаріус ОСОБА_4 . в судовому засіданні не спростувала даний
факт, не навела доказів того, що ОСОБА_1
читала самостійно договір чи вона, як
нотаріус, прочитувала вголос ОСОБА_1
, як
особі похилого віку ( ІНФОРМАЦІЯ_16 ), договір купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1 , що роз'яснювала їй суть та наслідки
підписаного нею в вересні 2007 року договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Той
факт, що позивачка не бажала укладати договір купівлі-продажу будинку, а
відповідач не мав наміру його укладати, підтверджено в судовому засіданні і
тим, що не настали реальні правові наслідки правочину. З матеріалів справи та з
пояснень в судовому засіданні позивачки та відповідача вбачається, що після
підписання договору купівлі-продажу сторонами, весь будинок, погосподарські
будівлі, присадибна земельна ділянка, як і раніше, залишалися в володінні і
користуванні позивачки. Вона проводила оплату по утриманню будинку, обробляла
земельну ділянку і збирала урожай городини з неї. Відповідач, вселившись у
будинок позивачки по АДРЕСА_1
, не
ніс витрат по його утриманню, зокрема кошти за споживання електроенергії та
отримання послуг телефонного зв'язку сплачувала на пільгових умовах ОСОБА_1  як
учасник війни, аж до того часу, коли позивачка, яка після конфлікту в кінці
листопада - на початку грудня 2007 року залишила будинок і почала проживати у
сусідів, знайомих та родичів в АДРЕСА_1
, та
повідомила відповідні організації про те, що не проживає в будинку і не
оплачуватиме за послуги з електропостачання та телефон та про зняття пільг за
надання даних послуг як учаснику війни за вказаною адресою. Так,  до ІНФОРМАЦІЯ_21  відповідач користувався телефоном позивачки та
не сплачував за користування ним, що він підтвердив в судовому засіданні, а
також це підтверджується відомістю та квитанціями про оплату за користування
телефоном ОСОБА_1  (а.с.191-192, 232). До 12.02.2008 року
відповідач користувався послугою з електропостачання, яку не оплачував, а
оплачувала позивачка, що він підтвердив в судовому засіданні і що
підтверджується також  заявою ОСОБА_1  та
довідками СО «Шаргородські ЕМ» (а.с.65-66,233).

Переконливих
доказів проведення відповідачем та його нареченою поточного ремонту будинку за
АДРЕСА_1  в серпні 2007 року, тобто після вселення в
будинок, ним не наведено, а судом не встановлено.

Добудову
до будинку, яку влаштував ОСОБА_2
,
згідно його пояснень після звернення позивачки в суд, в серпні-жовтні 2008
року, тобто через рік після підписання договору купівлі-продажу, відділом
інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області по
Західному регіону визнано самовільною добудовою, з послідуючим притягненням
ОСОБА_2  до адміністративної відповідальності
(а.с.204). Вказана добудова до будинку та знесення деяких погосподарських
будівель через рік після підписання договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1  проведені відповідачем за кошти матері та
батька, як він пояснив в судовому засіданні, за відсутності та проти волі
позивачки, яка під час конфлікту з відповідачем пішла з будинку тільки в тому
одязі, у який була вдягнута, і залишила в будинку та в погосподарських будівлях
всі свої речі, які відповідачем позивачці до цього часу не повернуті: меблі,
посуд, продукти харчування, овочі, консервацію, одяг, тому вказана добудова не
є  фактичним вступанням відповідача у
володіння будинком.

Крім
того, відповідачем не представлено
належних та переконливих доказів в підтвердження  факту передачі ним позивачці коштів у рахунок
договору від ІНФОРМАЦІЯ_1
. З
приводу передачі коштів відповідач надав суду суперечливі пояснення щодо суми
договору, часу та місця передачі коштів, осіб, які передавали кошти, номіналів
грошових купюр. Зокрема, відповідач пояснив в судовому засіданні, що кошти в
рахунок договору передавалися ОСОБА_1
його матір'ю ОСОБА_3  та
батьком - ОСОБА_12  через 1-2 дні після підписання договору
купівлі-продажу в сумі 50000 грн. в квартирі його батьків, яким він довірив
розрахуватися з позивачкою, при цьому довіреність була надана в усній формі.
Тоді як позивачка категорично заперечувала не тільки факт передачі їй будь-яких
коштів батьками відповідача, а й факт перебування її  в квартирі батьків відповідача, а мати
відповідача - ОСОБА_3  та його дружина - ОСОБА_7 , допитані в
судовому засіданні в якості свідків стверджували, що кошти передавалися
ОСОБА_3  позивачці в одній із кімнат її будинку
напередодні підписання договору.  В
договорі ж купівлі-продажу (п.3 Договору) зазначено, що продаж вчинено за
домовленістю сторін за 43031 грн., які продавець - ОСОБА_1  отримала повністю саме від покупця - ОСОБА_2    до
підписання договору (а.с.186-187).

Також
допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13  пояснила, що ОСОБА_1  в
кінці листопада 2007 року в нічний час прийшла до неї і попросила надати їй
можливість переночувати та пожити деякий час, посилаючись на те, що ОСОБА_2  вигнав її з власного будинку, при цьому при
ній не було ніяких речей, крім одягу, в якому вона пішла з дому, грошей при ній
також не було. Потім позивачка ще інколи приходила до неї, так як вони сусіди,
жаліючись кожного разу на те, що відповідачем її обмануто і він заволодів її
будинком незаконно і безоплатно.

Аналогічні
покази надала в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка пояснила, що ОСОБА_1  проживає у неї на даний час, інколи йде
проживати до своєї племінниці і повертається назад, постійно жаліється на те,
що відповідач обманом заволодів її будинком, де проживає зараз із своєю
дружиною.

Всі
наведені вище факти, встановлені судом, та покази свідків свідчать про
неправомірність дій відповідача, вчинення правочину під впливом обману та з
порушенням вимог актів цивільного законодавства.

Таким
чином, позивачкою ОСОБА_1
доведено
факт відсутності у неї наміру продати належний їй будинок за АДРЕСА_1   ОСОБА_2
та факт вчинення нею договору купівлі-продажу
від ІНФОРМАЦІЯ_1  під впливом обману з боку відповідача та його
матері - ОСОБА_3 , з порушенням
загальних вимог законодавства, додержання яких є необхідним для чинності
правочину.

Даному факту відповідають цивільні
правовідносини, що виникають при недодержанні сторонами вимог закону при
вчиненні правочинів із житлом  і
регулюються ст.ст. 202, 203, 207 ч.2 , 208, 209, 215, 216, 230, 626, 638, 640,
655, 657 ЦК України, ст.ст.39,  42,48,52,
54 ЗУ «Про нотаріат»,  Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 3.03.2004 року №20/5, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 3.03.2004 року за №283/8882, Порядком ведення та
заповнення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України 15.07.2003 року №87/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 15.07.2003 року за №589/7919.

Так, відповідно до ст.ст.202,203 ЦК
України  правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст
правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ч.2 ст.207 ЦК України встановлено, що
правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст.208,209   ЦК України
у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом
встановлена письмова форма. Правочин, вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом
або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення
такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст
правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене
на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам,
встановленим статтею 203 цього кодексу.

Згідно ст.ст. 215,216 ЦК України  встановлено, що  підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього
кодексу. Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в
натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Статтею
230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина
перша статті 229 цього кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона,
яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у
подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку із вчиненням цього
правочину.

Під обманом, відповідно до п.12 постанови
Пленуму Верховного суду України від 28.04.1978 року за №3 (зі змінами,
внесеними постановами від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15) «Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними», слід розуміти умисне
введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не
відповідають дійсності, або замовчування обставин, які мають істотне значення
для угоди, що укладається.

Відповідно до ст.ст.626,638 ЦК України  договором є домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з
усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, який підлягає  нотаріальному посвідченню або державній
реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної
реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної
реєстрації - з моменту державної реєстрації (ст.640 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК
України).

Відповідно до ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Статтею 39 ЗУ «Про нотаріат» встановлено,
що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється цим Законом та
іншими актами законодавства України.

Статтею 42 вище вказаного Закону
передбачено, що нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх
необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено лише  в разі необхідності витребування додаткових
відомостей або документів від посадових осіб підприємств, установ і організацій
або направлення документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону
нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень
проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії
у цих випадках, не може перевищувати одного місяця.

При посвідченні угод вчиняються
посвідчувальні написи, що передбачено ст.48 ЗУ «Про нотаріат».

Відповідно до ст.52 ЗУ «Про нотаріат», п.25
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3.03.2004 року №20/5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3.03.2004 року за №283/8882, п.9
Порядку ведення та заповнення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій,
затвердженого наказом Міністерства юстиції України 15.07.2003 року №87/5,
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2003 року за №589/7919 усі
нотаріальні дії, вчинені нотаріусами чи посадовими особами виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських рад, реєструються в реєстрах нотаріальних дій,
форми яких встановлюються Міністерством юстиції України. Запис нотаріальної дії
у реєстр провадиться нотаріусом чи консультантом державної нотаріальної контори
або особою, яка перебуває у трудових відносинах з приватним нотаріусом, тільки
після того, як посвідчувальний напис на документі або документ, що видається
нотаріусом, ним підписані. У реєстр для реєстрації нотаріальних дій вноситься
запис про вже вчинену нотаріальну дію саме після підписання нотаріусом
документа та проставлення на ньому печатки. Нотаріальна дія вважається вчиненою
з моменту реєстрації її в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Нотаріуси та посадові особи виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських рад, які вчиняють нотаріальні дії,
посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну
форму, а також за бажанням сторін і інші угоди. Нотаріуси та інші посадові
особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст
посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін (ст.54 ЗУ «Про
нотаріат», п.35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3.03.2004 року
№20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3.03.2004 року за
№283/8882).

Таким чином в судовому засіданні
встановлено факт порушення вимог
цивільного кодексу та актів цивільного законодавства при укладанні
договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1
між ОСОБА_1  та ОСОБА_2 ,
а також порушення  прав позивачки  з  боку
відповідача, який ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне
значення,  а  тому наявні підстави для задоволення   позовних вимог ОСОБА_1  щодо
визнання договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_1  недійсним та зобов'язання ОСОБА_2  повернути
ОСОБА_1
житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача, що він та позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1  разом підписували договір купівлі-продажу
належного ОСОБА_1  будинку по АДРЕСА_1 , оскільки вказане твердження спростовується
поясненнями в судовому засіданні ОСОБА_4
, котра
стверджувала, що договір сторонами був підписаний в її присутності та нею було
вчинено посвідчувальний напис і підписано договір не ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в вересні 2007 року, після виходу її з
відпустки, в термін між 10-15 вересня 2007 року, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_8 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 , коли було принесено їй сторонами та
ОСОБА_3  документи для вчинення нотаріальної дії та
проведено її оплату, вона не встигала вчинити нотаріальну дію у зв'язку із
великим навантаженням перед відпусткою, тому ІНФОРМАЦІЯ_1  нею
було внесено запис в реєстр нотаріальних дій про нібито вчинену нотаріальну
дію, яка насправді була вчинена в вересні 2007 року, а в реєстр вона внесла
реквізити правовстановлюючого документа
(договору купівлі-продажу), який в майбутньому мала виготовити, а саме -
номер, серію з бланку та дані сторін. Дане твердження представника третьої
особи - ОСОБА_4  підтверджується поясненнями позивачки, яка
наполягала на тому, що підписувала документи у нотаріуса в вересні 2007 року,
після того, як закінчила всі городні роботи, а також оглянутим в судовому
засіданні реєстром за НОМЕР_3
для реєстрації нотаріальних дій ОСОБА_4 , з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1  в
реєстр внесено записи про вчинення того дня однією особою - державним
нотаріусом ОСОБА_4 . понад двадцять
нотаріальних дій (а.с.95-123), та наказом від ІНФОРМАЦІЯ_6  про
надання відпустки ОСОБА_4
. з
13.08.2007 року по 7.09.2007 року (а.с.94).

Не знайшло свого підтвердження в судовому
засіданні посилання відповідача на те, що державний нотаріус на прохання
ОСОБА_1  особисто прочитала вголос договір та
роз'яснила його зміст, оскільки єдиною підставою такого твердження є запис про
роз'яснення вимог цивільного, земельного, сімейного законодавства у пунктах
18,19 Договору, тоді як державним нотаріусом ОСОБА_4 . в судовому засіданні  вказане посилання відповідача не підтверджено
та не наведено будь-яких переконливих доказів у спростування посилань позивачки
про те, що ні вона не читала, ні нотаріус їй не читала та не роз'яснювала
предмету, змісту, наслідків договору. Дані твердження ОСОБА_1  є
незмінними протягом всього судового розгляду справи, підтверджуються
матеріалами справи і не викликають у суду сумнівів у їх істинності.   До того ж, сам відповідач декілька разів
наполегливо пояснював у судовому засіданні, що державний нотаріус коротко
пояснила йому, що ні він, ні його дружина тепер не мають ніяких зобов'язань
перед ОСОБА_1 , бо він став
власником будинку, проте, відповідач не зміг вказати, коли саме такі
роз'яснення робила йому нотаріус: в день подачі документів 8- ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
чи в день підписання договору - в вересні 2007 року.

Також суд залишає поза увагою і
посилання  відповідача в запереченнях,
поданих до суду ІНФОРМАЦІЯ_22
про те, що після вселення в будинок в серпні
2007 року ОСОБА_1  поїхала до своїх родичів, а він розпочав
робити ремонт в будинку, оскільки в судовому засіданні відповідач не зміг точно
сказати, коли саме вселився в будинок, стверджував, що ОСОБА_1  проживала з ним та його дружиною приблизно до
початку грудня 2007 року, була присутня ще на його весіллі ІНФОРМАЦІЯ_20 , та не навів переконливих доказів того, що
проводив будь-який ремонт в будинку. Крім того, вказане посилання відповідача
спростовується  поясненнями позивачки,
яка стверджувала, що відповідач із своє майбутньою дружиною вселилися в її
будинок до їх весілля з її дозволу і проживала вона із ними до конфлікту з
відповідачем в кінці листопада-початку грудня 2007 року. Вказане посилання
також спростовується показами свідка ОСОБА_13 ,
яка пояснила, що в кінці листопада 2007 року ОСОБА_1  прийшла до неї в нічний час і попросилася
переночувати, посилаючись на те, що відповідач її вигнав з будинку, а до цього
ОСОБА_1  проживала спільно із сім'єю відповідача.

Не знайшли свого підтвердження доводи
відповідача в запереченнях, поданих до суду ІНФОРМАЦІЯ_22  про
те, що ОСОБА_1  забирала з будинку та відносила невідомо куди
і продавала свої речі, оскільки вказане твердження спростовується поясненнями
позивачки про те, що вона пішла з будинку після конфлікту з відповідачем без
будь-яких речей, навіть необхідного одягу і продуктів харчування, а необхідний
одяг, взуття та їжу отримувала та отримує до цього часу від тих людей, які
дозволяли та дозволяють їй в них переночувати та деякий час пожити; поясненнями
свідків ОСОБА_13  та ОСОБА_14 ,
які є сусідами позивачки, у ОСОБА_13
позивачка проживала деякий час зразу ж після
конфлікту, а в ОСОБА_14   ОСОБА_1
проживає на даний час, і котрі суду пояснили,
що ніяких речей, одягу, продуктів із собою ОСОБА_1  не
приносила, коли в них проживала. Вказане твердження спростовується також
показами самого відповідача в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_23 , коли він пояснив, що робив добудову до
будинку та зніс один дерев'яний навіс, але
всі речі позивачки, зроблена нею консервація, зберігаються в будинку та
в підвалі.

Не приймає до уваги суд також і твердження
відповідача про те,  що його мати -
ОСОБА_3  домовлялася за його згодою і дорученням з
ОСОБА_1  про купівлю її будинку, з посиланням на
свідчення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , оскільки вказані
особи, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6  - є
батьками його дружини, ОСОБА_7
- є його дружиною, ОСОБА_3  є
матір'ю відповідача, тому можуть бути зацікавлені в результатах розгляду
справи,  а ОСОБА_8  не
була  безпосереднім свідком того, як
проводилися перемовини, як оговорювалися істотні умови договору та не була
присутня при підписанні договору у нотаріуса, крім того вказаний свідок і про
події зустрічі ОСОБА_3  з ОСОБА_1
дає суперечливі покази щодо місця, часу,
обставин зустрічі та предмету розмови.

Крім того, суд залишає поза увагою
доводи   відповідача  про те, що
позивачка знаходить людей, яким продає, дарує будинок чи оформляє
договір довічного утримання, а потім розриває такі договори і наживається на
цьому, оскільки дії позивачки та  угоди
щодо її будинку, на які посилається відповідач, не є предметом даного
спору,  до суду оскаржені ніким не були і
предметом судового розгляду не були, тому не можуть бути прийняті судом як
посилання на докази.

Також суд не приймає до уваги
посилання   відповідача  на те, що позивачка після укладення договору
та отримання коштів за будинок планувала поїхати до своїх родичів чи в будинок
для осіб похилого віку, або, маючи будинок по АДРЕСА_3  в
АДРЕСА_1 , проживати в ньому,
оскільки відповідачем не наведено цьому переконливих доказів. Крім того, в
будинку по АДРЕСА_3  в АДРЕСА_1  позивачці належить ? частина, а ще ? та ?
частини належать відповідно ОСОБА_15
та ОСОБА_16  - сестрі та брату позивачки (а.с.165), проте,
? частина позивачки в будинку в натурі не виділена, до того ж у вказаному
будинку проживає лише брат позивачки, з яким вона, за її твердженням перебуває
в неприязних стосунках, так як брат в неї міг вкрасти документи на будинок, що
також відомо і відповідачу та на що він посилається в запереченнях на позовну
заяву (а.с.40/2).

Таким чином суд вважає, що позов ОСОБА_1  підлягає задоволенню, договір купівлі-продажу
від ІНФОРМАЦІЯ_1  підлягає визнанню недійсним, а будинок по
АДРЕСА_1  поверненню ОСОБА_2   ОСОБА_1

Підлягають стягненню з відповідача на
користь позивачки понесені нею судові витрати: по сплаті державного мита в сумі
431 грн. та по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в
сумі 30 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215
ЦПК України і на підставі ст.ст.   202,
203,  207, 208, 209, 215, 216, 230, 626,
638, 640, 655, 657 ЦК України, ст.ст.39,
42,48,52, 54 ЗУ «Про нотаріат»,
суд

в и р і ш и в   :

Позов ОСОБА_1  до
ОСОБА_2    про визнання договору купівлі-продажу від
ІНФОРМАЦІЯ_1  недійсним - задовольнити.

Визнати
договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1  (одинадцять), між ОСОБА_1  та
ОСОБА_2 , посвідчений
ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_4
Вінницької області і зареєстрований в реєстрі
за НОМЕР_1  - недійсним.

Зобов'язати
ОСОБА_2  повернути ОСОБА_1  житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1  (одинадцять).

Стягнути з ОСОБА_2  на
користь ОСОБА_1  судові витрати: витрати по сплаті державного
мита в сумі 431 грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 461 (чотириста шістдесят одну)
гривню.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ :