У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

14 лютого 2008 року                                                                                             м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

Охрімчук Л.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 18 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської
області від                  2 жовтня
2007 року, у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання
права користування жилим приміщенням та визнання права власності,

в с т а н
о в и в :

У вересні 2002
року ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення.

Рішенням Ленінського
районного суд м. Миколаєва від                                           27 червня
2003 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від
5 листопада 2003 року позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволенні частково: вселено їх в квартиру АДРЕСА_1, у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного
Суду України від 19 жовтня 2005 року рішення Ленінського районного суд м. Миколаєва
від 27 червня 2003 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 5
листопада 2003 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення
скасовані та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У березні
2006 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 уточнили свої позовні вимоги.

У травні 2007
року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права користування жилим приміщенням та визнання права власності.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від                                          18 червня
2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від
2 жовтня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 задоволені: виселено ОСОБА_2, ОСОБА_1 з квартири                АДРЕСА_1, у задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм
процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та
оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм матеріального
та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 3 та ч.
5 ст. 328 ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання
права користування жилим приміщенням та визнання права власності.

Копію ухвали
разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України
Л.І. Охрімчук