У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22
жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства “Укртелеком” про стягнення винагороди за загальними підсумками
роботи дочірнього підприємства “Утел” відкритого акціонерного
товариства “Укртелеком” у 2005 році за касаційною скаргою відкритого
акціонерного товариства “Укртелеком” на рішення Ленінського районного суду м.
Полтави                          від 6
грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області                від 19 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відкритого
акціонерного товариства “Укртелеком” (далі -
ВАТ “Укртелеком”) про стягнення винагороди за загальними підсумками
роботи дочірнього підприємства “Утел” ВАТ «Укртелеком» у 2005 році. Позивач
зазначав, що працював у Полтавській філії дочірнього підприємства “Утел” ВАТ
“Укртелеком” і 31 липня 2005 року його було звільнено у зв'язку з переведенням
до Полтавської філії ВАТ “Укртелеком”. Відповідно до Положення про порядок
виплати винагороди за загальними підсумками роботи за рік він має право на
виплату винагороди за 2005 рік за фактично відпрацьований час, розмір якої
складає 23 070 грн. 68 коп., яку на порушення вказаного положення йому не було
нараховано та виплачено. Указував, що ВАТ “Укртелеком” є правонаступником
дочірнього підприємства “Утел”, а тому просив про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 6 грудня                  2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 19 березня 2008 року, позов
задоволено. Стягнуто з ВАТ “Укртелеком” на користь ОСОБА_1 23 070 грн. 68 коп.
винагороди за загальними підсумками роботи дочірнього підприємства “Утел” у
2005 році.

У касаційній скарзі ВАТ “Укртелеком” просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду й передати справу на новий розгляд,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_1 було
звільнено з роботи з поважних причин, дочірнє підприємство “Утел” план прибутку
виконало, а тому є передбачені Положенням про порядок виплати працівникам ДП
“Утел” винагороди за загальними підсумками роботи за рік підстави для стягнення
на користь позивача винагороди за підсумками роботи за 2005 рік пропорційно
відпрацьованому в цьому році часу.

Однак погодитися з таким висновком не можна.

Згідно зі ст. 2 Закону України “Про оплату праці” структура заробітної
плати складається з основної заробітної плати,
додаткової заробітної плати,  а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать
виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами
і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені
актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами
норми.

Частиною 1 ст. 15 зазначеного Закону
передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних
виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм
і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими
(регіональними) угодами.

Відповідно до п. 1.6 Положення про порядок виплати працівникам               ДП “Утел” винагороди за
загальними підсумками роботи за рік, затвердженого рішенням правління ВАТ
“Укртелеком” від 22 грудня 2004 року № 34, винагорода за загальними підсумками
роботи за рік виплачується на підставі наказу генерального директора ДП “Утел”.
Умовою для нарахування винагороди є виконання річного плану прибутку ДП
“Утел”              (п. 1.8 Положення).

Згідно з п. 2.11 Положення про оплату праці працівників дочірнього
підприємства “Утел” ВАТ “Укртелеком”, затвердженого зазначеною вище постановою
правління ВАТ “Укртелеком”, оплата праці працівників                     ДП “Утел” здійснюється за
рахунок коштів, передбачених бізнес-планом
ДП “Утел”.

Судом установлено, що позивач працював заступником директора з технічних
питань Полтавської філії дочірнього підприємства “Утел”                  ВАТ “Укртелеком” і був
звільнений з 31 липня 2005 року у зв'язку з переведенням до центру технічної
експлуатації міжміського телефонного зв'язку Полтавської філії ВАТ “Укртелеком”
на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України.

З 1 жовтня 2005 року дочірнє
підприємство “Утел” ВАТ “Укртелеком” було реорганізоване шляхом приєднання до
ВАТ “Укртелеком”.

Суд на зазначені вище положення уваги не звернув і, ухвалюючи рішення,
виходив із того, що ДП “Утел” виконало план прибутку за 6 місяців, не
з'ясувавши при цьому, чи передбачено бізнес-планом ДП “Утел” кошти на виплату
винагороди за загальними підсумками роботи ДП “Утел” за рік, чи виконано ДП
“Утел” річний план прибутку та чи призначалася позивачу винагорода за
загальними підсумками роботи за рік наказом генерального директора ДП “Утел”,
що є правовою підставою для її проведення.

Вказане має значення для правильного вирішення спору, а тому ухвалення
судом рішення без з'ясування цих обставин є неправильним.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи й відповідно до ч. 2                       ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування судового рішення та передачі справи на новий розгляд. Оскільки
зазначене порушення, допущене судом першої інстанції, не було усунено
апеляційним судом, справу слід передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 6 грудня                   2007 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області від 19 березня 2008 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М.
Романюк