У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

6 лютого
2008 року                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що
відповідачем 17 лютого 2004 року безпричинно застрелено належного їй собаку - породи кавказька вівчарка, яка випадково вибігла з її двору. Просила
стягнути з відповідача 2 750 грн. на відшкодування вартості загиблої собаки, 83
грн. 20 коп. на відшкодування наданих ветеринарних послуг і 15 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

У грудні 2004 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до
ОСОБА_2, посилаючись на те, що діями відповідача, який безпідставно застрелив
собаку кавказьку вівчарку, йому спричинено моральну шкоду. Просив стягнути з
ОСОБА_3 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У січні 2005 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що загибла
унаслідок його пострілу собака породи кавказька вівчарка - утримувалась
відповідачкою неналежно. Указував, що 17 лютого 2004 року собака відповідачки
задавила належну його сім'ї свійську птицю та намагалася напасти на його
дружину. Просив стягнути з відповідачки 40 грн. - вартості утраченої птиці та 5
000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16
листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 20 березня 2007 року, позови задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 833 грн. 20 коп. на відшкодування матеріальної
шкоди, 51 грн. судових витрат і 600 грн. витрат
на правову допомогу; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 40 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 8 грн. 50 коп. судових витрат. Відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати постановлені судові рішення у частині
задоволення заявлених до нього позовних вимог та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та в частині відмови в задоволенні його вимог про відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на допущені судами при розгляді справи порушення
норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
У решті рішення не оскаржуються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди суди
виходили із того, що ОСОБА_2 під час заподіяння шкоди майну позивачки діяв у
стані крайньої необхідності, що не звільняє його від обов'язку щодо
відшкодування шкоди в повному обсязі.

Ухвалені у справі рішення в частині
задоволення позову ОСОБА_1  та відмови в
задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди не відповідають
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості та є
такими, що  постановлені без урахування
всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та
особливостей покладення майнової відповідальності за ст. 1171 ЦК України та
моральної відповідальності за ст. ст. 23, 1168 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної
шкоди суди виходили із того, що відповідач ОСОБА_2 здійснив постріл в собаку
позивача діючи у межах крайньої необхідності, з метою відвернення небезпеки,
яка загрожувала життю та здоров'ю його дружини нападом агресивної собаки та що
заподіяння шкоди у такому стані відповідно до ст. 1171 ЦК України не звільняє
від обов'язку її відшкодування.

Такий висновок є передчасним та таким, що суперечить ч. 2 названої норми,
якою передбачено, що з урахуванням обставин, за яких було завдано шкоди у стані
крайньої необхідності, суд може покласти обов'язок її відшкодування на особу, в
інтересах якої діяла особа, яка завдала шкоди, або зобов'язати кожного з них
відшкодувати шкоду в певній частині або звільнити їх від відшкодування частково
або в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди
завданої нападом належної ОСОБА_1 собаки суд виходив з того, що можливість
відшкодування такої шкоди за цих обставин законодавством не встановлена.

При цьому суд не зважив на вимоги ст. ст. 23, 1168 ЦК України та не зробив
висновку щодо незастосування цих норм щодо правовідносин сторін й вимог ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, суд у
порушення вимог ст. 1166 ЦК України стягнув на її користь, крім вартості майна,
вартість наданих ветеринарних послуг, не пов'язаних із наданням першої
ветеринарної допомоги з рятування життя собаки, а за весь період її знаходження
на обліку у ветеринарній клініці (а.с. 12).

За таких обставин рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди і в частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди не можуть залишатися в силі й
підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Рішення в іншій частині є законними та обґрунтованими, постановленими з
дотриманням вимог ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської області від 16 листопада 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області від 20 березня 2007 року в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та в
частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції. В іншій частині ці рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                        М.В. Патрюк

Судді:                                                               А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка