Номер справи 2-24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М              У К
Р А Ї Н И

23 січня 2008 року                         Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді                                                     Покидюка М.В.,

при секретарі                                                                            Боймиструк О.Ф.,

з участю
представників позивача                               Сидорука П.І., Ковальової В.П.,

відповідачки
ОСОБА_1,

представника
третьої особи на стороні відповідача Лінника В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
смт. Маневичі цивільну справу за позовом Колективного підприємства
„Маневичіагробуд” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у
справах дітей Маневицької райдержадміністрації, про виселення з гуртожитку без
надання іншого жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2007 року
Колективне підприємство „Маневичіагробуд” звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3  про виселення з
гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги обґрунтовувало
тим, що 28 січня 1997 року ОСОБА_1 по усній домовленості з керівником
підприємства при умові, що кімната буде звільнена при потребі житла працівникам,
поселилася в гуртожиток, належний КП „Маневичіагробуд”.

Оскільки відповідачці жила
площа надавалася без спільного рішення адміністрації підприємства та
відповідного профспілкового комітету і без спеціального ордера, то вона і члени
її сім'ї підлягають виселенню, про що були попереджені.

Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просив суд виселити відповідачів із займаної ними кімнати,
площею 47 м. кв., гуртожитку, належного КП „Маневичіагробуд”, який розміщений в
смт. Маневичі по АДРЕСА_1, без надання іншого житла.

Представники позивача
Сидорук П.І., Ковальова В.П. позовні вимоги підтримали, пояснили, що ОСОБА_1,
яка пізніше завела сім'ю, в кімнату гуртожитку КП „Маневичіагробуд” поселилася
по усній домовленості її керівництва з попереднього місця роботи з керівником
підприємства, якому належав і належить даний гуртожиток, без спільного рішення
адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету і без
спеціального ордера. Відповідачі неодноразово попереджувалися про звільнення
даної кімнати, а останній раз - 19 червня 2007 року, про що не заперечують, але
добровільно кімнату в гуртожитку не звільняють.

Просять суд виселити
відповідачів із займаного приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Відповідачка ОСОБА_1
позову не визнала, пояснила, що дійсно в кімнату гуртожитка поселилася по
домовленості її керівника з керівником КП „Маневичіагробуд”. На даний час вона
має двоє неповнолітніх дітей, а тому згідно чинного законодавства, як одинока
особа з неповнолітніми дітьми, не може бути виселена з гуртожитку без надання
іншого житла.

Заслухавши пояснення
сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і
підлягає до повного задоволення.

В судовому засіданні
поясненнями самих сторін, протоколом №1 загальних зборів адміністрації КП
„Маневичіагробуд” та профкому і жителів гуртожитку від 19 червня 2007 року,
попередженням від 19 червня 2007 року № 34 встановлено, що відповідачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2., ОСОБА_3 проживають у кімнаті, площею 47 м. кв., гуртожитку, належного
КП „Маневичіагробуд”, який розміщений в смт. Маневичі по АДРЕСА_1 і на
засіданні загальних зборів, а також письмово попереджувалися про виселення з
даного гуртожитку. Попередження вони отримали.

З наведених доказів також
встановлено, що відповідачі з 28 січня 1997 року в даний гуртожиток вселилися
зі згоди попереднього начальника КП „Маневичіагробуд”.

Крім того, встановлено, що
вони ніколи не були працівниками даного підприємства і ордер на вселення їм не
видавався. Незважаючи на попередження адміністрації підприємства, займане жиле
приміщення вони не звільнили.

Згідно ст. 129 ЖК України
єдиною підставою для вселення на дану житлову площу в гуртожитку, крім рішення
адміністрації підприємства, установи, організації, є спеціальний ордер.

Статтею 132 ч. 1 цього
Кодексу передбачено, що підлягають виселенню без надання іншого жилого
приміщення з гуртожитку особи, які не перебувають у трудових відносинах з  підприємствами, установами, організаціями,
яким належить гуртожиток.

Таким чином, оскільки
відповідачі вселились у спірне жиле приміщення без видачі спеціального ордера,
тобто без належних для цього підстав, ніколи не працювали на даному
підприємстві, то вони підлягають виселенню із займаної кімнати в гуртожитку без
надання іншого жилого приміщення.

З наведених підстав доводи
відповідачки в тій частині, що вона, як одинока особа, що проживає з
неповнолітніми дітьми, не може бути виселена без надання іншого жилого
приміщення, не заслуговують на увагу, так як вона вселилась в гуртожиток без
відповідного спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового
комітету про надання жилої площі в гуртожитку та без спеціального ордера, який
є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу і в трудових відносинах з
підприємством ніколи не перебувала.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь КП „Маневичіагробуд” 30 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи та 8 гривень 50 копійок судового збору, сплачених
позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11,
81, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 129, 132 Житлового кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 виселити з кімнати,
яку вони займають в гуртожитку, належному КП „Маневичіагробуд”, який розміщений
в смт. Маневичі по АДРЕСА_1 Волинської області, без надання іншого жилого
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП
„Маневичіагробуд” 30 (тридцять) гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи та 8 (вісім) гривень 50 копійок судового збору, а
всього судові витрати на загальну суму 38 (тридцять вісім) гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: