Справа № 2-233/08
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.03.2008р. Дніпровський районний суд м.Херсона у складі

головуючої
судді                           Романової
М.Ю.

при
секретарі
Павленко В.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства совхоз-завод  “Янтарний” про зміну формулювання причини
звільнення, дати звільнення і стягнення середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу, вихідної допомоги та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач
звернувся до суду з зазначеним  позовом,
в якому вказуює, що 25.08.2007р., його прийняли на роботу на посаду охоронника
до комунального підприємства совхох-завод
“Янтарний”. 25.10.2007р. він подав заяву про звільнення з роботи
01.11.2007р. на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (
невиконання власником або уповноваженим їм органом законодавства про працю)з
виплатою вихідної допомоги. Згідно наказу №73-К від 0911.2007р. директор звільнив
його з роботи за прогул без поважних причин та вніс до трудової книжки
відповідну запис. 13.11.2007р. йому була видана трудова книжка та виплачена
заробітна плата, але в відомості значився жовтень місяць, а дата не була
вказана, що вимусило його поставити дату отримання перед підписом. Вважає
формулювання причини звільнення невірною, що стало перешкодою для його
працевлаштування на іншу роботу, та
призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих відносин,
оскільки він є інвалідом 3-ої групи, йому було необхідно постійно лікуватись і
був вимушений обмежувати себе в продуктах харчування, ліках. Просить змінити
формулювання причини його звільнення - з “звільнений за прогул без поважних
причин” на “звільнений за власним бажанням”, змінити дату звільнення з
“09.11.2007р.” на день прийняття рішення в суді, стягнути з комунального
підприємства совхох-завод  “Янтарний”
середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, стягнути з відповідача
вихідну допомогу у розмірі трьохмісячного середнього заробітку та моральну
шкоду у розмірі 2500 грн.

В судовому засіданні позивач доповнив позовні
вимоги, просив стягнути з відповідача 10 787,53грн, з яких 222,99грн. -
різниця, яка не була виплачена під час розрахунку при звільненні, 1900,8грн. -
вихідна допомога, 60,46грн. - компенсація за несвоєчасну виплату заробітної
плати, 2953,28грн. - середня заробітна плата за час вимушеного прогулу,
5000грн.- моральна шкода, 500грн.- витрати на правову допомогу, 500грн. -
витрати, пов'язані із залученням аудитора.

Представник
відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, оскільки при прийомі
на роботу ОСОБА_1 був ознайомлений з усовами праці, правилами внутрішнього
трудового розпорядку під розпис, проінструктований з техніки безпеки, вважає,
що позов необгрунтований, просить відмовити з задоволенні.

Суд,
заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Згідно п.3 ст. 38 КУпП України працівник має
право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням,
якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю,
умови колективного чи трудового договору.

Суд
встановив, що позивач 25.08.2007р. був прийнятий на роботу до  КПС “Янтарний” - охоронником. 25.10.2007р.
ним написана заява на ім'я директора КПС “Янтарний” про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП,в якій
посилається на те, що відповідач не виконує в повному обсязі законодавство про
працю, а саме: не виплачується заробітна плата, в наказі про прийняття на
роботу відсутня сума окладу та на охороняємому їм  об'єкті відсутнє освітлення.

З
трудової книжки позивача вбачається, що він був звільнений з посади охоронника
за ч.4 ст.40 КУпП України за прогул без
поважних причин 09.11.2007р.

З
пояснень сторін вбачається, що відповідачем не в повному обсязі виконувалось
законодавство про працю, не виплачувалась заробітна плата у  встановлений на підприємстві строк.

Допитані
у судовому засіданні свідки підтвердили, що охороняємий ОСОБА_1 об'єкт КПС
“Янтарний” дійсно не освітлюється, а заробітна плата виплачується не регулярно,
є затримки.

Виходячи
з вищенаведеного, суд, вважає, що звільненняОСОБА_1. є неправомірним,
відповідач провів звільнення з порушенням діючого трудового законодавства,
оскільки у судовому засідання доведен факт невиконання дирекцією   КПС “Янтарний” законодавства про працю, в
зв'язку з чим суд вважає, що позоа повинен бути задоволений.

Виходячи
з наданої суду представником відповідача довідки розрахунку заробітної
плати  від 07.02.2008р., середньомісячна
заробітна плата позивача складає 507грн. - суд вважає, що середня заробітна
плата за час вимушеного прогулу може бути стягнута з відповідача у сумі  2 282 грн., а вихідна допомога -  1 521грн.

Суд
не може прийняти до уваги розрахунок заробітної плати зроблений ТОВ “Аудиторська
допомога”, оскільки  при розрахунку
застосовувались рекомендовані норми, визначені в угоді між Міністерством
Аграрної політики України, галузевими об'єдніннями підприємств та профспілкою
працівників Агропромислового комплексу України на 2006-2008р.р., яка не
зареєстрована в Міністерстві юстиції України. Крім того, суд вважає, що
несвоєчасна виплата заробітної плати, а також вказане у трудовій книжці
позивача формулювання причини звільненняОСОБА_1. призвело його до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих відносин, які потребували від нього
додаткових зусиль для організації життя. Згідно довідки херсонської міської
МСЕК від 21.12 2007р. він є інвалідом 3-ї групи, якому необхідно проходити
медикаментозне лікування, в зв'язку з чим, суд вважає, що йому завдано
моральної шкоди, яку суд оцінює в 500грн.

На
підставі п.3
ст. 38, 44,116,117, ч.1 п.2 232, 237  КЗпП України ,
ст. 118,119 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Зобов'язати  комунального підприємства совхох-завод  “Янтарний” змінити формулювання причини
звільнення з
“звільнений за прогул без поважних причин” на “звільнений за власним бажанням” ст. 38 п.3 КЗпП.

Зобов'язати  комунального підприємства совхоз-завод  “Янтарний” змінити дату звільнення з “09.11.2007р.”
на “28.03.2008р.”

Стягнути з комунального
підприємства совхоз-завод  “Янтарний” на користь ОСОБА_1
середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у
сумі 2 282 грн. та вихідну
допомогу у розмірі трьохмісячного середнього заробітку -
1 521грн..

Стягнути з комунального
підприємства совхоз-завод  “Янтарний”
моральну шкоду  на користь ОСОБА_1
у розмірі
500 грн.

Стягнути
з комунального
підприємства совхоз-завод  “Янтарний” на користь держави судовий збір у розмірі 51грн та 30 грн. витрат на інформаційн-технічне
забезпечення судового процесу.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів, після подання заяви про апеляційне оскарження,
через суд першої інстанції.

Суддя
М.Ю.Романова

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що
відповідно до державного акту на право приватної власності від
05.10.1999р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3є власниками домоволодіння в АДРЕСА_1 на
підставі рішень виконавчого комітету Херсонської міської Ради народних
депутатів від 27.04.1999р. за № 17 та від 17.08.1999р. за № 317; ОСОБА_4 є
власником домоволодіння, що знаходиться вАДРЕСА_2згідно свідоцтва про право
власності на домоволодіння від 25.04.1964р. 27.08.2006р., повернувшись з
відпочинку, позивачі виявили змінений їх паркан, що знаходиться на межі з
домоволодінням по АДРЕСА_3, а також новий будинок, що будується на цій межі,
внаслідок змін, що відбулись на межі їх домоволодінь, було затінено їх
присадибну ділянку, крони їх фруктових дерев, що знаходились поблизу паркану
значно пошкоджено. На прохання припинити будівельні роботи відповідач не
відреагував.

Згідно ч.1 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні
обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок
завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи,
шумове забруднення тощо); згідно ч.2 ст.108 ЗК України, власники сусідніх
земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за
домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди
несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у
подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована
або змінена без його згоди; відповідно до норм ч.5 ст.23 ЗУ „Про планування і
забудову території”, планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній
будинків і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням
інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і
споруд.

Враховуючи
вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визначення
розміру та форми споруди забору по всій довжині між земельними ділянками
позивачів та відповідача, в частині зобов'язання переобладнання будинку
(літ.А-1) в існуючі до цього розміри та габарити позовне підлягає задоволенню,
оскільки відповідачем санкціоновано проводяться відновлювально-ремонтні роботи
з урахуванням стандартів будівництва, що існують на час розгляду справи в суді.

Керуючись
ст.ст.5-11, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 294, п.2 ст.369 ЦПК, п. 1 г),е) ст.91,
п.1 г),е) ст.96, ч.1 ст.103, ч.2 ст.108 ЖК, ч.5 ст.23 ЗУ „Про планування і забудову території”суд -

В и р і ш и
в :

ПозовОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення дій, що
порушують права і встановлення положення, що існувало до порушення -  задовольнити частково.

Встановити
по всій довжині суміжної споруди забору між земельними ділянками вАДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, що з одного боку та в АДРЕСА_3 з іншого боку наступну форму та
розміри:

- по всій довжині споруди забору монтується мурована
частина, висота якої не повинна перевищувати 1м.50 см. від рівня ґрунту з боку
земельних ділянок вАДРЕСА_1 таАДРЕСА_2,

-  над мурованою
частиною по всій довжині споруди забору монтується прозора металева частина
забору висотою 1 м. від мурованої частини.

Зобов'язати
ОСОБА_6 провести переобладнання по всій довжині суміжної споруди забору, що
розташований між земельними ділянками вАДРЕСА_1,АДРЕСА_2 з одного боку та в
АДРЕСА_3 з іншого боку у відповідність формі та розмірам, встановленим судом.

Витрати,
пов'язані із виконанням рішення суду покласти в рівних частинах на ОСОБА_6 з
одного боку та на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з іншого боку.

В іншій
частині в позові відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів, після подання заяви про апеляційне оскарження, через суд
першої інстанції.

Суддя                                       Іванищук А.А.