У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2 квітня 2008 року                                                                                 м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                     Сеніна
Ю.Л.

Суддів: Косенка В.Й., Лихути Л.М.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Феодосійського міжрайонного відділення ДСО УДСО при
ГУ МВС України в АР Крим, Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та за зустрічним позовом прокурора  м. Феодосії в інтересах Управління ДСО при ГУ
МВС України в АР Крим до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2002 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись у суд із позовом до Феодосійського міжрайонного відділення ДСО УДСО при ГУ
МВС України в АР Крим, Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 1
червня 2002 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ-21065, реєстраційний номер 08-56 КР, власником якого є Управління державної служби охорони
при ГУМВС України в АР Крим, рухаючись
по вулиці Кримський  у
м. Феодосії на перехресті з
вулиці Гарнаєва при повороті ліворуч у порушення Правил дорожнього руху не пропустив автомобіль ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, що
рухався по головній дорозі від Кримського ринку до центру.

У результаті зазначеного порушення правил дорожнього руху
автомобіль    ВАЗ-21065 під керуванням ОСОБА_5 зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21013 під керуванням ОСОБА_2, чим створив аварійну ситуацію, в результаті чого був пошкоджений автомобіль ВАЗ-2103,
реєстраційний номер НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_6, який належав ОСОБА_4
Внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ-21013 власнику автомобіля ОСОБА_1 заподіяна матеріальна шкода у розмірі 2 500 грн., а
власнику автомобіля ВАЗ-2103      ОСОБА_4 - матеріальна шкода у розмірі
2 000 грн.

Крім того у
дорожньо-транспортній пригоді постраждала пасажир автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_3, якій були заподіяні тілесні ушкодження. Вартість лікування потерпілої
склала 500 грн.

Також позивачі посилались на те, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди вони перенесли
нервове потрясіння і моральні страждання, а тому просили
стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 2 000 грн., ОСОБА_2 - 6 000
грн., а ОСОБА_3- 12 000 грн.

Прокурор м. Феодосії в інтересах Управління ДСО при ГУ
МВС України в АР Крим звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,           ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої
вимоги тим, що саме з вини водіїв ОСОБА_2 та        ОСОБА_6, була створена аварійна ситуація на дорозі, у результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода
та ушкоджено автомобіль Управління державної служби охорони при ГУ МВС України
в АР Крим, чим заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В ході розгляду справи Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в
АР Крим подало до суду заяву про збільшення позовних вимог і просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку 9 384 грн. 22 коп. на відшкодування матеріальної шкоди
та витрати за проведення автотехнічних експертиз у розмірі      623
грн. 10 коп., а всього 10 007 грн. 32 коп.

Рішенням Феодосійського міського суду Автономної
Республіки Крим від
30 листопада 2006 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 та              ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди  відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Феодосійського міжрайонного відділення ДСО УДСО при ГУ
МВС України в АР Крим, Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим задоволені частково. Стягнуто з
Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим на користь ОСОБА_1 2 441 грн. 37 коп. на відшкодування матеріальної шкоди
та  500 грн.
- на відшкодування моральної шкоди.

Також стягнуто з Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим на
користь ОСОБА_2 - 300 грн. на відшкодування
моральної шкоди, а на користь                  ОСОБА_3 - 2 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

У задоволенні зустрічного позову Управління ДСО при ГУ МВС України в     АР Крим
до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 відмовлено.

Позов Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим до ОСОБА_2 про  відшкодування
матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим 4 692 грн.11 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 6
лютого      2007
року рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від           30 листопада 2006 року скасовано в частині відмови у
задоволенні позову Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди
та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим 2 784 грн. 35 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 6 лютого 2007 року і залишити в силі рішення Феодосійського
міського суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада        2006
року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Відповідно до
вимог ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

Відповідно до ст.450 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення
правовідносин, організації і громадяни,
діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства,
власників автомобілів     і т.п.), зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Судом встановлено, що 1 червня 2002 року на перехресті
вулиць Кримська і Гарнаєва в м.
Феодосії сталася
дорожньо-транспортна пригода, де автомобіль       ВАЗ-21065 під керуванням ОСОБА_5 зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21013 під керуванням ОСОБА_2, а після цього відбулось зіткнення з автомобілем
ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
керував неповнолітній ОСОБА_6, і який належав ОСОБА_4

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої
експертизи № 013019 від      4 лютого 2003 року пошкодженням автомобіля ВАЗ-21013 ОСОБА_1
заподіяні збитки на суму 4 882 грн. 74 коп., а пошкодженням автомобіля ВАЗ - 2106 Управлінню ДСО при ГУ МВС України в АР Крим
заподіяні збитки на суму           9384 грн. 22 коп.

Згідно з висновками
автотехнічних експертиз порушення правил дорожнього руху допустили ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 В діях водія ОСОБА_6 також було встановлено
порушення правил дорожнього руху, однак суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони не знаходяться в причинному
зв'язку із зіткненням автомобілів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в задоволенні позову Управління ДСО при ГУ МВС України в АР Крим до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди і ухвалюючи в цій
частині нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що суд не дав належної
правової оцінки дослідженим доказам і неправильно прийшов до висновку про
відсутність вини ОСОБА_6 в зіткненні, хоч за висновком експертизи в його діях є
порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

При цьому задовольняючи позов,
апеляційний суд зазначив, що автомобілем ВАЗ-2103, власником якого є ОСОБА_4,
управляв з його дозволу неповнолітній син ОСОБА_6, який не мав достатнього
досвіду керування автомобілем для можливого уникнення зіткнення з автомобілем
ВАЗ-2106, а тому ОСОБА_4 повинен нести матеріальну відповідальність як
володілець джерела підвищеної небезпеки.

Проте таке рішення апеляційного
суду ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Згідно зі ст. 1179 ЦК України (2003
року) неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років)
відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода
відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками
(усиновлювачами) або піклувальниками, якщо вони не доведуть, що шкоди було
завдано не з їх вини.

Цей обов'язок відповідно до
положень ч.3 ст. 1179 ЦК України припиняється після досягнення особою, яка
завдала шкоди, повноліття.

Аналогічні положення були
передбачені ст. 447 ЦК УРСР 1963 року.

На час заподіяння шкоди ОСОБА_6
виповнилось 17 років, а на час розгляду справи і ухвалення рішення суду він
досяг повноліття, а тому суд не вправі був покладати обов'язок по відшкодуванню
заподіяної ним шкоди на його батька ОСОБА_4

Крім того, вирішуючи спір про
відшкодування шкоди, заподіяної в результаті взаємодії декількох джерел
підвищеної небезпеки, суд першої інстанції вважав, що шкода була заподіяна з
вини двох осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_5, і встановив ступінь вини кожного по 50%.

Поклавши відповідальність по
відшкодуванню шкоди і на третю особу - ОСОБА_4, апеляційний суд не з'ясував яка
буде у такому разі ступінь вини кожного з трьох володільців джерела підвищеної
небезпеки за заподіяну шкоду.

Оскільки порушення норм
матеріального і процесуального права допустив суд апеляційної інстанції,
рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 336, 338,
343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 6 лютого        2007
року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                   Сенін Ю.Л.

Судді:
Косенко В.Й.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.