У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 січня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф.,  Лихути Л.М.,

Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення подвійної суми завдатку, штрафу і відшкодування
моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
визнання частково недійсним попереднього договору,

в с т а н о в и л а :

У січні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про стягнення подвійної суми завдатку та штрафу,
посилаючись на те, що 14 липня 2006 року він уклав із         ОСОБА_2, який діяв у власних інтересах
та від імені інших відповідачів, попередній договір, за умовами якого
відповідачі зобов'язалися продати йому земельні ділянки на території
Мар'янівської сільської ради Макарівського району за 230000 доларів США, при
цьому він передав останнім суму, еквівалентну 229000 доларів США, - 1156450
грн., а відповідачі зобов'язалися не пізніше 10 вересня 2006 року змінити
цільове призначення ділянок на “ведення особистого селянського господарства” та
не пізніше 10 жовтня               2006
року укласти з ним договір купівлі-продажу земельних ділянок, однак такого
свого обов'язку не виконали, а тому повинні повернути йому подвійну суму
завдатку, а також сплатити передбачений попереднім договором штраф  в сумі 46258 грн.

Позивач просив стягнути
подвійну суму завдатку - 2312900 грн., штраф у розмірі  46258 грн. та відшкодувати судові витрати.

Згодом позивач доповнив
позов вимогами про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., посилаючись
на те, що така шкода заподіяна йому невиконанням відповідачами їх обов'язків.

ОСОБА_6 пред'явила зустрічний
позов до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання частково недійсним попереднього договору
від 14 липня 2006 року, посилаючись на те, що такий договір укладено з
порушенням норм чинного законодавства, порушує її права та інтереси, вона не
уповноважувала ОСОБА_2 продавати земельну ділянку і про факт укладення
попереднього договору не була обізнана.

Рішенням Макарівського
районного суду від 13 березня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково,
постановлено стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 подвійну суму завдатку - 2312900 грн., 46258
грн. штрафу, 2500 грн. на відшкодування витрат по оплаті правової допомоги,
1730 грн. - судових витрат; у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та
зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного
суду Київської області від 16 червня 2007 року рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 змінено, ухвалено в цій частині нове
рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 гарантійну суму (аванс)  - 1156450 грн., в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення штрафу відмовлено, в решті рішення залишене без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Статтями 526, 610, 611 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті
635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору,
передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами
цивільного законодавства.

Згідно частини 2 статті 570 ЦК
України  якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Судом встановлено, що 14 липня
2006 року між сторонами було укладено попередній договір, за умовами якого
відповідачі зобов'язалися продати ОСОБА_1 земельні ділянки на території
Мар'янівської сільської ради Макарівського району, а також зобов'язалися згідно
пунктів 3, 4 попереднього договору не пізніше10 вересня 2006 року змінити
цільове призначення ділянок на “ведення особистого селянського господарства” та
не пізніше 10 жовтня 2006 року укласти договір купівлі-продажу земельних
ділянок. На виконання умов договору (пункту 5) ОСОБА_1 передав 1156450 грн.,
однак відповідачі своїх обов'язків не виконали і в грудні 2006 року продали
свої ділянки іншим особам.  Пунктами 6, 7
попереднього договору від 14 липня 2006 року було передбачено, що в разі, коли
з вини  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не буде укладено основного договору
купівлі-продажу, або вони не змінять цільове призначення  земельних ділянок в зазначений договором
строк, вони повинні повернути ОСОБА_1 отриману суму - 1156450 грн. готівкою, а
також сплатити штраф в розмірі 4% від гарантійної суми (1156450 грн.).

Задовольняючи позов в частині
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
штрафу в розмірі 4% від сплаченої суми, суд першої інстанції виходив із того,
що вони не провели зміну цільового призначення земельних ділянок в обумовлений
попереднім договором строк і договір купівлі-продажу земельних ділянок не було
укладено.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов
до висновку про те, що відповідачі зобов'язані сплатити ОСОБА_1 штраф згідно
умов попереднього договору.

При встановленні зазначених
фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону, висновки
суду в частині стягнення штрафу відповідають встановленим фактам, обставинам
справи та нормам матеріального права.

Апеляційний суд помилково скасував рішення
суду першої інстанції в зазначеній частині, не навів достатніх мотивів, за
якими він вважає невірними такі висновки суду першої інстанції, в порушення
ст.ст. 303, 316 ЦПК України не встановив та не зазначив у рішенні доказів і
обставин, що підтверджують звільнення відповідачів від
сплати штрафу з огляду на положення попереднього договору щодо правових
наслідків порушення зобов'язання, визначених цим попереднім договором.

Разом з тим, ураховуючи умови
попереднього договору, встановлені судом факти та положення частини 2 статті
570 ЦК України, є законним і обґрунтованим висновок
апеляційного суду про те, що сплачена ОСОБА_1 сума, - 1156450 грн., не
може вважатися завдатком, вона є авансом, а тому підлягає стягненню саме у такому розмірі.

Рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та відмови
в задоволенні зустрічного позову не оскаржується і підстав, передбачених ч. 3
ст. 335 ЦПК України,  для його скасування
в цій частині, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин рішення
апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення
штрафу підлягає скасуванню із залишенням в силі в цій частині рішення суду
першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду
Київської області від 16 червня 2007 року в частині відмови в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про стягнення штрафу скасувати і залишити в цій частині в силі рішення
Макарівського районного суду від 13 березня 2007 року.

В решті зазначене рішення
апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін