УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року                                                                 м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Григор'євої Л.І.,

суддів:
Барсукової В.М.,                Данчука
В.Г.,

Гуменюка В.І,                     Косенка
В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування,

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 1 серпня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 8 серпня 2007 року подав заяву про апеляційне
оскарження, а 30 серпня 2007 року - апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 7 вересня 2007 року
апеляційну скаргу залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку на
апеляційне оскарження та відсутністю клопотання про його поновлення.

26 вересня 2007 року ОСОБА_1 подав до суду
клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 1 листопада 2007 року у
задоволенні клопотання відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просять ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від 1 листопада 2007 року скасувати, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні
клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження виходив з того, що переконливих доказів щодо поважності причин його пропуску
у судовому засіданні здобуто не було.

Проте з таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що останнім
днем подачі апеляційної скарги було 28 серпня 2007 року, а скарга була подана
30 серпня 2007 року (а.с. 183).

Після постановлення апеляційним судом ухвали
про залишення скарги без розгляду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне
оскарження, в якому посилався на те, що позивач є інвалідом 2-ї групи, хворіє,
а також адвокат, який представляв
інтереси ОСОБА_1 у суді, перебував у
відпустці.

При вирішенні питання щодо поновлення строку на
апеляційне оскарження апеляційний суд не взяв до уваги зазначені обставини, не урахував
стан здоров'я заявника, зокрема висновок амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 26 грудня 2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 страждає на помірну деменцію (інтелектуально-мнестичне зниження)
внаслідок змішаного органічного (церебральний атеросклероз, неодноразові
порушення мозкового кровообігу, дисметаболічні розлади) ураження головного
мозку (а.с. 98).

На підставі наведеного, ухвала апеляційного суду підлягає
скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення
питання про прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 1 листопада 2007 року
скасувати, а справу направити до апеляційного суду Житомирської області для
вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко