У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2008
року                                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними довіреності та договору
купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 4 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду Київської області
від 16 травня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3. про
визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу земельної ділянки,
витребування земельної ділянки.

Зазначала, що їй на підставі
сертифікату на право на земельну частку (пай) належала земельна ділянка площею
3,07 умовних кадастрових гектарів із земель, переданих у колективну власність
КСП Агрофірма «Рубежівська», що складалася із трьох видів сільськогосподарських
угідь: ріллі, пойми та багаторічних насаджень.

У вересні 2004 року нею була видана
довіреність на ім'я ОСОБА_2, якою
вона уповноважила останнього приватизувати зазначену земельну ділянку, отримати
Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та продати чи
обміняти земельну ділянку.

29 квітня 2005 року нею була
скасована довіреність, видана на ім'я    ОСОБА_2

13 жовтня 2004 року ОСОБА_2.
отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на її
ім'я, у якому цільове призначення земельної ділянки є ведення особистого
селянського господарства. 11 грудня 2004 року ним з ОСОБА_3. був укладений
договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки.

Посилаючись на те, що вона не
уповноважувала ОСОБА_2 на зміну цільового призначення земельної ділянки, що
укладення договорів про відчуження земельних часток (паїв) на час видачі нею
довіреності та укладення договору купівлі-продажу були заборонені
законодавством, просила визнати недійсними довіреність, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11 грудня 2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3., витребувати земельну ділянку з володіння ОСОБА_3.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від
4 лютого 2008 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Київської області від 16 травня 2008 року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1  відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати зазначені судові рішення, а справу передати на новий розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від                    4 лютого 2008 року та
ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 травня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Ю.Л. Сенін