Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

21 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного

Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Совєтському районі м. Макіївки Донецької
області про стягнення недонарахованої суми одноразової допомоги, за касаційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області на рішення Совєтського районного суду  м. Макіївки Донецької області від 13
серпня  2007 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 2 жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2007 року ОСОБА_1
звернувся в суд із названим позовом.

Зазначав, що тривалий час перебував у трудових відносинах з підприємствами
вугільної промисловості та працював на підземних роботах у шкідливих для
здоров'я умовах праці. Висновком МСЕК від 1 липня 2003 року йому вперше встановлено
30 % втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням.
Відповідач виплатив йому одноразову допомогу та проводив щомісячні страхові
виплати.

У 2007 році у нього виявлено друге професійне захворювання та висновком
МСЕК від 1 березня 2007 року встановлено 60 % втрати професійної працездатності
за сукупністю професійних захворювань. Постановою відповідача від 22 березня
2007 року йому було призначено щомісячні страхові виплати і одноразова допомога
в розмірі 31500 грн.

Посилаючись на зазначене та вважаючи, що відповідач в порушення вимог
абзацу 2 ч. 2 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон № 1105-ХІV) безпідставно обмежив суму призначеної йому одноразової допомоги
чотирьохкратним розміром граничної заробітної плати, просив суд позов
задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 28816 грн. 80 коп.

Рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від                     13 серпня  2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 2 жовтня 2007 року, позов задоволено:
стягнуто з відповідача на користь позивача 28816 грн. 16 коп. недоотриманої
одноразової допомоги.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права,
в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення
нового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що при нарахуванні позивачу
страхової виплати одноразової допомоги відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Совєтському районі м. Макіївки Донецької області
неправильно застосовано ст. 34 Закону № 1105-ХІV у редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин, оскільки цією нормою не передбачено обмеження
розміру одноразової допомоги будь- якими сумами в разі її повторного
призначення.

Однак погодитися з таким висновком судів не можна.

Згідно абзацу 1 ч. 2 ст. 34 Закону № 1105-ХІV - у разі стійкої втрати
професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від
нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої
визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний
відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище
чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої
справляються внески до Фонду.

Абзацом 2 ч. 2 цієї ж статті Закону № 1105-ХІV визначено, що у разі коли
при подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено інший, вищий ступінь
втрати стійкої  професійної
працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва,
пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, йому провадиться одноразова
виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку
потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної
працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК.

Таким чином, положення про обмеження одноразової допомоги чотирикратним
розміром граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески
до фонду, є загальним принципом нарахування цієї страхової виплати й
поширюється також на випадки, коли потерпілому така виплата проводиться вдруге,
у зв'язку із встановленням вищого ступеню втрати ним професійної
працездатності.

Встановлено, що висновком МСЕК від 1 липня 2003 року ОСОБА_1 вперше
встановлено 30 % втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним
захворюванням -  вібраційною хворобою. У
2007 році в нього було виявлено інше професійне захворювання - хронічний
бронхіт, що підтверджено висновком МСЕК від
1 березня 2007 року, яким встановлено позивачу 60 % втрати професійної
працездатності за сукупністю професійних захворювань: 30 % за вібраційною
хворобою, виявленою в 2003 році, та 30 % за хронічним бронхітом, виявленим у
2007 році.

Постановою відповідача № 701 від 22 березня 2007 року позивачеві нараховано
і  виплачено 31500 грн. одноразової
допомоги у зв'язку з повторним ушкодженням здоров'я, з розрахунку його
середньомісячної заробітної плати - 2010 грн. 56 коп. й обмеженням її чотирикратним
розміром за кожний відсоток втрати ним професійної працездатності.

Таким чином, проведене відповідачем нарахування належної ОСОБА_1
одноразової страхової виплати ґрунтується на вимогах Закону, а висновок судів
було зроблено з порушенням вимог ст. 34 Закону № 1105-ХІV.

Оскільки фактичні обставини справи встановлені судами вірно, але
неправильно застосовані норми матеріального закону, колегія суддів вважає за
необхідне, відповідно до ст. 341 ЦПК України, ухвалені судові рішення скасувати
й постановити нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на  виробництві та професійних захворювань
України в Совєтському районі м. Макіївки Донецької області задовольнити.

Рішення Совєтського районного суду
м. Макіївки Донецької області від               13 серпня  2007 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 2 жовтня               2007
року скасувати. У позові ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на  виробництві та професійних захворювань
України в Совєтському районі м. Макіївки Донецької області про стягнення
недонарахованої суми одноразової допомоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л.
Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.  Охрімчук

Я.М. Романюк