23 вересня 2008 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Перепічая В.С., Косенка
В.Й., Левченка Є.Ф., -
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”, треті особи:
ОСОБА_2, Територіальна державна інспекція праці у Черкаській області, про
скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського
районного суду             м. Черкаси від
10 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27
в с т а н о в и л а:
У червні 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначав, що наказом філії Черкаського головного регіонального управління
закритого акціонерного товариства комерційного банку (далі - філія Черкаського
ГРУ ЗАТ КБ) “ПриватБанк” № 187-0 від 11 липня 2005 року його було незаконно
звільнено з посади спеціаліста корпоративного бізнесу відділення групи Б з
виконанням обов'язків юрисконсульта на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (за
систематичне невиконання службових обов'язків). У порушення ст. 235 КЗпП України
наказом філії Черкаського ГРУ ЗАТ КБ “ПриватБанк” № 293-0 від 26 жовтня 2005
року без його згоди його було поновлено на нижче оплачувану посаду спеціаліста
з кредитування юридичних осіб Звенигородського відділення. В порушення вимог
наказів ЗАТ КБ “ПриватБанк” № с-60 від 7 квітня 2005 року,                   № с-140 від 17 серпня 2005
року та чинного законодавства України, з метою незаконного звільнення,
службовими особами філії Черкаського ГРУ ЗАТ КБ “ПриватБанк” було видано наказ
№ 143 від 6 лютого 2006 року про оголошення йому догани. У зв'язку з прийняттям
наказу ЗАТ КБ “ПриватБанк” № 203 від 14 лютого 2006 року “Про заборону
кредитування підприємств сільгоспвиробників і ужорсточення умов
кредитування  виробників сиро-молочної
продукції”, погіршенням стану здоров'я та постійними викликами в судові
засідання Соснівського районного суду
м. Черкаси 16 лютого 2006 року він звернувся до начальника Черкаського
ГРУ ЗАТ КБ “ПриватБанк” ОСОБА_2 з заявою про надання чергової основної
відпустки з 21 лютого 2006 року, потім з аналогічними заявами він звертався 22
лютого 2006 року, 28 лютого 2006 року і 3 березня 2006 року, а після подання
такої заяви 7 березня 2006 року, копію якої направив голові правління ЗАТ КБ
“ПриватБанк” Дубілету О.В., в прокуратуру Черкаської області, голові Черкаської
обласної державної адміністрації, посадові особи філії Черкаського ГРУ ЗАТ КБ
“ПриватБанк” навмисно позбавили його конституційного права на чергову основну
відпустку, залишивши його письмові заяви без розгляду, без подання наказу про
звільнення та проведення розрахунку, без передачі ввіреного йому майна. Вважає
своє звільнення незаконним, оскільки його було проведено з грубим порушенням
норм чинного законодавства України.
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати незаконними накази
відповідача № 143 від 6 лютого 2006 року про накладення дисциплінарного
стягнення та № 70-0 від 7 березня 2006 року про звільнення, поновити його на
роботі на посаді спеціаліста корпоративного бізнесу відділення групи Б з
виконанням обов'язків юрисконсульта, зобов'язати відповідача надати йому всі
дні основної щорічної відпустки встановленої тривалості за період роботи з 18
18 квітня 2006 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 7 березня 2006 року до дня поновлення на роботі.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2008
року, в задоволенні позову відмовлено.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить
питання про скасування судових рішень й передачу справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів
дійшла висновку про те, що підстави для скасування  судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції
норм  матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального
права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 27 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Перепічай

В.Й. Косенко     Є.Ф. Левченко