Справа № 22ц-1774/2008
Головуючий в 1 інстанції-
Доповідач-Боброва І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 року                                                                        м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у
складі:

Головуючого: судді Ішутко В.М.,

Суддів: Бобрової І.О., Шевченка
В.М.

При секретарі: Куксі М.В.

за участю - позивача, відповідача ОСОБА_1, представника ОСОБА_1 та
регіонального відділення Фонду державного майна України
по Чернігівській області - Семеній М.В.,
представника Головного управління державного казначейства України в
Чернігівській області - Кутузова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова
від 15 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, регіонального
відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, Відкритого
акціонерного товариства „Редакційно - видавничий комплекс „Деснянська правда”,
Головного управління державного казначейства України в Чернігівській області
про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

На рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 15 серпня 2008 року, яким відмовлено у задоволенні позову
Демшевського В.Ф., подана апеляційна скарга позивачем, в якій він просить
скасувати рішення і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до того, що судом не було надано належної оцінки жодному наданому позивачем
доказу. В рішенні суд послався на п.17 Постанови Пленуму ВСУ „Про застосування
судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації
громадян та інформацій”, в якому зазначено, що відповідач повинен довести, що
поширені ним відомості відповідають дійсності. Рішення суду не відповідає
вимогам цього пункту, оскільки ОСОБА_1 не довела, що поширені нею відомості,
викладені в газеті „Деснянська правда” в № 116 (27643) від 09.10.2007 року,
відповідають дійсності. Зазначає, що подібні негативні неправдиві публікації в
пресі обласного масштабу вплинули на його ділову репутацію, адже він являється
не тільки керівником численного колективу, а й депутатом Чернігівської міської
ради. Помилковими є висновки суду, що ОСОБА_1, яка є автором статті,
висловлювала свої думки, присвячені проблемі відстоювання своїх конституційних
прав на житло мешканцями гуртожитків, з посиланням на ст. 47 - 1 Закону України
„Про інформацію”, вказуючи, що ці висловлювання є оціночними судженнями. Також,
рішення не відповідає вимогам ст. 277 ч.3 ЦК України, де зазначено, що
негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе протилежного.

Вислухавши суддю - доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами документи,
перевірив доводи сторін, правильно встановив обставини справи, що мають
значення для вирішення спору і дав їм вірну юридичну оцінку. Висновок суду
ґрунтується на матеріалах справи та законі.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав достатніх доказів
того, що була принижена  ділова репутація
позивача та в зв'язку з цим завдана моральна шкода.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 297 та частиною 1 статті 277 ЦК України,
кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної
особи є недоторканними. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації,
має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

До відомостей, що порочать особу,
слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію
громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з
точки зору додержання законів, загальновизначених правил співжиття та принципів
людської моралі.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про
захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного
законодавства України та ст. 34 Конституції України, кожен має право на свободу
висловлення своєї думки, а згідно ст. 47-1 Закону України „Про інформацію”,
ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних
суджень. Тобто, оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Суд першої інстанції при  ухваленні рішення зробив вірний висновок, що
висловлені відповідачкою думки в статті є оціночними судженнями автора, які
стосуються проблеми відстоювання інтересів та прав на житло громадян -
мешканців гуртожитку, врахувавши наявність судових рішень щодо будинку по вул.
Г.Полуботка, 120, наявність звернень громадян щодо їх виселення їх з квартир даного
будинку, проведення державною виконавчою службою виконавчих дій щодо передачі
спірного будинку до відання Регіонального фонду державного майна України по
Чернігівській області.

Європейський
Суд з прав людини в справі „Обершлік проти Австрії” (1991 рік) зазначив, що ст.
10 Конвенції про захист прав та основних свобод людини захищає не тільки
інформацію та дії, що сприймаються як бажані або оцінюються як нешкідливі чи
сприймаються байдуже, а й ті, які ображають, шокують або викликають турботу з
боку держави або будь-якої частини населення.

Оскільки, позивач не довів факту
приниження його честі і гідності, ділової репутації, а інформація, яка
містилась в статті в газеті „Деснянська правда” не є такою, що порочить честь,
гідність і ділову репутацію позивача, суд обґрунтовано та з дотриманням
правових норм прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні
позову.

Висновок суду в частині відмови в задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди є  також вірним, оскільки
ця частина позову є похідною від позову про захист честі, гідності та ділової
репутації.  ОСОБА_2 обґрунтовував свої
вимоги тим, що відомості, які були викладені ОСОБА_1 в статті під назвою „Щоб
люди не опинилися на вулиці”, опублікованій в газеті „Деснянська правда” в №
116 від 09.10.2007 року, а саме : „Але більшого свавілля, ніж з будинком по
вул. Г.Полуботка, 120...”, „Ще у 2003 році у зв'язку з численними скаргами його
мешканців, яких за вказівкою головного акціонера пана Демшевського намагалися
виселити з помешкань...”, „Пан ІНФОРМАЦІЯ_1 затято боровся, оскаржуючи рішення
Чернігівського господарського суду у вищих інстанціях”, „...пан ІНФОРМАЦІЯ_1
відмовлявся таку документацію надати...”, завдали йому моральної шкоди
внаслідок приниження його гідності та ділової репутації.  Зазначене не може розцінюватись судом як
заподіяння такої шкоди, приниженням гідності людини, оскільки в даному випадку,
відсутній причинний зв'язок між завданням душевних страждань позивачу та
інформацією, що викладена в статті відповідачкою.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1
ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових
висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове
рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313
- 315, 317, 319 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 15 серпня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: