У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Лященко Н.П.,   Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В., -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Державна виконавча служба у
Олександрійському районі Кіровоградської області,  про визнання права власності на будинок та
звільнення його з-під арешту,

в с т а н о в и в:

У квітні 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначала, що перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 у 1972-1973 роках ними було
побудовано будинок АДРЕСА_1, який був оформлений на неї. В листопаді 1999 року
шлюб між нею та ОСОБА_3 був розірваний. У 2000 році вона сплатила ОСОБА_3 3500
доларів США за його частку в будинку, про що останній написав розписку і після
цього на будинок не претендував. 12 квітня 2006 року ДВС у Олександрійському
районі Кіровоградської області було накладено арешт на її будинок, згідно
ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 7 лютого 2007 року, як на
майно, що належить ОСОБА_3.

Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати за нею право власності
на вказаний будинок та виключити його з акту опису й арешту майна від 12 квітня
2006 року.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від   16 лютого 2007 року позов задоволено.
Визнано за позивачкою право власності на спірний будинок та звільнено його з
надвірними спорудами з-під арешту, накладеного згідно акту опису й арешту майна
від 12 квітня 2006 року.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23 травня 2007 року
зазначене рішення суду в частині визнання за позивачкою права власності на
спірний будинок скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні цієї вимоги
відмовлено. В решті рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду частково
скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області  від              16 лютого 2007 року, за
виключенням в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний будинок,
та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Н.П. Лященко

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук