overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко  Н.П.,

Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ректора Національного гірничого
університету ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні
2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначала, що постановою Вищого адміністративного суду України від 11 травня
2006 року було задоволено її скаргу на дії ректора Національного гірничого університету
ОСОБА_2. У зв'язку з
розглядом даної справи нею були понесені витрати на проїзд, послуги зв'язку та
копіювання в розмірі 2 193 грн. 74 коп.

Посилаючись на викладене, просила
стягнути з відповідача матеріальну шкоду в подвійному розмірі - 4 387 грн. 48
коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська
від                    11 грудня 2006 року
в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 травня 2007 року зазначене рішення суду скасовано, а провадження
у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу апеляційного суду частково скасувати, посилаючись
на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, закриваючи провадження у справі, виходив із того, що позов
ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
відшкодування витрат, понесених нею при розгляді адміністративної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони
заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше
вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку  цивільного або господарського судочинства.

Оскільки при вирішенні публічно-правового спору в порядку адміністративного
судочинства ОСОБА_1 не заявлялись вимоги про відшкодування матеріальної шкоди,
апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що позов ОСОБА_1 не
підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 травня 2007 року скасувати, а справу направити на новий апеляційний
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008 року Семенівський
районний суд Полтавської області в складі головуючого:

судді - Халявки В.І.

при секретарі - Козулі Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Семенівка справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення
аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення аліментів. Суду пояснила, що вона 7 серпня 1999 року
вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем по справі, від даного шлюбу вони
мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, 2000 року народження, яка проживає з нею і на
утримання якої відповідач допомоги не надає. Прохала суд стягнути аліменти на
утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до
досягнення дочкою повноліття..

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, прохала суд стягнути
аліменти з відповідача на її користь на утримання дочки  в розмірі по 1/4 частині з усіх видів
заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти
стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку.

Заслухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги
підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом
по справі встановлено, що 07,08,1999 року між позивачкою та відповідачем був
укладений шлюб, зареєстрований Худоліївською сільською радою Семенівського
району Полтавської області, актовий запис №1.  Від
даного шлюбу сторони по справі мають дочку ОСОБА_3,2000 року народження, яка
проживає з позивачкою по справі і на утримання якої відповідач не надає  допомоги позивачці.

Відповідач
по справі ОСОБА_2 здоровий, працездатний, тобто має змогу сплачувати аліменти
на утримання дочки в розмірі по 1/4 частині заробітку (доходу).

Відповідно
до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Керуючись
ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України,

РІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця та жителя с.Худоліївка
Семенівського району Полтавської області на користь
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженки та жительки с.Худоліївка
Семенівського району Полтавської області аліменти на утримання: дочки
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2народження в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дочкою починаючи з
30,01,2008 року.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь держави державне мито в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. та
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через районний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня
проголошення рішення та подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційного суду.

Суддя -підпис

ВІРНО

Голова Семенівського районного суду

Полтавської області                                                                                              В.О.Любицький
Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Миронівського районного суду від                25 червня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

Рішенням
Миронівського районного суду від 25 червня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 грудня 2007 року, відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_1 до Владиславської сільської ради Миронівського
району, Миронівського районного відділу земельних ресурсів про визнання
недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове
рішення та передати справу на новий розгляд, посилаючись на незаконність
рішення.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що державний акт позивачки на право
приватної власності на землю складений відповідно до вимог закону й відсутні
підстави для визнання його недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваного рішення також не
дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341
ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом             ОСОБА_1 до Владиславської
сільської ради Миронівського району, Миронівського районного відділу земельних
ресурсів про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на
землю, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду
від 25 червня 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Прокопчука Ю.В.,   Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Луцька районна державна
нотаріальна контора Волинської області, про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним та визнання права власності на спадкове майно, за
касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду
Волинської області від 31 січня  2007
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Луцька районна державна нотаріальна контора Волинської
області, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та
визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2006 р.
позов задоволено частково.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 31.01.2007 р. рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач просить рішення апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, ОСОБА_2 указує на те, що рішення
апеляційного суду, на його думку, є законним й обґрунтованим.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення апеляційного суду, ухвалено з
додержанням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а
також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Волинської області від 31 січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Ю.В. Прокопчук

Ю.Л. Сенін
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

5 лютого 2008 року                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
“Ігнатпільський кар'єр”, товариства з обмеженою відповідальністю
“Альфа-Регістр”, третя особа - державна комісія з цінних паперів та фондового
ринку про визнання неправомірними дій, розірвання договору на ведення реєстру
власників іменних цінних паперів та передачу реєстру іншому реєстратору,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду
м. Києва від 14 червня 2007 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 13 липня 2007 року заяву ОСОБА_1  про
поновлення строку на апеляційне оскарження
та апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції повернуто заявнику
у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на її
необґрунтованість та допущені при розгляді справи порушення норм процесуального
права та передати вирішення питання про поновлення строку на апеляційне
оскарження ухвали суду першої інстанції до апеляційного суду.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалою судді Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 серпня 2007 року
відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1
до відкритого акціонерного товариства “Ігнатпільський кар'єр”, товариства з
обмеженою відповідальністю “Альфа-Регістр”, третя особа - державна комісія з
цінних паперів та фондового ринку про визнання неправомірними дій, розірвання
договору на ведення реєстру власників іменних цінних паперів та передачу
реєстру іншому реєстратору. Справу витребувано з Печерського районного суду м.
Києва.

З матеріалів справи убачається, що
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2007 року ОСОБА_1 поновлено
строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від
14 серпня 2007 року (а.с. 188). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 4 грудня
2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 14 серпня 2007 року скасовано, справу направлено до суду
першої інстанції (а.с. 207).

У матеріалах касаційного
провадження та матеріалах справи відсутні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 330 ЦПК
України.

Ураховуючи, що апеляційним судом
поновлено надане ОСОБА_1 право на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції
під час  касаційного провадження у
справі, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 13 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка
Справа № 2-3/2008
У Х В А Л А

28
лютого 2008 року  Гуляйпільський
районний  суд Запорізької області

В складі
: головуючого судді
Н.Д.Каракай

При
секретарі
Н.М.Юрченко

Розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.
Гуляйполе справу за позовом ОСОБА_1  до
ТОВ “ Україна “ Гуляйпільського району Запорізької області  , третя особа : Успенівська сільська рада
Гуляйпільського району , про визнання недійсними п.п. 1.4, 5.2 договору оренди
майнового паю та поновлення строку позовної давності , стягнення вартості
майнового паю у сумі 760 грн. , заборгованості по орендній платі 22,6 грн. ,
моральної шкоди в сумі 2000  грн. ,
судових витрат ,

В С Т А Н О В И В :

16.05.2005
року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення вартості
майнового  паю , відшкодування моральної
шкоди.

Позивач
протягом розгляду справи  неодноразово
уточнювала, змінювала, доповнювала позовні вимоги , останній раз 01.11.2007
року подала заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог.

В судове
засідання 07.02.2008 року позивач, її представники не з”явилися, представник
позивача ОСОБА_2 подав суду письмову заяву
про відкладення розгляду справи в зв”язку з хворобою представника  позивача ОСОБА_3, 23.01.2008 року від
представника позивача ОСОБА_3 надійшла телеграма про перенесення розгляду
цивільних справ  по 19.02.2008 року в зв”язку
з його хворобою .

Не
з”явилася позивач та її представники в судове засідання і сьогодні 28.02.2008
року, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що є
їх особисті підписи  на повідомленнях про
вручення поштового повідомлення, ніяких написів про причини неможливості
з”явитися до суду не зробили, причину неявки суду не повідомили.

Суд
вважає причини повторної неявки позивача
та її представників за викликом до суду
не поважними і вивчивши матеріали справи, враховуючи думку представника
відповідача , вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду ,
оскільки позивачка та її представники
повторно не  з”явилися в судове
засідання  без поважних причин, повторно
не повідомили про причини неявки  і від
них  не надійшла  заява
про розгляд даної цивільної справи за їх відсутності .

Керуючись
ст.ст. 157, 169 ч.1 п.п. 2,3, 207 ч.1 п. 3ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ “ Україна “ Гуляйпільського району Запорізької
області  , третя особа : Успенівська
сільська рада Гуляйпільського району, про визнання недійсними п.п. 1.4, 5.2
договору оренди майнового паю та поновлення строку позовної давності ,
стягнення вартості майнового паю у сумі 760 грн. , заборгованості по орендній
платі 22,6 грн. , моральної шкоди в сумі 2000  грн., судових витрат  залишити без розгляду .

Роз`яснити
позивачу, що він має право звернутися до суду повторно після усунення умов, що
були підставою для залишення заяви без розгляду.

Заява
про апеляційне оскарження  ухвали може
бути подана протягом 5 днів  з дня її
проголошення.

Апеляційна
скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Запорізької області   протягом 10 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя:
Справа №2-45/08
року.      Ватутінський
міський суд Черкаської області
в складі: головуючого                             Муляр В.С.
при секретарі                            Крамаренко Т.Є.
відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ватутіне  цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу -
просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2. зареєстрований
19.08.1987 року у Ватутінському відділі ЗАГС, Черкаської області, актовий запис
№103, посилаючись на те, що вони втратили один до одного почуття любові та
поваги, через що в їхній сім`ї постійно почали виникати сварки та непорозуміння.
Протягом вісімнадцяти років вони проживають окремо. Неповнолітніх дітей не
мають. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю немає.
неодноразово порушувала перед відповідачем питання про розірвання їхнього
шлюбу, однак відповідач в добровільному порядку розірвати шлюб через органи
РАЦС відмовляється,  що і змусило її
звернутися до суду з даним позовом.
в засідання суду не з`явився,
подавши до суду телеграму в якій просить суд справу розглянути в його
відсутності, позовні вимоги визнає повністю і просить їх задовольнити. А тому
суд вважає за можливе в зв'язку  з
відсутністю спору між сторонами розглянути дану справу у відсутності
позивачку та вивчивши матеріали справи суд вважає за необхідне заявлений
позивачкою позов задовольнити. Вимоги позивачки законні, обґрунтовані та в
судовому засіданні доведенні.
В судовому засіданні встановлено, що
сторони дійсно зареєстрували шлюб 19.08.1987 року у Ватутінському відділі ЗАГС,
Черкаської області, актовий запис №103.
Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подальше спільне
проживання, збереження сім'ї та шлюбу
між сторонами неможливе.
Виходячи із викладеного суд вважає
за необхідне розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача, при видачі
свідоцтва про розлучення державне мито в доход держави в сумі 20 гривень, а
позивачку від сплати звільнити.
На підставі ст..ст.104, 105, 110,
112 СК України, керуючись ст..ст.10, 60, 81, 130, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд
позовні вимоги ОСОБА_1до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1таОСОБА_2,
зареєстрований 19 серпня 1987 року Ватутінським відділом ЗАГС Черкаської
області, актовий запис №103 - розірвати.
з ОСОБА_2при видачі свідоцтва про розлучення державне мито  в дохід держави 20 (двадцять) гривень,
ОСОБА_1від сплати звільнити.
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
Головуючий                                        В.С.
У х в а л а

іменем україни

29
січня 2008
року                                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

Данчука
В.Г.,     Косенка В.Й.      Костенка А.В. -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 17 липня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від
10 травня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 липня 2007 року, первісний позов задоволено, зустрічні вимоги задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, Розділено
спільне майно подружжя, виділено ОСОБА_1 набір меблів для кухні вартістю 600 грн.,
спальню вартістю 1500 грн., пральну машину «Ардо» вартістю 1200 грн.,
відеомагнітофон «ДжиВіСі» вартістю 800 грн., виділено ОСОБА_2 кольоровий
телевізор «ДжиВіСі» вартістю 1400 грн., холодильник вартістю 300 грн., диван та
два крісла вартістю 1400 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати зазначені судові рішення в частині спору за квартиру
та ухвалити нове рішення про визнання за нею права власності на &frac12; частину квартири, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального  чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від                             10 травня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від               17 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 В.Г. Данчук

В.Й. Косенко

А.В. Костенко