Справа № 2-41/2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року
Криворізький
районний суд

Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді:                                        Приміч Г.І.

при   секретарі                                                Поліщук Л.І.

за
участю:

позивача                                                ОСОБА_1

відповідача                                             ОСОБА_2

представника позивача                          ОСОБА_3

представника відповідача
- адвоката     ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом
17.09.2007 року, при цьому уточнюючи свої позовні вимоги в ході судового
засідання  посилалася на те, що між нею
та відповідачкою ОСОБА_5, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на
«ОСОБА_2»,  в лютому 2004 року було укладено
спочатку усний  договір позики,
відповідно до якого вона передала останній 4000 доларів США, що еквівалентно
20200 грн., а  ОСОБА_2 (ОСОБА_5)
зобов'язалася повернути вказану суму боргу до
кінця 2004 року. Але відповідачка вказаний борг не повернула, змінила
місце проживання, про що її не повідомила і коли вона встановила  місце знаходження останньої, то 24.01.2005
року  між ними було укладено  письмовий договір позики, де
відповідачка  зобов язалася повернути  вказану суму боргу   до 31.12.2005 року, про що ними було
складено розписку.

Відповідачка прострочила виконання вказаного
договору та виконала його лише частково,
повернувши 15.06.2006 року - 1000 доларів США, що еквівалентно 5050 грн.
та 28.02.2007 року - 500 доларів США, що еквівалентно 2525 грн., при цьому її
основний борг за договором позики склав
2 500 доларів США, що еквівалентно 12625 грн., які позивачка і просила
стягнути з відповідачки в судовому порядку.

Крім цього, у зв'язку з простроченням
зобов'язання відповідачем, позивачка просила стягнути з неї збитки від інфляції
в розмірі 2588,13 грн. та 3% річних від простроченої суми, що складає 802,33
грн.,  надавши розрахунки.

Також позивачка просила суд стягнути з
відповідачки на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яку вона
обґрунтовувала тим, що в результаті порушення зобов'язання з боку відповідачки
вона втратила сон, спокій, постійні хвилювання призвели до погіршення стану її
здоров'я, крім цього вона просила стягнути з відповідачки суму понесених
судових витрат в вигляді 1000 грн. -  в
рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, 177,15 грн.  - в рахунок відшкодування витрат по сплаті
судового збору та 37,50 грн. - витрати на інформаційно - технічне забезпечення.

Представник позивача за довіреністю - ОСОБА_3
уточнені позовні вимоги позивачки
підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала та просила у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх
заперечень вказувала, що договірні відносини між нею та позивачем мали місце в
лютому 2004 році, коли ОСОБА_1 передала їй за усною домовленістю 4000 доларів
США, але строк повернення не обговорювали. Відповідачка вказувала, що  через свою сестру ОСОБА_6 до лютого 2007 року
повністю віддала борг, а саме до кінця 2004 року повернула 2500 доларів США, в
червні 2006 року повернула 1000 доларів США,
та в лютому 2007 року - 500 доларів США., а тому застосування
відповідальності у вигляді 3 % річних та сплати боргу з урахуванням індексу
інфляції є безпідставними.

Відповідачка не заперечувала те, що вона  безпосередньо підписала  розписку від 24.01.2005 року про повернення
боргу ОСОБА_1  в сумі 4000 доларів
США,  яка була складена її сестрою
ОСОБА_6 Розписка була складена та підписана під психологічним тиском та погрозою
з боку ОСОБА_1, яка знайшла їх за новим місцем проживання зі своєю знайомою.
При цьому, при поверненні коштів позивачу відповідної розписки чи відмітки в
ній не вимагала, оскільки сплачувала кошти на виконання усного зобов'язання.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_4 в ході
судового засідання позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволені в
повному обсязі, при цьому посилався на те, що оскільки фактично зобов'язання
між сторонами було укладено в лютому 2004 року, без письмового його оформлення,
то на момент звернення позивача  до суду
сплив 3-х річний строк позовної давності, а тому просив відмовити у задоволені
позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін,
доводи якими кожен з них обґрунтовував свої вимоги та заперечення, дослідивши
письмові матеріали справи, вважає вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що на
підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В судовому засіданні було встановлено, що в
лютому 2004 року між сторонами було укладено усний договір позики, згідно якого
позивачка передала відповідачці 4000 доларів США, а остання прийняла їх та
зобов'язалася їх повернути, що  сторони
не оспорювали.

Пізніше, а саме 24.01.2005 року відповідачка
склала розписку, в якій підтвердила умови
усного договору позики укладеного між сторонами в лютому 2004 року, при
цьому згідно умов письмового  договору
позики вона отримала від позивачки 4000 доларів США, що еквівалентно 20200 грн.
за курсом НБУ на день звернення до суду (день платежу відповідно до ст. 533 ЦК
України), та зобов'язалася їх повернути, при цьому кінцевим терміном повернення
було  зазначено 31.12.2005 року (4000
доларів США*505 грн.100 доларів США = 20200 грн.)(а.с. 6,17).

Позичальником у вказаному договорі виступала
ОСОБА_5, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_2» (л.с. 27) і
яка в ході судового засідання не заперечувала факту підписання розписки від
24.01.2005 року і того, що дійсно ОСОБА_1 передала їй  в борг 4000 доларів США ще в лютому 2004
року, які вона - відповідачка зобов язувалася повернути.

Укладення вказаного договору підтверджується
розпискою, а відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що
вчинений у письмові формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони, а також правочин
вважається вчиненим у письмовій формі, якщо він підписаний стороною, а тому суд
приходить до висновку про дотримання сторонами письмової форми договору позики
від 24.01.2005 року.

Посилання відповідачки та пояснення свідка
ОСОБА_6, про те, що договір позики від 24.01.2005 року був укладений під
впливом погроз та насильства з боку позивачки, суд не може покласти в основу
рішення, оскільки належних доказів в підтвердження вказаних фактів відповідачка
суду не надала, як і не знайшли свого підтвердження їх посилання про повне
виконання договору позики, оскільки в наданій суду розписці мається лише
відмітка про повернення 1500 доларів США, а відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідачка (боржник) видала кредитору
в посвідчення зобов'язання борговий документ, то позивачка (кредитор),
приймаючи виконання повинна була повернути цей документ, або скласти про отримання
коштів відповідну розписку. Знаходження розписки у позивачки (позикодавця)
свідчить про те, що боргове зобов'язання не припинено.

Як вбачається з наданої розписки, відповідачка
частково повернула борг за договором позики, а саме 15.06.2006 року - 1000
доларів США, що еквівалентно 5050 грн. та 28.02.2007 року - 500 доларів США, що
еквівалентно 2525 грн. (л.с. 17). Таким чином неповерненою залишається сума
боргу в розмірі 12625 грн. (20200 грн. - 5050 грн. - 2525 грн.= 12625 грн.),
яка і підлягає стягненню з відповідачки.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання, при цьому боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд встановив, що відповідачка неналежним чином
виконувала взяті на себе зобов'язання за договором позики від 24.01.2005 року,
оскільки у визначений договором строк до 31.12.2005 року не повернула суму
боргу, частково повернула суму боргу з простроченням строків його повернення, а
тому до відповідача відповідно до ст.. 625 ЦК України має сплатити позивачу 3%
річних від суми боргу, що складає 802,33 грн. згідно слідуючого розрахунку
(формула розрахунку  (сума боргу х 3 % х
кількість днів прострочення) (365 днів року х 100 %)):

За період з 01.01.2006 року по 15.06.2006 року, з
простроченням 166 днів не було погашено суму боргу в розмірі 20200 грн., а тому
3% річних від вказаної суми складають 275,61 грн. (20200 грн. х 3 % х
166 днів прострочення 365 днів року х 100 %);

За період з 16.06.2006 року по 28.02.2007 року, з
простроченням 258 днів не була погашеною сума 15150 грн. (20200 грн.- 5050
грн.), а тому 3 % річних від вказаної суми складає 321,26 грн. (15150
грн. х 3 % х 258 днів прострочення 365 днів року х 100 %);

За період з 01.03.2007 року по 14.09.2007 року -
момент звернення до суду, з простроченням 198 днів, несплаченою залишалася сума
боргу в розмірі 12625 грн. (15150 грн. - 2525 грн.), а тому 3 % річних від
вказаної суми складає 198 грн. (12625 грн. х 3 % х 198 днів 365 днів х 100
%).

Що стосується позовних вимог про відшкодування
збитків від інфляції, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні
вказаних позовних вимог, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це
показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги,
які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні
встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст. 625 ЦК України щодо
сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на
випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором
у гривні.

Крім того,
договір позики був укладений в іноземній валюті, а саме  - доларах США і  на момент винесення рішення суду   неповернута сума боргу   відповідачкою складає 2500 доларів США,
що  еквівалентно  12265 грн. (505 грн.100 доларів США л.с. 35)

В задоволенні позовних вимог про відшкодування
моральної  шкоди в розмірі 5000 грн, суд
вважає за необхідне відмовити, оскільки право на відшкодування моральної шкоди,
яка випливає з порушення умов договору позики Конституцією України та нормами
ЦК України, а саме ст. 23 , 1050 ЦК України не передбачено.

Посилання представника відповідача про сплив
строку позовної давності є необґрунтованими. Крім цього, проводячи часткову
сплату боргу в червні 2006 року та лютому 2007 року відповідачка переривала
строк позовної давності відповідно до ст.. 264 ЦК України.

Що стосується вимог позивача про відшкодування
судових витрат понесених та документально підтверджених позивачем в розмірі
1214,65 грн. (1000 грн. на правову допомогу + 177,15 грн. судовий збір, 37,50
грн. витрати на ІТЗ розгляду справи), то суд приймаючи до уваги часткове
задоволення позовних вимог, керуючись.1 ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне
задовольнити вказані вимоги пропорційно до задоволеного позову, а саме на суму
776,16 грн. (1214,65 грн. х  63,9 %
задоволених позовних вимог 100 % = 776,16 грн.)).

На підставі викладеного, ст. ст. 23, 533, 599,
610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050  ЦК
України та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1: 12625 (дванадцять тисяч
шістсот двадцять п'ять) гривень у рахунок відшкодування основного боргу за
договором позики від 24.01.2005 року,  802
(вісімсот дві) гривні 33 копійки у рахунок відшкодування 3 % річних за
договором позики від 24.01.2005 року, а всього стягнути 13427 (тринадцять
тисяч чотириста двадцять сім) гривен 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 776 (сімсот сімдесят шість)
гривен 04 коп. в рахунок  відшкодування
судових витрат.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня подачі заяви на
апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, або протягом 10 днів без подачі заяви на
апеляційне оскарження.

Головуючий суддя:

Справа № 2-41/2008 рік

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

19 лютого 2008 року
Криворізький
районний суд

Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді:                                        Приміч Г.І.

при   секретарі                                                Поліщук Л.І.

за
участю:

позивача                                                ОСОБА_1

відповідача                                               ОСОБА_5

представника позивача                            ОСОБА_3

представника відповідача
- адвоката     ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ

Зважаючи на складність у
викладенні повного рішення суду, пов язаного з потребою у  обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути
витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та
резолютивну частини.

Керуючись, ст. ст. 23, 533, 599, 610, 625, 1046,
1047, 1049, 1050  ЦК України та керуючись
ст. ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1:
12625 (дванадцять тисяч шістсот двадцять п'ять) гривень у рахунок
відшкодування основного боргу за договором позики від 24.01.2005 року,  802 (вісімсот дві) гривні 33 копійки у
рахунок відшкодування 3 % річних за договором позики від 24.01.2005 року, а
всього стягнути 13427 (тринадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривен 33
копійки.

Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1
776 (сімсот сімдесят сім) гривен 04 коп. в рахунок  відшкодування судових витрат.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня подачі заяви на
апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, або протягом 10 днів без подачі заяви на
апеляційне оскарження.

З повним рішенням суду сторони можуть  ознайомитися по спливу п яти днів.

Головуючий суддя: