overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

6 лютого 2008 року                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом прокурора Заводського району в інтересах
держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Заводського районного суду
м. Миколаєва від 19 червня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Миколаївської області від 1 жовтня 2007 року, позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку, площею 21,6
кв.м, на якій побудована прибудова (балкон) до кв. АДРЕСА_1 користувачу - КЕЧ
Миколаївського району військова частина 10758 та привести вказану земельну
ділянку  у придатний для використання
стан; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 7 грн. 50 коп. судового збору та 17
грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати постановлені судові рішення, посилаючись на їх необґрунтованість та
неправильне застосування норм матеріального права й допущені при розгляді
справи порушення норм процесуального права, а справу передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку, що при розгляді справи суди неправильно
застосували норми матеріального права або допустили порушення  норм процесуального права, які передбачені
ст. 338 ЦПК України, як підстави для зміни або скасування судових рішень.
Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ураховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 19 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської
області від 1 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
Головуючого - Сеніна Ю.Л.,
Суддів:   Григор'євої Л.І., Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М., Лященко
розглянувши скаргу ОСОБА_1 про
перегляд у зв'язку з винятковими обставинами ухвали Апеляційного суду Донецької
області від 30 жовтня 2007 року, постановленої в справі за позовом ОСОБА_1 до
Верховної Ради України про прийняття закону та відшкодування моральної шкоди,
Рішенням Печерського районного
суду м.Києва від 14 червня 2005 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду м.Києва від 6 вересня 2005 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 30 жовтня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено,
ухвалені в справі судові рішення залишено без змін.

Справа за касаційною скаргою була
розглянута в касаційному порядку Апеляційним судом Донецької області, який
виконував функції касаційної інстанції відповідно до Закону України “Про
внесення змін до Закону України “Про судоустрій України” щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ” від 22 лютого 2007 року № 697-V.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного
Суду України зі скаргою про перегляд ухвали Апеляційного суду Донецької області
в зв'язку з винятковими обставинами, просить її скасувати і передати справу на
новий розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної
інстанції одного і того ж положення закону.

Колегія суддів вважає, що в допуску скарги до
провадження в зв'язку з винятковими обставинами та витребуванні справи слід
відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України судові
рішення у цивільних справах можуть бути переглянуті в зв'язку з винятковими
обставинами після їх перегляду в касаційному порядку, якщо вони оскаржені з
мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одного і
того самого положення закону; визнання судового рішення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана Україною, таким, що порушує міжнародні
зобов'язання України.

Доводи скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про
наявність передбачених ст. 354 ЦПК України підстав для перегляду ухвали в
зв'язку з винятковими обставинами.

Керуючись ст. 356 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

У допуску скарги ОСОБА_1 до
провадження в зв'язку з винятковими обставинами та витребуванні справи за
позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про прийняття закону та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Ю.Л.Сенін

Судді:
Л.І.Григор'єва

Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Н.П.Лященко

Ю.В.Прокопчук

М.П.Пшонка
Справа № 2-3778/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 березня 2008 р.

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді -
Гандзій Н.В.

при секретарі -
Чорноморець Т.К

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки
та піклування Приморської районної адміністрації про позбавлення батьківських
прав

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулась з позовом до суду до ОСОБА_2 та просить позбавити відповідача
батьківських прав, мотивуючи це тим, що вони розірвали шлюб у 1998р.,
відповідач переїхав, вихованням та утриманням доньки не займається, Ніякою
участі  у житті дитини відповідач не
приймає, матеріальної допомоги не надає. Ніякого контакту з донькою батько
встановити не намагався.

Позивач
у судовому засіданні позов та викладені у ньому обставини підтримала у повному
обсязі.

Відповідач
повторно в судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином, через
оголошення у пресі про причини неявки суду не повідомив.

Зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає
вимогам ст.224 ЦПК України.

Суд,
вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та яка підтвердила, що
відповідач з 1998 року виїхав, мешкає окремо, вихованням доньки не займається,
матеріальної допомоги на її утримання не оказує, зв'язок з родиною не
підтримує, знаходить позов обґрунтованим і у відповідності зі ст.162 Сімейного
Кодексу України, підлягаючим задоволенню.

Судовим
розглядом встановлено, що відповідач ніякої участі у житті дитини не приймає,
вихованням не займається, змінив місце проживання та ніякого контакту  з донькою
не підтримує.

Цей
факт також підтверджено письмовими заявами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
характеристикою з ЗОШ № 35, довідкою АДБ ГУ МВС України в Одеській обл.

Відповідно
до ст. 150 СК України на батьків покладено певні обв'язки щодо виховання та
розвитку дитини, які не виконуються відповідачем ОСОБА_7.

Відповідно
до ст. 164 ч.1 п.2 СК України підставою позбавлення батьківських прав є
ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно
висновку Ради опіки та піклування Приморської РА від 14.12.2007р. є доцільним
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_8.

При
таких обставинах, суд вважає, що подальше
збереження такого стану  родини
суперечить  інтересам доньки.

Таким
чином, наявні передбачені законом підстави для позбавлення відповідача
батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_8 і тому позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150,164ч.1п.2,165ч.1 CК України,   10, 11,60,209, 212-215,
218,224-226  ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити
повністю.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
батьківських прав стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,
що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано
заяву про апеляційне оскарження, а протягом двадцяти днів після подання заяви
подано апеляційну скаргу.

Суддя
У х в а л а

іменем
україни

12 лютого 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Пшонки М.П.,                Костенка А.В.,               Прокопчука Ю.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ПСП “Харламов” про стягнення боргу за
договором позики та за заявою прокурора Долинського району в інтересах держави
в особі ВАТ “Державний ощадний банк України” про виключення майна з переліку мирової
угоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 29 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня
2007 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання ухвали
цього ж суду від 1 жовтня 2004 року в зазначеній справі.

Заявник звернувся до апеляційного
суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Долинського
районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2007 року.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2007 року
апеляційну скаргу повернуто на підставі ст. 293 ЦПК України.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування  ухвали апеляційного суду, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного
суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права,
відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

При цьому заявник не позбавлений права ставити питання про поновлення
строків на оскарження ухвали суду відповідно до ст. 294 ЦПК України.

Керуючись ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області
від 29 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                         Костенко А.В.                      Прокопчук Ю.В.
Справа № 2-391/2008
29 лютого 2008 року                                                                                             м. Нова Одеса
районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Ітріна  М.В.,
при секретарі Андрусенко
В.А., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
20 лютого 2008 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - ОСОБА_2, з
яким зареєструвала шлюб 30 вересня 1995 року, мотивуючи тим, що мають різні
характери з відповідачем з приводу чого часто відбуваються сварки. Від
вказаного шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач у судовому засіданні позов
підтримала і просила суд його задовольнити.               Відповідач
з заявленими вимогами згоден. Сторони категорично заперечують проти надання їм
строку для примирення.
пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими
доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
Судом
встановлено, що сторони не знаходять спільної мови між собою з більшості
питань. Мають різні погляди на життя. На даний час проживають окремо, спільного
господарства не ведуть. Шлюбні стосунки з грудня 2007 р. між ними припинені.
Діти проживають з позивачем.
За таких обставин, суд приходить до
висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та
відповідача в шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність
в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215
ЦПК України, суд, -
ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 30 вересня 1995
року у Троїцькій сільській раді Новоодеського району Миколаївської області,
реєстраційний запис № 10, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 -
Стягнути при отриманні свідоцтва про
розірвання шлюбу державне мито на користь держави в держбюджет в сумі 8 грн 50
коп. з ОСОБА_2, позивача від цих витрат звільнити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі в 10
-ти денний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Головуючий
У Х В А Л А

Іменем  України

1 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна, за касаційними скаргами
ОСОБА_3,  ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду             м. Запоріжжя від 21 травня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня 2007 року,

встановила:

У липні 2006 року позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що під час зареєстрованого шлюбу,
укладеного між нею та відповідачем, сторонами був придбаний автомобіль “КАМАЗ -
5511”.

Посилаючись на неможливість поділу спільного майна за згодою сторін після
розірвання шлюбу, просила здійснити поділ вказаного автомобіля, виділивши їй
грошову компенсацію в розмірі 30 тис. грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від                             21 травня 2007
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14
серпня 2007 року, стягнуто з відповідача на користь позивачки 19 641 грн. 42
коп. У іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

У поданих до Верховного Суду України касаційних скаргах
ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати
рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21
травня 2007 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня
2007 року та передати справу на новий розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від                                21 травня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від             14 серпня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М. Барсукова
Справа № 2-212/2008
26 лютого 2008 року                                                                                               м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - Ітріна
при секретарі Андрусенко В.А., за участю представника
позивача Басалаєва В.К.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за
позовом ВАТ „Миколаївгаз” НАК „Нафтогаз України” до ОСОБА_1 про стягнення боргу
за спожитий природний газ ,-
2008 року ВАТ „Миколаївгаз” звернувся до суду з зазначеним позовом до
відповідача. Посилався на те, що ОСОБА_1 є абонентом ВАТ „Миколаївгаз”, як
споживач природного газу, яка є власником будинку АДРЕСА_1 і користується
газовою плитою та котлем для опалювання будинку. Відповідач в порушення Правил
надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 09.12.99р. № 2246 „Про затвердження Правил надання
населенню послуг з газопостачання” щомісячно не розраховується за спожитий газ.
часу з 01.01.2001 р. по 01.01.2008 р. відповідач заборгувала за спожитий газ
352,64 грн. Просили стягнути борг у зазначеній сумі та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн.
судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав та просив їх
будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи
у судове засіданні двічі, 14.02. і 26.02.2008 р. без поважних причин не
з'явилась. Представник позивача погодився на постановлення заочного рішення по
справі.
пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до
висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього Кодексу.
ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або
змісту листа розрахунку та з акту звірки взаєморозрахунків з абонентом ОСОБА_1
видно, що вона має заборгованість перед позивачем у розмірі 352,64 грн.
відповідача, в безспірному порядку належить стягнути 352,64 грн боргової суми
та витрати на інформаційно технічне забезпечення у розмірі 30 грн.
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ВАТ „Миколаївгаз” задовольнити у повному обсязі.
- 326610,  код ЕДРПУ 05410263)
заборгованість за спожитий природний газ в сумі 352,64 грн та витрати на інформаційно
технічне забезпечення у розмірі 30 грн, а всього 382,64 (триста вісімдесят два
гривень 64 коп.) гривень.
ОСОБА_1 на користь держави державне мито у розмірі 51 грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі в 10
-ти денний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий:
справа № 2,,ц,,-513/2007р
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

6 березня 2008 року                              Барський районний
суд Вінницької області

в складі головуючого судді Переверзєва С.В.

при секретарі Ночовка Г.В.

Розглянувши у відкритому судовому в м.Бар

заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду  ОСОБА_1 вказала,
що 3 грудня 2007 року судом винесене рішення про задоволення її вимог та
продовжений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після
смерті ОСОБА_2. В зв,язку з поданням позову та його розглядом судом нею
понесенні судові витрати, які їй не компенсовані. Так при подачі позову нею
сплачений судовий збір в сумі 8 грн 50 коп та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи судом в сумі 7 грн 50 коп. Також вона відповідно
до укладеного договору про правову допомогу адвоката ОСОБА_3 витратила 1000
грн. Всього її витрати склали 1016 грн. Ці витрати мають бути компенсовані
відповідачем ОСОБА_4, яка безпідставно заперечувала поважність причини
пропущення нею строку для прийняття спадщини та не погоджувалась з поданням нею
заяви про прийняття спадщини нотаріусу відповідно до ч2 ст.1272 ЦК України.
Враховуючи викладене вона просила винести додаткове рішення, стягнувши з
ОСОБА_4 на її користь 1016 грн понесених судових витрат.

ОСОБА_1 в судове засідання не з,явивилась, але в письмовій заяві
просила  заяву слухати у їїї відсутності,
наполягаючи на своїх вимогах.

ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 вимоги ОСОБА_1 не визнали.

Суд, дослідивши вказане заяву вважає необхідним її задовольнити,
оскільки відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею витрати.
Оскільки вимоги ОСОБА_1 рішенням від 3.12.2007 року були задоволенні і оскільки
вона понесла судові витрати в розмірі 1016 грн, що відповідно підтверджується
довідками адвоката про участь його у розгляді справи, від 8 червня, 11 липня,
11 вересня та 15 листопада 2007 року та квитанціями (а.с.1, 2) зазначенні
витрати мають їй бути відшкодовані.
Відшкодовування  їх має

здійснювати ОСОБА_4, адже тільки вона не
визнавала пред,явленні вимоги ОСОБА_1.

На підставі викладеного і
керуючись ст.88, 214 ЦПК України, п.15 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.1990 року ,,Про практику застосування судами процесуального
законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції,,  суд,

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 1016 грн понесених судових витрат.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом  десяти днів.

СУДДЯ: