Справа 22ц-1606/ 2008
р.                 Головуючий в 1-ій
інстанції Кулініч Ю.П.
Категорія цивільна.                         Доповідач Смаглюк Р.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2008 року.           Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Смаглюк Р.І.,

суддів Скрипки А.А., Євстафієва О.К.,

при секретарі Коваленко Ю.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові апеляційну скаргу
відповідача товариства з обмеженою відповідальністю / далі - ТОВ/
„Мультисервіс” на заочне  рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 5 травня 2008 року справі за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ „Мультисервіс” про стягнення заробітної плати, -

встановив:

В грудні 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про зобов”язання  відповідача ТОВ
„Мультисервіс” провести з нею повний розрахунок при звільненні та за час
затримки розрахунку стягнути середню заробітну плату з 1 червня 2007 року до
дня ухвалення рішення суду, мотивуючи тим, що вона працювала головним
бухгалтером у відповідача і з 11 травня 2007 року була звільнена з посади за
власним бажанням. На час її звільнення з нею не був проведений повний
розрахунок відповідно до вимог ст.ст. 46, 116 КзПП України. Розрахунок не
проведений до цього часу, тому, крім не виплаченої заробітної плати, вона
просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Заочним рішенням від 5 травня 2008 року позов задоволено.
Суд встановив, що позивачка в період з 1 березня 2007 року по 11 травня 2007
року працювала головним бухгалтером у відповідача, який за період з 1 травня по
11 травня 2007 року заборгував їй заробітну плату в сумі 211 грн. 46 коп.
Середньомісячна заробітна плата позивачки становить 515 грн. 39 коп. Відповідно
до ст. 117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому сум у строки, визначені в ст. 116 КзПП України,
працівникові виплачується його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Час затримки розрахунку позивачки становить 11 місяців з
11 травня 2007 року по час розгляду справи судом. За цей період  підлягає стягненню 5669 грн.29 коп.
середнього заробітку, а всього - 5880 грн. 75 коп. Тому судом стягнута на користь
позивачки вказана сума, на користь держави - 51 грн. судового збору та 30 грн.
- витрат по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи.

Ухвалою
суду від  28
липня 2008 року заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без
задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ „Мультисервіс”
просить вказане рішення скасувати і ухвалити нове рішення про стягнення
заробітної плати в сумі 211 грн. 46 коп., в решті вимог - відмовити з таких
підстав. Позивачка ОСОБА_1, яка працювала головним бухгалтером Чернігівської
філії відповідача,  була звільнена за ст.
38 КзПП України в день її звернення з 11 травня 2007 року. Відповідно до наказу
№ 63-а від 6 червня 2006 року головний бухгалтер зобов”язаний складати та
надавати до головного підприємства всі первинні документи необхідні для
нарахування заробітної плати з підписами директора, головного бухгалтера та
печаткою.

Позивачка ОСОБА_1 не виконала цих обов”язків, не подала
необхідних документів для своєчасного розрахунку до головного підприємства в м.
Київ, тому не отримала своєчасно розрахунку.

Відповідно до ст. 117 КзПП України середній заробіток за
час затримки розрахунку виплачується працівникові в разі затримки з вини
власника або уповноваженого ним органу.
Оскільки затримка розрахунку сталася з вини самої позивачки, яка жодного
разу не повідомила відповідача про невиплату їй заробітної плати при
звільненні, тому відсутня вина ТОВ в затримці розрахунку при звільненні.

Крім того, відповідно до роз”яснень Пленуму Верховного
Суду України  в п. 20 постанови № 13 від
24 грудня 1999 року „Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці”  суд визначає розмір відшкодування
за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той  мав право, частки, яку вона становила в
заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та
інших конкретних обставин справи. Суд не з”ясував, чи була позивачка в день
звільнення на роботі, чи заявляла вона вимоги про виплату їй в цей  день заробітної плати, з чим пов”язаний проміжок
часу в 11 місяців з дня звільнення до дня звернення до суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивачка
ОСОБА_1 вважає вказане рішення законним та обґрунтованим, виходячи з норм
трудового законодавства. Суд відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 КзПП України
стягнув на її користь заробітну плату на час звільнення та середній заробіток
за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки її вини в такій затримці
нема, тому просить відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачки, вивчивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає
відхиленню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1. звільнена з посади головного
бухгалтера Чернігівської філії ТОВ „Мультисервіс” з 11 травня 2007 року, на
момент її звільнення їй нарахована заробітна плата у сумі 211 грн. 46 коп., яка
підлягала виплаті в день звільнення відповідно до вимог ст. 116 КзПП України /
л.с.3, 18/.

Доводи
відповідача про відсутність його вини в затримці розрахунку позивачки через
невиконання нею трудових обов”язків в останній день роботи 10 травня 2007 року
не можуть бути прийняті судом з таких підстав. Як встановлено з  прослуханих пояснень позивачки в суді першої
інстанції і даних в суді апеляційної інстанції, необхідний розрахунок
заробітної плати за період роботи до звільнення нею був наданий електронною
поштою в головний офіс відповідача, отримати нараховану заробітну плату в день
звільнення в філії товариства вона не могла через відсутність коштів.
Перерахування вказаної суми на її картковий рахунок не проведено і на день
розгляду справи судом.

Вказані
обставини не спростовані відповідачем. Той факт, що безспірна сума заробітної
плати 211 грн. 46 коп. навіть станом на 21 січня 2008 року, коли справа
перебувала в провадженні суду першої інстанції, не була виплачена позивачці,
свідчить про порушення відповідачем вимог ст. 116 КзПП України.

Відповідно
до роз”яснень Пленуму Верховного Суду України в ч. 5 п. 25 постанови № 13 від
24 грудня 1999 року „Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці” непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо у цей
день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про
розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117
КзПП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду
починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від
тривалості затримки розрахунку.

Оскільки на
час ухвалення 5 травня 2008 року рішення суду відповідачем не було проведено
розрахунок, суд  правильно застосував до
відповідача санкцію, передбачену ст. 117 КзПП України, і стягнув середній
заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення до дня ухвалення
рішення в сумі 5669 грн. 29 коп./ л.с. 17/.

Доводи
апеляційної скарги про те, що позивачка умисно замовчувала факт непроведення з
нею розрахунку при звільненні, щоб звернутися через 11 місяців для незаконного
збагачення за рахунок підприємства, є припущенням. При наявності в
Чернігівській філії відповідача 3 працівників, присутність в судовому засіданні
21 січня 2008 року, як представника відповідача, директора філії, безспірність
вимог позивачки щодо виплати 211 грн. 46 коп.
і невиплата їх навіть на час ухвалення рішення свідчать про ігнорування
відповідачем вимог ст. 116 КзПП України
і про обгрунтоване застосування судом
ст.117 КзПП України/ л.с.6,7/.

Інші
доводи апеляційної скарги: щодо неврахування судом роз”яснень Верховного Суду
України в п. 20 названої вище постанови,
порушення норм ЦПК України при ухваленні заочного рішення - є
необгрунтованими. Так, дані в п. 20 названої вище постанови роз”яснення
стосуються спору про розмір належних до виплати сум.

При ухваленні заочного рішення суд належним
чином повідомив відповідача / л.с.6/, представник відповідача брав участь в
судовому засіданні 24 березня 2008 року/ л.с. 14/, був повідомлений про розгляд
справи 5 травня 2008 року / л.с. 16/, 8 травня 2008 року копія заочного рішення
направлена відповідачу / л.с. 25/, який її отримав 15 травня 2008 року /
л.с.27/. Розгляд заяви про перегляд заочного рішення і подача апеляційної
скарги відповідають вимогам ст. 231 ЦПК України.

Таким
чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та
процесуального права при ухваленні судом рішення не відповідають встановленим
обставинам. Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення  - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю „Мультисервіс” відхилити.

Заочне
рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 5 травня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий:                                              Судді: