Справа №2-1062/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2008 року                                                            Лубенський
міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С.В.

при секретарі - Яценко Л.І.

розглянувши на попередньому
розгляді в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Лубенської міської Ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
Управління містобудування та архітектури м.Лубен, Комунальне підприємство
“Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації”, Відділ земельних ресурсів
у м.Лубни Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В
С Т А Н О В И В:

Позивач
ОСОБА_1.  звернувся до суду з позовом до
Виконавчого комітету Лубенської міської Ради, ОСОБА_2., ОСОБА_3., треті особи
Управління містобудування та архітектури м.Лубен, Комунальне підприємство
“Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації”, Відділ земельних ресурсів
у м.Лубни Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,
мотивуючи свій позов тим, що на підставі договору купівлі-продажу від
20.12.2002 року він набув право власності на 1/3 частину домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1.

Рішенням
виконкому Лубенської міської Ради від 24.04.2003 року за №107 співвласникам
домоволодіння йому - ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. надано право на розібрання
старого будинку та дозволено будівництво нового будинку та господарчих будівель
на старій садибі за вищевказаною адресою.

В
подальшому, вищевказаним співвласникам домоволодіння, на підставі рішення
виконавчого комітету Лубенської міської ради від 25.06.2003 року за №159
передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0709 га вАДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та видано
відповідний Державний акт на право приватної власності на землю.

Однак,
в порушення призначення земельної ділянки під житловий будинок, він та
ОСОБА_2., ОСОБА_3. самочинно побудували на ній 5 гаражів, два з яких гараж
„З-1” №1 та гараж №2 з погребом, розміром 10,6х7,8 м побудував він.

За
самочинне будівництво гаражів на нього було накладено адміністративний штраф.

Позивач
ОСОБА_1. прохає суд визнати за ним право власності на гаражі „З-1” №1 та №2 з
погребом під гаражем №2, розміром 10,6х7,8 м, розташованих за адресою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1. в судове
засідання не з'явився, надіслав суду заяву з проханням розглянути справу без
його участі, свої позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити.

Представник
відповідача Виконавчого комітету Лубенської міської Ради в особі М'якоти
Володимира Васильовича позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідачі
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. позовні вимоги визнали, не заперечують щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_1.

Представник
третьої особи Відділу земельних ресурсів у м.Лубни Полтавської області в особі
Гелюха Василя Івановича не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Представник
третьої особи - Управління архітектури та містобудування м.Лубен в судове
засідання не з'явився, надіслав суду заяву з проханням розглянути справу без
його участі, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1. покладається на рішення
суду, прохавши врахувати при винесенні рішення висновок по самочинним будівлям,
в якому мається заперечення щодо гаражу №1.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд,
заслухавши учасників судового процесу, перевірив та дослідив матеріали справи,
вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У
відповідності до ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво
нерухомого майна не набуває права власності на нього.

Право
власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що
не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно
ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із право чинів.

Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону
або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом
встановлено, що згідно рішення Лубенського міськвиконкому від 24.04.2003 року
за №107 (а.с.12), позивачу ОСОБА_1. та відповідачам ОСОБА_2. та ОСОБА_3. було
надано право на розібрання старого будинку та дозволено будівництво нового
будинку та господарчих будівель на старій садибі в АДРЕСА_1. В подальшому
вищевказану земельну ділянку їм було передано у приватну власність за рішенням
комітету Лубенської міської ради від 25.06.2003 року за №159 для будівництва та
обслуговування жилого будинку, господарських споруд та видано відповідний
Державний акт на право приватної власності на землю (а.с.11).

Позивач
ОСОБА_1. та відповідачі ОСОБА_3. та ОСОБА_2., розібравши стару будівлю,
самовільно, без дозволу Лубенської міської Ради, в порушення цільового
призначення земельної ділянки, побудували на ній гаражі

Згідно
рішення Лубенської міської Ради від 16.04.2008 року, ОСОБА_1., ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. дозволено виготовити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення
приватизованої земельної ділянки поОСОБА_1 на загальній площі 0,0709 га із
земель житлової забудови на землі гаражного будівництва.

Згідно
висновку із справи по самочинно побудованим гаражам, Управління містобудування
та архітектури м.Лубен, гаражі №1 та №2, побудовані без порушення ДБН,
викопіровка погоджена зі службами міста в установленому порядку, без додаткових
доповнень та пропозицій (а.с.6-9). Однак, гараж №1 побудований на земельній
ділянці, яка повинна бути захисною зоною до вулиці, тому з боку Управління
містобудування та архітектури мається заперечення щодо визнання права власності
на гараж №1.

Враховуючи
думку представника Відділу земельних ресурсів у м.Лубни Полтавської області,
суд вважає, що маються підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись
ст.ст.10, 15, 60, 130, 212, 213, 214  ЦПК
України, на підставі ст.328, 376  ЦК
України,   суд,  -

В И Р І Ш И В  :

Позовні
вимоги ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на гаражі „З-1” №1 та №2 з погребом під гаражем №2,
розмір гаражів 10,6х7,8 м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

На
рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області заява
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення рішення, а
апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                                                             С.В.Гудков