overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа   №2-62/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М         У К Р А Ї Н И

01
лютого 2008р.                                            Лохвицький  районний
суд  Полтавської  області

в складі:  головуючого судді                              -                          Крекотень С.А.

при секретарі                                       -                          Криворучко В.І.

з
участю сторін:  позивача                                 -                           ОСОБА_1

відповідача                             -                           ОСОБА_2

розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в  м.
Лохвиця, Полтавської  області справу  за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, прохаючи стягнути з ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітньої дитини : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі
500 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в
судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та давши оцінку доказам по справі
суд прийшов до наступного.

З 08.06.2003р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від спільного
проживання мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з
позивачкою і знаходяться на її утриманні. Допомоги на утримання дитини
відповідач не надає.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення
нею повноліття.

Згідно ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід.

Враховуючи, що відповідач по справі відмовляється добровільно утримувати
дитину, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання :
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Тому позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183,
184 СК України суд,

р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягти
з ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженця м.
Лохвиця Полтавської області, проживаючого м. Лохвиця, АДРЕСА_1 Полтавської
області, приватний підприємець, аліменти
на  утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
на користь ОСОБА_1. Стягнення проводити щомісяця, починаючи з 10.01.2008р., дня
пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитиною, в розмірі 500 грн., але
не менше мінімуму встановленого законодавством.

Стягти  з  ОСОБА_2 51 грн. судового збору в доход
держави.

Стягти з ОСОБА_2 7,50 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження рішення суду до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя:                                                                                                        С.А.
Крекотень

Згідно: голова суду                                                                        Г.Б.
Савинський

ст. секретар                                                                                   С.Б. Городецька
Справа   №
Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М                                  У К Р А Ї Н И

4 лютого
2008 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді
Савинського Г.Б.

при  секретарі                                                                Бодик К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лохвиці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовною заявою, прохаючи розірвати шлюб з відповідачкою по справі ОСОБА_2

В
судове засідання позивач по справі ОСОБА_1 не з'явився, але подав письмову заяву
про підтримання позову та слухання справи без його участі.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, але подала письмову заяву про визнання позову та
слухання справи без її участі.

Ознайомившись
з матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов
до наступного.

В зв”язку з визнанням відповідачем
позову в ході попереднього розгляду, суд розглянув дану справу по суті в
порядку ч. 4 ст. 130 ЦПК України.

Сторони зареєстрували шлюб 11.10.2000
року у Ригівській сільській раді Лохвицького району Полтавської області,
актовий запис № 5.

Від
шлюбу подружжя дітей не має.

Спільне життя подружжя і збереження
шлюбу неможливе через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів,
сварки. Шлюбні відносини припинені з квітня 2006 року.

Згідно ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За
таких обставин суд прийшов до висновку, що підстави, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є
обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212-216, 218, 294, 224, 225 ЦПК України ст. 104, 105, 110,
112 Сімейного Кодексу України суд, -

2.

Р І Ш И
В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований
11.10.2000 року у Ригівській сільській раді Лохвицького району Полтавської
області, актовий запис № 5 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

За реєстрацією розірвання шлюбу
стягнути з ОСОБА_1 - 17 грн. судового збору в доход держави, відповідачку від
сплати збору звільнити.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження рішення суду до
апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення постановлено в нарадчій
кімнаті і виготовлено суддею на комп”ютері.

СУДДЯ:
САВИНСЬКИЙ Г.Б.

Згідно : Голова суду
Г.Б.Савинський

Ст. секретар                                                        С.Б.Городецька
Справа
№2-14/08
Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

22
січня 2008 року  Сосницький районний суд
Чернігівської області

в складі
головуючого судді Смаль І.А.

при секретареві Шуляр І.В.

з участю позивача  ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому  судовому засіданні в смт.Сосниця
цивільну  справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим ,що 27 серпня 2000 року  вони зареєстрували  з відповідачем шлюб . Він проживав з
відповідачкою до серпня 2007 року,відколи шлюбні стосунки припинені.       Від шлюбу  дітей не мають. На даний час він  просить розірвати шлюб,так як спільне життя
стало неможливе через несумісність характерів.

Відповідачка в судове засідання не
з”явилася,про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена ,
від неї не надійшло повідомлення про причини неявки.

Позивач
висловив думку про необхідність заочного розгляду справи.

За таких обставин,суд вважає за
можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В судовому  засіданні позивач  підтримав позовні вимоги та пояснив,що з
відповідачем не проживають з  серпня 2007
року як подружжя, шлюбні стосунки припинені. Він наполягає на розірванні шлюбу.
Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши
зібрані по справі докази,суд вважає що позов необхідно задовольнити  зі слідуючих підстав.

По справі встановлено,що сторони
з  серпня 2007 року  разом не проживають , до цього часу  злагоди не досягли .  Сім”я фактично розпалася і збереження цієї
сім”ї уже неможливо.

За таких підстав,суд вважає можливим
розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Витрати ,за його клопотанням,покласти на позивача,звільнивши від витрат
відповідачку.

Керуючись ст.ст.110-112 Сімейного
кодексу України, ст.ст.215 ,226 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги    ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб зареєстрований 27 серпня
2000 року   в  Чорнотицькій сільській Раді Сосницького
району Чернігівської  області ,актовий
запис № 07 між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
розірвати.

Органам РАЦС при видачі свідоцтва
про  розірвання шлюбу  стягнути
з    ОСОБА_1  17 грн. державного мита на користь   держави ,звільнивши від сплати   ОСОБА_2.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом  за
письмовою заявою відповідача,яка повинна бути подана до  Сосницького районного суду протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення
може бути оскаржене  позивачем в
апеляційний суд Чернігівської області
через  Сосницький районний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
оголошення рішення  та апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
І.А.Смаль
У х в а л а ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 січня 2008 року                                                м.Київ

Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2007 року,

в  с  т
а  н  о  в  и  в :

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
10 жовтня

2007 року скасовано рішення Ялтинського міського суду від
1 червня 2007 року та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов заступника
прокурора м.Ялти в інтересах держави в особі Ялтинської міської ради,
виконавчого комітету Ялтинської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Управління
головного архітектора Ялтинської міської ради про знесення споруди, та
відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Ялтинської міської ради, третя особа комунальне підприємство “Бюро технічної
інвентаризації” про визнання права власності на господарську споруду.

У касаційній ОСОБА_1 просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на порушення норм матеріального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваного рішення також не
дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст.
338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Крім того, згідно ч.1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині, без наведення конкретних
порушень судами норм процесуального права, які були допущені при встановленні
зазначених в рішенні фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають
необхідність перевірки матеріалами справи.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 5 частини 3
статті 328 ЦПК України,

у  х  в
а  л  и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом
заступника прокурора м.Ялти в інтересах держави в особі Ялтинської міської
ради, виконавчого комітету Ялтинської міської ради до ОСОБА_1, третя особа
Управління головного архітектора Ялтинської міської ради про знесення споруди,
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ялтинської міської
ради, третя особа комунальне підприємство “Бюро технічної інвентаризації” про
визнання права власності на господарську споруду, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 жовтня 2007
року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                      Ю.Л.Сенін
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Лященко Н.П.,   Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В., -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної
страхової компанії (далі - ВАТ НАСК) “Оранта”, Міністерства оборони України про
стягнення страхової суми,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2005 року ОСОБА_1., звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначав, що відповідно до ст. 16 Закону України “Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” він був
застрахований ВАТ НАСК “Оранта” як військовослужбовець. Згідно висновку МСЕК
від 1 жовтня 1999 року йому встановлено втрату 40% професійної працездатності у
зв'язку із захворюванням, яке пов'язано з проходженням військової служби. На
підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 1999 року з
ВАТ НАСК “Оранта” на його користь стягнуто страхову суму в розмірі 925 грн. з
урахуванням втрати 25% професійної працездатності. Після встановлення втрати
40% професійної працездатності він звернувся з заявою до ВАТ НАСК “Оранта” про
виплату страхової суми і отримав відповідь, в якій було зазначено, що належна
йому страхова сума складає 36 коп.

Посилаючись на викладене, просив стягнути з ВАТ НАСК
“Оранта” страхову суму в розмірі 2475 грн. та 2625 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 6 червня 2007 року,
позов задоволено частково та стягнуто з ВАТ НАСК “Оранта” на користь позивача
недоплачені страхові виплати в розмірі 555 грн. У задоволенні позову до
Міністерства оборони України відмовлено. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1. просить зазначені рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Н.П. Лященко

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук
Справа № 2-о-9/2008 р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 січня 2008
року
Менський районний суд

Чернiгiвської областi

в складi:

головуючого
- суддi              Чепурко
В.О.

при
секретарi                         Мойсієнко О.І.

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду в м.Мена
Чернiгiвської областi цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту
родинних відносин, суд

В С Т А Н О В И В:

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою
пpо встановлення
факту pодинних
вiдносин, в якiй пpосить встановити
факт, що вона є дочкою ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Свою заяву мотивує
тим, що після смерті її батька - ОСОБА_2, відкрилася спадщина до складу якої
входить: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1,
земельні та майнові паї, грошові заощадження та інше рухоме майно. Вона
звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про право власності так як в свідоцтві про
народження зазначено лише ім'я її рідного батька - „ОСОБА_3”, а не має прізвища
та по батькові. Оскільки батьки не знаходилися у зареєстрованому шлюбі,  а тому не було здійснено запису  у її свідоцтві про народження, внаслідок чого
вона не може оформити спадщину після померлого батька.

В судове
засідання ОСОБА_1 не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій просить
залишити її заяву про встановлення юридичного факту родинних відносин  без розгляду.

Представники
заінтересованих осіб: Блистівської сільської ради Менського району
Чернігівської області та Менської державної нотаріальної контори в судове
засідання не з'явились, але надіслали до суду заяви з проханням розглядати
справу без їх участі.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України,
суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав
заяву про залишення позову без розгляду.

За таких
обставин, суд, прийшов до висновку, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
родинних відносин  необхідно залишити без
розгляду.

На підставі викладеного і кеpуючись п. 5 ч.1 ст. 207
ЦПК Укpаїни, суд

У
Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1
про встановлення юридичного факту родинних відносин - залишити без pозгляду.

Пiсля усунення
умов, що були пiдставою
для залишення позовної заяви без pозгляду,
заiнтеpесована особа
має пpаво знову
звеpнутися
до суду з заявою в загальному поpядку.

Заява
про апеляційне оскарження ухвали може бути подана до Менського районного суду
Чернігівської області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга на
ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий                                                                                       В.О.Чепурко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 січня 2008 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Охрімчук Л.І.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області
від 29 листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області
від 27 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України
з касаційною скаргою на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської
області від  29.11.2006 р., залишене без
змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області  від
27.02.2007 р.,  яким  позов
задоволено:  зобов'язано   ОСОБА_2 не
чинити  ОСОБА_1  перешкод
у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1; знести (демонтувати) за
свій рахунок гараж та сарай, які знаходяться на цій земельній ділянці, а у разі
відмови відповідача вчинити вказані дії дозволено ОСОБА_1 знести ці будівлі за
свій рахунок; заборонено ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 у встановлені огорожі
по межі земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності
на землю від 17.03.2003 р., а також стягнуто з відповідача на користь позивача
судові витрати.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування судових рішень та передачу справи на новий
розгляд до місцевого суду.

Заперечуючи проти касаційної скарги, ОСОБА_1. вказує на те, що судові рішення, на його думку, є законними і
обґрунтованими.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від              29 листопада 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від           27 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк
Справа № 2-0-16/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М
' Я М           У К Р А Ї Н И

31
січня  2008 року Первомайський
міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого-судді-Страхової І.П., при секретарі - Лисенко Л.А.,
розглянувши у попередньому   судовому
засіданні у м. Первомайському, Харківської області цивільну справу за  заявою ОСОБА_1, заінтересована  особа - Первомайська філія № 2856 ВАТ
”Ощадний банк України”  про встановлення
факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця
просить задовольнити заявлені вимоги посилаючись на те, що  28.03.1958 року уклала шлюб із ОСОБА_2. Після
реєстрації шлюбу присвоєно прізвище - ОСОБА_1. На це прізвище  оформлені трудова книжка колгоспника та
паспорт. За час роботи  заробітна плата  перераховувалася на ощадну книжку, яку  оформляли за списками по місту роботи. Хтось
з  працівників адміністрації  колгоспу в трудовій книжці колгоспника  помилково
виправив прізвище на “ОСОБА_3” і на те ж прізвище  оформлена
ощадна книжка у Первомайській філії № 2856 ВАТ ”Ощадний банк України” з
рахунком НОМЕР_1.При зверненні до  банку
з намірами  отримати частку вкладу було
роз'яснено про необхідність звернення до суду. Просить встановити факт
належності  їй ощадної книжки, оформленої
на прізвище “ОСОБА_3”

Заінтересована
особа - Первомайська філія № 2856 ВАТ ”Ощадний банк України”   звернулася до суду з  заявою в якій просила розглянути справу за
відсутність представника,  проти
заявлених вимог не  заперечує.

Суд вислухав
заявника, вивчивши матеріали справи знаходить, що заявлені вимоги  підлягають
задоволенню з таких підстав:

Дійсно,
28.03.1958 року  заявниця уклала шлюб із
ОСОБА_2. Після реєстрації шлюбу  їй
присвоєно прізвище - ОСОБА_1. На це прізвище
оформлені трудова книжка колгоспника та паспорт. В копії трудової книжки
колгоспника, що міститься в матеріалах справи, прізвище заявниці вказано як
”ОСОБА_1” та далі дописано ”ова”, тобто
виправлено на” ОСОБА_3”. На це ж прізвище оформлена  ощадна книжка., що підтверджується  довідкою
Філії -Первомайського  відділення
ощадбанку за № 84 від 23.01.2008 року.

Встановлення
юридичного факту належності правовстановлюючого документу необхідне для
реалізації права  по розпорядженню  грошовим вкладом.

Вимоги
заявиці  ґрунтуються на доказах, що
містяться в матеріалах справи., тому підлягають задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 3, 10, 60, 213, ч. п. 5 ст. 234, ч. 1 п. 6 ст. 256, 259 ЦПК України,
суд,-

В
И Р І Ш И В :

Вимоги заявниці задовольнити.

Встановити факт, належності ОСОБА_1  ощадної книжки, виданої філією № 2856  Первомайського  відділення
в с. Олексіївна , рахунок НОМЕР_1, де в прізвищі  помилково вказано ”ОСОБА_3”.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через
місцевий суд.

Суддя: