УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
лютого  2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого                 Григор'євої Л.І.

суддів:                            Барсукової
В.М.,         Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,            Косенка
В.Й.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулась у суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з серпня 1988
року до серпня 2002 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, під час якого було придбано майно, а саме: гаражний бокс №
35 у гаражному кооперативі “Контакт”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 12 500 грн.; автомобіль Ровер - НХ, проданий відповідачем у 2004 році
за 2 500 доларів США, що еквівалентно 12 500 грн. Оскільки ОСОБА_1 не
отримала грошей від продажу автомобіля, просила
визнати за нею право власності на гаражний бокс № 35 у гаражному кооперативі
“Контакт”.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19
березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 11 червня 2007 року, позов задоволено.  Визнано
за  ОСОБА_1 право власності на
гаражний бокс № 35 у гаражному кооперативі “Контакт”,
що знаходиться на  АДРЕСА_1. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 125 грн. судового збору та 30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У поданій   до  Верховного
Суду  України  касаційній
скарзі  ОСОБА_2 просить скасувати
судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним
і обґрунтованим.

Ухвалюючи  рішення  про
задоволення  позовних  вимог
ОСОБА_1, суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд,
керувалися нормами СК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. При
цьому суди не звернули уваги на те, що спірні правовідносини виникли ще під час
дії КпШС УРСР (1969 року), оскільки сторони знаходилися в шлюбі з 1988 року до
серпня 2002 року.

Задовольняючи вимоги про поділ майна подружжя, районний суд вважав, що
об'єктом спільної сумісної власності подружжя є автомобіль Ровер-НХ та гаражний
бокс № 35 у гаражному кооперативі “Контакт”.

Однак при цьому суд залишив поза увагою, що автомобіль
Ровер-НХ на праві власності не належав подружжю ОСОБА_2. Судом установлено, що
відповідач користувався вказаним автомобілем на підставі довіреностей від 12
січня 1999 року та 16 січня 2002 року. Користування автомобілем за дорученням
не породжує в користувача права власності на цей автомобіль.

Вирішуючи спір щодо гаражного боксу в гаражному
кооперативі “Контакт”, суд не з'ясував дійсної вартості гаражного боксу й не
залучив до участі у справі гаражний кооператив “Контакт”, оскільки гараж
знаходиться в гаражному кооперативі та членом цього кооперативу є відповідач
ОСОБА_2

Апеляційний суд, погоджуючись із рішенням районного суду,
не виправив помилок, допущених судом першої інстанції.

Оскільки судами допущені порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи,
постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 19 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 11 червня 2007 року скасувати, а справу передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       Л.І. Григор'єва

Судді :                                                       В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко