Справа № 2-1614, 2008р.
РІШЕННЯ

И М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10
червня 2008 р.                                     м. Саки

Сакський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді:                                    О.В.
Копичинського

При
секретарі:                                        Є.Ф.
Кузьменко

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Сакської міської ради АР Крим про визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Сакської міськради АРК. про визнання права власності на самочинно збудовану
прибудову до жилого будинку АДРЕСА_1.

Позов мотивований тим, що йому на праві
власності належить зазначений жилий будинок. У 2007р. він за свій рахунок
прибудував до свого жилого будинку прибудову, яка складається з двох жилих
кімнат НОМЕР_1 площею 13.9кв.м. і №8 площею 10.7кв.м. У зв'язку з тим, що
прибудову він побудував на земельній ділянці, що належить йому на праві
власності, ця прибудова є його власністю.

Позивач в судове засідання не з'явився з
поважних причин, про що направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу
у його відсутності і задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання
не з'явився з поважних причин, про що направив до суду заяву, в якій просив
розглянути справу у його відсутності і задовольнити позов.

Заслухавши показанні свідка, вивчивши і
дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у
задоволені позову з наступних підстав.

Чинним законодавством України передбачений
особливий порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомості.

Так відповідно до ст.24 Закону України
«Про планування і забудову територій» від 20.04.00г. - фізичні особи, які мають
намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що
належать їм на праві власності або користування, зобов'язані отримати від
виконавських органів відповідних рад, Київською і Севастопольською міських
державних адміністрацій, при делегуванні ним таких повноважень відповідними
радами, дозвіл на будівництво об'єкту містобудування (далі - дозвіл на
будівництво).

Дозвіл на будівництво дає право замовникам
на отримання початкових  даних на
проектування, здійснення проектний-дослідницьких робіт і отримання дозволу на
виконання будівельних робіт в порядку, визначеному цим Законом.

Дозвіл на будівництво надається на
підставі комплексного висновку про відповідність запропонованого будівництва
містобудівній документації, державним будівельним нормам, місцевим правилам
забудови далі - комплексний висновок).

Порядок отримання дозволу на будівництво
тимчасових споруд і розміщення реклами визначається місцевими правилами
забудови відповідно до закону.

Комплексний висновок і проект рішення про
дозвіл на будівництво  готуються
спеціально уповноваженим органом з питань містобудування і архітектури протягом
місяця з дня звернення зацікавленої особи. У випадках, передбачених
регіональними або місцевими правилами забудови, комплексний висновок готується
з урахуванням висновків відповідних землевпоряджувальних, природоохоронних,
санітарних і інших органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування відповідно до їх повноважень. Свої висновки вказані органи
представляють протягом двох тижнів з дня звернення спеціально уповноваженому
органу з питань містобудування і архітектури.

Дозвіл на будівництво об'єкту
містобудування не є документом, що засвідчує право власності або право
користування (оренда) земельними ділянками.

Дозвіл на будівництво об'єкту
містобудування не дає права на початок виконання будівельних робіт без
отримання відповідного дозволу місцевої інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п.4, 6.4 Регіональних правил
забудови і використання територій в АР Крим, затверджених ухвалою Верховної
Ради АР Крим від 18.09.02г. №241-3/02 - будівництво житлового будинку
здійснюється на підставі проектної документації, технічного і містобудівного
обґрунтування і відповідного дозволу СЕС, пожежної служби, служби газу і
архітектурного відділу.

Ст.ст.17,18,31,67 ЗК України в редакції
1992р. і ст.ст.10,12,17,116-121,126 ЗК України в редакції 2002р. передбачають,
що громадянин має право приступити до будівництва будинку (об'єкту нерухомості)
за наявності рішення місцевої ради про відведення земельної ділянки і договору про
надання громадянинові земельної ділянки під будівництво житлового будинку.

Відповідно до ст.328 ЦК України - право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст.331 цього Кодексу - право
власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено законом.

Право власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Якщо законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.376 цього Кодексу
- особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

З зазначеного виходить, що законним
вважається будівництво лише в тих випадках, якщо громадянин на момент
будівництва будинку (об'єкту нерухомості) на законних підставах отримав
наступні документи: рішення виконкому місцевої ради про дозвіл будівництва
житлового будинку (об'єкту нерухомості), рішення місцевої ради про відведення
земельної ділянки; Генеральний план забудови земельної ділянки; проект всіх
будов і споруд, узгоджений з міським (районним) архітектором; акт винесення в
натурі земельної ділянки, розбиття будов і споруд; будівельний паспорт для
індивідуального забудовника; договір про надання громадянинові земельної
ділянки під будівництво житлового будинку (об'єкту нерухомості), а також
письмову згоду співвласника житлового будинку на прибудову (добудову) будов і
споруд, що передбачено ст.357 ЦК України.

З матеріалів справи судом встановлено, що
позивач є власником жилого будинку АДРЕСА_1, а.с.7.

У 2007р. позивач за свій рахунок
прибудував до свого жилого будинку прибудову, яка складається з двох жилих
кімнат НОМЕР_1 площею 13.9кв.м. і №8 площею 10.7кв.м., а.с.13-19.

Але зазначене будівництво цієї прибудови
зроблено ним самовільно і без відповідного дозволу та проектної документації,
яка повинна бути погоджена з відповідними службами, зазначеними у наведених вище
Законах.

Зазначені обставини підтвердила і свідок
ОСОБА_2

Також, позивач отримав у власність
земельну ділянку садиби АДРЕСА_1 на підставі рішення 30 сесії 4 скликання
Сакської міськради від 29.12.04р., а.с.6, а самочинне будівництво спірного нерухомого
майна здійснив в 2007р., тобто до того, яка ця земельна ділянка була відведена
йому для цієї мети.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.357 ЦК
України - співвласник житлового будинку може зробити у встановленому законом
порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників,
якщо це не порушує їхніх прав.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК України - на вимоги
власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Судом встановлено, що позивач є власником
жилого будинку АДРЕСА_1 і, в одно час, суміжним землекористувачем із садибами
АДРЕСА_2, а.с.9.

Але позивач не довів той факт, що суміжні
землекористувачі давали згоду позивачеві на прибудову приміщення, і що ця
споруда не порушує їхніх прав, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом зазначені обставини
не встановлені при розгляді справи.

Приймаючи до уваги зазначене вище, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на
самочинно збудовану прибудову до жилого будинку суперечать вимогам чинного законодавства
України і тому не можуть бути задоволені у судовому порядку.

Враховуючи зазначене, а також вимоги ч.3
ст.10 ЦПК України, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що вимог
ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.00г.
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється
приймальними комісіями органу місцевої влади.

*

На підставі ст.ст. 328,331,357,376 ЦК
України, ст.ст. 10,12,17,116-121,126 ЗК України, ст. 24 Закону України «Про
планування і забудову територій» від 20.04.00г., п.4, 6.4 Регіональних правил
забудови і використання територій в АР Крим, затверджених ухвалою Верховної
Ради АР Крим від 18.09.02г. №241-3/02, і керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Сакської міської ради АР
Крим про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно -
залишити без задоволення.

*

Копію
рішення направити відповідачеві.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду АР Крим шляхом подачі до Сакського міськрайсуду
АРК заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк з дня проголошення
рішення і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: