Справа № 2-237/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23
січня 2008 року   Самарський районний суд
м. Дніпропетровська

у складі:    головуючої судді:
Петешенковій М.Ю.

при
секретарі:                                     Похиленко О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу
за позовом Закритого акціонерного товариства „ОТП Банк” до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів, суд -

ВСТАНОВИВ:

12
вересня 2007 року ЗАТ „ОТП Банк” звернулося до Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач працюючи на
посаді завідуючої каси сектора касових операцій Відділення „Центральне”
Акціонерного комерційного банку „Райффайзенбанк Україна”, правонаступником
якого є ЗАТ „ОТП Банк”,  спричинила
збитки на загальну суму 10 000 грн. нестачею, що сталася 14 березня 2006 року в
операційній касі № 1 відділення банку.

10
квітня 2006 року позивач звернувся до спеціалізованої Адвокатської компанії за
правовою допомогою з метою стягнення з відповідача збитків в судовому порядку.
Загальна вартість юридичних послуг за договором складає 4 725 грн. 65 коп.

Рішенням
Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2007 року позов ЗАТ
„ОТП Банк” було задоволено, з відповідача ОСОБА_1. стягнуто компенсацію за
заподіяну матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн., судовий збір в сумі 100 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30
грн., а всього 10 130 грн.

20
серпня 2007 року між позивачем та Адвокатською компанією „ОСОБА_2” підписано
акт виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг та 29 серпня 2007
року він сплатив на користь Адвокатської компанії „ОСОБА_2” вартість юридичних
послуг в розмірі 4 725 грн. 65 коп.

Позивач
зазначає, що оплачені юридичні послуги є прямою дійсною шкодою, яка підлягає
відшкодуванню позивачем.

В
судовому засіданні представник позивача Воробйов І.В. позовні вимоги підтримав
та пояснив, що витрати по сплаті вартості юридичних послуг в розмірі 4 725 грн.
65 коп. є витратами, пов”язаними з необхідністю для підприємства провести
затрати на відновлення майна. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику в справах про відшкодування шкоди заподіяної
підприємствам, установам, організаціям їх працівниками” від 29 грудня 1992 року
№ 14 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, зазначені витрати є
реальними збитками та прямою дійсною шкодою. Розмір витрат на правовому
допомогу за договором розраховано, виходячи з діючих тарифів Адвокатської
компанії „ОСОБА_2”. 23 липня 2007 року вони отримали постанову Самарського
відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління
юстиції від 6 липня 2007 року про відкриття виконавчого провадження  про стягнення з відповідача 10 130 грн. та 20
серпня 2007 року вони підписали акт виконаних робіт за договором про надання
юридичних послуг від 10 квітня 2006 року. 29 серпня 2007 року вони сплатили на
користь Адвокатської компанії „ОСОБА_2” вартість юридичних послуг в сумі 4 725
грн. 65 коп. Просив задовольнити позов в повному обсязі на підставі обставин,
викладених у позовній заяві.

Представники
відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та
пояснили, відносини між ЗАТ „ОТП Банк” та ТОВ Адвокатською компанією „ОСОБА_2”
повинні були бути підтверджені у справі, в якій надавалася правова допомога.
Згідно з положеннями статей 79, 84 ЦПК України витрати на правову допомогу є
судовими витратами. Вважали витрату позивачем коштів на правову допомогу
недоцільним, оскільки протягом всього розгляду справи, інтереси позивача
представляли співробітники юридичного підрозділу ЗАТ „ОТП Банк”,
співрозмірність робіт, виконаних виконавцем, не відпадає сумі, яка була
виплачена замовником. В задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 10 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним банком  „Райффайзенбанк Україна” та Товариством з
обмеженою відповідальністю Адвокатська компанія „ОСОБА_2” укладено договір про
надання юридичних послуг, за яким Адвокатська компанія „ОСОБА_2” зобов”язалась
надати замовнику юридичні послуги з підготовки та складання правових
процесуальних документів, надання юридичних висновків та консультацій з
правових питань щодо стягнення в судовому порядку з ОСОБА_1. на користь банку
суми матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем 14 березня 2006 року нестачею
в операційній касі № 1 відділення „Центральне” Акціонерного комерційного
банку  „Райффайзенбанк Україна”
(правонаступником усіх прав та обов”язків якого є ЗАТ „ОТП Банк” (а.с. а.с.
4-6, 17-21).

Відповідно до умов договору, юридичні послуги вважаються
наданими та підлягають оплаті з моменту отримання постанови Державної
виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення
матеріальної шкоди та підписання двохстороннього акту виконаних робіт (а.с.
4-6).

Рішенням
Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2007 року з  ОСОБА_1. на користь ЗАТ „ОТП Банк” стягнуто
компенсацію за заподіяну матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн., судовий збір в
сумі 100 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в розмірі 30 грн., а всього 10 130 грн. (а.с. 9-12).

23
липня 2007 року ЗАТ „ОТП Банк” отримав постанову Самарського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції № 2/362 від 6
липня 2007 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1.
на користь ЗАТ „ОТП Банк” 10 130 грн. (а.с. а.с.13-14).

20
серпня 2007 року між позивачем та Адвокатською компанією „ОСОБА_2” підписано
акт виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг від 10 квітня
2006 року та 29 серпня 2007 року ЗАТ „ОТП Банк” сплатив на користь Адвокатської
компанії „ОСОБА_2” вартість юридичних послуг в розмірі 4 725 грн. 65 коп. (а.с.
а.с. 7, 8).

В силу
ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Доводи представника позивача щодо завданої прямої дійсної
шкоди ЗАТ „ОТП Банк” у вигляді витрат в розмірі 4 725 грн. 65 коп., пов”язаних
з необхідністю для підприємства провести затрати на відновлення майна, не
знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суд відноситься до них
критично, оскільки діюче законодавство не відносить сплачені витрати на правову
допомогу до прямих збитків.

Суд вважає, що про існування правовідносин між ЗАТ „ОТП
Банк” та Адвокатською компанією „ОСОБА_2”, позивачі зобов”язані були підтвердити
у цивільній справі за якою надавалася правова допомога, тобто по справі за
позовом ЗАТ „ОТП Банк” до ОСОБА_1. про відшкодування шкоди, завданої
працівником підприємства при виконанні трудових обов”язків, по який 17 січня
2007 року ухвалено рішення.

Про існування договору про надання юридичних послуг від
10 квітня 2006 року, укладеного між АКБ „Райффайзенбанк Україна” та
Адвокатською компанією „ОСОБА_2”, сторони дізналися під час подачі ЗАТ „ОТП
Банк” позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1. грошових коштів на оплату
правової допомоги.

Ці обставини підтверджені поясненнями сторін і в судовому
засіданні не оспорювалися.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов”язаних з
розглядом цивільної справи, належать витрати на правову допомогу.

Суд вважає, оскільки витрати на правовому допомогу
відносяться до витрат, пов”язаних із розглядом справи, а ті своєю чергою відносяться
до судових витрат, тому при вирішенні питання про судові витрати слід
керуватися положеннями ст. 88 ЦПК України, де йдеться про розподіл судових
витрат.

Суд вважає помилковим посилання позивача на п. 1 ч. 2 та
п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14
„про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям їх працівниками”.

Приймаючи до уваги положення наведеної вище
норми та співвідношуючи її з  встановленими
фактами, суд вважає, що вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають  задоволенню, оскільки для вирішення питання
щодо судових витрат встановлений інший процесуальний порядок.

Судом роз”яснювались представнику
позивача положення ст.ст. 10,11,57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази,
які мають значення по справі.

Керуючись,
ст. 22 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 57-64, 79, 84, 88, 209, 213-215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити
Закритому акціонерному товариству „ОТП Банк” у задоволенні позовних вимоги до
ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в розмірі 4 725 грн. 65 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий суддя:                                                                  М.Ю. Петешенкова