Справа № 22-ц-197
2008р.                                    Головуючий
у 1-й інстанції     Шелєхова А.В.
Категорія 44                                                   Суддя-доповідач
У Х В А Л А

іменем  України

07 лютого 2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.

суддів
-  Данильченко Л.О., Ільченко О.Ю.

з
участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та
осіб, які беруть участь у справі - представника позивачки        ОСОБА_1, представника відповідача ВАТ КБ
«Надра»

Борисенко
О.М., представника третьої особи відділу ДВС

Зарічного
районного управління юстиції в м. Суми Черкашина В.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2   на рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 10 грудня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку «Надра», треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ державної виконавчої служби Зарічного районного
управління юстиції, про зобов'язання вчинити певні дії.

Вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду Данильченко Л.О., пояснення представника позивачки ОСОБА_1,
яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на ці доводи представника
відповідача ВАТ КБ «Надра» Борисенко О.М. та представника відділу ДВС Зарічного
районного управління юстиції в м. Суми Черкашина В.М., колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2007 року в задоволенні
позовуОСОБА_2 відмовлено.

В
апеляційній скарзі представникОСОБА_2 - ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному
обсязі.

Апелянт
вважає, що суд порушив норми процесуального права, неправильно встановив
обставини, що мають значення для справи, неправильно дослідив та оцінив докази.

Апелянт
вважає, що відповідач повинен видати гарантійний лист, в якому зафіксувати
остаточну суму, після сплати якої можна буде зняти заборону на відчуження
заставленого майна і укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1для
погашення боргу.

Апелянт
зазначає, що відмова відповідача видати такий гарантійний лист перешкоджає
позивачуОСОБА_2 здійснити дії по продажу заставленої квартири, щоб погасити
борги за кредитними договорами її та третіх осіб по справі.

Крім
того, апелянт зазначає, що суд зовсім не розглядав питання про зняття
нотаріусом заборони з квартири та питання про зобов'язання КБ «Надра» надати
згоду на продаж заставленого майна.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не
може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позовуОСОБА_2, суд виходив з того, що позивачкаОСОБА_2 та треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зобов'язання по своїм кредитним договорам не
виконували. Рішення судів про стягнення з цих осіб заборгованості по кредитам
також не виконані.

Суд
вважав, що не надано переконливих доказів на підтвердження факту порушення прав
позивачки, а тому відсутні законні підстави для зобов'язання банку до видачі
гарантійних листів, на яких наполягає позивачка. А оскільки суми заборгованості
по кредитним договорам не сплачені, то відсутні підстави і для скасування
арешту на заставлене майно - квартиру.

Колегія
суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним і обґрунтованим і
не погоджується з доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи і вірно встановлено судом першої інстанції, 02
жовтня 2003 року між позивачкоюОСОБА_2 та КБ «Надра» був укладений кредитний
договір, відповідно до якого їй були надані кредитні грошові кошти у сумі 202
125 грн. строком до 01 жовтня 2010 року на умовах сплати 23,5% річних від суми
кредиту (а.с.9-12).

Аналогічні
кредитні договори в цей же день, на цих же умовах і на таку ж суму були
укладені між КБ «Надра» та ОСОБА_3 (а.с.13-16),
між КБ «Надра» і ОСОБА_5 (а.с.17-20) та між КБ «Надра» та ОСОБА_4
(а.с.21-24).

В
забезпечення виконання зобов'язань по всіх згаданих договорах була передана в
заставу належна на праві власностіОСОБА_2 квартираАДРЕСА_1, яка їй належить на
підставі договору купівлі-продажу від 2 жовтня 2003 року.

Заочним
рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2005 року, яке не
скасовано, зОСОБА_2 на користь КБ «Надра» було стягнуто 258 543, 49 грн. суми
боргу за кредитним договором, відсотків та неустойки, а рішенням Буринського
районного суду від 28 грудня 2004 року з неї стягнуто 48 640,66 грн. відсотків
за користування кредитними коштами.

Рішеннями
судів також стягнуто суми боргу за кредитними договорами з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4

Загальна
сума боргових зобов'язань відповідно до рішень судів, складає 1 173 835 грн. 08
коп., і всі ці зобов'язання забезпечуються однією квартирою АДРЕСА_1, що
належитьОСОБА_2

13
грудня 2005 року відділом ДВС Зарічного району в м. Суми винесена постанова про
накладення арешту на зазначену квартиру, а 10 березня 2006 року був складений
акт опису і арешту майна.

Колегія
суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції і не погоджується з
доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачка добровільно уклала кредитний договір
з банком «Надра», підписала його умови.

В
пункті 4.5 даного Договору (а.с.10) передбачено, що Банк має право стягнути
достроково з позичальника, в тому числі шляхом направлення стягнення на
заставлене майно, суму заборгованості (кредит, відсотки по кредиту) у випадку
порушення ним будь-якої з умов договору, в тому числі у випадку одноразового
прострочення сплати відсотків, а також при оголошенні позичальника
неплатоспроможним.

В
пункті 7.1 Договору зазначено, що відсотки по кредиту нараховуються щомісячно
на фактичні залишки заборгованості по кредиту за фактичний час користування
кредитом и сплачуються клієнтом щомісячно в установленому порядку.

Посилання
апелянта на ту обставину, що банк не надав графік погашення заборгованості по
кредитному договору, є безпідставними, оскільки це передбачено безпосередньо
Договором, де в пункті 1.2 зазначено, що кредит надається зі сплатою 23,5%
річних від суми виданого кредиту, а пунктом 3.6 передбачено, що позичальник
зобов'язаний щомісячно погашати відсотки по даному кредиту у строк до 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Сторони
не заперечують того факту, що позивачка, як і треті особи, не виконувала умов
кредитного договору по погашенню боргу, сплаті відсотків за користування
кредитом, в зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення
відповідних сум. Після постановлення судами рішень про стягнення заборгованості
по кредиту державною виконавчою службою було накладено арешт на квартиру позивачки,
що знаходиться під заставою, і такі дії в повній мірі відповідають закону.

Діючим
законодавством не передбачено покладення на банк обов'язку по видачі
гарантійного листа про погашення суми боргу.

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, і це є основним, що борг не погашається
ні позивачкою, ні третіми особами навіть вже і після постановлення судами
рішень.

На
стадії примусового виконання судових рішень суд загальної юрисдикції не може
покладати на сторону по справі будь-яких зобов'язань.

Інші
доводи апеляційної скарги  не
спростовують висновків суду.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно
з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, надав правильну оцінку
доказам по справі та вірно відмовив у задоволенні позову, а тому відсутні
підстави для скасування рішення суду.

На
підставі викладеного, керуючись  ст.303,
п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313-315, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів:

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2007 року в даній справі
залишити без зміни.

Ухвала
набрала законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий
-

Судді
-