Справа №2-1008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
травня  2008  року Кагарлицький районний суд Київської
області в складі:

головуючого
- судді Іванюта Т.Є.

при
секретарі             Зайченко О.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про  визнання
договору дарування недійсним,

встановив
:

Позивачка звернулась до суду з даним
позовом посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті
залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку в с.Мирівка, який батько
в 1996 році заповів їй. Вказаний будинок будувався спільними зусиллями їх
сім”ї. В 1995 році батьки розірвали шлюб і батько залишився проживати в  будинку. Після розірвання шлюбу батько почав
зловживати спиртним, в результаті чого стан його здоров”я різко
погіршився,  і в 1998 році він переніс
інсульт, що відобразилось на його психічному стані.. В 2002 році батько почав
проживати з матір”ю відповідача, яка всілякими засобами усувала її від  контакту з батьком, що призводило до сварок.
Але батько запевняв, що вона  являється
єдиною спадкоємицею.

Після
смерті батька вона дізналась, що батько подарував будинок  чужому чоловікові - відповідачу по справі,
який скористався збігом тяжких обставин, а саме тяжким станом здоров”я, його
алкогольної залежності, а також тиску  з
боку матері відповідача, яка погрожувала батькові  покинути його і лякала тим, що він залишиться
сам. А тому вона просить визнати договір дарування, укладений між її батьком
ОСОБА_3, та ОСОБА_2 недійсним.

В
судовому засіданні позивачка свій позов підтримала.

Відповідач  ОСОБА_2 проти позову заперечив і суду
пояснив, що  ОСОБА_3. проживав
спільно  в зареєстрованому шлюбі з його
матір”ю. Так  як він допомогав їм по
господарству, то ОСОБА_3. вирішив подарувати йому  будинок. До нотаріуса  він відвозив ОСОБА_3 і останній був в нормальному
стані. Укладали саме договір дарування тому, що він не скасовується. Дочка,
позивачка по справі рідко приїздила до покійного батька.

Представник
третьої особи державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної конори
Воловенко Р.П. проти позову заперечила і суду пояснила, що при укладенні
договору дарування  ОСОБА_3 був у
нормальному стані, підписував документи в її присутності.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3., який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1
являвся рідним батьком позивачки. В 1994 році ОСОБА_3 уклав заповіт,
яким все своє майно заповів ОСОБА_1.

24
червня 2002 року  виконкомом Мирівської
сільської Ради зареєстровано шлюб між ОСОБА_3. та ОСОБА_4 і 27 червня 2002 року
ОСОБА_3. уклав заповіт, яким заповів все своє майно  дружині ОСОБА_4. Даний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Мирівської сільської
Ради ОСОБА_16

10
березня 2006 року між ОСОБА_3. та ОСОБА_2 був укладений договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1, який посвідчений
державним нотаріусом Кагарлицької держнотконтори. Згідно вказаного
договору  ОСОБА_3. подарував, а ОСОБА_2
прийняв у дар жилий будинок АДРЕСА_1.

Дане встановлено
на підставі  копій свідоцтв про
народження, про шлюб,  про смерть,
довідки сільської Ради. Копіями заповітів та договору дарування.

З виписок з
історій хвороби вбачається, що ОСОБА_3. мав хворобливий стан здоров”я, на
протязі з 1997 по 2002 рік неодноразово стаціонарно лікувався в клініках
м.Києва  з діагнозом дициркулярна
енцефалопатія змішаного генезу на фоні ОНМК, стенокардії, постінфарктним
кардіосклерозом та інші. 30.05.2002 року консультувався  психоневрологом центру “Здоров”я” м.Києва.

Допитаний  в судовому засіданні свідок ОСОБА_5- фельдшер
Мирівського ФАПу, підтвердив, що дійсно ОСОБА_3.  мав хворобливий стан здоров”я, а  при поступленні перед смертю в лікарню він
історії хвороби не заводив, розтин трупа не проводився.

Про те, що
ОСОБА_3. мав хворобливий стан здоров”я підтвердили також свідки односельці -
ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, лікар центру медичної радіології ОСОБА_9,ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_8,
ОСОБА_6,ОСОБА_11,ОСОБА_12, ОСОБА_13 підтвердили суду той факт, що ОСОБА_3. до
2002 року проживав одиноко, мав хворобливий стан здоров”я, в будинку не завжди
було прибрано. Одружився з ОСОБА_4 в зв”язку з тим, щоб хтось допомогав по господарству,
так як дочка рідко приїздила в село. Про укладення після реєстрації шлюбу
заповіту на ОСОБА_4, а потім договору дарування будинку,  покійний ОСОБА_3. нікому  із свідків не розповідав.

Згідно
висновку  судово-психіатричної експертизи
від 11 липня 2007 року ОСОБА_3. страждав на хронічний психічний розлад -
амнестичну судинну деменцію ( слабоумство) внаслідок церебрального  атеросклерозу та перенесеного ГПМК (1998 р.)
на фоні дисциркуляторної енцефалопатії 2-3 ступеню та артеріальної гіпертензії.
Індивідуально-психологічні та вікові особливості у ОСОБА_3 були обумовлені
наявними у нього психічними розладами, які супроводжувались порушенням мислення
та здатність адекватно  оцінювати свої
дії.

ОСОБА_3. мав
похилий вік,  так як народився в 1934
році, тяжкий стан здоров”я,  та майновий
стан - проживав одиноко, а  тому
внаслідок впливу  вище вказаних тяжких
обставин на вкрай невигідних умовах та не розуміючи значення своїх дій,  уклав договір дарування будинку з
відповідачем. Про вплив  на ОСОБА_3 з
боку ОСОБА_2 свідчить також той факт, що відразу після реєстрації шлюбу він
уклав заповіт, яким заповів все своє майно дружині - ОСОБА_14 (ОСОБА_4) .

Свідки  ОСОБА_15 та ОСОБА_16 працівники
Мирівської  сільської Ради, підтвердили
суду, що ОСОБА_3 проживав одиноко до 2002 року. Коли почав проживати з ОСОБА_4,
до реєстрації шлюбу,  неодноразово
приходив до сільської Ради з питанням укладення заповіту на ОСОБА_14(ОСОБА_4),
на що йому відмовляли поскільки вона на той час була чужа людина.  А тому вони
зареєстрували  шлюб, а потім
ОСОБА_3. уклав заповіт, яким заповів своє майно
уже дружині - ОСОБА_14 (ОСОБА_4).

Позивачку -
ОСОБА_1. покійний ОСОБА_3. не запрошував до себе, пояснюючи це тим, що вона
погано до нього відноситься і хоче продати будинок, а відповідач з матір”ю
догодують його за це до смерті, що підтвердив сам відповідач.

Перебуваючи в
хворобливому стані здоров”я, ОСОБА_3. 10 березня 2006 року уклав договір
дарування, згідно якого подарував будинок відповідачу по справі ОСОБА_2, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_17 пояснили суду, що в останні 3
дні  перед смертю ОСОБА_3.  був в тяжкому стані, але медичну допомогу не
викликали.

А тому суд
вважає, що ОСОБА_3. уклав  договір
дарування від 10 березня 2006 року житлового будинку АДРЕСА_1 внаслідок впливу
тяжких обставин на вкрай невигідних умовах та не розуміючи значення своїх дій,
і  на підставі ст.. 225,  233 ЦК України його слід визнати недійсним.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. 209,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст..203,215, 216,
225, 233 ЦК України  суд,-

Вирішив :

Позов задоволити.

Визнати договір
дарування житлового будинку АДРЕСА_1, укладений
10 березня 2006 року між  померлим
ОСОБА_3 та ОСОБА_2  недійсним.

Рішення
набуває законної сили відповідно до ст. 223 ч.1 ЦПК України.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження протягом  10 днів.

Суддя: