У х в а л а

іменем  україни

20 лютого 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                         Патрюка М.В.,

суддів:                                  Пшонки М.П.,                         Костенка А.В.,

Лященко
Н.П. ,                       Прокопчука
Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом акціонерно-комерційного
банку соціального розвитку (далі - АКБ) “Укрсоцбанк” до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до АКБ “Укрсоцбанк”,
третя особа - ОСОБА_1, про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою АКБ “Укрсоцбанк” на рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 2 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Київської області від      14 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року АКБ “Укрсоцбанк” звернувся до суду із зазначеним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між банком та ОСОБА_1 був укладений
договір кредиту, відповідач не сплатив відсотки за цим кредитом. За договором
поруки між АКБ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_2, укладеним 7 серпня 2006 року, на
забезпечення кредитного договору відповідачі відмовилися повернути відсотки за
кредитом. Посилаючись на вказані обставини, банк просив стягнути з відповідачів
солідарно суми заборгованості та неустойку в розмірі 72 082 грн. 31 коп.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом
про визнання договору поруки недійсним, указуючи на те, що його зміст
суперечить вимогам Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень”.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від           2 квітня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2007 року, у
задоволенні позову АКБ “Укрсоцбанк” відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено.

У касаційній скарзі АКБ “Укрсоцбанк”
порушує питання про скасування постановлених у справі судових рішень і
направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання договору поруки
недійсним і відмовляючи АКБ “Укрсоцбанк” у стягненні неоплаченої суми за
кредитним договором, суд посилався на те, що договір кредиту забезпечений
договором застави транспортного засобу, а також договором поруки. Оскільки цей
договір укладено в той час, коли ОСОБА_1 порушив договірні зобов'язання, а банк
мав намір задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене
майно, то відповідно до вимог Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів
та реєстрацію обтяжень” зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Проте з такою позицією судів погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2006 року між
АКБ “Укрсоцбанк” та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту, згідно з яким банк
надав відповідачу кошти в сумі 156 491 грн., а останній зобов'язався повернути
кошти з відповідними відсотками (16% річних). На забезпечення основного
зобов'язання відповідачем був укладений з банком договір застави транспортного
засобу марки “Пежо-407СТ 2.0 Е”, згідно з яким
ОСОБА_1 виступив майновим поручителем і в разі несплати ним боргу банк
мав право задовольнити свої вимоги у вартості заставленого автомобіля.

7 серпня 2006 року
АКБ “Укрсоцбанк” уклав із ОСОБА_2 договір поруки, згідно з яким поручитель
(ОСОБА_2) зобов'язується перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за
виконання позичальником (ОСОБА_1) обов'язків, що випливають з укладеного між
позичальником та кредитором договору кредиту від 18 січня 2006 року №28 .

У порушення вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України суд не дав
належної оцінки цим обставинам і не з'ясував, який був фактично обраний спосіб
забезпечення основного зобов'язання - застави чи поруки (залежно від способу
забезпечення настають інші правові наслідки); які правовідносини виникли між
сторонами у зв'язку з укладенням договору застави автомобіля; який закон
необхідно застосувати - загальний чи спеціальний.

Посилання на те, що укладення договору поруки було
проведено з порушенням Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень”, суперечить нормам матеріального права, оскільки
реєстрація саме застави рухомого майна здійснюється відповідно до зазначеного
Закону. Обтяження майна в силу договору поруки не виникає.

Не врахувавши зазначене, суд першої інстанції ухвалив
рішення з порушенням вимог закону, а апеляційний суд не звернув на це уваги.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу акціонерно-комерційного банку соціального розвитку  “Укрсоцбанк” задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 2 квітня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:
М.П. Пшонка

А.В. Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук