Справа № 2 - 30
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М                    У К Р А Ї Н И

07 квітня 2008
року                                                          Єланецький

районний суд
Миколаївської області

в складі головуючого
судді
РАЄВИЧ Т.М.

при секретарі
КУЗЬМІНОЇ О.Ю.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду смт Єланець справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ  спільного сумісного
майна  подружжя.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною
заявою про поділ  спільного сумісного
майна  подружжя.

В
судовому  засіданні  змінюючи та доповнюючи  свої
вимоги суду пояснила, що  з
26.07.1984 року почала проживати  з
відповідачем  однією сім'єю, вести  спільне
господарство. Проживали за
адресою АДРЕСА_1  в  будинку ОСОБА_2. який  він придбав
в  травні 1984 року.

Шлюб зареєстрували  19.10.1985
року. Куплений відповідачем будинок
за  час  спільного проживання  було значно покращено: замінили перекриття,
перебудували будинок, газифікували його. Внаслідок цього  вартість будинку  істотно збільшилася.

Крім того, за  час
шлюбу   в  дворі
біля  цього будинку вони
побудували ще  один житловий  будинок, в
якому почали проживати з 1990 року. Певні  роботи в
будинку ще необхідно було доробити.

Після
фактичного припинення
шлюбних  відносин в 2006 році в
рахунок   розподілу спільного  майна
відповідач   дав  їй
4000 грн., але   питання   про розподіл
житлових  будинків   добровільно вони не вирішили, в  зв'язку
з чим вона  й  звернулася
до суду.

А
тому, просила  суд  визнати
куплений до шлюбу ОСОБА_2. житловий
будинок  в  АДРЕСА_1 спільною сумісною  власністю подружжя, та  виділити
їй  новий,  не закінчений
будівництвом будинок, який
знаходиться  в АДРЕСА_1.

Представник
позивачки  в  судовому засіданні  позовні
вимоги своєї довірительки підтримав
та  просив  задовольнити в  повному
об'ємі.

Відповідач позовні  вимоги не визнав, суду  пояснив, що 19 жовтня  1985 року
зареєстрував  шлюб з позивачкою.
До цього з липня  1984  року
перебували в фактичних шлюбних відносинах. Будинок  по АДРЕСА_1 де  вони проживали разом з липня  1984 року він купив без позивачки, коли
ще  проживав  з матір'ю на власні  кошти.

Позивачка
прийшла  до нього  жити в
куплений  ним  будинок. Нічого  особливого в
будинку  вони не  зробили. Так
як будинок був не нової забудови,
в  1986  році
в  дворі  цього будинку
почали будувати новий  будинок,
в  який
перейшли жити  в 1990 році. Його
будівництво на  цей  час ще не було закінчено.

Старий
будинок  прийшов  в
непригодність, почав
руйнуватись.  В  травні
2006 року  він розлучився  з позивачкою і  в
рахунок розподілу  майна  віддав
їй  4000 грн., а  вона  в  свою чергу
написала  розписку, що майном
розділилися добровільно.

В
зв'язку  з тим, що перший  будинок він купив  сам до шлюбу і  з відповідачкою нічого суттєвого в  ньому, біля
нього не зробили, а будинок, розпочатий
будівництвом в  1986 році  не закінчений, крім  того він в
рахунок    долі позивачки  в спільному
майні  передав  4000 грн., в
задоволенні позовних вимог
просив  відмовити.

Представник  відповідача підтримав пояснення  свого довірителя, просив  суд відмовити в  задоволенні
позову так як куплений  до
шлюбу  його довірителем будинок сумісною  спільною власністю вважатися  не може, постільки нічого суттєвого
після  покупки будинку і  до моменту
розірвання шлюбу біля  нього не
було зроблено. Визнати право власності
за  позивачкою  на новий
будинок не можливо, так як він не закінчений  будівництвом. Крім того майно ОСОБА_2. і
ОСОБА_1. розділилися, так як  в  рахунок
розподілу   відповідач  передав
позивачці 4000 грн., про що вона
написала  розписку.

Вислухавши сторони, їх  представників, свідків, вивчивши
матеріали  справи суд приходить до
слідуючого.

Як
встановлено в судовому засіданні
і підтверджено  матеріалами справи
19 жовтня  1985 року  між позивачкою та відповідачем зареєстровано
шлюб.

В
фактичних шлюбних відносинах знаходилися з 26.07.1984 року. До цього,
в  травні
1984  року  ОСОБА_2. за
власні  кошти  у
ОСОБА_3. в  АДРЕСА_1 купив  житловий
будинок, де  й  почав проживати сам. З 26 липня  1984
року  в цьому  будинку
з ним почала  проживати ОСОБА_1.

Із пояснення ОСОБА_2. слідує, що ніяких
робіт, які б суттєво вплинули на  зміну
вартості   даного будинку за  час
спільного проживання  з ОСОБА_1.
зроблено не було. Будинок  почав  руйнуватися
і  саме  по цій
причині  в  1986 році
в  дворі  за
цією ж адресою вони почали будівництво нового будинку.

Крім того, допитані  як
свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. суду пояснили, що їм, як  жителям
вул. Радянській добре  відомо, що
старий  будинок  ОСОБА_2. купував сам. З позивачкою  після
купівлі  будинку  він почав
проживати через декілька місяців після
цього. Біля  цього будинку  вони провели незначну  роботу по його ремонту, але  навіть не намагалися  підтримати його нормальний   стан, в результаті  чого будинок почав  руйнуватися
і  через деякий  час
для  проживання  був
зовсім непригодним.

СвідокОСОБА_7. пояснила, що  це вона
продала  ОСОБА_2. будинок   своїх батьків. До неї  приходив
ОСОБА_2. з матір'ю. Домовилися
за  ціну  і
через 2  дні  віддали
гроші.  Жінка у ОСОБА_2. появилася  через деякий час.

Згідно
ст. 62 Сімейного Кодексу та роз'яснення
Пленуму  Верховного суду України
від 21.12.2007 року  №11 «Про
практику  застосування  судами законодавства  при розгляді
справ  про право на  шлюб, розірвання  шлюбу, визнання  його недійсним та  поділ
спільного майна  подружжя», майно
яке   належало  одному
з подружжя  може  бути визнане судом  спільною сумісною  власністю з тих підстав, що за  час
шлюбу,  його  цінність істотно збільшена  внаслідок
трудових  або грошових  затрат другого з подружжя  чи їх обох.

З урахуванням вищевикладених  обставин суд не може  визнати
спільною  сумісною  власністю подружжя будинок в  АДРЕСА_1, куплений  ОСОБА_2. до шлюбу  з ОСОБА_1.

В
судовому засіданні  встановлено
і  підтверджено матеріалами справи, що в  1986 році
сторони, перебуваючи у
шлюбі,  почали будівництво  нового будинку за  цією ж адресою - АДРЕСА_1 в  дворі
біля  старого будинку. З 1990
року  сторони почали в  ньому
проживати. Шлюб розірвано в травні
2006 року.

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України
майно, набуте  подружжям  за  час  шлюбу
належить чоловіку  та  дружині на
праві  спільної сумісної  власності.

Враховуючи, що  будинок
в  АДРЕСА_1  збудований
під час  шлюбу  ОСОБА_2. та ОСОБА_1. він являється  спільною
сумісною власністю подружжя і
підлягає  поділу.

Згідно ст. 70 Сімейного Кодексу України
у  разі
поділу  майна, що є  об'єктом права спільної сумісної
власності  подружжя, частки майна  дружини та
чоловіка є рівними.

Що ж стосується  твердження
відповідача  та  його представника  про те, що даний  будинок
не підлягає розподілу  так  як
він  не закінчений  будівництвом, то суд  погодитися
з цим не може, так як  суду  надано ксерокопію, а  в судовому засіданні   оглянуто оригінал витягу  з реєстру прав власності на  нерухоме
майно, виданого Єланецьким комунальним
підприємством «Бюро технічної  інвентаризації»
від 25.01. 2007 року із якого  слідує, що
ОСОБА_2. має в  приватній  власності
будинок,  загальною  площею 57,4 м&sup2;, житловою площею 39,1 м&sup2; розміщений  в  смт Єланець по вул. Радянській №25

Твердження   відповідача
про те, що  4000 грн. він
передав   позивачці  в
рахунок   поділу   спільно збудованого будинку  не знайшли
свого підтвердження, так як
в  судовому  засіданні
встановлено, що вони були передані
в  рахунок   долі
в  іншому  спільному
майні.

Враховуючи вищевикладене суд, керуючись
ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 60, 70 Сімейного Кодексу
України.

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
поділ  спільного сумісного майна  подружжя задовольнити частково.

Поділити житловий  будинок, який
знаходиться  в  АДРЕСА_1 і який  є об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_1 таОСОБА_2,  виділивши їм по &frac12; частці  вказаного
житлового будинку.

В
останній частині  позову відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10
днів, якщо не буде  подано заяву  про апеляційне оскарження  рішення.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання до районного суду заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та надання
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя:
Т.М. Раєвич