У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 жовтня 2008 року                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
спеціалізованої школи № 239 Оболонського району        м. Києва, управління освіти Оболонської
районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, зобов'язання допустити до
виконання посадових обов'язків, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, зобов'язання анулювати записи в трудовій книжці, стягнення
компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення
та грошової винагороди,

в
с т а н о в и л а:

У липні 2007 року
позивачка, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що наказом №
174-к від 29 грудня 1997 року призначена на посаду вчителя музики спеціалізованої школи № 239.

Наказом управління освіти від 14
березня 2006 року № 134 та наказом по спеціалізованій школі № 239 від 15
березня 2006 року № 18 була звільнена з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41
КЗпП України за порушення педагогічної етики та вчинення аморального проступку.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 27 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 26 вересня 2007 року, ОСОБА_1 поновлено на роботі, стягнуто
середній заробіток за час вимушеного прогулу та анульовано запис в трудовій
книжці про звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Далі ОСОБА_1 зазначала, що на
виконання зазначеного рішення наказом управління освіти від 27 березня 2007
року № 188/1-к та наказом по спеціалізованій школі № 239 від 27 березня 2007
року № 25/2-к її було поновлено на роботі з 27 березня 2007 року.

Наказом управління освіти від 15
жовтня 2007 року внесено зміни до наказу від 27 березня 2007 року та її
поновлено на роботі з 16 березня 2006 року. Аналогічний наказ був виданий й по
спеціалізованій школі № 239.

Між тим, фактично з наказами вона
була ознайомлена 21 червня 2007 року, а 22 червня 2007 року була звільнена з
роботи на підставі 4 п. ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогули.

Вважаючи звільнення незаконним,
ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 26 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 8 квітня 2008 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 26 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 8 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва