Справа №2-275/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 травня 2008 року
Камінь-Каширський районний суд Волинської області  в складі: головуючого - судді Гончарука О.Н.,

за
участю секретаря  -  Раковець Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камені-Каширському цивільну
справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_4 - приватний нотаріус Камінь-Каширського районного нотаріального округу,
про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з  надвірними будівлями

Особи, які беруть участь у
справі:

позивачка - ОСОБА_1, її
представник - ОСОБА_5,

представник відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_6,

відповідачка - ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Камінь-Каширьского
районного нотаріального округу - ОСОБА_4,

встановив:

У поданій до суду позовній
заяві позивачка зазначає, що 05.11.2001 року вона отримала спадщину від свого
покійного батька ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями та
спорудами, АДРЕСА_1.

В кінці жовтня 2002 року її
син, відповідач ОСОБА_2 та її невістка, відповідачка ОСОБА_3, запропонували їй
свої послуги по забезпеченню її з чоловіком ОСОБА_1 доглядом, харчуванням,
утриманням її житлового будинку і присадибної земельної ділянки в належному
стані взамін на те, що вона їм  подарує
успадкований нею будинок.

З такою пропозицією
відповідачів вона погодилась і 01.11.2002 року в приватній нотаріальній конторі
Камінь-Каширського районного нотаріального округу уклала з ними договір, тексту
якого не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки про які
було домовлено.

Спочатку відповідачі взяті на
себе зобов'язання виконували сумлінно, але в кінці 2006 року своє ставлення до
неї змінили.

В січні 2007 року розірвав
між собою шлюб її син виїхав на заробітки до м.Москва, де перебуває по даний
час, а невістка переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків.

З цього часу вони будь-яких
відносин з нею не підтримують.

Так як відповідачі припинили
виконувати свої зобов'язання по довічному утриманню її з чоловіком, вона
вирішила припинити з ними укладений договір і укласти новий договір довічного
утримання з дочкою ОСОБА_6

Під час підготовки до цього
відповідних документів від юристів дізналась, що замість договору довічного
утримання між нею і відповідачами було укладено договір дарування будинку, чого
вона не бажала.

Вважає, що договір дарування
був укладений з метою приховування дійсного правочину про довічне утримання, а
тому він є удаваним.

Спадковий будинок має для неї
велику майнову цінність.

В ньому вона народилась, в
ньому пройшло її дитинство, юність та зрілі роки.

В даному будинку виросли її
діти.

Просить суд згаданий договір
дарування житлового будинку визнати недійсним.

В судовому засіданні
позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав,
зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6
позовні вимоги визнала повністю з тих же підстав.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні
вимоги не визнала та пояснила суду, що позивачка з власної ініціативи
подарувала їй та її колишньому чоловіку ОСОБА_2 житловий будинок, АДРЕСА_1.

Ніякої домовленості з
позивачкою та її чоловіком про їх довічне утримання не було.

Відповідач ОСОБА_2, син
позивачки, багато років тому залишив її з дитиною, а сам виїхав на сезонні
роботи до Російської Федерації.

З цього часу будь-якої
матеріальної допомоги на утримання дитини, будинку вона від нього не  отримує.

Маючи на утриманні ще одну
неповнолітню дитину від першого шлюбу, вона не могла одна утримувати
подарований будинок в належному стані.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус
Камінь-Каширського районного нотаріального округу ОСОБА_4 суду ствердила, що
вона 01.11.2002 року посвідчувала  саме договір
дарування, а не договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_1
подарувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та
спорудами, АДРЕСА_1.

При укладенні такого договору
сторони підтвердили, що такий договір не носить характеру мнимої та удаваної
угоди.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 22 травня 2008 року у прийнятті визнання представником
відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_6 позову відмовлено.

Як вбачається з копії свідоцтва про спадщину по закону від 05.11.2001 року
позивачка успадкувала від свого покійного батька ОСОБА_5 житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами, АДРЕСА_1 (а.с.12).

01.11.2002 року сторони у приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного
нотаріального округу, ОСОБА_4 склали договір дарування за умовами якого ОСОБА_1
подарувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та
спорудами, АДРЕСА_1 (а.с.11).

В зазначеному договорі будь-яких умов щодо довічного утримання дарувальниці
не обумовлено.

В судовому засіданні позивачка визнала, що даний договір їй було оголошено
приватним нотаріусом і крім цього, вона особисто до оголошення цього договору
нотаріусом, сама його зачитувала.

Позивачка не заперечує, що при укладенні такого договору вона була при
здоровому розумі та ясній пам'яті.

Будучи допитаною в якості свідка при розгляді справи за адміністративним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Камінь-Каширської міської ради, до виконкому
Камінь-Каширської міської ради про визнання рішення міської ради, її виконкому
недійсним, про передачу земельних ділянок у власність позивачам, позивачка
стверджувала, що спадковий будинок вона подарувала відповідачам.

Те, що цей договір був укладений з умовами довічного утримання її і її
чоловіка, вона не вказувала.

Відповідно до ст.235 ЦК
України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Такого судом не встановлено.

Вказівка позивачки на те, що
вона у спадковому будинку народилась, провела у ньому своє дитинство, юність та
зрілі роки не відповідає дійсності.

Згідно показань позивачки,
спадковий будинок був збудований 1973 році.

Як вбачається з копії її
паспорта (а.с.9), сама вона народилась в 1952 році.

Те, що спадковий будинок
псується з вини відповідачки, матері двох неповнолітніх дітей, а також те, що
він для позивачки становить велику немайнову цінність, останньою суду не
доведено.

Підстав для розірвання
згаданого договору дарування, передбачених ст.727 ЦК України, судом не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60,
212-215 ЦПК України, ст.ст.235 ч.2, 717, 719 ч.2, 722 ч.1, 727 ЦК України  суд

вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_4, приватний нотаріус Камінь-Каширського районного нотаріального
округу, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з  надвірними будівлями та господарськими
спорудами, АДРЕСА_1, посвідчений 01 листопада 2002 року приватним нотаріусом
Камінь-Каширського районного нотаріального округу, відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд
шляхом подачі заяв про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його
проголошення та наступної подачі апеляційних скарг протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295
ЦПК України.

Головуючий-підпис

Оригіналу відповідає

Суддя Камінь-Каширського

райорнного суду                                                                          О.Н.
Гончарук