АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22- 712   2008року                Головуючий у 1-й інстанції  Пляка С.Л. категорія -41                                                           Доповідач
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
Головуючого : судді Кіселика С А ,
суддів : Франко В.А., Голованя А.М.
при секретарі  Ткач І.В.
розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Олександрівського  районного суду Кіровоградської області
від  06 лютого 2008 року,
2007 року  ОСОБА_1  звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2  про  виселення,
визнання  права  власності
на  звільнену  частину
квартири  та  виплату
грошової  компенсації.
в  результаті  приватизації житла,   їй, відповідачу  та
праві  спільної  часткової
власності, належить  квартира
АДРЕСА_1.  Частка  кожного
із  співвласників    дорівнює
та її звернення  до  суду
із  позовом про  поділ
майна,  проживання  із
відповідачем  в одній  квартирі
стало  неможливим, оскільки  останній
застосовує  до  позивачки
фізичне  насилля  та
погрожує  вбивством.
відповідачу  належить   &frac14; частина  квартири,
а    проживання  із  ним  на
спільній  житловій  площі
не  можливо,  виникло
питання  виділення  відповідачу
його  частки.  Однак,
оскільки  провести  такий
просила  виселити  ОСОБА_2
з  квартири АДРЕСА_1, та
визнати  за  позивачкою
право  власності  на
вивільнену  частину  квартири
з  компенсацією  нею  на
користь  відповідача  вартості &frac14; частини  квартири. Просила  стягнути
із  відповідача  на  її
користь  судові  витрати.
Рішенням
Олександрівського  районного   суду Кіровоградської області від 6 лютого
2008 року  в позові   відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду  першої  інстанції
позивач  просить  його
скасувати,  а  справу
направити  на  новий
розгляд.

В
скарзі апелянт зазначила, що при постановленні рішення, судом порушені норми
процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи.  Зокрема, зазначила, що  суд
не  взяв  до
уваги  неможливість  спільного
проживання  сторін  в одній
квартирі, оскільки  мали  місце
факти  фізичного  насильства
зі  сторони  відповідача, що  підтверджено
показами  свідків  та
матеріалами  про  звернення
позивачки  з цього  приводу
до  міліції.

Судом  не
вирішена  вимога  позивачки
про  призначення  судово
-  будівельної  експертизи, а отже  не
вирішена  одна  із
позовних  вимог.

Заслухавши
доповідача,  дослідивши доводи
апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга   підлягає  відхиленню
із  наступних  підстав.

Колегія
суддів дійшла  висновку, що судом 1-ої
інстанції, на підставі досліджених доказів, правильно встановлено, що
правовідносини, які  виникли  між
сторонами,  регулюються   нормами
цивільного  законодавства, зокрема
Главою 26  ЦК  України,
а не  Житловим  Кодексом
України.

Відповідач  є
співвласником  квартири, йому  належить
&frac14;  її  частина, а
отже  вимога  позивачки
про  його  виселення
у  відповідності  до
приписів  ст.  116
та  ст. 157  ЖК
України  не ґрунтується  на
законі.

Апелянт  безпідставно
посилається  на  норми
ст.. 358  ЦК  України,
оскільки  даною  статтею
закріплено право  позивачки  вимагати
виділення їй у  володіння  та
користування  частини  спільного
майна  у натурі, яка  відповідає
її частці  у праві спільної  часткової
власності. А  у разі  не
можливості  цього,  право
вимагати  від  інших
співвласників, які  володіють  і
користуються  спільним  майном, відповідної   матеріальної
компенсації.

Таким  чином
дана   норма  права
надає  право  позивачці
вимагати  особисто  для
себе  виділення  частки
у  спільному  майні
чи  матеріальної компенсації  за  цю  частку,
і  не яким  чином
не  надає  їй
право  на  вимогу
виділу  частки  когось
із  співвласників.

Приписами  статті 364
ЦК  України, що  регулюють
виділ  частки  із
майна,  що є  у спільній
частковій  власності,  також
передбачено  право  співвласника
на  виділ  у
натурі  його  частки
із  майна, що є  у спільній
частковій  власності.

Вимога  позивачки
виділу  частки   відповідача
із майна, що є  у  спільній
частковій  власності  не
ґрунтується  на  законі.

Крім  того
пунктом 2 частини 2  статті  364  ЦК  України
передбачено, що    компенсація  співвласникові  може
бути  надана  лише
за  його  згодою.

Суд  першої
інстанції, відповідно  до  заявленої
позовної  вимоги  про
виселення  ОСОБА_2  та
відсутності  вимог  позивачки
про  виділення  їй
частки  із  майна, що є
у  спільній  частковій
власності,  дійшов  правильного
висновку  щодо  відсутності
підстав  призначення  судово - будівельної  експертизи, оскільки,  відповідно
до  положень  частини 1
статті  143  ЦПК
України,  експертиза  призначається
для  з'ясування    обставин,
що  мають  значення
для  справи  і
потребують  спеціальних  знань
у  галузі  науки, мистецтва, техніки, ремесла  тощо.

З'ясування   питання
щодо  виселення  відповідача,
знаходиться  у  правовій
площині  і не  потребує
застосування спеціальних  знань  у галузі
науки, мистецтва, техніки,
ремесла  тощо.

Заява  позивачки
про  призначення  судово - будівельної  експертизи
не  є  позовною
вимогою,  а тому  доводи
апелянта  щодо  розгляду
судом  не  всіх
позовних  вимог  та
прохання  скасувати  із  цих
підстав  рішення  суду
та  повернути  справу
на  новий  розгляд
є  безпідставним.

Відповідно
до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням нори матеріального та процесуального права.

За
таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним
та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків
суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У  Х
В  А  Л
И  Л  А :

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1  відхилити.

Рішення  Олександрівського районного суду Кіровоградської  області
від 06 лютого    2008 року  залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: