Справа №
Головуючий у 1-й інстанції  -
Категорія -    41                                                     Суддя-доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м     У к р а ї н и

12
лютого 2008 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого  -
Хвостика С.Г.

суддів             -    Криворотенка В.І., Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання  - Чуприни
В.І.

та осіб,
які беруть участь у справі - ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

розглянула у
відкритому  судовому  засіданні
в приміщенні  апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2007 року у
справі за позовом  ОСОБА_3  до ОСОБА_1, третя особа - Відкрите акціонерне
товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3
звернувся з позовом у вересні 2007 року. Свої вимоги мотивувала тим, що 24
листопада 2006 року о 9 год. 25 хв. з вини водія ОСОБА_1 на перехресті вулиць
Семашка та Братів Радченків  в м.Конотопі
сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено
належний їй автомобіль. Збитки, завдані пошкодженням автомобіля, становлять
3467 грн. 60 коп. З урахуванням того, що страхова компанія сплатила їй  1692 грн. 65 коп., вона  просила стягнути  з відповідача 1834 грн. 05 коп. втрати
товарної вартості автомобіля та інші витрати в сумі 355 грн. 57 коп., а також
3000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1500 грн. витрат на правову
допомогу.

Рішенням
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2007 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на її користь 2106 грн.
31 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, 1187 грн. відшкодування витрат на правову допомогу. В іншій
частині позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить рішення суду змінити - стягнути з нього на
користь позивачки 472 грн. 76 коп. матеріальної шкоди, як різниці між сумою
втрати товарної вартості автомобіля, яка була визначена до ремонту, та сумою
ремонту, та 800 грн. моральної шкоди, врахувавши характер дорожньо-транспортної
пригоди та його скрутний матеріальний стан, а в іншій частині її вимог -
відмовити.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника про задоволеня
апеляційної скарги, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів знаходить апеляційну
скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню,  виходячи з наступного.

Як вірно
встановлено судом першої інстанції, 24 листопада 2006 року о 9 год. 25 хв. з
вини водія ОСОБА_1, який, керуючи належним йому автомобілем ВАЗ-2107 і
рухаючись у попутному з керованим позивачкою автомобілем ВАЗ-111830 напрямку,
що перебував праворуч від його автомобіля, при одночасному перестроюванні з
вул.Семашка на вул.Братів Радченків у м.Конотопі, порушуючи вимоги п.10.3
Правил дорожнього руху, не надав переваги в русі автомобілю позивачки, тобто не
дав дорогу, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті
якої було пошкоджено належний ОСОБА_3 автомобіль.

Дані
обставини стосовно того, що вони дійсно мали місце і вчинені відповідачем,
підтверджуються постановою у справі про адміністративне правопорушення і
відповідачем не заперечуються (а.с.6).

Збитки, завдані пошкодженням автомобіля,
становлять 3467 грн. 60 коп. (а.с.20-23), куди, як зазначено в акті
автотоварознавчого дослідження, входить 1633 грн. 55 коп. вартості
відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та - 1834 грн. 05 коп. як величина
втрати товарної вартості того автомобіля.

Відкрите
акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», визнавши
вказану подію страховим випадком, сплатила позивачці 1692 грн. 65 коп.,
враховуючи 1633 грн. 55 коп. - вартість відновлювального ремонту, 331 грн. 36
коп. - вартість послуг спеціаліста, за вирахуванням 272 грн. 26 коп. податку на
додану вартість.

Винними
протиправними діями відповідача  ОСОБА_3
завдано також і моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях внаслідок
пошкодження її недавно купленого перед пригодою автомобіля, що вимагало від неї
додаткових зусиль для організації свого життя.

За
вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про
стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 на відшкодування  матеріальної шкоди 2106 грн. 31 коп., з
урахуванням збитків від втрати товарної вартості автомобіля в сумі 1834 грн. 05
коп. унаслідок передчасного погіршення його товарного вигляду, зниження
міцності окремих елементів його складових части після пошкодження автомобіля,
зниження захисних властивостей покриттів, про що йдеться в наказі Міністерства
юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року
№142/5/2092 «Про затвердження Методики  товарознавчої
експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395.

Отже,
доводи апелянта про те, що судом невірно визначено розмір втрати товарного
виду, а також, що взагалі втрата товарного виду не є прямими збитками, є
безпідставними.

Щодо
відшкодування на користь позивачки суми податку на додану вартість у розмірі
272 грн. 26 коп., то такий висновок суду також є обґрунтованим, так як такі
витрати, як вона пояснила в суді першої інстанції, нею були понесені під час
ремонту пошкодженого автомобіля.

Стягуючи
з відповідача матеріальну шкоду, в тому числі і завдану втратою товарного виду
автомобіля, суд вірно взяв за основу висновок автотоварознавчого дослідження,
складений спеціалістом на підставі відповідної методики розрахунку шкоди.

Стосовно
розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн., то з цього приводу
судом першої інстанції наведені переконливі мотиви, з якими погоджується
колегія суддів, так як така сума буде достатньою і справедливою в якості компенсації
для відшкодування моральної шкоди.

Рішення
суду відповідає вимогам ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України і є
обґрунтованим, тобто ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Що
стосується визначення розміру відшкодування витрат на правову допомогу в сумі
1187 грн., то в цій частині з судовим рішенням погодитись не можна.

Відповідно
до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Згідно з
п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до  судових
витрат, серед іншого, належать і витрати на правову допомогу.

Стягуючи
з відповідача на користь позивача 1187 грн. витрат на правову допомогу, суд не
взяв до уваги, граничний розмір компенсації витрат на таку допомогу,
встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року
№590.

Ст.84
ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про
граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» витрати,
пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, якщо
компенсація сплачується іншою стороною, не повинні перевищувати суму, що
обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. При цьому зазначено,
що підставою для компенсації судових витрат є судове рішення.

Законом
України від 15 березня 2007 року «Про внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» з 1 жовтня 2007 року розмір мінімальної
заробітної плати встановлено у сумі 460 грн., тобто на час постановлення
судового рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи, фахівець, що представляв інтереси позивача, був
присутній у трьох судових засіданнях, загальний час яких становить дві години
двадцять хвилин. Також, за оцінкою колегії суддів, на підготовку позову
фахівець витратив 1 годину сорок хвилин, що в сумі становить 4 години.

Відповідно
до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, позивачу
присуджуються судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

З
урахуванням наведеного, враховуючи, що інших обставин для визначення розміру
витрат на правову допомогу не передбачено, колегія суддів вважає за необхідне
стягнути на користь позивача 600 грн.
для компенсації витрат на правову допомогу, передбачену угодою від 17
серпня 2007 року у розмірі 1500 грн. (а.с.46), змінивши таким чином рішення
суду і частково задовольнивши, тим самим, вимоги апелянта.

Керуючись
ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2007 року
по даній справі в частині визначення розміру відшкодування витрат на правову
допомогу змінити. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3  600 (шістсот) грн. витрат на правову допомогу,
а не 1187 грн. як вказав суд пешої інстанції.

В іншій
частині рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23
листопада 2007 року залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили негайно,  однак
може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня його проголошення .

Головуючий
:

Судді: