У Х В А Л А

Іменем  України

6 лютого 2008 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                     Берднік
І.С.,

Данчука
В.Г.,

Косенка
В.Й.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області від 20 липня 2007 року, з урахуванням виправленої
ухвалою цього ж суду від 21 вересня 2007 року описки,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року
ОСОБА_1 звернулася в суд з указаним позовом.

Зазначала, що відповідно до договорів дарування від 15
липня 2003 року вона подарувала ОСОБА_3 19/50 частин, а ОСОБА_2 - 31/50 частину
будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На момент укладення вищевказаних договорів, вона, в силу
свого похилого віку, стану здоров'я та неналежного виконання нотаріусом своїх
обов'язків - нотаріус не зачитав їй текст укладених договорів, помилялася,
оскільки вважала, що уклала договори довічного утримання, тоді як фактично
уклала договори дарування. ОСОБА_3 добросовісно доглядала за нею і претензій до
останньої вона не має, тоді як ОСОБА_2 протягом усього часу з дня укладення
договору дарування 31/50 частини вищевказаного будинку не надавав їй
матеріальної допомоги та не доглядав за нею.

Посилаючись на вищевикладене, зазначаючи, що договір
укладено нею під впливом помилки, позивачка просила договір дарування 31/50
частини вказаного вище будинку, укладений 15 липня 2003 року між нею та
ОСОБА_2, визнати недійсним.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області від 24 січня         2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Київської області від 20 липня 2007 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду Київської області від 21 вересня 2007 року виправлено описку в описовій частині
ухвали апеляційного суду Київської області від 20 липня        2007 року, замість “апеляційна скарга підлягає
задоволенню” вказано апеляційна скарга не підлягає задоволенню”.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 20 липня 2007 року, з урахуванням виправленої ухвалою
цього ж суду від 21 вересня      2007 року
описки, скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення може бути лише неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2007 року та ухвала апеляційного
суду Київської області від 20 липня 2007 року постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст. ст. 332, 345 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 20 липня 2007 року, з урахуванням виправленої ухвалою
цього ж суду від 21 вересня 2007 року описки, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                      І.С.
Берднік

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко