У Х В А Л А

І М Е
Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 30
січня    2008 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23
березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 3 жовтня
2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького національного
університету про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної
шкоди,

в
с т а н о в и в:

У грудні 2005 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 15 жовтня
2003 року працювала начальником навчального відділу Запорізького
національного університету.

Наказами
від 4 листопада 2005 року № 91-в, від 22 листопада 2005 року № 97-в їй були оголошені
догани, а наказом від 23 листопада 2005 року № 765-к її було звільнено за п. 3 ст.
40 КЗпП України.

Вказані
накази вважає незаконними з таких підстав.

Зрив
заняття 28 жовтня 2005 року, за що була винесена догана наказом від 4 листопада
2005 року, був одиничним випадком та не може вказувати на відсутність контролю за
організацією навчального процесу. Контроль був організований, що підтверджується
звітами. Несвоєчасний початок заняття відбувся не внаслідок відсутності контролю
з боку навчального відділу, а у зв'язку з відсутністю достатнього аудиторного фонду.

При виданні
наказу від 22 листопада 2005 року перед винесенням догани від неї не вимагали надання
пояснень, у зв'язку з чим вона відмовилася ставити свій підпис на вказаному наказі.

Згідно
з листком непрацездатності в період з 7 листопада до 21 листопада 2005 року вона
хворіла. З актом перевірки від 4 листопада 2005 року ознайомилася 23 листопада
2005 року, про що надала пояснення, в яких вказала, що 4 листопада 2005 року вона
знаходилася на робочому місці, чи були її підлеглі на робочому місці їй не відомо.

У  зв'язку з
наведеним,  позивачка  просила
суд  скасувати накази  від 4 листопада 2005 року,   від
22  листопада 2005 року,  від 23 листопада 2005 року та поновити її на роботі.
Також просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного
прогулу та на відшкодування моральної шкоди 7 000 грн.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 3 жовтня 2007 року, в задоволенні
позову ОСОБА_1
відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень і передачу справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За змістом
ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд касаційної
інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були  встановлені  в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу та  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до Запорізького національного університету про визнання незаконними
і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2007 року
та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 3 жовтня 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема