Справа № 2-1106/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08
серпня 2008 року             Хортицький
районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді                            Бондаренко
І.В.

при секретарі                                    Биковій
С.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - 8 державна нотаріальна контора м.Запоріжжя,
ОП «ЗМБТІ», приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання договору дарування
недійсним, укладеним під впливом насильства, про визнання права власності в
порядку спадкування, -

В С Т А Н ОВ И В:

Позивач
подала до суду позов до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 - матір»ю сторін по справі -
та відповідачкою, у зв»язку з тим, що вказаний договір, на її думку, мати
уклала під  впливом насильства з боку
відповідача і такий договір не відповідав її волі, а також визнати за  нею право власності на &frac12; частину вказаної квартири в порядку
спадкування після смерті матері.

Відповідач
з позовними вимогами не погодилась та пояснила, що мати подарувала їй свою
квартиру, оскільки вона доглядала за матір»ю, проживала з нею, мати це зробила
з вдячності. Ніякого насильства до матері вона не застосовувала.

Від
представника 8 державної нотаріальної контори надійшла письмова заява про
розгляд справи у її відсутності.

Представник
ОП «ЗМБТІ» в судове засідання не з»явився, пояснень та заперечень по позову не
надав.

Приватний
нотаріус ОСОБА_3 з позовом не погодилась та пояснила, що вона ніколи не засвідчила
б договір дарування житла, якщо б бачила, що це не відповідає волі
дарувальника, особливо коли це літня людина. Вона обов»язково розмовляє з
дарувальником перед укладенням договору один на один та роз»яснює наслідки
такого договору. В даному випадку вона б змогла виявити неадекватність матері
позивачки або побачити, що вона діє не за своєю волею, і в такому разі не
засвідчила б договір

В
судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є доньками ОСОБА_4, батьки
в них різні. На праві приватної власності ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1,
де вона постійно проживала.

23 липня
2004 року ОСОБА_4 уклала договір дарування вказаної квартири своїй доньці
ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3./а.с.10/.

ОСОБА_2
в серпні 2004 року оформила своє право власності на вказану квартиру, проте в
ній продовжувала проживати мати, здійснювала оплату комунальних послуг, їй
призначалась субсидія /а.с.11, 13,49-54/.

17
червня 2004 року ОСОБА_4 подала до ЖРЕД заяву про реєстрацію ОСОБА_2
АДРЕСА_1/а.с.44-45/.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 померла./а.с.7/.

29
березня 2006 року ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті матері, та дізналась, що свою квартиру мати подарувала
відповідачці./а.с.8/.

При житті ОСОБА_4 страждала хронічними
захворюваннями, в 2002 році перенесла ішемічний інсульт, в зв»язку з чим
регулярно знаходилась на стаціонарному лікування в 6 міській
лікарні./а.с.56-58/.

В квітні
2004 року вона перенесла повторний інсульт і також знаходилась на стаціонарному
лікуванні, виписана з лікарні у зв»язку з
покращенням стану./а.с.59/.

Сторони
подали суду копії листів, написаних в різний час їх матір»ю, а також ними
самими, з яких вбачається, що відносини між матері»ю та позивачкою в різний час
були різними, а також, що останній час відносини між сестрами
погіршились./а.с.14-18,48,61-62/.

З
постанови о/у ВКР Хортицького РВ від 13.10.2006 року про відмову в порушенні
кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 відносно шахрайського заволодіння
квартирою, вбачається, що в результаті перевірки встановлено, що гр.ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1 на законних підставах./а.с.12/.

Свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - сусіди ОСОБА_4 - суду пояснили, що у ОСОБА_4 з донькою
ОСОБА_2 були дуже добрі відносини, з того часу, як мати захворіла, відповідачка
завжди за нею доглядала, мати була задоволена її доглядом.   Обидві сусідки пояснили, що ніколи не
помічали того, щоб ОСОБА_4 боялась відповідачку, або в їх відносинах була
напруга.

Крім
того, ОСОБА_5 пояснила суду, що ще при житті ОСОБА_4 від відповідачки вона
дізналась, що мати склала договір дарування їй квартири, що воля матері в тому,
що хто її догляне - тому вона віддасть квартиру.

Свідки
пояснили, також, що ОСОБА_4 ніколи не була неадекватна, завжди розуміла
значення своїх дій, була весела та життєрадісна, тільки відразу після інсульту
її тяготила її хвороба та обмеженість рухів лівої сторони тіла.

При
цьому, позивачку свідки бачили в квартирі матері лише кілька разів.

Вислухавши
сторони, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до
висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивачці необхідно відмовити
з наступних підстав.

У
відповідності до ст.215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним на
підставі недодержання сторонами в момент його вчинення вимог ст.203 ЦПК
України, на разі волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

У
відповідності до ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з
боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

В даному
випадку позивач не довела того, що договір дарування квартири її мати уклала
під тиском - чи фізичним, чи психічним - з боку відповідачки або іншої особи.

У суда
немає підстав ставити під сумнів пояснення приватного нотаріуса ОСОБА_3 а також
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вони об»єктивні та неупереджені.

Суд
вважає доведеним той факт, що волевиявленням матері позивачки було віддати
квартиру тій з доньок, яка її догляне.

Суду
надані усі докази того, що свою мати доглянула саме відповідач, що також
підтверджується і особистими поясненнями обох сторін, і наданими суду листами.

При
цьому, суд у відповідності до ст.11 ЦПК України розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог, тому не бере до уваги твердження позивачки про те, що
в час укладання договору дарування мати у зв»язку з хворобою приймала якісь
сильнодіючі лікарські препарати, тому не могла усвідомлювати значення своїх
дій, тим більше, що позивач відмовилась від проведення по справі посмертної
судово-психіатричної експертизи.

Таким
чином, підстав для визнання договору дарування спірної квартири від 23.04.2004
року недійсним та укладеним під впливом будь-якого насильства, а також для
визнання за позивачкою права власності на &frac12; частину квартири в порядку
спадкування, немає.

Керуючись
ст.ст.10,60,208,212-218 ЦПК України, ст.ст.215,231 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В
задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
від 23.04.2004 року недійсним та визнання за нею права власності на &frac12; частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері - відмовити.

Зняти
арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2,
накладений ухвалою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя Бондаренко І.В.
від 23 червня 2008 року з метою забезпечення позову.

На
рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана заява про
його апеляційне оскарження, а апеляційна скарга - протягом 20 днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя