Справа № 22-ц-1558 /2008       Головуючий у першій інстанції  Бараненко С.М.
Категорія - цивільна                Доповідач   Скрипка А.А.
суд Чернігівської області у складі:
Головуючого-судді:
Суддів:
Скрипки А.А., Євстафіїва  О.К.
прокурора Дремлюги С.О.,  представника ВАТ „ Державний
Ощадний  банк  України” Кутікової О.Л.
у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1  на рішення  Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області  від 02 липня 2008
року  по справі за позовом прокурора
Менського району Чернігівської області в інтересах держави в особі ВАТ „
Державний ощадний банк України” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором ,-
Рішенням  Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 02 липня 2008 року позовні вимоги задоволені  частково. Зазначеним рішенням  стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ „ Державний
ощадний банк України”  9091 грн. 87
коп.  заборгованості за кредитним
договором  №4 від  13 грудня 1996 року. В задоволенні решти  позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь держави  90 грн. 91  коп.
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи  .

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1
просить  рішення суду першої
інстанції  скасувати та  залишити позовну заяву прокурора Менського
району Чернігівської області  без
розгляду, посилаючись на те, що рішення є незаконним, оскільки постановлено з
порушенням норм чинного законодавства. Апелянт вказує,  що
оскільки Державний спеціалізований комерційний  ощадний банк України перетворився у ВАТ „Ощадбанк”,
держава є лише власником корпоративних прав (акцій) ВАТ ”Ощадбанк” і не
має  будь - яких прав на майно( майнові
права) ВАТ „Ощадбанк”, які є його приватною власністю. Апелянт вважає, що з
врахуванням положень Статуту ВАТ „ Державний ощадний банк України”, банк є
самостійним суб'єктом господарювання , має право бути позивачем  та відповідачем ( учасником судового
розгляду)  в судах загальної юрисдикції ,
зокрема ВАТ  „Ощадбанк” має право
самостійно звертатися  в суд  з позовом про захист своїх  прав та законних інтересів.    Апелянт зазначає, що з врахуванням положень
статті 3 ч. 2 ЦПК України,  статті 45ч.2
ЦПК України, Закону України „ Про прокуратуру” , прокурор може звертатися
до  суду з позовом  в інтересах держави виключно  за умови наявності  порушення або загрози  порушення економічних , політичних та інших
державних інтересів  внаслідок  протиправних дій  (бездіяльності) фізичних або  юридичних осіб, що вчиняються у відносинах
між ними або з державою. Апелянт вважає, що
в даному випадку  органи
прокуратури не мали  права будь -  яким
чином  втручатися в майнову сферу
діяльності  ВАТ „Ощадбанк” , в тому
числі,  і подавати в його інтересах позов
до суду. У зв'язку  з цим, вказує
апелянт,  позов,  заявлений
прокурором слід розцінювати , як позов
не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкту
господарської діяльності - ВАТ
„Ощадбанк”.  ОСОБА_1 зазначає, що
позов безпідставно прийнятий судом до розгляду , без перевірки повноважень
прокурора щодо звернення з таким позовом, в результаті чого суд першої
інстанції постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню,  а позовна заява прокурора - залишенню без
розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи ,
прокурор Менського району Чернігівської
області  звернувся в суд  з позовом
в інтересах держави в особі  ВАТ „
Державний ощадний банк України” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості  за кредитним договором (
а. с. 1-2) . Прокурор Менського району Чернігівської області   обґрунтовував    позовні вимоги  тим, що 13 грудня 1996 року між  Сосницьким відділенням  № 5512
ВАТ „ Державний ощадний банк України”, яке в послідуючому  було реорганізовано  і приєднано до  Менського відділення  № 3061
та  ОСОБА_1  було укладено
кредитний договір № 4 строком на 10 років в сумі 3500 грн. на
будівництво індивідуального житлового будинку. З метою своєчасного повернення
кредиту, сплати відсотків за користування ним, виконання зобов'язань було
забезпечено договором поруки від 13 грудня 1996 року, укладеним із ОСОБА_2
Проте, порушивши умови договору, ОСОБА_1 зобов'язань перед установою банку  в повному обсязі не виконала. В позові
ставилося питання про стягнення з
відповідачок заборгованості за кредитним договором  в сумі
7549 грн. 92 коп. на користь Менського відділення № 3061  ВАТ „ Державний ощадний банк  України” .

При розгляді справи в судовому
засіданні суду першої інстанції  позовні
вимоги були збільшені  до 9091 грн. 87  коп.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги ,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої
інстанції, - залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті  308 ЦПК України, -  апеляційний суд відхиляє  апеляційну скаргу  і залишає рішення без змін , якщо визнає, що
суд  першої інстанції ухвалив  рішення з додержанням норм  матеріального і процесуального права. Не може
бути  скасоване правильне  по суті
і справедливе рішення суду  з
одних лише  формальних міркувань.

Судом встановлено, і дані факти не
оспорюються сторонами ,  що  13 грудня 1996 року  між Сосницьким відділенням № 5512 ВАТ  „ Державний Ощадний банк України”, яке  в послідуючому було  реорганізовано  і приєднано до  Менського відділення № 3061  та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір про надання ОСОБА_1 кредиту на суму 3500
грн. з остаточним погашенням кредиту до 13 грудня 2006 року (а.с. 3-4).  Згідно розрахункової заборгованості за
відсотками по кредиту ( а. с. 35 -37), загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по
кредиту становить  9091грн. 87 коп.

Згідно п. 8  договору
поручительства від 13 грудня 1996 року
(а. с. 5),  укладеного між  банком
і ОСОБА_2 - поручительство припиняється, якщо кредитор на протязі трьох
місяців з дня настання терміну виконання зобов'язань за кредитним договором не
пред'явить позов до  поручителя.

З врахуванням
наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано стягнув  вказану суму заборгованості за кредитним
договором  з ОСОБА_1

Доводи
апеляційної скарги  ОСОБА_1 щодо
відсутності у прокурора повноважень для звернення до суду з даним позовом в
інтересах держави в особі ВАТ „ Державний ощадний банк України” та необхідністю
у зв'язку з цим залишення позовної заяви
прокурора без розгляду не можуть бути підставою для скасування вірного
по суті рішення суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.
2 статті 121 Конституції України на прокуратуру
покладено  представництво
інтересів  громадянина  або держави
в суді у випадках, передбачених законом.

Згідно з
частинами 1, 2  статті 36/1  Закону України „ Про прокуратуру”
представництво прокуратурою  інтересів
громадянина  або держави в суді  полягає у здійсненні  прокурором
від імені держави  процесуальних
та інших дій, спрямованих  на захист у
суді  інтересів  громадянина або держави  у випадках, передбачених законом.

Підставою
представництва  в суді  інтересів держави є наявність  порушень або
загрози порушень  економічних,
політичних та інших державних інтересів
унаслідок  протиправних дій (
бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються  у відносинах між ними  або з державою.

З огляду на
таке, зазначені  підстави представництва
є обставинами , обґрунтованість яких повинна доводитися прокурором при
зверненні до суду із заявою про захист державних інтересів в порядку  ч. 1 статті
45 ЦПК України  та підлягає
правовій оцінці судом. По даній справі обґрунтованість такого представництва
доведена  .

Твердження
апелянта відносно того, що поданий прокурором позов фактично заявлений  не в інтересах держави , а в інтересах  самостійного суб'єкта  господарської діяльності ВАТ „ Ощадбанк” є
безпідставними. Оскільки  відповідно
до  положень статті 7 Закону України  „ Про банки та банківську діяльність” ,
державний банк є банком, сто відсотків статутного капіталу  якого належить державі. Державний банк
засновується за рішенням Кабінету Міністрів України. При цьому в Законі про
Державний  бюджет України  на відповідний рік  передбачаються витрати на формування
статутного капіталу державного банку. Статут державного банку  затверджується постановою Кабінету Міністрів
України.

Відповідно
до  постанови Кабінету Міністрів
України  № 876 від 21 травня  1999 року
та на виконання розпорядження
Президента України  № 106  від 20 травня
1999 року ВАТ „ Державний ощадний банк України” є правонаступником  прав і обов'язків  Ощадбанку, а статутний фонд банку  затверджений із закріпленням у власності
держави  ста відсотків акцій.

Відповідно
до Статуту, зареєстрованого Національним банком
України 28 лютого 2003 року та затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України  від 25 лютого  2003 року
№ 261, ВАТ „ Державний ощадний банк
України” є державним банком , засновником якого  є держава .

Менське
відділення  ВАТ „ Державний  ощадний
банк України”  є
відокремленим  структурним  підрозділом ВАТ „ Державний ощадний банк
України” , формою власності якого , відповідно до довідки Єдиного державного
реєстру  підприємств та організацій
України є державна власність.

Враховуючи
наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують  правильності висновків оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями : 209, 218, 303,
304, 307, 308,  313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд, -

У  Х  В
А  Л  И  В :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  відхилити  .

Рішення
Новгород-Сіверського районного суду від 02 липня 2008 року   залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту  її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня  набрання нею законної сили .

Головуючий:

Судді: