Р І Ш Е Н Н Я

іменем   України
справа №2-1290/08

17 березня 2008 р.                                       м.Ялта

Ялтинский міський суд АРК у складі
головуючого судді Берещанського Ю.В., при секретарі
Мотва А.С., з участю представників, розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ялтинської
міської ради про визнання недійсним та відміну державного акту та рішення
Ялтинської міської ради,

В с т а н о в и в :

Позивачам
на праві власності належить квартира АДРЕСА_1
у місті Ялта згідно договіра дарування від 04.06.1998 року (2/5 квартири
№ 2-б) та свідоцтва про право власності від 11.12.1998 року (квартира НОМЕР_1).

Рішенням  Ялтинської міської ради № 51 від 10 грудня
1998 року, пункт 1.17 «Про передачу земельних ділянок громадянам в приватну
власність, в постійне й тимчасове користування для обслуговування житлових
будинків на землях міста Ялти» ОСОБА_3 була надана земельна ділянка загальною
площею 0,1033 га в постійне користування за адресою: місто Ялта, АДРЕСА_2.

Позивачі
звернулись в суд з позовом про визнання недійсним та відміну державного акту та
рішення Ялтинської міської ради № 51 від 10 грудня 1998 року пункт 1.17. У
судовому засіданні їх представники ОСОБА_4 і ОСОБА_5. позов підтримали  у суду пояснили,
що будинок № 3 є багатоквартирний, тому що всі квартири в ньому приватизовані і
належать чотирьом власникам. Рішення міської влади, на погляд представників,
порушує права позивачів, а тому воно повинно бути скасоване, державний акт на
право постійного користування землею на ім'я ОСОБА_3. підлягає скасуванню.

Представник
відповідача Сорокіна Н.О. позов не визнала і надала суду свої заперечення. Суду
пояснила, що на момент прийняття рішення діяв Земельний Кодекс 1990 року.
Земельна ділянка була надана ОСОБА_3 відповідно до ст.19,22 цього Кодексу.
Діючим на тот момент законодавством не було передбачено отримання згоди
співвласників для надання земельної ділянки. Крім того, позивачі не звертались
до міської ради із заявою про надання їм земельної ділянки. На її погляд вони
пропустили строк позовної давності. Їх позов вона  рахує необгрунтованим.

Третя
особа ОСОБА_3. та його представник ОСОБА_6. позов не визнали і підтримали думку
представника відповідача.

Заслухавши
сторони, розглянувши
матеріали справи, суд  не бачить підстав для задоволення позову по
наступним підставам. Позивачі вважають, що
будинок НОМЕР_2 є багатоквартирним, оскільки всі квартири в ньому приватизовані
і належать чотирьом власникам.  У своєму
позові позивачі посилаються на ст. 42 ЗК України - Земельні ділянки
багатоквартирних жилих будинків. Вони вважають, що також мають право на
прибудинкову теріторію багатоквартирного будинку. Суд не може погодитись з
доводами позивачів, оскільки не вважає що чотирьох квартирний будинок є
багатоквартирним. Рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_3 приймалося у
грудні 1998 року, тобто в період коли діяв Земельний Кодекс 1990 року. Рішення
міської ради було прийняте відповідно до положень цього кодексу. Земельне
законодавство того часу не передбачало згоди всіх співвласників для вирішення
питання про надання земельної ділянки. Рішення міської ради було прийняте на
підставі технічної документації (висновок кадастрово-геодезичних робіт) про
можливість розподілу земельної ділянки без вчинення шкоди іншим співвласникам
домоволодіння. Таким чином, підстав для визнання рішення недійсним та для
відміни рішення не існує. Державний акт на земельну ділянку відповідає вимогам
закону. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів
затверджуються Кабінетом Міністрів України - ст.126 ЗК України. У суда також не
має підстав для визнання такого акту недійсним та для відміни державного акту.

Суд
також приймає до уваги той факт, що після прийняття рішення пройшло більш ніж
вісім років, разом з тим загальна позовна давність встановлюється тривалістю у
три роки - ст.257 ЦК України.

Керуючись ст.
10,11,209,212,214-215
ЦПК України, ст. 19,22 ЗК України (в редакції 1990 року),
ст.126 ЗК УКраїни,

В и р і ш и в :

В
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2до Ялтинської міської ради про визнання
недійсним та відміну державного акту на право постійного користування землею
від 23 квітня 1999 року на ім'я ОСОБА_3. та рішення Ялтинської міської ради №
51 від 10 грудня 1998 року пункт 1.17 «Про передачу земельних ділянок
громадянам в приватну власність, в постійне й тимчасове користування для
обслуговування житлових будинків на землях міста Ялти» відносно ОСОБА_3. -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в  апеляційному порядку шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя