Справа №2-255/1 2008 рік
РІШЕННЯ

Іменем України

З 1 січня 2008 року Дніпровський районний суд
м.Києва в складі: головуючого - судді Чех
Н.Л.

при секретарях -Корчук
І.О., Бурдейна С.М., Решетник І.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація
(служба у справах неповнолітніх) про
усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

в с І а її о в й в

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою,
посилаючись на те, що він перебував з відповідачкою в шлюбі
з 1997 року, розлучилися в 2006 році. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. До травня 2001 року вони всі разом проживали на житловій площі
його батьків по АДРЕСА_1, а в травні 2001 року відповідачка забрала свої та дитини речі, не пояснюючи причини, та перейшла
проживати з сином до своєї матері в
квартиру АДРЕСА_2, де проживає по теперішній час. З листопада 2002 року
на утримання сина він сплачує аліменти, крім
цього, надає постійну додатково фінансову допомогу. За останні роки він не мав можливості самостійно спілкуватися із своїм
сином, повести його в цирк чи зоопарк,
чи па інші дитячі розваги. Коли приїжджав до сина за місцем проживання відповідачки, остання постійно знаходилася
поряд з ними, втручалася в його з
сином розмови, налаштовувала сина проти нього, в присутності сина говорила йому (позивачу), що він не має права
виховувати сина, тому що з ним не
проживає. При таких розмовах син дуже нервував і плакав. Відповідачка ніколи не давала сину спілкуватися і з його
(позивача) батьками без її присутності. Після розірвання шлюбу, з червня
2006 року відповідачка заборонила взагалі
зустрічатися із сином. Це стало підставою для звернення до Опікунської ради з заявою щодо встановлення конкретних днів,
годин для спілкування з сином.
Розпорядженням Опікунської ради від 20.03.2006 року йому були
встановлені години та дні спілкування з сином, але відповідачка продовжує чинити перешкоди в спілкуванні та вихованні сина.
Це змусило знову звернутися до Опікунської ради в квітні 2007 року, яка рекомендувала своїм листом звернутися до суду.
Відповідачка під любим приводом не дає
можливості зустрічатися з сином, на його дзвінки вигадує різні причини, в результаті чого, навіть поздоровлення
та подарунки на дні народження сина
змушений відправляти через відділення зв"язку. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги,
просив їх задовольнити. Пояснив, що
час з дитиною має намір проводити не лише в квартирі, а ходити з ним на різні дитячі розваги, гуляти. Зазначив, що
при зустрічах буде враховувати думку
дитини.

Відповідачка в судовому засіданні
пояснила, що позивач подав позов про розлучення
в жовтні 2005 року і після цього перестав спілкуватися з сином. Дитина питала де батько і вона телефонувала
позивачу, розповідала про розмови
сипа, але позивач казав, що у нього немає часу для зустрічей з сином. При розірванні шлюбу питання про дитину, про
перешкоди в спілкуванні з нею - не піднімав. В січні 2006 року вона
дізналася про Опікунську раду, їй звідти телефонували,
запрошували на засідання. Однак, вона не змогла з'явитися, так як хворіла дитина. На наступний виклик прийшла, але
її не пустили, бо вона була з
адвокатом, рішення ради не дочекалася. Про наявність розпорядження Опікунської
ради дізналася під час розгляду справи про розірвання шлюбу, саме розпорядження
вона отримала в грудні 2006 року. Зазначила, що після винесення даного розпорядження позивач не приходив до сина, не
телефонував. Були зустрічі кілька
разів нетривалий час в період розгляду справи в суді. Перешкод в спілкуванні позивача з дитиною вона не
чинила і не чинить, з її боку немає
бажання щоб син не спілкувався з батьком. Пояснила, що вона не заперечує, щодо встановлення позивачу днів та часу
зустрічей з сином, але просила, щоб
враховувалося бажання сина. Стосовно вимоги щодо чинення перешкод заперечувала, так як це не відповідає
дійсності. Пояснила, що під час зустрічей
позивача з сином в квартирі, де проживає позивач, вона може теж знаходитися, так як вона має право на користування
даною квартирою на підставі рішення
суду.

Представник третьої особи підтримала
позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що від позивача була заява щодо чинення перешкод в
спілкуванні з дитиною, було розпорядження про встановлення місця та часу зустрічей. Після цього позивач знову
звертався до них з заявами щодо чинення перешкод в результаті чого йому було рекомендовано
звернутися до суду. Зазначила,
що з документів Опікунської ради видно, що відповідачка запрошувалася до них, але не
з"являлася. Вважала, що в рішенні суду має бути зазначено, що зустрічі позивача з
сином мають відбуватися з урахуванням думки дитини.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

13 суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1997
року по 2006 рік. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з матір"ю - відповідачкою по справі.
Відповідно до розпорядження Опікунської
ради Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №241 від
20.03.2006 року позивачу було встановлено час спілкування з сином -з 10.00 год.
до 18.00 год. щосуботи в присутності матері - відповідачки. Цим же розпорядженням було зобов'язано відповідачку не
перешкоджати позивачу виховувати сина
та спілкуватися з ним, не допускати дій та розмов проти позивача. З матеріалів справи встановлено, що
після прийняття даного розпорядження
позивач неодноразово знову звертався до Опікунської ради з заявами щодо чинення відповідачкою перешкод в
спілкуванні з дитиною. Дані обставини
дають підстави для задоволення позовних вимог. Суд вважає, що зустрічі дитини та проводження спільно позивача
та дитини часу має відбуватися з
урахуванням думки самої дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що той з батьків, хто
проживає окремо від дитини, зобов'язаний
брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той з батьків з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з дитиною та браги участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України в разі, коли той із
батьків, з яким проживає дитина, чинить
перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема
якщо він ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до
суду з позовом про усунення цих перешкод.

Враховуючи вищевикладспе та керуючись ст.ст.150, 151,
157, 159 СК України ст.ст.60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,

Вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_1 у вільному спілкуванні
та вихованні з сином ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття.

Визнати спосіб участі ОСОБА_1 у
вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як систематичне побачення з ним, з урахуванням думки дитини, кожної
другої та четвертої суботи місяця з 10.00 І-один й до 18.00 години за
місцем проживання ОСОБА_1 у відсутності
ОСОБА_2 та дозволити відпочивати з
сином на період відпусток.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Суддя: