Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 квітня 2008 року Приморський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі Ющенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Стоєвої Віри Іванівни про
стягнення грошової компенсації, припинення права власності та стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2про усунення перешкод у
користуванні житловою площею. Під час розгляду справи ОСОБА_1. змінила свої
позовні вимоги та просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_2грошову
компенсацію дійсної ринкової вартості належної їй ј частки квартири у розмірі
69 170 гривень 50 коп.  та моральну шкоду
у розмірі 10 000 гривень, а також припинити її право власності на вказану
частку квартири.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси
від 21.08.2001 року за ОСОБА_1було визнано право власності на ј частину
квартири АДРЕСА_1у порядку спадкування за законом. Рішенням Апеляційного суду
Одеської області від 14.09.2004 року ОСОБА_1було вселена у вищевказану
квартиру. Однак, ОСОБА_2. та ОСОБА_3перешкоджають їй користуватися належною їй
житловою площею. У зв'язку із тим, що сумісне проживання у спільній квартирі
ОСОБА_2та ОСОБА_1. неможливо, ОСОБА_1. просить суд стягнути на її користь
грошову компенсацію належної їй ј частки квартири у розмірі 69 170 гривень 50
коп. та припинити її право власності на вказану частину квартири  АДРЕСА_1. Також, у зв'язку із постійними
знущаннями з боку ОСОБА_2ОСОБА_1. тяжко захворіла та згодом отримала 2-гу групу
інвалідності. ОСОБА_1. вважає, що протиправними діями ОСОБА_2щодо виселення її
із спільної квартири, їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 10 000
гривень.

ОСОБА_2., не погоджуючись із позовною заявою ОСОБА_1., звернулась до
Приморського районного суду м. Одеси із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1.,
третя особа - ОСОБА_3., про припинення права власності на частину у загальному
майні. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2008 року
зустрічна позовна заява ОСОБА_2до ОСОБА_1. залишена без розгляду на підставі ч.
1 ст. 207 ЦПК України.

ОСОБА_2. та ОСОБА_3у відповідності до ст. 76 ЦПК України належним чином
повідомлялись про час та місце проведення судових засідань, а саме: 16 жовтня
2007 р., 5 листопада 2007 року, 18 грудня 2007 року, 12 лютого 2008 року, 10
квітня 2008 року, однак жодного разу не з'явились. У відповідності до ст. 77 ЦПК
України сторони та інші особи, які беруть участь
у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання
(перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У
разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова
повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

На підставі викладеного, у зв'язку із відсутністю заяв
ОСОБА_2та ОСОБА_3щодо зміни свого місця проживання, суд вважає їх належним
чином повідомленими про час та місце судових засідань, заяв щодо причин неявки
у судове засідання не надходило.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, звіт про
незалежну оцінку вартості квартири, вважає, що позовна заява ОСОБА_1. підлягає
частковому задоволенню.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2001 року за
ОСОБА_1 було визнано право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1у порядку
спадкування за законом. Інші ѕ частини вказаної квартири належить ОСОБА_3.
відповідно до Свідоцтва про справо на спадщину за законом від 08.10.1997 року.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14.09.2004 року ОСОБА_1було
вселена у вищевказану квартиру.

05 жовтня 2004 року ОСОБА_3подарувала належні їй ѕ частини квартири
АДРЕСА_1, ОСОБА_2

10 грудня 2004 року у ході проведення ДВС Приморського РУЮ м. Одеси дій
щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від
14.09.2004 р. ОСОБА_1. була вселена до квартири АДРЕСА_1.

У ході судового засідання встановлено та не заперечується сторонами, що
ОСОБА_1. разом із неповнолітнім сином та матір'ю декілька тижнів прожила у
квартирі АДРЕСА_1та була виселена ОСОБА_2.
у супереч рішенню Апеляційного суду Одеської області від  14.09.2004 р.

Через зазначені
негаразди у зв'язку з противоправною поведінкою з боку ОСОБА_2., що порушувала
та не виконувала рішення Апеляційного суду Одеської області,  ОСОБА_1. зазнала душевних страждань, які
позначилися на її фізичному здоров'ї.  Так,
лікарями Поліклініки №28 м. Одеси на початку 2005 року ОСОБА_1. було
встановлено наступний діагноз - дифузний токсичний  зоб 2-3 ст., тяжка форма; міокардіодистрофія;
тиреотоксична офтальмопатія 2-3 ст. У червні 2006 року на МСЕК ОСОБА_1було
визначено другу групу інвалідності.

Відповідно до
ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник
житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного
проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.
358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок
володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці
у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право
вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Однак, у зв'язку з тим, що спірна квартира є однокімнатною, а також з
огляду на негативні стосунки між співвласниками спірної квартири, сумісне
володіння та користування спірною нерухомістю неможливе.

Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є неможливим (спірна квартира є
однокімнатною та не підлягає розподілу відповідно на ѕ та ј), співвласник, який
бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до Постанови
Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 р. “Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності” вартість спірного майна визначається за погодженням
сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду
спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути
продано в даному населеному пункті чи місцевості.

В результаті
проведення незалежної оцінки, проведеної НПЦ „Екострой ОВ ІАУ, ТОВ „Епос-13” на
підставі Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2007 р., була
визначена ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, яка складає 276 682 гривні.
Відповідно до зазначеного, грошова компенсація вартості ј частини спірної
квартири складає: 69 170 грн. 50 коп.

В решті позовних
вимог ОСОБА_1. щодо стягнення на її користь моральної шкоди у сумі 10 000
гривень суд відмовляє з підстав недоведеності факту виникнення хвороби
позивачки саме з винних та умисних дій ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 4, 60, 77, 88, 107, 114, 147, 212, 213,
215 ЦПК України, ст. ст. 23, 358, 364 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 69 170 (шістдесят
дев'ять тисяч сто сімдесят) гривень 50 копійок грошової компенсації ј частини
квартири АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_1на ј   частини квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської
області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарженя.

Суддя