Справа №2-1219
серпня 2008 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці
головуючого судді Марчука В.Т.
при секретарі Унгурян С.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
третя особа Перша Чернівецька державна нотаріальна контора про усунення
перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання недійсним договору
довічного утримання та зняття заборони,-
квітні 2008 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2. про усунення
перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання недійсним договору
довічного утримання та зняття заборони.
на те, що на підставі договору дарування від 07.05.1997 року між нею та її
бабусею ОСОБА_3. вона (позивачка) набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.
березні 2008 року вона отримала в КОБТІ витяг з реєстру прав власності на
належну їй квартиру з наміром відчужити її.
при перевірці нотаріусом заборон та обмежень в електронному реєстрі Першої
Чернівецької державної нотаріальної контори виявилося, що на належну їй
квартиру існує заборона на її відчуження у відповідності до ст.73 Закону
України «Про державний нотаріат».
було встановлено, що 21.04.1994 року між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. був укладений
договір довічного утримання, згідно з яким у власність відповідача передавалась
належна на той час бабусі квартира АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язався
виконувати обов'язки по довічному утриманню ОСОБА_3., які були передбачені цим
договором та вимогами закону.
з тим, їй (позивачці) та її рідним не було відомо про існування цього договору
довічного утримання. В Чернівецькому КОБТІ він не зареєстрований.
житті бабуся говорила про те, що у неї пропало свідоцтво про право власності на
належну їй квартиру, у зв'язку з чим був отриманий дублікат, на підставі якого
і був укладений договір дарування між нею (позивачкою) та її бабусею ОСОБА_3.
їй (позивачці) стало відомо, що відповідач у 1994 році працював
віце-президентом АТ «Гарант» та за викрадення колективного майна в особливо
великих розмірах був засуджений до 5 років позбавлення волі. В ході
розслідування вказаної кримінальної справи він знаходився в розшуку в період
що договір довічного утримання між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. був укладений внаслідок
обману, шахрайських дій з боку ОСОБА_2. без наміру створити реальні наслідки,
передбачені вказаним договором, договір не відповідав волевиявленню і
внутрішній волі ОСОБА_3.
за останньою постійно здійснювала вона (позивачка) і окрім її рідних ніхто
більше не приймав участь в утриманні ОСОБА_3.
незаконного договору довічного утримання та накладення у зв'язку з цим
договором заборони на належну їй (позивачці) на праві власності квартиру
порушує її (позивачки) право власності на цю квартиру.
усунути перешкоди в здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 з боку
ОСОБА_2. та Першої Чернівецької державної нотаріальної контори шляхом визнання
недійсним договору довічного утримання, який був укладений 21.04.1994 року між
ОСОБА_3. та ОСОБА_2. і посвідчений державним нотаріусом Першої Чернівецької
державної нотаріальної контори та шляхом зняття заборони на відчуження належної
позивачки ОСОБА_1. - адвокат ОСОБА_4. в судовому засіданні позов підтримав і
підтвердив обставини, викладені в позовній заяві.
третьої особи Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І. в
судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.
Справа слухалась у відсутність
відповідача ОСОБА_2., який не з′явився в судове засідання незважаючи на
те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи.
Причину своєї неявки суду не повідомив і не подав заяви про відкладення
розгляду справи.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо
суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення
справи.
Оскільки представник позивачки не заперечував проти розгляду даної
цивільної справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід
ухвалити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та представника третьої
особи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних
судом встановлено, що 21.04.1994 року між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. укладено договір
довічного утримання, згідно умов якого ОСОБА_3. передає у власність ОСОБА_2.
квартиру №1, яка складається з однієї кімнати, загальною площею 43,9 кв.м., в
тому числі жилою площею 20,9 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1, а ОСОБА_2.
зобов'язався довічно утримувати ОСОБА_3., забезпечувати її харчуванням, одягом,
доглядом, необхідною допомогою, залишивши в її довічному безоплатному
користуванні одну кімнату жилою площею 20,9 кв.м.
матеріального забезпечення (одягу, догляду, харчування, необхідної допомоги)
визначена сторонами по договору в 300000 крб. щомісячно.
договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Першої
Чернівецької державної нотаріальної контори Козловою Н.В. та зареєстрований в
реєстрі за №1-690, однак в Чернівецькому КБТІ не зареєстровано.
судом встановлено, що після підписання та посвідчення договору довічного
утримання державним нотаріусом Козловою Н.В. у відповідності до ст.52 Закону
України «Про державний нотаріат» накладено заборону на відчуження квартири
АДРЕСА_1 до припинення договору довічного утримання (а.с.59).
п.5 зазначеного вище договору останній може бути розірваний за згодою сторін, а
у випадку невиконання його умов - однією стороною в судовому порядку.
по договору довічного утримання ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла (а.с.8).
з тим, за її життя вона не зверталась до суду з відповідним позовом про
розірвання договору довічного утримання.
таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. в частині визнання
недійсним договору довічного утримання між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. від 21.04.1994
року задоволенню не підлягають, оскільки позивачка не є стороною цього
договору, а тому не може вимагати його розірвання.
з тим, судом встановлено, що 07.05.1997 року між ОСОБА_3. та ОСОБА_1. укладено
договір дарування квартири АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_3. подарувала, а
ОСОБА_1. прийняла в дар вказану квартиру.
договір дарування посвідчений державним нотаріусом Першої Чернівецької
державної нотаріальної контори Балан Р.Б., зареєстрований в реєстрі за №3.ДС578
та в Чернівецькому ОБТІ (а.с.6).
витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1. є єдиним власником
зазначеної вище квартири (а.с.7).
до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Суд
вважає, що наявна заборона на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладена
нотаріусом Козловою Н.В. у зв'язку з укладенням договору довічного утримання
від 21.04.1994 року, створює перешкоди позивачці у здійсненні її права
власності на належну їй квартиру.
огляду на викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1. в частині усунення перешкод в здійсненні її права власності на
квартиру АДРЕСА_1 шляхом скасування заборони на відчуження цієї квартири є
обгрунтованими і підлягають задоволенню.
ст.ст.321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 79, 81, 88, 169
ч.4, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України суд,-
Позов задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1перешкоди в здійсненні її права власності на квартиру АДРЕСА_1
шляхом скасування заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладеної 21
квітня 1994 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної
нотаріальної контори Козловою Н.В. за договором довічного утримання від 21
квітня 1994 року, укладеного між ОСОБА_3та ОСОБА_2.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1відмовити.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя  Першотравневого
районного суду м.Чернівці                                                                    В.Т.МАРЧУК