Справа 2-1170/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

20 травня 2008 року
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої:        судді Кочкової
Н.О.

при секретарі:     Спиридоновій О.О.

за участю позивачки: ОСОБА_1. та її представника ОСОБА_3.

відповідача: ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И
В :

27 березня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання
шлюбу, в якому вказала, що шлюб з відповідачем було укладено 15 листопада 2003
року, у них дітей немає. Сімейне життя
не склалося, тому що відповідач на протязі довгого часу не працював і не
утримував сім'ю, через це часто виникали сварки з побутових питань, у зв'язку з
чим з червня 2007 року вони припинили шлюбні стосунки, перестали проживати
разом та вести будь-яке господарство. Вважає, що примирення неможливе, оскільки
за час окремого проживання у них не виникло бажання відновити шлюбні стосунки.
Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки воно суперечить її
інтересам,  вона не може укласти інший шлюб,
а  крім того, у відповідача є близькі
відносини з іншими жінками, тому і він не зацікавлений у подальшому збереженні
шлюбу. Відповідач добровільно розірвати шлюб через органи РАЦС не бажає  і тому вона звертається до суду.

У судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволенні
позову, вказавши причинами розпаду сім'ї відсутність на теперішній час у
подружжя почуттів любові, без яких сімейне життя неможливе. Відповідач позов
визнав і не заперечував проти його задоволення, але
вказав, що до вересня 2007 року вони проживали однією сім'єю, і на теперішній час він вважає, що сім'ю можливо зберегти.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 112
Сімейного Кодексу України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить
інтересам одного з подружжя, їх дітей, які мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що подружжя ОСОБА_1до вересня 2007 року проживали
однією сім'єю, а причиною для розірвання шлюбу позивачка вказала у судовому
засіданні лише відсутність почуттів любові, що унеможливлює сімейне життя.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, докази подаються сторонами, або іншими особами, які беруть
участь у справі.

У судовому засіданні ні позивачка, ні її представник не назвали причин, по
яким збереження сім`ї і подальше сумісне життя подружжя є неможливим. Більше
того, відповідач неодноразово робив спроби помиритись з позивачкою і у судовому
засідання пояснив, що на його думку сім'ю можна зберегти, якщо позивачка цього
захоче.

Тому суд приходить до висновку, що розлад у сім'ї ОСОБА_1носить тимчасовий характер,
сам по собі факт недовгого окремого проживання подружжя не свідчить про
те, що сім'я розпалась остаточно. За таких обставин підстав для задоволення позову -
немає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 60, 131, 209, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2про розірвання шлюбу - ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі
заяви про оскарження протягом 10 днів з дня проголошення, та подачі апеляційної
скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви, або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя
Н.О. Кочкова