Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1.07.08 року. Олександрійський міський суд
Кіровоградської області в складі головуючого судді Квітки О.М., при секретарі
Пономаренко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії
справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору та
визнання права власності, де третьою особою є ОСОБА_3, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 між
відповідачем та ОСОБА_4, який укладений 11.05.99 року та зареєстрований в УТБ
«Партнер»; визнати спільною
сумісною власністю подружжя спірну квартиру та визнати за нею право власності
на &frac12; її частку.

Свої вимоги мотивує тим, що 19.08.92 року укладений шлюб з відповідачем, зареєстрований у Палаці урочистих подій м.
Олександрії, актова запис №492.

З осені 2005 року шлюбні відносини були припинені, а за
рішенням суду 11.02.08 року шлюб розірваний у встановленому законом порядку.

У період шлюбу придбали на сумісні кошти спірну квартиру за договором купівлі-продажу
від 11.05.99 року, зареєстрованим на УТБ «Партнер», реєстраційний №69, який
зареєстрований у БТІ 11.05.99 року за №9798/80 за відповідачем.

Згідно ст. 22 КпШС України, ст. 60 СК України, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної
власності, після розірвання шлюбу
здійснюється відповідно до ЦК України.

Згідно ст. 370 ЦК України,
співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності.. При цьому частки кожного у
спільної сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рі­шенням суду.

Виходячи із рівності часток у спільній сумісної власності
на квартиру, їй належить &frac12; її частка.

Крім цього, мені стало відомо, що
згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державної реєстрації.

У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу спірну квартири нотаріально не посвідчений,
вони не мають можливості здійснити добровільний поділ спільного майна подружжя у нотаріальному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне
нотаріальне   посвідчення не вимагається.

Сторонами виконані усі умови за
договором купівлі-продажу, "Продавець" передав майно, а вони провели повний розрахунок за придбане майно, але
відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу майна, але його дії свідчать про намір здійснити цю угоду купівлі-продажу спірного майна.

У даній ситуації необхідного у судовому порядку визнати
даний договір купівлі-продажу дійсним. У зв'язку з тим, що їй відомо, що
сторона за договором купівлі-продажу
квартири ОСОБА_4 помер, у якості відповідача необхідно залучити його дружину ОСОБА_3

Відповідач проти позову заперечує. Представник пояснив,
що договір дійсно мав місце, але нотаріально не посвідчений. З цих підстав
просить відмовити в задоволенні позову.

Зацікавлена особа - ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, але подала заяви з просьбою розглянути справу у її відсутність,
проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судовим слідством установлено наступне.

19.08.92 року сторони уклали
шлюб, зареєстрований у Палаці урочистих подій м. Олександрії, актовий запис №492. 11.02.08 року шлюб розірваний.

У період шлюбу сторони придбали на сумісні кошти спірну квартиру за договором
купівлі-продажу від 11.05.99 року, зареєстрованим на УТБ «Партнер»,
реєстраційний №69, який зареєстрований у БТІ 11.05.99 року за №9798/80 за
відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 224, ст. 227 ЦК України (в редакції 1964 року),
сторони - відповідач та ОСОБА_4 уклали
договір купівлі-продажу. Всі мали такий намір. Всі вимоги зазначеного договору,
за винятком нотаріального оформлення, сторони виконали. Зазначений договір був
зареєстрований державою (БТІ) реєстраційний №9798/80
відповідно до вимог ч. 2 ст. 227 ЦК України (в редакції 1964 року).

Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про власність», чинного на той час, а на цей
час ч. 2 ст. 331 ЦК України (в редакції 2004 року), та п. 4 перехідних положень
зазначеного ЦК, право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній
реєстрації, виникає з моменту його реєстрації, тобто у позивача таке право
виникло з 11.05.99 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, У разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Таким чином, сторони мають рівні права на спірну
квартиру, так як придбали її за спільні кошти та разом в ній проживали.

В задоволені вимог позивача щодо визнання договору
дійсним розгляду необхідно відмовити, так як держава визнала зазначений
договір, зареєструвавши в БТІ 11.05.99 року за №9798/80.

Доводи представника відповідача про неможливість визнати
право власності з підстав відсутності нотаріального посвідчення договору
безпідставні.

З відповідача, на підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий
збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення на користь позивача.

На підставі ст. 224, ст. 227 ЦК України (в редакції 1964
року), ст. 13 ЗУ «Про власність», ч. 2 ст. 331 та п. 4 перехідних положень ЦК
України (в редакції 2004 року), ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, керуючись
ст.ст. 213-215 ЦПК України суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на &frac12; частку квартири АДРЕСА_1.

В задоволені інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 146 грн. судових витрат та 30
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення

Заяву про апеляційне оскарження рішення
суду до апеляційного суду Кіровоградської області може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження через Олександрійський міськрайонний суд.

Головуючий: