Справа № 2 - 4254/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

(заочне)

22 серпня 2008
року

Суворовський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого
судді:
Кисельова В.К.

при
секретарі:
Голованець Н.Б.

за участю
представника позивача - ОСОБА_1

позивачки -
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за
позовом  ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4

про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_2
звернулись з позовом  до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим,
05.09.1998р. між позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відбувся договір купівлі-продажу
квартири, який був укладений у простій письмовій формі, однак нотаріально
посвідчений не був. Відповідно до умов договору позивачка зобов'язалась  сплатити відповідачці 28000 доларів США за
кв. АДРЕСА_1, а відповідачка зобов'язалась нотаріально посвідчити  договір купівлі-продажу. В грудні 1998р.
позивачка сплатила відповідачці суму у розмірі 28000 доларів США. Однак
відповідачка відмовилась від особистого укладення договору купівлі-продажу,
посилаючись на свою зайнятість,  а
замість укладення договору купівлі-продажу, вона видала довіреність чоловіку
позивачки ОСОБА_1, який від імені ОСОБА_4 продав квартиру позивачам. Однак
після того, позивачам стало відомо, що у відношенні ОСОБА_4 порушено
кримінальну справу та на квартиру накладений арешт. Рішенням апеляційного суду
Одеської області договір купівлі-продажу квартири, який був укладений між
ОСОБА_1, який діяв від імені ОСОБА_4 з ОСОБА_3, ОСОБА_2 був визнаний недійсним.
Позивачі повторно звернулись з позовом до відповідачки про визнання договору
купівлі-продажу дійсним. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від
19.06.2006р. позов був задоволений. Однак рішенням апеляційного суду Одеської
області від 10.04.2008р. вищевказане рішення було скасовано, та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивачі
вважають, що відповідачка зобов'язана повернути
дійсну ринкову вартість квартири, оскільки під час укладення з нею
договору купівлі-продажу вони не знали, що проти неї порушена кримінальна
справа, а також те, що вона шахрайським шляхом бажала позбутися квартири.

На теперішній
час, вартість спірної квартири складає 615419 гривень, що підтверджується
висновком ОНДІСЕ № 12323 від 03.12.2007р.

Позивачі також
вважають, що незаконними діями відповідачки
були спричинені великі моральні страждання, оскільки вони майже дев'ять
років перебувають в судових процесах, фактично їм погрожує виселення із
придбаного ними житла. Крім того, до них постійно приходять працівники
правоохоронних органів, які розшукують відповідачку. Розмір моральних страждань
позивачі оцінюють в сумі 500000 гривень.

На підставі
викладеного, позивачі просять стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у
розмірі  615419 гривень, а також моральну
шкоду у розмірі 500000 гривень.

В судовому
засіданні позивачка   Фурик А.О., а також
представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1, підтримали позовні вимоги та пояснили,
що вони думали, що позивачка має можливість розпоряджатися квартирою, і
відсутні які-небудь перешкоди для купівлі-продажу квартири. В той же час,
відповідачка не повідомила ним, що відносно неї порушена кримінальна справа.
Відповідачка отримала кошти у розмірі 28000 доларів США, однак повернути їх
відмовилась. На теперішній  час,
позивачам загрожує виселення з квартири, оскільки всі угоди з вищевказаною
квартирою були визнані недійсними.

Відповідачка в
судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась через
оголошення в пресі.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
позивачів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі
фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так, судом
встановлено, що 05.09.2008р. ОСОБА_4, написала розписку, згідно  якої вона підтвердила отримання від ОСОБА_3
7000 доларів США в якості попередньої оплати за придбання кв. АДРЕСА_1. Після
того, ОСОБА_4 також написала розписку, згідно якої вона підтвердила факт
передання їй від ОСОБА_3 суми у розмірі 28000 доларів США, в якості остаточної
оплати за  придбання кв. АДРЕСА_1.  В розписці відповідачка пообіцяла оформити
договір нотаріально, проте цього так і не зробила. Однак ОСОБА_4 зробила
довіреність на ім'я ОСОБА_1, згідно якої, доручила останньому продати належну
їй квартиру.

16.02.1999р.
ОСОБА_1, який діяв від імені ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кв.
АДРЕСА_1.  Договір був нотаріально
посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
ОСОБА_5, у реєстрі за НОМЕР_1.

Необхідно
відзначити, що ОСОБА_4 під час надання довіреності на ім'я  ОСОБА_3 приховала  той факт, що проти неї прокуратурою Одеської
області порушена кримінальна справа. Таким чином, фактично відповідачка ввела в
оману покупців, оскільки намагалась уникнути можливого звернення стягнення на
її майно.

Вищевказаний
факт, також підтверджується матеріали цивільної справи №2-189/2005р., із яких
вбачається, що відповідачка на момент уповноваження ОСОБА_3 дорученням, знала про
порушення відносно неї кримінальної справи, вину визнала та видала письмове
зобов'язання відшкодувати шкоду.

Рішенням
апеляційного суду Одеської області від 21.09.2005р. договір купівлі-продажу кв.
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1, який діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та
ОСОБА_2  був визнаний недійсним.

Крім
того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.04.2008р. було
відмовлено у задоволенні  позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Таким
чином,  всі угоди між ОСОБА_3,
ОСОБА_2  до ОСОБА_4 були визнані
недійсними.

На
теперішній час, у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутні правові підстави для проживання у
кв. АДРЕСА_1 та вони можуть бути виселені із вищевказаної квартири  без надання іншого жилого приміщення.

Кошти у
розмірі 28000 доларів США відповідачка позивачам не повернула, розшукати її
позивачі не можуть.

На теперішній
час, вартість спірної квартири склала суму у розмірі 615419 гривень, що
підтверджується висновком ОНДІСЕ № 12323 від 03.12.2007р..

Відповідно до
положень ст. 57 ЦК України в редакції 1963р., якщо угода визнана недійсною з
однієї з  зазначених  підстав, то потерпілому повертається другою
стороною все  одержане  нею  за
угодою, а  при  неможливості
повернення  одержаного  в
натурі  - відшкодовується  його
вартість Крім  того,  потерпілому
відшкодовуються  другою    стороною понесені ним витрати, втрата або
пошкодження його майна.

Крім того, ст.
440 ЦК України в редакції 1963р. передбачено, що шкода, заподіяна особі або
майну громадянина, а також  шкода,
заподіяна  організації,  підлягає
відшкодуванню    особою,    яка заподіяла  шкоду,
у  повному  обсязі.

Суд вважає, що
оскільки відповідачка ввела в оману позивачів стосовно відсутності можливого
звернення стягнення на її майно, і при цьому намагалась навмисно продати
квартиру, то вона повинна відшкодувати матеріальну шкоду, яка дорівнює дійсної
ринкової вартості вищевказаної квартири.

Відповідно
до ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963р. моральна  (немайнова)
шкода,  заподіяна   громадянину
або організації діяннями іншої
особи, яка порушила їх  законні  права, відшкодовується особою, яка заподіяла
шкоду, якщо вона не  доведе, що  моральна
шкода  заподіяна  не
з  її  вини.

Суд
також вважає, що незаконними діями відповідачки
позивачам була спричинена моральна шкода. Однак, вищевказані вимоги
підлягають частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що позивачі фактично
зробили всі необхідні дії щодо укладення договору купівлі-продажу. Проте
відповідачка ввела їх в оману, намагаючись продати квартиру, на яку повинно
бути накладено стягнення. В зв'язку з цим, позивачі позбавились правових
підстав для проживання  в спірній
квартирі,  та можуть бути виселені без
надання іншої жилої площі. Крім того, вони були повинні відстоювати свої права
в судових інстанціях на протязі декілька років. Суд вважає,  що позивачі перенесли моральні страждання,
проте розмір позовних вимог не відповідає характеру діяння особи, яка заподіяла
шкоду, а також тривалості та тяжкості моральних страждань, а тому підлягає стягненню
у розмірі 50000 гривень.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 440,440-1 ЦК України в редакції
1963р, ст.ст.  10, 11, 209, 212-215,
224-226  ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.               Позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

2.          Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_3, ОСОБА_2 615469 (шістсот п'ятнадцять
тисяч чотириста шість десять дев'ять) гривень, моральну шкоду у розмірі 50
(п'ятдесяти тисяч) гривень, державне мито у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень, витрати за інформаційне-технічне забезпечення процесу у розмірі 30
(тридцяти) гривень, а  всього стягнути
суму у розмірі 667199 (шістсот шістдесят сім тисяч сто дев'яносто дев'ять)
гривень.

Рішення суду
може бути оскаржено позивачем  в
апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-ти денний строк з   дня проголошення
рішення заяви  про  апеляційне
оскарження  рішення  суду і поданням після цього  протягом двадцяти днів апеляційної скарги,
або в порядку п. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне  рішення
може  бути  переглянуте
судом,  що  його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача.  Заяву про  перегляд
заочного  рішення  може
бути  подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя: