УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 травня  2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Лихути Л.М., Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М., Шабуніна В.М., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Чорнобаївської районної державної адміністрації, колективного
сільськогосподарського підприємства СКВ “Міжгір'я” с. Скородистик Чорнобаївського району (далі - СКВ
“Міжгір'я”) про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку
спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного
суду від 26 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від
10 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2007 року
ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись  на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати -
ОСОБА_2, яка була членом колгоспу “Радянська Україна”, реорганізованого в 1995
році у СКВ “Міжгір'я”, і яка за свого життя набула права на земельну частку (пай), оскільки
була включена до списку-додатку до державного акта на землю, але через
незалежні від неї причини не отримала відповідного документа.

Просила визнати за нею право власності на цю частку (пай)
у порядку спадкування після померлої матері.

Рішенням
Чорнобаївського районного суду від 26 червня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2007 року, у
задоволенні позову відмовлено у зв'язку з безпідставністю матеріально-правової вимоги.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
постановлені судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що спадкодавець була внесена до
списків осіб - членів колишнього колгоспу “Радянська Україна”, які додані до
державного акта на право постійного користування землею. Правонаступником
колгоспу “Радянська Україна” є СКВ “Міжгір'я”. Згідно зі статутом останнього спілка є колективним
с/г підприємством, члени якого об'єдналися для спільного господарювання на одержаній в
колективну власність землі. Землі і фонди спілки є неподільними, а їх доля може
бути вирішена тільки при ліквідації спілки. На день звернення позивачки до суду
землі СКВ “Міжгір'я” не розпайовані, розмір земельної частки (паю) не затверджувався. Над
уточненням списку громадян - членів СКВ “Міжгір'я” працює робоча група. Після його затвердження можливе
визначення розміру земельної частки (паю), особи, зазначені в цьому списку,
вважатимуться такими, що отримали право на земельну частку (пай), а видача
державного акта члену СКВ “Міжгір'я” буде підтвердженням набутого права власності на
земельну частку (пай). Оскільки земельна частка (пай), що знаходиться в
колективній власності СКВ “Міжгір'я” і на яку мала право спадкодавець, в її приватній
власності не знаходилась, відповідний правовстановлюючий документ їй на дану
земельну частку не видавався, тому що землю СКВ “Міжгір'я” до цього часу не розпайовано, - позивач не може
успадкувати те, що не належало на праві приватної власності спадкодавцеві. При
цьому право спадкодавця на земельну частку (пай) та право позивачки як
спадкоємця на цю земельну частку (пай) ніким не оспорюється і позивачка може
його реалізувати шляхом звернення до СКВ “Міжгір'я” з проханням внести її як спадкоємця до списків осіб,
що мають право на земельну частку, замість померлої матері, у порядку
спадкування. Тобто суб'єктивне право позивачки, про захист якого вона просить,
ніким із відповідачів не оспорювалось і не порушувалось, відповідних доказів
про таке порушення позивачкою в судове засідання надано не було.

При встановленні зазначених фактів судом не були порушені
норми цивільного процесуального закону та правильно застосовані норми
матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи
в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині не можна визнати підставами для скасування судових рішень в касаційному
порядку.

Доводи касаційної скарги також не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Оскільки судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, то й підстав для їх скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду від 26 червня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Судді:

Л.М. Лихута  Л.І. Охрімчук  Я.М. Романюк В.М. Шабунін