Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,      Барсукової
В.М.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Підгірцівської сільської
ради  про  визнання
недійсним  державного акту  на
право  постійного  користування землею,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

Позивач звернувся до суду  із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що
він як власник &frac12; частини майнового комплексу шашличної та майданчику, розташованого в с.
Романків, Обухівського району, звернувся
до  Підгірцівської  сільської ради про надання йому  дозволу
на викуп земельної ділянки в с.
Романків для експлуатації і обслуговування комплексу і надання  комерційних послуг. Такий дозвіл сільською
радою був наданий. Відповідачка по справі ОСОБА_2. рішення сесії оскаржила до
суду, посилаючись на наявність у неї
Державного акту  на право
постійного користування  земельною
ділянкою серії 1-КВ № 009582 від 2 листопада 2001 року. Посилаючись на те, що
технічна документація із землеустрою на спірну земельну ділянку не складалась і
не затверджувалась, а державний  акт
виданий без законних підстав, позивач просить суд визнати недійсним державний
акт про передачу у постійне користування ОСОБА_2земельної ділянки площею
0,51га,  розташованої по АДРЕСА_1.

Крім того, позивач вказував на те, що 24 вересня 2002 року між ним та
ОСОБА_2  було укладено  договір
купівлі-продажу &frac12;  частини
шашличної та майданчику  роздрібної
торгівлі, при цьому ОСОБА_2 завірила
позивача, що  на протязі місяця
вона відмовиться  від  права користування земельною ділянкою на його
користь. В 2005 році він дізнався, що ОСОБА_2 всупереч домовленості подала
заявку на викуп земельної ділянки, на якій розташований комплекс і на купівлю
якого він має пріоритетне право. Крім того, рішення Підгірцівської  сільської ради від 12 жовтня  2001 року, на підставі якого виданий  цей акт, також містить посилання на
неіснуючий номер договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташування  якої, як вказано в  акті
не відповідає  дійсності, оскільки  в АДРЕСА_1а не значиться, а знаходиться вона
в с. Романків. В Підгірцівській сільській
раді другий екземпляр цього акту не зберігся та не зареєстрований,
технічна документація з землеустрою щодо видачі державного акту на право
користування землею не складалася. Всі ці обставини свідчать про  незаконність виданого ОСОБА_2 державного
акта, які є підставою для задоволення позову.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 3 вересня           2007 року позов задоволено та
визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії
1-КВ № 009582 від 2 листопада 2001 року
про передачу у постійне користування ОСОБА_2 земельної ділянки площею
0,51 га, що розташована по АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2007 року рішення
Обухівського районного суду Київської області від 3 вересня 2007 року залишено
без.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, у зв'язку з порушенням норм  матеріального та процесуального права.

Касаційна
скарга  підлягає задоволенню за
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи
недійсним державний акт на право  постійного
користування спірною земельною ділянкою, суди виходили із того, що
рішенням Підгірцівської сільської  ради
від 12 жовтня 2001 року,  на підставі
якого виданий спірний державний акт, спірну земельну ділянку передано у  постійне користування ОСОБА_2 в порушення
чинного законодавства, зокрема,  у
вищевказаному рішенні не зазначено місце розташування спірної земельної
ділянки, розмір земельної ділянки, а також не проведено реєстрації та
встановлення меж  земельної ділянки в
натурі.

Проте погодитися з такими висновками не
можна.

Судом встановлено, що
ОСОБА_2.  купила  у ОСОБА_3 нерухоме майно, яке розташоване на
спірній земельній ділянці, наданій ОСОБА_3 в
постійне  користування за  державним актом № 309 від 22 лютого 2000
року. В ньому зазначено  план  земельної ділянки та  місце її
розташування.

За договором купівлі-продажу нерухомого майна, що
знаходилося  на  спірній
земельній ділянці від 4 вересня 2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2, як приватний підприємець, купила  зазначене майно та за її заявою про
переоформлення землекористувача  цієї
земельної ділянки  рішенням  виконкому
Підгірцівської  сільської
ради  від 12  жовтня 2001 року № 10 “Про  зміну
землевласника в зв'язку з  куплею
- продажем  земельної ділянки, яка
знаходиться в постійному  користуванні”
дано дозвіл  на  переоформлення  спірної
земельної ділянки з ОСОБА_3 на приватного підприємця ОСОБА_2 з
анулюванням державного акта, виданого ОСОБА_3 та з видачею нового державного
акта  на ім'я  ОСОБА_2

Такий державний акт приватному підприємцю ОСОБА_2
належним органом було видано, він зареєстрований у книзі записів державних  актів
на  право постійного користування
землею за  № 398/1 від 2  листопада 2001 року.

24 вересня 2002 року ОСОБА_2 продала &frac12; частину зазначеного у договорі  нерухомого майна, що розташоване на спірній
земельній ділянці громадянину  Російської
Федерації ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського  районного нотаріального округу та  зареєстрованого у  державному
реєстрі  26 вересня 2002 року.

Щодо передачі у користування спірної земельної ділянки
ОСОБА_1 у  договорі це питання не
вирішувалося, ОСОБА_2 залишилася її
землекористувачем та у  2005 році
звернулася до Підгірцівської
сільської  ради з  заявою про викуп земельної ділянки площею
0,51 га., з приводу чого між сторонами
виник  спір.

Описки, що
здійснені в документах сільської ради та інших документах щодо
розташування земельної ділянки, зокрема с. Романків чи с. Підгірці, на підставі
яких ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позову, правового  значення у справі не має. Спірною є земельна
ділянка, яка надана ОСОБА_2 за зазначеним державним актом, якою раніше
користувався ОСОБА_3 Про цю земельну ділянку зазначає  і позивач.

Крім того, ОСОБА_1
вважав, що  ОСОБА_2 передала  йому
спірну земельну ділянку. Суди фактично підтримали цю позицію позивача та
виходили із того, що ОСОБА_2 і не набула права на користування спірною
земельною ділянкою з підстав порушення чинного законодавства при  видачі
їй  зазначеного  державного
акта за № 398/1.

Проте, ці  висновки
судів не узгоджуються з  іншими  ж висновками
цих же судів, які підтверджується доказами та чинним законодавством, що
діяло у період купівлі нею спірного нерухомого майна у ОСОБА_3, що купивши
нерухоме майно у останнього, ОСОБА_2 згідно
ст. 30 ЗК України ( в редакції 1992 року) набула право і на користування
земельною ділянкою, яка була  раніше
відведена  ОСОБА_3

Посилання суду на п. 1.13 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового
користування землею ( в тому числі на умовах
оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року та зареєстрованої
в  Міністерстві юстиції України 4 червня
1999 року за № 354/3647 безпідставні, оскільки
спірна земельна  ділянка  ОСОБА_2 надана  не  в
порядку  відводу із земель органу
місцевого самоврядування, а в порядку переоформлення з землекористувача ОСОБА_3
на  ОСОБА_2, яка купила нерухоме майно,
що знаходиться на цій земельній ділянці. Крім того, на земельній ділянці, яка
була раніше виділена ОСОБА_3 встановлені довгострокові межові знаки
встановленого зазначеною Інструкцією зразку та затверджені технічною
документацією, відведені в натурі. План
земельної ділянки закріплено у виданому йому державному акті і такий же
план зовнішніх меж землекористування
закріплено й у виданому ОСОБА_2 державному акті. Цей державний акт  виданий до продажу ОСОБА_1 зазначеного
нерухомого майна. Тому  він  ніякого
відношення  про  переоформлення землекористування не має,
його  права  та інтереси не  порушувалися
і не  порушені.

Крім того, ОСОБА_2 за
договором  купівлі-продажу
спірного нерухомого майна від 4 вересня 2000 року в порядку  ст. 30 ЗК України (1992 року),  за яким
передається і спірна земельна ділянка має  на  неї
право. Цей договір не скасовано, як не скасовано і державний акт, виданий  ОСОБА_3 з підставі того, що він виданий не у
відповідності із чинним законодавством.

Тому ніяких підстав
для  визнання недійсним  спірного державного акта не було і не має.

Судами неправильно
застосовані  норми  матеріального права, тому ухвалені  в справі судові рішення  підлягають скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову  в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія  суддів

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 3 вересня
2007 року та  ухвалу апеляційного
суду Київської області від 20 грудня 2007 року скасувати та ухвалити нове  рішення
про відмову  в задоволенні позовних
вимог.

Рішення  оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                  Л.І.Григор'єва

Судді:                                                                           М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко