суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Берднік І.С.,                                      Прокопчука
Ю.В. Лященко Н.П.,                                 Пшонки М.П.,-
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання
спадкоємцем за законом, визнання права власності на спадщину та поділ
спадкового майна; за зустрічним позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4про
визнання спадкоємцем за законом, встановлення факту прийняття спадщини та
визнання права власності на спадщину; за зустрічним позовом ОСОБА_4до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання спадкоємцем за законом, встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину, за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Перевальського районного суду Луганської області від 28
грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 27 серпня
в  с  т  а  н  о  в  и  л  а :
жовтні 2004 року ОСОБА_1, звернувшись у суд з указаним позовом, зазначала, що
ОСОБА_7 помер її чоловік -
ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки
автомобіля ВАЗ та 1/2 АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є вона та їхні діти:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5,  ОСОБА_4  ОСОБА_5 спадщину приймати не бажала й не
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визнати її спадкоємцем за
законом, встановити факт прийняття нею спадщини, визнати за нею право власності
на 1/8 частку будинку та 1/8 частку автомобіля, залишити  спадкове майно в її та ОСОБА_3 користуванні,
стягнувши з неї на користь інших спадкоємців грошову компенсацію вартості їхніх
часток у спадковому майні.
У травні 2005 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання спадкоємцем за законом, встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину. В обґрунтування
позову вказував на вищезазначені обставини та просив встановити факт прийняття
ним спадщини, визнати його спадкоємцем за законом; визнати за ним право
власності на 1/8 частку будинку та 1/8 частку автомобіля; залишити в його
користуванні 1/8 частку будинку, зобов'язати ОСОБА_1 сплатити йому грошову компенсацію вартості 1/8 частки
автомобіля в розмірі 1 271 грн., залишивши його в користуванні останньої.
У травні 2005 року ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання спадкоємцем за законом, встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину. В обґрунтування
позову вказувала на вищезазначені обставини та просила встановити факт
прийняття нею спадщини, визнати її спадкоємцем за законом, визнати за нею право
власності на 1/8 частку будинку та 1/8 частку автомобіля; зобов'язати ОСОБА_1
сплатити їй грошову компенсацію вартості 1/8 частки будинку в розмірі 2 570
грн. та 1/8 частки автомобіля в розмірі 1 271 грн., залишивши частку належного
їй майна в користуванні останньої.
Рішенням Перевальського районного суду Луганської області від                     28 грудня 2006 року позови
задоволено частково. Визнано ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 спадкоємцями за
законом першої черги після смерті ОСОБА_7., померлого ОСОБА_7. Встановлено факт
прийняття ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 спадщини, яка відкрилась після
смерті ОСОБА_7. у вигляді 1/2 частки спірного автомобіля ВАЗ, вартістю 10 164
грн. та  1/2 частки спірного будинку з
надвірними спорудами вартістю 20 560 грн. ОСОБА_1 виділено в натурі автомобіль
і 3/4 частки будинку, а ОСОБА_3 виділено в натурі 1/4 частку будинку. Визнано
за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки будинку та автомобіль. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку будинку. Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 їхню
частку в спадковому майні у вигляді грошової компенсації вартості 1/4 частки
автомобіля в розмірі 1 271 грн. і вартості 1/4 частки будинку в розмірі 2 570
грн. Зобов'язано ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 3 841 грн. грошової
компенсації вартості їхніх часток у спадковому майні кожній.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 27 серпня 2007 року
зазначене рішення суду в частині поділу автомобіля залишено без змін, у решті -
рішення суду скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 посилається на невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить питання про
скасування судових рішень і передачу справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення
районного суду в частині поділу автомобіля не оскаржується, а тому в цій
частині не підлягає перевірці в порядку апеляційного провадження і його слід
залишити без змін.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Як убачається з наявної в матеріалах справи апеляційної скарги ОСОБА_2 та
доводів її касаційної скарги, остання оскаржувала рішення районного суду в
повному обсязі (а.с. 237-241).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечувала факт прийняття спадщини ОСОБА_3
та ОСОБА_4 і вважала, що вони не можуть спадкувати, оскільки пропустили строк
на прийняття спадщини та фактично її не прийняли. Тобто ОСОБА_2 оскаржувала
рішення суду також і в частині кола спадкоємців та спадкування ними майна, у
тому числі й автомобіля.

Однак апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 рішення районного суду в частині поділу
автомобіля, як спадкового майна не оскаржувалось і в порушення вимог ст. 303
ЦПК України не перевірив в апеляційному порядку рішення районного суду в цій
частині.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України визначено, що апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин апеляційний суд повинен був перевірити доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість рішення районного суду в повному обсязі.

Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи, ухвала апеляційного суду в частині залишення
без змін рішення районного суду щодо поділу спірного автомобіля підлягає
скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до апеляційного
суду.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верхового Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу
апеляційного суду Луганської області від 27 серпня 2007 року в частині
залишення без змін рішення Перевальського районного суду Луганської області від
28 грудня 2006 року щодо поділу автомобіля скасувати,
а справу в цій частині передати на новий розгляд до апеляційного суду
Луганської області.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка