Справа № 2 - 356/08
лютого 2008 року                                                                   м. Чернігів
районний суд міста Чернігова у складі:
головуючої - судді Карапута Л.В.,
при секретарі  -  Антоненко Л.А.,
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за  позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про   виселення
та вселення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації
Агропромислового будівництва про
визнання втратившими право на житло,
06 вересня  2007 року позивачі  звернулися
до суду з позовом до відповідачів
про виселення  з кімнати
АДРЕСА_1без надання іншого жилого приміщення та вселити їх до спірної кімнати.
У жовтні 2007 року відповідач
ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1,ОСОБА_2,
Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації
Агропромислового будівництва та уточнивши позовні вимоги просив визнати   відповідачів
такими що втратили право користуванн кімнатою АДРЕСА_1
У судовому засіданні позивачі та їх
представник підтримали позов і наполягали на його задоволенні, в задоволенні
зустрічного позову просили відмовити.
ОСОБА_3 та його представник
зустрічну позовну заяву підтримали та просили відмовити  в задоволенні
позовних вимогОСОБА_1,ОСОБА_2
Представники співвідповідача
Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації Агропромислового
будівництва позов підтримали, зустрічну позовну заяву не визнали.
Співвідповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5в
судове засідання не  з'явилися, хоча про
час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не
Заслухавши пояснення та   дослідивши матеріали справи, суд дійшов
наступного висновку.
Як встановлено в судовому
засіданні, гуртожиток за адресою
АДРЕСА_1перебуває на балансі Житлово-комунального підприємства Чернігівської
обласної корпорації Агропромислового будівництва та відповідно  до витягу з рішення виконавчого комітету
Чернігівської міської ради  від
17.03.2003 року  надано статус сімейного.
Згідно  особового рахунку ( а.с. 10 ) убачаєтьсяч, що
позивачі ОСОБА_1,ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми зареєстровані в
АДРЕСА_1з 06.05.1997 року.
Відповідно до вимог ст. 132 ЖК
України,  робітники та особи, які
припинили роботу, тимчасові робітники, а також особи, що навчалися в учбових
закладах і вибули з нього підлягають виселенню без надання іншого жилого
приміщення із гуртожитку, яке їм було надано в зв'язку з роботою або навчанням
а також по ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім”ї або інші
разом проживаючі з ним особи, які систематично розрушають чи псують жиле
приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі
чи одному будинку. Тобто керуючись ст. 132 ЖК України наявність саме таких умов
є єдиною підставою для виселення осіб з гуртожитку.
Крім того, відповідно до вимог
ст.  132 ЖК України, всі умови про
порядок виселення громадян з гуртожитків в повному обсязі відносяться до
виселення осіб, що користуються житловим приміщенням в будинках для тимчасового
проживання, тобто як тимчасових мешканців.
Відповідно до вимог ст. 72 ЖК
України, особи які користуються житловою площею в даному жилому приміщенні
тимчасово, тобто які не мають самостійного права на нього ( піднаймачі,
тимчасові мешканці ), не мають права визнавати будь-кого втратившим право
Згідно копії  рішення
( а.с. 62 )  будинок є
гуртожитком  і власністю
Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації
Агропромислового будівництва, а тому виходячи з Тимчасового положення  про гуртожитки, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.06.1986 року, права проживаючих осіб значною
мірою обмежені ніж у користувачів квартир державного житлового фонду, тобто
ініціатором виникнення правовідносин щодо вселення і виселення може бути
власник такого приміщення або наймодавець.
Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1,ОСОБА_2  не підпадають   під підстави
передбачені законом для можливого виселення осіб, які проживають в
гуртожиткуза позовом ОСОБА_3.
Також в судовому засіданні не
встановлено фактів псування чи порчи  з
бокуОСОБА_1,ОСОБА_2   спірного житлового
приміщення, або систематичного порушення правил соціалістичного співжиття.
Тому відповідно до цих підстав не
може бути визнаноОСОБА_1,ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми  ОСОБА_6, 1995 року народження та ОСОБА_7,  1997 року народження втратившими право на
Разом з тим, відповідач  не надав доказів, що позивачі  саме без поважних причин відсутні в даному
житловому приміщенні, як того вимагає
ч. 2 ст. 71 ЖК України.
За таких обставин суд приходить до
висновку, що зустрічний позов  не
підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5самовільно вселилися до спірної
кімнати  та проживають без реєстрації, а
тому вимога позивачів   щодо їх вселення,
яке визнали представники  співвідповідача
Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації
Агропромислового будівництва  є
обгрунтованою та підлягає задоволенню.
При цьому,  вимоги позивачів  щодо виселення  з спірної кімнати відповідачів також не підлягає
задоволенню, оскільки ОСОБА_1,ОСОБА_2 також не мають права виселяти  будь-кого
Керуючись ст.ст.  10, 60, 208-209, 292, 294 ЦПК України,  ст.ст. 72, 132 ЖК України, Тимчасового
положення  про гуртожитки, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1986 року, суд
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.
Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2  в кімнату гуртожитку АДРЕСА_1
В задоволенні зустрічного  позову ОСОБА_3 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської
області. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може
бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуюча: