УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 листопада 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,

Лященко  Н.П.,

Костенка А.В.,

Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
об'єднання кооперативних автостоянок “Дублер”, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди за касаційною скаргою об'єднання кооперативних
автостоянок “Дублер” на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30
листопада 2006 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2007
року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2006 рокуОСОБА_1 пред'явив у суді позов до
об'єднання кооперативних автостоянок “Дублер” про відшкодування матеріальної
шкоди.

Зазначав, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_2 він є власником автомобіля “LEXUS LS 470”, 2005 року випуску, номерний
знак                 НОМЕР_1.

15 червня 2005 року о 20 годині його представник,
ОСОБА_4, передав зазначений автомобіль для зберігання на автостоянку строком на
одну добу,  сплативши при цьому за
охорону 7 грн. 50 коп.

16 червня 2005 року о 10 годині автомобіль відповідачем
не повернуто, оскільки вночі його було викрадено невстановленими особами.

За фактом незаконного заволодіння автомобілем
Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві 24 червня 2005 року порушено
кримінальну справу              №
01-6553, яку 11 жовтня 2005 року відповідно до ст. 206 п. 3 КПК України було
призупинено.

Посилаючись на те, що відповідач за вказаним договором
зберігання транспортного засобу не повернув автомобіль, позивач просив стягнути
з нього матеріальну шкоду в розмірі вартості автомобіля в сумі 673 376 грн. 55
коп.

У січні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з аналогічним
позовом.

Зазначав, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3 він є власником автомобіля “LEXUS LS 470”, 2005 року випуску, номерний
знак               НОМЕР_4.

15 червня 2005 року о 20 годині його представник,
ОСОБА_4, передав зазначений автомобіль для зберігання на автостоянку
відповідача строком на одну добу,
сплативши за охорону 7 грн. 50 коп.

16 червня 2005 року о 10 годині автомобіль відповідачем
не повернуто, оскільки вночі його було викрадено невстановленими особами.

Передаючи автомобіль на зберігання відповідачу, фактично
між ними було укладено договір зберігання автомобіля відповідно до ст. 977 ЦК
України.

За фактом незаконного заволодіння автомобілем
Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві 24 червня 2005 року порушено
кримінальну справу              №
01-6553, яку 11 жовтня 2005 року відповідно до ст. 206 п. 3 КПК України було
призупинено.

Посилаючись на те, що відповідач за вказаним договором
зберігання транспортного засобу не повернув автомобіль, позивач просив стягнути
з нього матеріальну шкоду в розмірі вартості автомобіля в сумі 673 376 грн. 55
коп.

Ухвалою суду від 11 травня 2006 року зазначені позови
об'єднано в одне провадження.

За клопотанням представника об'єднання кооперативних
автостоянок “Дублер” в якості співвідповідача був залучений охоронець
автостоянки ОСОБА_3

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30
листопада             2006 року позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2задоволено: стягнуто з
ОСОБА_3 на користь кожного позивача по 673 376 грн. 55 коп. матеріальної
шкоди, стягнуто з ОСОБА_3 1 700 грн. державного мита та           30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2007
року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2задоволено частково: стягнуто з об'єднання кооперативних автостоянок
“Дублер” на користь кожного позивача по 673 376 грн. 55 коп. матеріальної
шкоди, стягнуто з об'єднання кооперативних автостоянок “Дублер” 1 700 грн.
державного мита в дохід держави; у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі об'єднання кооперативних автостоянок
“Дублер” просить скасувати постановлені судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, і справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суди
виходили з того, що 15 червня 2005 року між позивачами в особі їхнього
представника, ОСОБА_4, та об'єднанням кооперативних автостоянок “Дублер” були
укладені договори зберігання, за якими відповідач зобов'язався зберігати
належні позивачам автомобілі на території автостоянки, але своє зобов'язання
виконав неналежним чином, чим заподіяв позивачам матеріальну шкоду через
викрадення автомобіля з автостоянки.

Проте такий висновок судів не є обґрунтованим, оскільки в порушення  ст. ст. 10,11, 212-214 ЦПК України вони
дійшли його без повного і всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав
та обов'язків сторін у даних правовідносинах і не навели в рішенні доказів,
якими відповідно до ст. ст. 208, 936, 977 ЦК України може підтверджуватися
наявність договору зберігання майна.

Відповідно до ст. ст. 977 ЦК України за договором  зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язувався зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем),
і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з вимогами ст. ст. 937, 208 цього Кодексу договір зберігання
укладається у письмовій формі.

Прийняття автотранспортного засобу на зберігання може посвідчуватися
відповідно до ст. 977 ЦК України квитанцією (номером, жетоном).

Висновки суду про укладення між сторонами договору зберігання зазначених
автотранспортних засобів не підтверджені будь-якими доказами.

Та обставина, що ОСОБА_4 за домовленістю з охоронцем об'єднання
кооперативних автостоянок “Дублер” ОСОБА_3залишив автомобіль на автостоянці,
сплативши йому за це кошти в сумі 15 грн., сама по собі не свідчить про те, що
за цих умов виникають відносини за договором зберігання.

Судами не враховано, що згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду
України, викладеними в п.19 постанови від 12 квітня 1996 року №5 “Про практику
розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів”, угода,
укладена громадянином із неуповноваженим працівником підприємства без
відповідного оформлення, не породжує прав і обов'язків між громадянином та цим
підприємством і не може бути підставою для покладення на останнє
відповідальності за невиконання такої угоди, втрату або пошкодження майна.

Не перевіривши доводи позивачів доказами та не давши їм належної правової
оцінки, суди дійшли передчасного висновку про наявність  між сторонами договору зберігання
автотранспортних засобів.

З огляду на викладене постановлені судами рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими й вони підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу об'єднання кооперативних автостоянок
“Дублер” задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада                 2006 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2007 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Т.Є. Жайворонок

А.В.Костенко

Н.П. Лященко

В.С. Перепічай