У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

8 квітня 2008
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лихути Л.М., Сеніна
Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 34, управління
житлового господарства Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: відділення громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Ленінського
РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання договору
купівлі-продажу, свідоцтва про право власності недійсними, усунення перешкод у
користуванні власністю, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Ленінського районного суду                        м. Дніпропетровська від
6 березня 2007 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від
12 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 34, управління
житлового господарства Дніпропетровської міської ради,              ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу, свідоцтва про право власності недійсними, усунення перешкод
у користуванні власністю, визнання права власності.

Зазначали, що проживали у квартирі
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 відбував покарання у місцях
позбавлення волі з                    14
червня 2002 року по 11 грудня 2004 року, а після звільнення дізнався, що
квартира, в якій за ним зберігалося право користування жилим приміщенням,
незаконно приватизована на ім'я сторонньої особи - ОСОБА_3 і за виданою нею
довіреністю продана ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що за ним -
ОСОБА_1 зберігалося право користування жилим приміщенням на протязі його
перебування під вартою і відбуття покарання, а ОСОБА_2 в установленому порядку
не був визнаний таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням,
що відповідне свідоцтво про право власності на зазначену квартиру було видано
незаконно, просили задовольнити їх позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від                      6 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволені частково: визнано недійсним свідоцтво
про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_3 від 30 травня
2003 року, зобов'язано управління житлового господарства Дніпропетровської
міської ради анулювати зазначене свідоцтво, визнано недійсним договір
купівлі-продажу зазначеної квартири від 11 серпня 2003 року, укладений між
ОСОБА_3 та                     ОСОБА_4,
зобов'язано відділення громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб
Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації
ОСОБА_4 за адресою: квартира АДРЕСА_1, виселено ОСОБА_4 із зазначеної квартири,
зобов'язано комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 34 оформити всі
необхідні документи для отримання свідоцтва про право власності на житло на ім'я
ОСОБА_1,                ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 вересня 2007 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від                      6 березня 2007 року в частині зобов'язання
комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 34 оформити всі необхідні
документи для отримання свідоцтва про право власності на житло на ім'я ОСОБА_1,                ОСОБА_2 скасовано та у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,                ОСОБА_2 у цій частині відмовлено,
в решті рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від                             6 березня 2007
року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2007
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Л.М. Лихута   Ю.Л. Сенін