У Х В А Л А

І м е н е м  У к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Яреми А.Г.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши у  попередньому судовому
засіданні в м. Києві 17 березня 2008 року цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до
виконавчого комітету Люботинської міської ради, відділу охорони здоров'я
Люботинської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення
конституційного права на працю, визнання неправомірними розпорядження міського
голови, поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1.
на рішення Люботинського міського суду від 26 червня 2007 р. та ухвалу
Апеляційного суду Харківської  області
від  4 вересня  2007 р.,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 р. ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету
Люботинської міської ради, відділу охорони здоров'я Люботинської міської ради,
треті особи ОСОБА_2., ОСОБА_3. про
поновлення конституційного права на працю, визнання неправомірними
розпорядження міського голови, поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу

Посилався на те, що з 1991 року
працював головним лікарем Люботинської міської лікарні. 14 грудня 2005 р. з ним
було укладено контракт на управління Люботинською міською лікарнею  як підприємством, що є у загальнодержавній
власності, на строк з 2 січня 2006 р. до 31 грудня 2006 р. 30 жовтня 2007 р.
його було попереджено про те, що контракт на новий строк переукладатися не
буде, та  звільнено з 29 грудня 2006 р.
Позивач вважав, що контракт з ним було укладено незаконно, а тому і звільнення
у зв'язку з закінченням його строку відбулось незаконно.

Рішенням Люботинського міського
суду від 26 червня 2007 р., залишеним без ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 4 вересня 2007 р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.
посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати рішення суду та направити справу на
новий судовий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку про
те, що підстави для  скасування  ухвалених у справі судових рішень  відсутні.

Відмовляючи у задоволені позову,
суди правильно виходили з того, що ОСОБА_1., неодноразово укладаючи контракт на
управління лікарнею, погоджувався з такою формою укладення трудового договору,
факт правомірності укладання не оскаржував протягом тривалого часу, отже
звільнення на підставі закінчення дії контракту відбулось відповідно до закону
і це підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час  розгляду  справи
в  касаційному   порядку
суд перевіряє  в  межах
касаційної  скарги  правильність застосування судом першої  або
апеляційної  інстанції  норм
матеріального  чи
процесуального  права  і
не  може  встановлювати або (та) вважати
доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні   чи відкинуті   ним,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що судом були допущені порушення або неправильне
застосування норм  процесуального права,
які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л
а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1. на рішення
Люботинського міського суду від 26 червня 2007 р. та ухвалу Апеляційного суду
Харківської  області від 4 вересня  2007 р.
відхилити та зазначені
судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.