У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12
листопада 2008 року                                                     м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого     Гуменюка В.І.,

суддів:                 Балюка М.І., Барсукової В.М.,

Косенка В.Й., Луспеника Д.Д., -

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Ровеньки Луганської області (далі - Відділення), третя особа: управління
Пенсійного фонду України у м. Ровеньки, про встановлення факту перебування на утриманні,
стягнення страхових виплат, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Луганської
області від 15 травня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до Відділення про встановлення факту, що має
юридичне значення, та визнання права на отримання страхових сум в зв'язку з
втратою годувальника.

В заяві зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її чоловік ОСОБА_2, який  працював
у вугільній промисловості та за життя був визнаний інвалідом 3 групи з втратою
40 % професійної працездатності. Згідно лікарського свідоцтва про смерть
ОСОБА_2 від 31.12.2005 року основним захворюванням, яке обумовило причину його
смерті, є хронічне захворювання легенів професійної етіології.

Посилаючись на те, що внаслідок смерті
чоловіка вона втратила джерело свого існування, оскільки  знаходилась на його утриманні, так як на час
його смерті була непрацездатною і отримувала пенсію, а відповідач відмовив їй у
добровільній виплаті страхових сум відшкодування, просила суд встановити факт
перебування її на утриманні чоловіка та призначити судово-медичну експертизу
для встановлення причинного зв'язку між його смертю й отриманим ним за життя
професійним захворюванням і визнати за нею право на отримання страхових сум у
зв'язку з втратою годувальника.

Під час розгляду справи позивачка
доповнила свої вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь
одноразову допомогу в розмірі 69 081 грн., одноразову допомогу в розмірі 13
816, 20 грн. та призначити щомісячні страхові виплати в розмірі 230, 27 грн.

Рішенням Ровенківського міського
суду Луганської області від 16 січня 2008 року позов задоволено. Встановлено причинний зв'язок між смертю ОСОБА_2 та отриманим ним за
життя  професійним захворюванням легенів
на підставі висновку комісійної судово-медичної експертизи. Визнано факт
перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнуто з Відділення одноразову допомогу у зв'язку з втратою годувальника в
розмірі п'ятирічного середнього заробітку в сумі 69 081 грн.; однорічний
середній заробіток в сумі 13 816,20 грн., щомісячні страхові виплати в розмірі
230, 27 грн. безстроково, починаючи з 30.11.2006 року з наступним щорічним
корегуванням. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Луганського обласного бюро
судово-медичних експертиз вартість комісійної судово-медичної експертизи в
розмірі 288, 53 грн.

Рішенням апеляційного суду Луганської області
від 15 травня 2008 року вищезгадане рішення місцевого суду скасовано в частині встановлення
причинного зв'язку між смертю ОСОБА_2 та отриманим ним за життя  професійним захворюванням легенів на підставі
висновку комісійної судово-медичної експертизи та стягнення з Відділення на користь
ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв'язку з втратою
годувальника в розмірі п'ятирічного середнього заробітку в сумі 69 081 грн., однорічного
середнього заробітку в сумі 13815 грн., щомісячних страхових виплат в розмірі
230,27 грн. безстроково, починаючи з 30.11.2006 року з наступним щорічним корегуванням,
стягнення з ОСОБА_1 на користь Луганського обласного бюро судово-медичних
експертиз вартість комісійної судово-медичної експертизи в розмірі 288, 53 грн.,
та ухвалено нове рішення, яким в цій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити
в силі законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК
України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом
норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відповідності до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено
з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була
одружена з ОСОБА_2 З 17 вересня 1982 року по 22 листопада 1992 року ОСОБА_2
працював у вугільній промисловості, шахтоуправлінні “Ровенківське”. Висновком
МСЕК від 23.01.1997 року ОСОБА_2 встановлена 3 група інвалідності з втратою 40
% професійної працездатності довічно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, в зв'язку з
чим щомісячні страхові виплати Відділенням припинені. Висновком МСЕК від
2.06.2006 року причинного зв'язку між смертю ОСОБА_2 та його професійним
захворюванням не встановлено (а.с. 15).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову,
суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку судово-медичної
експертизи       № 370/490 від 30.11.2006
року смерть ОСОБА_2  знаходиться у
причинному зв'язку з його професійним захворюванням, а тому відповідно до ст.
21 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” ОСОБА_1 має право на отримання від Відділення страхових
виплат у зв'язку зі смертю свого чоловіка ОСОБА_2

З таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.

Статтею 21 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
визначений перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі
настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 33 цього Закону у
разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього
Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після
його смерті.

У разі смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у
статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат
і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних
закладів                (ч. 9 ст. 34 зазначеного
Закону).

Інструкцією про встановлення причинного
зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я України № 606 від 15 листопада 2005 року,   органом, який встановлює причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, є медико-соціальна експертна
комісія.

Проте,  вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції
зазначених вимог закону не врахував та не взяв до уваги те, що причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має бути встановлений медико-соціальною
експертною комісією, а не судово-медичною експертизою.

Як вбачається з матеріалів справи,
МСЕК зроблено висновок про відсутність причинного зв'язку смерті ОСОБА_2 з його
професійним захворюванням (а.с 15). ОСОБА_1 рішення МСЕК у встановленому
законом порядку до суду не оскаржила та не просила про призначення повторної
відповідної судової експертизи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що у суду першої інстанції не
було підстав для задоволення позову в частині встановлення причинного зв'язку
смерті ОСОБА_2 з наявним в нього за життя професійним захворюванням та у
стягненні на користь його дружини ОСОБА_1 страхових виплат, а тому правильно рішення суду в цій частині
скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 336,
337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської області від
15 травня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                           В.І. Гуменюк

Судді:                                                       М.І. Балюк

В.М.
Барсукова

В.Й.
Косенко

Д.Д.
Луспеник