Справа № 2-151/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(заочне)

11
січня  2008 року           Стрийський   міськрайонний   суд
Львівської   області

в
складі : головуючого-судді
Микитчина І.М.

при секретарі                               Стельмах З.В.,

з участю адвоката                       ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45,
ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61,
ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69,
ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77,
ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, третьої особи на стороні
позивача, що не заявляє самостійних вимог, Регіонального відділення фонду
держмайна України по Львівській області до відкритого акціонерного товариства
«Стрийський завод ковальсько-пресового обладнання», третьої особи на стороні
відповідача яка не заявляє самостійних вимог ДП «Добробут ВАТ Стрийського
заводу КПО», про визнання приватизації гуртожитку недійсною

,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
уточнили позовні вимоги, просять визнати недійсною приватизацію гуртожитку ВАТ «Стрийський завод
ковальсько-пресового обладнання» поАДРЕСА_1, покликаючись на те, що
у 1994 році Стрийський завод КПО, правонаступником  якого являється відповідач було перетворено у
ВАТ Стрийський завод КПО. При цьому в статутний фонд ВАТ увійшов будинок
гуртожитку поАДРЕСА_1, вартістю на момент оцінки 622049 крб..

Вважають, що приватизацію гуртожитку
було здійснено з грубим порушенням чинного законодавства і цей правочин порушує
їхнє конституційне право на житло, оскільки вони більше двадцяти років
проживають в даному гуртожитку на законних підставах, а тому він є нікчемним
поскільки порушуються норми Закону України «Про приватизацію майна» від
4.03.1992 року, а саме ч.2 ст.3 Закону згідно якої його дія не поширюється на
приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фонду. З цієї норми
закону випливає, що гуртожиток не підлягав приватизації, оскільки відповідно до
ст.. 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, а також інших громадян
у період роботи можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються
спеціально споруджені, або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Згідно п. 41 пп. 2 примірного положення
про гуртожитки від 3.06.1986 року, з гуртожитку без надання іншого жилого
приміщення не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві в
установі, організації, що надали їм жилу в гуртожитку, не менш, як десять
років. Згідно ст.. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло придбати
його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином із вищенаведених норм
законів випливає, що їхнє порушене право на житло підлягає відновленню,
оскільки приватизація будівлі гуртожитку ВАТ Стрийський завод КПО була
проведена незаконно.

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_2. позовні вимоги підтримала, пояснила, що оскільки позивачі
проживають в спірному гуртожитку понад двадцять років, при приватизації
Стрийського заводу КПО, яке здійснювало міністерство машинобудування
військово-промислового комплексу і конверсії України у 1994 році безпідставно
було включено в статутний фонд ВАТ Стрийський завод КПО будівлю гуртожитку
поАДРЕСА_1, що на даний момент перешкоджає їм скористатися своїм правом на
приватизацію житла, а для цього необхідно спірний гуртожиток передати в
комунальну власність громади м. Стрия.

Представник третьої особи на стороні
позивача ОСОБА_83. підтримала позовні вимоги, пояснила, що створення ВАТ
«Стрийський завод КПО» відбулось у 1994 році без участі  регіонального
відділення  ФДМУ по Львівській
області.

Згідно ст.. 3 ч.2  Закону України «Про приватизацію державного
майна» в редакції яка діяла на момент масової приватизації гуртожитків, чітко
було визначено, що дія цього Закону не поширюється на приватизацію об»єктів державного
земельного та житлового фондів. Відповідно до ст.. 4 ЖК УРСР до складу
житлового фонду входять жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях,
що належать державі.  Гуртожитки як
об'єкт державного житлового фонду не підлягали приватизації відповідно до
Закону України «Про приватизацію державного майна». Оскільки спірний гуртожиток
включено в статутний фонд ВАТ Стрийський завод КПО то це суперечить зазначеним
вище вимогам законодавства.

Представники відповідача та третьої
особи на стороні відповідача в судове засідання не з»явились та не повідомили
суд про причини неявки, хоча були належним чином повідомлені про дату та час
судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника третьої особи на стороні позивача, дослідивши та
оцінивши подані докази по справі, суд приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що
ВАТ Стрийський завод КПО було створене в процесі корпоратизації згідно наказу №
1477 в від 22.11.2004 року Міністерства машинобудування військово-промислового
комплексу і конверсії України. При цьому в статутний фонд ВАТ було включено
будівлю гуртожитку Стрийський завод КПО поАДРЕСА_1.

Ст.ст. 127-131 ЖК УРСР та п. 3
примірного положення про гуртожитки від 3.08.1986 року передбачено, що
гуртожитки це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі
будинки. Враховуючи, що спірний гуртожиток належав Стрийському  заводу КПО як державному підприємству на підставі
повного господарського відання, то вказаний гуртожиток слід віднести до
об'єктів державного житлового фонду, оскільки виходячи з положень ст.. 4 ЖК
УРСР, жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі,
становлять державний житловий фонд.

Ч.2 ст.3 Закону України «Про
приватизацію державного майна», в редакції яка діяла на момент приватизації
спірного гуртожитку, було визначено, що дія цього Закону не поширюється на
приватизацію об»єктів державного земельного та житлового фонду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в
даному випадку порушені права позивачів на приватизацію державного житлового
фонду відповідачем, які підлягають до відновлення, тому позов слід задовольнити
та визнати недійсною приватизацію гуртожитку поАДРЕСА_1 ВАТ «Стрийський завод
КПО».

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 4, 127-131 ЖК УРСР, ст. 3 ч.2
Закону України «Про приватизацію державного майна», Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду», п.3 Примірного положення про
гуртожитки від 03.06.1986 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною приватизацію
гуртожитку Стрийського заводу КПО поАДРЕСА_1 відкритим акціонерним товариством
«Стрийський завод ковальсько-пресового обладнання».

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржене позивачкою
до апеляційного суду Львівської області шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та апеляційної скарги -
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                       І.М.Микитчин