Справа
№22Ц-0978/2008р.                                                      Головуючий
у 1 інстанції Пироженко О.В.
2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
лютого 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого    Приходька К.П.,

суддів               Даценко Л.М., Коцюрби О.П.,

при
секретарі   Зозулі Н.С.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду
від 24 грудня 2007 року та на  рішення
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2007 року у
цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди внаслідок ДТП,

встановила:

у березні 2000 року позивач звернувся до суду із
позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 травня 1999 року відповідач
керуючи власним автомобілем скоїв ДТП, допустивши зіткнення з автомобілем
позивача. Позивачу та членам його сім'ї внаслідок заподіяно матеріальну та
моральну (немайнову) шкоди, які відповідач не відшкодував.

Внаслідок ДТП фактично був повністю
знищений належний позивачу автомобіль «ВАЗ-21013»,
оскільки у відповідності з висновком судової автотоварознавчої експертизи №3461
вартість відновлюваного ремонту майже вдвічі перевищує залишкову вартість
автомобіля позивача, з врахуванням того, що залишкова вартість складає 22%
вартості нового автомобіля. Враховуючи вказану економічну недоцільність ремонту
автомобіля, позивач вважає і просить в цій частині стягнути з відповідача на
свою користь 22% вартості нового автомобіля «ВАЗ-21013».

Середня ринкова вартість нового автомобіля «ВАЗ-21013» складає, як свідчать
рекламні об'яви у спеціалізованих виданнях 3 500 доларів США, що враховуючи
офіційний курс долара = 5,05 гривень становить 19 250 гривень, відповідно 22%
від цієї суми будуть становити 19 250 гривень х 0,22 = 4 235 гривень - саме цю
суму в цій частині позивач просить стягнути.

Крім того позивач просить стягнути і витрати по оплаті послуг
експерта-автотехніка в сумі 371 гривень, витрати по доставці експерта -
автотехніка до місця знаходження автомобіля із м. Києва до с. В.Бугаївка
Васильківського району, витрати на виготовлення фотографій для експертизи - ці
витрати складають 150 гривень, вартість телеграми для виклику відповідача на
проведення експертизи 8 гривень. Таким
чином  в  цій
частині позову матеріальні витрати понесені  позивачем становлять 4 764 гривень.

Внаслідок ДТП позивач та його дружина отримали кожен середнього степеня
тяжкості тілесні ушкодження, значний час знаходилися на лікарняному, потребували
витрат на придбання ліків. Оскільки позивач документально не може підтвердити
всі понесені витрати на лікування просив стягнути з відповідача витрати на
придбання ліків, які документально підтверджені в сумі 137 гривень.

28 травня 1999 року позивач придбав путівку для дочки в дитячий табір на
період з 01 червня 1999 року по 20 червня 1999 року. Дочка знаходилася у
дитячому таборі лише 9 днів і позивач, у зв'язку з ДТП вимушений був її забрати
до дому. Таким чином позивач вважає, що відповідач має відшкодувати кошти за
придбану, але не використану путівку в сумі 370 гривень.

Під час попереднього слідства позивач та члени його сім'ї неодноразово
викликались та допити та інші слідчі дії
в м. Василькові, що стверджено довідкою прокуратури. Маючи квитки на
підтвердження своїх витрат, в цій частині позивач просить стягнути 8,50
гривень.

Згідно довідки з основного місця роботи позивача Н' 120, він знаходився на
лікарняному, не працював з 04 червня 1999 року по 05 серпня 1999 року, тобто
два місяці. По основному місцю роботи лікарняний позивачу оплачували, починаючи
з 7-го дня, тобто він тратив шестиденний заробіток, що становить 65 гривень. Це
ж саме стверджено і довідкою Військово-медичної академії, де він працював за
сумісництвом.

Маючи на цій роботі реальний доход (1 783,04 гривень - 356,59 гривень) : 10 = 143 гривень в місяць, за два місяці
він втратив в цій роботі 143 гривень х 2 = 286 гривень, що також підлягають
стягненню. Аналогічна ситуація і з іншим місцем роботи - Академією
післядипломної освіти. Втрата заробітку складає 1 265,59 гривень - 252,20
гривень : 9 х 2 = 225 гривень, що також підлягає стягненню. Таким  чином
в  цій  частині позову матеріальні витрати
понесені  позивачем становлять 5 856
гривень.

Внаслідок отримання тілесних ушкоджень всіх членів сім'ї позивача в
результаті аварії, необхідності приділяти багато уваги та нервових сил до
відновлення здоров'я всіх членів сім'ї, відсутність автотранспорту, як
основного засобу пересування, внаслідок зриву всіх сімейних планів стосовно
сімейного літнього відпочинку, внаслідок того, що станом і на сьогодні всі
члени сім'ї позивача і не відновили здоров'я, внаслідок безвідповідального
ставлення відповідача до них після скоєння ним злочину (жодного разу він не
пропонував своєї -допомоги, не намагався нічим відшкодувати шкоди) позивачу та
членам його сім'ї, в інтересах яких позивач ОСОБА_1 виступає особисто,
заподіяно значної моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 5 000
гривень  для кожного члена сім'ї,
загальна сума становить 15 000 гривень.

Під час розгляду справи позивачі неодноразово змінювали та доповняли свої
позовні вимоги і остаточно просили суд постановити рішення яким стягнути з
відповідача на користь позивачів спричинену матеріальну шкоду в сумі 46 085
гривень, стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 1 058 184 гривень у
відшкодування моральної (немайнової) шкоди, стягнути з відповідача на користь
позивача ОСОБА_2 568 352 гривень у відшкодування моральної (немайнової) шкоди,
стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 320 968 гривень у
відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Рішення
суду від 24 грудня 2007 року позовна заява задоволена частково, стягнено з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5 856 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та
2 000 гривень на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, стягнено з
ОСОБА_4. на користь ОСОБА_2 2 000 гривень на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, стягнено з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 1 700 гривень на
відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ухвалою
суду від 24 грудня 2007 року скасована ухвала суду від 23 травня 2006 року та
закрите виконавче провадження за №101В/11 від 05 червня 2006 року, що
знаходиться на виконанні у відділу ДВС у м. Василькові та Васильківському
районі.

Позивачами подані апеляційні скарги
на рішення суду від 24 грудня 2007 року та на ухвалу суду від 24 грудня 2007
року в якій вони просить рішення суду та ухвалу суду скасувати та постановити
нове рішення про задоволення їх позовних вимог посилаючись на те, що рішення
суду та ухвала суду постановлені з невідповідністю висновків суду обставинам
справи та недоведеністю обставинам справи, що мали значення для справи, які суд
вважав встановленими та з порушеннями норм матеріального та процесуального
права.

Колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

У
відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним воно вважається тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим - у
разі ухвалення його на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач в судовому засіданні не заперечував
обставин ДТП з його вини, визнав матеріальну шкоду в сумі 5 856 гривень, але не
погодився з розміром заявлених до нього вимог щодо відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Позивач в своїх поясненнях посилається на те, що, дійсно,
відповідно до висновку експертизи від 29 березня 2000 року, йому та іншим
відповідачам позивач заподів моральну шкоду.

Даний висновок
експерта судом як належний та допустимий доказ оцінюється критично.

Так, експерт при складанні висновку посилається на те, що
одним із використаних методичних джерел є його та Антосик С. монографія
«Моральна шкода і критерії її визначення у позовах до засобів масової
інформації» // матеріали науково - практичної конференції «Судова практика за
позовами до ЗМІ» (Верховний Суд України).

В
мотивувальній частині експерт також детально описує тілесні ушкодження, які
отримали потерпілі при ДТП, та визначає їх ступінь тяжкості.

Разом з тим, в матеріалах цивільної справи відсутні акти
судово-медичного обстеження позивачів з визначенням ступеня заподіяних ним
тілесних ушкоджень. Відсутні будь-які витяги з матеріалів кримінальної справи
щодо обставин скоєння ДТП, при якій позивачі отримали тілесні ушкодження.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючи документи про
направлення кримінальної справи по обвинуваченню відповідача ОСОБА_4 в скоєні
ДТП експерту Кокуну О.М. для дослідження при
проведенні ним психологічної експертизи.

При цьому суд також керувався положеннями ч.6 ст.147 ЦПК України про те, що
висновок експерта для суду не є обов'язковим і здійснюється  судом за
правилами,  встановленими   статтею 212
цього кодексу.

На даний час суд позбавлений можливості дати належну оцінку цим обставинам,
оскільки кримінальна справ за обвинуваченням відповідача знищена відповідно до
Інструкції по діловодству за строками зберігання.

За даних обставин, вказаний висновок не може бути врахований судом як
належний та допустимий доказ.

Згідно ст.440 ЦК України (в редакції 1963 року), шкода, заподіяна особі або
майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у
повному обсязі.

Відповідно до ст.440-1 ЦК України (в редакції 1963 року) моральна
(немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи,
яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду,
якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода
відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду
незалежно від відшкодування майнової шкоди.

При
постановленні  попереднього  рішення
у  справі  позивачу ОСОБА_1 було відшкодовано вартість
його втраченого автомобіля, але даний
автомобіль не було повернуто відповідачу у справі.

На даний час, як встановлено в судовому засіданні, автомобіль знищений, а
тому, повернути його відповідачу при відшкодуванні матеріальної шкоди є
неможливим, що порушує принцип еквівалентності відшкодування.

За
даних обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що з
відповідача на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 5 856 гривень на
відшкодування матеріальної шкоди.

Суд
першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що відповідачем
спричинена позивачам, у зв'язку з ДТП, моральна (немайнова) шкода та визначаючи
розмір відшкодування врахував вимоги розумності і справедливості при визначені
розміру відшкодування.

Скасовуючи
ухвалу суду від 23 травня 2006 року та закриваючи виконавче провадження за
№101В/11 від 05 червня 2006 року, що знаходиться на виконанні у відділу ДВС у
м. Василькові та Васильківському районі суд першої інстанції обґрунтовано
прийшов до висновку про те, що відповідачем сплачено позивачам 9 337,97
гривень, решта сума заборгованості з відповідача може бути стягнена з його
постійного грошового забезпечення, потреби у забезпеченні позову на даний час
відсутні.

Посилання
скаржників на те, що рішення суду та ухвала суду від 24 грудня 2007 року
постановлені з невідповідністю висновків суду обставинам справи та
недоведеністю обставинам справи, що мали значення для справи, які суд вважав
встановленими та з порушеннями норм матеріального та процесуального права не
приймаються судом до уваги оскільки не ґрунтуються на зібраних матеріалах
справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія
суддів вважає, що рішення суду та ухвала суду постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не
має.

На
підставі наведеного, керуючись: ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України
колегія,

ухвалила:

апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду
від 24 грудня 2007 року та на  рішення
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2007 року
відхилити, ухвалу та рішення залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -