Справа №22ц-1181/2008
Категорія - цивільна                                                      Головуючий
у першій інстанції - Косач І.А.
Доповідач - Заболотний В.М.
І м е н е м       У к р а ї н и
А п е л я ц і й н и й   с у д
Чернігівської  області  в
судді  Литвиненко І.В.
суддів  -
Заболотного В.М.,  Редьки А.Г.
з участю - ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3,
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21 травня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про
визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2007 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_5 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, в
якому просила визнати 1/3 частину будинку АДРЕСА_1, спільним майном подружжя;
визнати за нею право власності на &frac12; частину від 1/3 частини спірного будинку з відповідною
часткою надвірних споруд. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з
15.07.1989 року по 30.11.2004 року вона з відповідачем перебувала в
зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вони за спільні кошти придбали 1/3 частину
житлового будинку з належною частиною надвірних споруд і побутових будівель.
Вказана частина будинку була оформлена на відповідача. Позивачка вказує, що
вказана частина будинку і надвірні споруди є спільним майном подружжя, а тому
вона має право на &frac12; частину будинку з надвірними спорудами.

В грудні 2007 року ОСОБА_2 подала
заяву про зміну позовних вимог (а.с.58-59), в якій просила визнати за нею право
власності на 2/9 частини спірного будинку, що складає 2/3 квартири зазначеного
будинку; визнати за відповідачем право власності на 1/9 частину будинку, що
складає 1/3 квартири зазначеного будинку і закрити провадження в частині
реального поділу будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В січні 2008 року ОСОБА_1 звернувся
із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 (а.с.65-67), в якій просив поділити
спільне майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності з позивачкою по
первісному позову, а саме виділити йому частину квартири АДРЕСА_1 відповідно до
висновку судової будівельно-технічної експертизи по запропонованому варіанту
розподілу домоволодіння. Також просив визнати автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL спільним
майном подружжя і стягнути з ОСОБА_2 на його користь 41437грн. 46коп. належних
йому коштів. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після розірвання шлюбу, вони
продовжували проживати однією сім'єю до червня 2007 року. В квітні 2006 року
ними було придбано автомобіль  RENAULT CLIO SYMBOL 1.4 2006 року
випуску, вартістю 58000грн., який було оформлено на ОСОБА_2Відповідно до п.1.1
договору, який був укладений з позивачкою, покупець сплатив 33 % вартості
автомобіля, що склало 19000грн., а на решту вартості автомобіля було оформлено
кредит в АКІБ „УкрСиббанк” на ім'я позивачки. Також в цей же день було укладено
договір поруки між банком, ОСОБА_2 та ним. Відповідач вказує, що кошти в сумі
19000грн. належали йому і вони були внесені на депозитний вклад в Чернігівське
РУ „ПриватБанк” відповідно до договору. Ця обставина підтверджується
клієнтськими виписками за валютним депозитним вкладом, згідно з якими
28.04.2006 року ним було знято 4910 доларів США.  03 травня 2007 року ОСОБА_1 погасив залишок
по кредиту в сумі 5875грн. 52коп. А тому, на думку відповідача, автомобіль було
придбано як за його особисті кошти, так і на спільні з ОСОБА_2 Незважаючи на це,
позивачка в липні 2007 року продала вищевказаний автомобіль, а всі виручені
кошти залишила собі.

Ухвалою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 21 травня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1  в частині реального розподілу квартири АДРЕСА_1
залишено без розгляду за його заявою від 21 травня 2008 року (а.с.158).

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 21 травня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, а
саме визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/9 частини будинку АДРЕСА_1 з
належною частиною надвірних споруд і побутових будівель; визнано за ОСОБА_1
право власності на 1/9 частину, будинку АДРЕСА_1 з належною частиною надвірних
споруд і побутових будівель. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Суд прийшов до висновку, що оскільки
ОСОБА_1 в спірній квартирі не мешкає, що підтверджується  довідкою КП „Новозаводське” (а.с.60), наміру
проживати  не має, на даний час проживає
у фактичному шлюбі з іншою жінкою, аліментів не сплачує, доказів надання іншої
матеріальної допомоги на утримання дітей в судовому засіданні не представив, то
частка ОСОБА_2 повинна бути збільшена до 2/9 частини спірного будинку,
відповідно до ч.3 ст.70 СК України, і зменшив при цьому частку ОСОБА_1 до 1/9
частин спірного будинку. Суд зазначив, що спірний автомобіль не може вважатися
спільним майном подружжя, оскільки згідно наданих квитанцій та платіжних
доручень кошти за автомобіль та в рахунок погашення кредиторської
заборгованості вносила ОСОБА_2 Покази свідків не доводять, що на час придбання
спірного автомобіля сторони проживали однією сім'єю та вели спільне
господарство.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в
квітні 2006 року ними було придбано автомобіль
RENAULT CLIO SYMBOL 1.4 2006 року
випуску, вартістю 58 000грн. відповідно до договору купівлі-продажу, який був
укладений з ОСОБА_2 Згідно п.1.1. вказаного договору покупець сплачує 33%
вартості автомобілю, що склало 19000грн., а на решту вартості автомобіля було оформлено
кредит в АКІБ „УкрСиббанк”. Також в цей же день було укладено договір поруки
між банком, ОСОБА_2 та ним. Апелянт вказує, що кошти в сумі 19000грн. належали
особисто йому. Ця обставина підтверджується клієнтськими виписками за валютним
депозитним вкладом, згідно з яких 28.04.2006 року ним було знято 4910 доларів
США. 03.05.2007 року апелянт погасив залишок по кредиту в сумі 5875грн. 52коп.
А тому на думку апелянта, автомобіль було придбано як за його особисті кошти,
так і на спільні з ОСОБА_2 Відповідач наголошує на тому, що на час придбання
автомобіля у них були нормальні сімейні відносини, а тому всі документи були
оформлені на ОСОБА_2 Апелянт вказує, що оскільки  в оформленні всіх необхідних документів на придбання
автомобілю займався він, то у нього збереглися копії всіх документів, а саме
договір купівлі-продажу, кредитний договір, договір поруки та інші, але ця
обставина судом першої інстанції не була прийнята до уваги. ОСОБА_1 зазначає,
що його спільне проживання з ОСОБА_2 після розірвання шлюбу підтвердили свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які також вказали, що спірним автомобілем
користувався саме відповідач. Також апелянт вказує, що з приводу вирішення
майнового питання щодо автомобіля між ними було досягнуто згоди про його продаж
та поділ коштів. Однак, ОСОБА_2 продала автомобіль, а належну апелянту частину
коштів не повернула. Під час розгляду справи апелянтом заявлялося клопотання
про витребування копій квитанцій про погашення кредиту в останні місяці дії
кредитного договору, на яких він особисто ставив свій підпис і сплачував кошти,
але суд не взяв це до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи скарги та матеріали
справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.1989 року по 30.11.2004 року
(а.с.6). Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку, який
був укладений 24 квітня 1993 року, ОСОБА_1 здійснив купівлю частини житлового
будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та побутовими будівлями (а.с.5).

Таким чином, висновок суду про те, що
спірний будинок з надвірними спорудами та побутовими будівлями є спільним
сумісним  майном подружжя, є цілком
вірним і обґрунтованим, оскільки воно було придбано сторонами під час
перебування ними у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст.70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є рівними. За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка за умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку
та лікування.

Як встановлено в судовому засіданні
апеляційної інстанції, ОСОБА_2 не зверталася до суду з позовом про стягнення
аліментів з ОСОБА_1 і не навела жодних доказів того, що останній ухиляється від
утримання їх спільних дітей. А тому, апеляційний суд не може погодитись з
висновком місцевого суду щодо зменшення розміру частки ОСОБА_1 в спірній
квартирі, оскільки такий висновок суду не ґрунтується
на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

При цьому, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у справі
належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт придбання ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 за спільні кошти автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL 1.4 2006 року випуску, вартістю 58000грн., оскільки відповідач не навів доказів того, що після
розірвання шлюбу сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Згідно квитанцій та платіжних доручень, кошти за автомобіль та в рахунок
погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором вносилися ОСОБА_2
(а.с.88-103). Всі документи на автомобіль оформлені на ім'я позивачки і на
момент придбання автомобіля сторони вже не перебували в зареєстрованому шлюбі
(а.с.83). А тому спірний автомобіль не є спільним сумісним майном ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, оскільки він був придбаний вже після розірвання шлюбу між сторонами, а
тому він належить ОСОБА_2 на праві особистої власності.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, постановленим з
дотриманням норм матеріального права. Таке рішення підлягає зміні, з частковим
задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.60, 70 СК України, ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319, 324-325
ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 21 травня 2008 року - змінити.

Позови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини будинку АДРЕСА_1 з
належною частиною надвірних будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/6 частини будинку АДРЕСА_1 з належною частиною надвірних будівель і споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1  294 (двісті дев'яносто чотири)
гривні у відшкодування судових витрат.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий:                                        Судді: