Справа
УХВАЛА

про повернення позовної
заяви

14 травня 2008 року                                                                                               м.
Харків

Суддя
Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., вивчивши позовну заяву
Харківської громадської організації „Громадський центр охорони психічного
здоров'я „Софія” в інтересах недієздатного ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, -

Встановив:

До
Київського районного суду м. Харкова 20.03.2008 надійшла позовна заява
Харківської громадської організації „Громадський центр охорони психічного
здоров'я „Софія” в інтересах недієздатного ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, приватний нотаріус ОСОБА_4

Ухвалою
Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2008 вказана позовна заява була
залишена  без руху, виходячи з
наступного.

В
порушення  п. 5, п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не
зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, чи наявність підстав для
звільнення від доказування.

Відповідно
до ч. 4 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам,
встановленим законом. Позовні вимоги заявлені нечітко та незрозуміло. Так,
позивач просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 20.09.2006, вказуючи, що
„Громадський центр охорони психічного здоров'я „Софія” є харківською
громадською організацією, основною метою якої є захист прав та законних
інтересів людей з проблемами психічного здоров'я та інвалідів. На піклуванні у
вказаної організації протягом багатьох років перебував ОСОБА_1, який є
недієздатним, страждає на шизофренію, до січня 2007 року він проживав із своїм
батьком, ОСОБА_5 ХГО „Громадський центр охорони психічного здоров'я „Софія”
весь цей час допомагала сім'ї Неверських шляхом надання соціальних, побутових
послуг, здійснювала необхідний догляд. 20.09.2006 ОСОБА_5, знаходячись у віці
79 років, склав заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_2, який в жодних
сімейних або дружніх стосунках з сім'єю Неверських не перебував. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 помер. Позивач вважає, що заповіт, укладений ОСОБА_5 є недійсним,
зазначаючи, що ОСОБА_5, укладаючи заповіт, не міг до кінця усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними, посилаючись на те, що 09.08.2002 ОСОБА_5
та ОСОБА_1 уклали з ОСОБА_6 договір дарування квартири АДРЕСА_1. Рішенням
Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2006 даний договір було визнано
недійсним. Підставою недійсності договору дарування було те, що ОСОБА_5 на
момент укладення договору дарування від 09.08.2002 року не міг в повній мірі
розуміти значення своїх дій та керувати ними. Тому позивач вважає факт
наявності у ОСОБА_5 такого психічного стану, при якому він не міг в повній мірі
розуміти значення своїх дій та керувати ними, встановленим рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 01.12.2006. Також на підтвердження цього факту
позивач посилається на лист № 667 Головного лікаря Харківської обласної
клінічної лікарні № 3 про те, що ОСОБА_5, 1927 року народження, підписуючи
заповіт на користь ОСОБА_2, за своїм психічним станом не міг розуміти свої дії
та керувати ними. В медичній документації відображені ознаки лакунарного
слабоумства, неспроможності, порушення пам'яті на поточні події (провали в
пам'яті). Позивач зазначає в позові, що ОСОБА_3 знала про психічний стан
ОСОБА_5 та його неможливість усвідомлювати своїх дій та керувати ними, оскільки
вона виступала представником Неверських у судовому процесі щодо визнання
недійсним договору дарування від 09.08.2008; скориставшись довірою ОСОБА_5,
вона вмовила його скласти заповіт на користь ОСОБА_2, який є її сином. Після
смерті ОСОБА_5, ОСОБА_3 була призначена опікуном недієздатного ОСОБА_1

Отже, в
тексті позову мова йде стосовно спору про конкретне майно. Більш того, позивач
просить в порядку забезпечення позову накласти заборону на відчуження квартири
АДРЕСА_1. При цьому позивач заявляє позовну вимогу про визнання недійсним
заповіту. Доказів, яке відношення вказана квартира має до складеного заповіту,
матеріали, надані до суду, не містять. Позовна вимога не відповідає
обґрунтуванню позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови
до фізичної особи пред'являються в суд за місцем її проживання.
Адресою вказаного в позові відповідача зазначено квартируАДРЕСА_2, що
відноситься за територією до Дзержинського району м. Харкова. Незрозуміло, яким
чином позивач визначив підсудність вказаного спору саме Київському районному
суду м. Харкова.

У
вказаній ухвалі суду від 28.03.2008 позивачу було повідомлено про необхідність
виправити зазначені недоліки позовної заяви, надати позовну заяву з усуненими
недоліками, з копіями відповідно до кількості відповідачів, в строк протягом
п'яти діб з дня отримання копії ухвали, та роз'яснено, що інакше позовна заява
буде вважатися неподаною та йому повернута.

З
матеріалів справи вбачається, що 05.05.2008 вказану ухвалу було отримано
представником за довіреністю Харківської громадської організації „Громадський
центр охорони психічного здоров'я „Софія”. Проте, недоліки, вказані в даній
ухвалі суду, позивачем у встановлений строк, і до теперішнього часу, не
виправлені.

Більш
того, 08.05.2008 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява голови
правління  Харківської громадської
організації „Громадський центр охорони психічного здоров'я „Софія” про
повернення позовної заяви.

В зв'язку
з цим, суд повертає позивачу його позовну заяву та вважає її неподаною.

Керуючись
ст. 121 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позовну
заяву Харківської громадської організації „Громадський центр охорони психічного
здоров'я „Софія” в інтересах недієздатного ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту - вважати
неподаною та повернути позивачу, роз'яснивши, що повернення заяви не
перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський
районний суд м. Харкова шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення
ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -