Справа № 22-1937/2008
Головуючий у  І інстанції Березій
Ю.А. Категорія  50, 51                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

іменем   України

21 жовтня 2008 року        Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого
Вербицького В.С.

суддів:              Єгорової С.М.

Дуковського О.Л.

при секретарі
Дімановій Т.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу
за апеляційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю “Славутич”  на
рішення  Маловисківського районного
суду  від 23 липня 2008 року  в справі за
позовом прокурора Маловисківського району в інтересах ОСОБА_1  до СТОВ “Славутич”  про поновлення на роботі, стягнення  середнього заробітку за вимушений прогул.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, позивача, вивчивши
матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

В  січні  2008 року
прокурор   Маловисківського  району
в  інтересах  ОСОБА_1 звернувся  в суд з
позовом до СТОВ “Славутич”  про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за вимушений прогул.  Посилався
на те, що з 30 квітня 2007 року ОСОБА_1 з порушенням вимог закону був
звільнений в період тимчасової непрацездатності з роботи в СТОВ “Славутич”, де
працював трактористом.

Рішенням  Маловисківського районного суду  від 23 липня 2008 року  позов задоволено.  ОСОБА_1
поновлено на роботі трактористом з 30 квітня 2007 року. Стягнуто з СТОВ
“Славутич”   на користь ОСОБА_1 15554
грн.68 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2007
року по 23 липня 2008 року, а також на користь держави 155 грн. 55 коп.
судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

В  апеляційній
скарзі  СТОВ “Славутич”
ставиться  питання  про скасування судового рішення  та ухвалення нового рішення про відмову в
позові. Зазначається, що воно не відповідає вимогам матеріального та
процесуального права. Судом не в повній мірі досліджено всі обставини
справи,  дано неправильну оцінку
дослідженим доказам, безпідставно зроблено висновок, що відповідачем допущено
порушення закону при звільненні позивача, не враховано, що він з 5 березня  2007 р. після
закінчення лікування на роботу не виходив, про своє перебування на
лікарняному в подальшому адміністрацію не повідомляв. При його звільненні не
було відомо про тимчасову непрацездатність позивача.

Колегія  суддів,  заслухавши
доповідача,  пояснення
представника СТОВ “Славутич”, який підтримав свою  скаргу,
позивача, який   заперечував проти
неї, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені апелянтом доводи,
вважає, що апеляційна скарга   підлягає
частковому  задоволенню, а рішення суду -
зміні  з таких підстав.

Задовольняючи   позов,
суд встановив і правильно виходив з того, що   наказ №36 від 30 квітня 2007  року
про звільнення з позивача  був
виданий в день його тимчасової непрацездатності. Трудову книжку з відповідним
записом  він отримав лише 21 січня 2008
року. Наказ про звільнення позивачеві не видавався. Враховуючи ці обставини,
суд першої інстанції прийшов до висновку про незаконність його звільнення та
поновив ОСОБА_1 на роботі. Суд перевірив належним чином доводи й заперечення
сторін, повно і об»єктивно дослідив всі обставини справи. Доводи апелянта щодо
відсутності у товариства  належних
доказів  тимчасової непрацездатності
позивача на день звільнення не є суттєвими, тому що судом встановлено, що в
період з 24 квітня 2007  року по 3 травня
2007 року позивач хворів і проходив стаціонарне лікування, що підтверджується
листком непрацездатності, виданим Маловисківською ЦРЛ (а.с.38). Правила про
недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності
стосуються випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного
законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу,
в тому числі за ст.40 КЗпП України,
навіть якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (або
довідку) про його непрацездатність. Рішення суду в частині визнання наказу про
звільнення незаконним та поновлення позивачки на роботі є законним і
обґрунтованим, тому не підлягає скасуванню.

Суд першої
інстанції, поновлюючи позивача на роботі, відповідно до вимог ст.235 КЗпП
України  одночасно вирішив питання про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня
незаконного звільнення по день винесення рішення та стягнув з відповідача на
користь  ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу.  Разом з тим,
стягнута ним сума не відповідає середньому заробітку, який позивач мав перед
звільненням, враховуючи те, що він останні два місяці працював лише по 1 дню та
до його заробітної плати включено виплати в зв”язку з тимчасовою
непрацездатністю.

Згідно наданих
відповідачем довідок (а.с.33а,34) середньомісячна заробітна плата, вирахувана
відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого
постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100 (в відповідними змінами),
складає  841,24 грн.

В частині
стягнення суми заробітку за час вимушеного прогулу рішення підлягає зміні
згідно із п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, тому що суд першої інстанції
неправильно застосував вимоги матеріального права, що потягло за собою
неправильне нарахування суми заробітку. В зв'язку з цим рішення суду у вказаній
частині  слід змінити та постановити нове
рішення, яким стягнути з ТОВ “Славутич” на користь ОСОБА_1 12422 грн. 31 коп.
заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30.04.2007 р. по 23.07.2008 р.
без врахування обов'язкових платежів.

На підставі ч.2 ст. 235
КЗпП України, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319  ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Славутич”   задовольнити частково.

Рішення  Маловисківського районного суду  від 23 липня 2008 року              змінити в частині стягнення
середнього  заробітку  за час вимушеного прогулу  та судового збору.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Славутич” на користь ОСОБА_1  заробітну
плату за час вимушеного прогулу у сумі 12422 (дванадцять  тисяч чотириста двадцять дві) гривні 31 коп.
без  врахування обов'язкових платежів, а
також на користь держави судовий збір 124 грн. 22 коп.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному
порядку  до Верховного Суду України
протягом двох місяців з наступного дня
після набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді