У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2008 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Великокопанської сільради Виноградівського району про визнання рішення
виконкому недійсним, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним
та визнання права власності,

в
с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року
позивачка, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що під час шлюбу
її батьків - ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_2 був збудований будинок АДРЕСА_1.

Після смерті у 1986
році батька вони з матір'ю із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну
контору не зверталися, а фактично вступили в управління спадковим майном.

Указувала, що вона мала
ключі від будинку, працювала на земельній ділянці, добудувала літню кухню,
провела внутрішні ремонтні роботи.

Однак у березні 2007
року дізналася, що 26 січня 2007 її мати отримала свідоцтво про право власності на будинок на
підставі рішення Великокопанської сільради №
57 від 20 грудня 2006 року.

Посилаючись на викладене, просила
визнати недійсним рішення виконкому, частково недійсним свідоцтво про право
власності на будинок та визнання за нею право власності на &frac14; частину будинку.

Рішенням
Виноградівського районного суду Закарпатської області від         19 жовтня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 січня 2008 року,
позов задоволено. Визнано частково недійсними рішення виконкому Великокопанської
сільради № 57 від 20 грудня 2006 року про визнання права власності на будинок
за ОСОБА_2, свідоцтво про право власності на будинок, видане 26 січня 2007 року
на ім'я ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_1 право власності на &frac14; частину будинку.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Виноградівського
районного суду Закарпатської області від            19 жовтня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від           17 січня 2008 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва