overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа  №2-516 за
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                   копія

01 квітня  2008
року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді
Потоцького В.В.,

при секретарі
Олійник Ю.І.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.Переяслав-Хмельницький справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про встановлення факту, що має юридичне значення, і визнання
права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить встановити факт, що має юридичне значення
- факт постійного проживання його разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3, а
також визнати за ним, позивачем, право власності на спадкове майно - жилий
будинок АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він є спадкоємцем померлого за законом,
фактично прийняв спадщину, не менш як п`ять років постійно проживаючи разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини.

Позивач та представник позивача ОСОБА_4. в попередньому
судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав
і не заперечує проти його задоволення.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки з
кінця 1999 року і до дня смерті ОСОБА_3, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_1року, позивач
проживав з ним постійно однією сім`єю в будинку №5 по вул.В.Підвальній в
м.Переяслав-Хмельницькому, який належав померлому на праві приватної власності
та вели спільне господарство. Тому, відповідно до ст.1264 ЦК України, ОСОБА_1.
є спадкоємцем четвертої черги померлого ОСОБА_3за законом. Після смерті
останнього відкрилася спадщина, яка складається із жилого будинку АДРЕСА_1.
ОСОБА_1., як спадкоємець, прийняв спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК
України, постійно проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть,
договором дарування, копією паспорта, технічною документацією на будинок.

Отже, суд, відповідно до ст.ст.256, 259 ЦПК України,
встановлює факт, який має юридичне значення - факт постійного проживання
ОСОБА_1разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3. При таких обставинах, за
ОСОБА_1необхідно визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3.

На підставі ст.ст.328; 1218; 1258; 1264; 1268 ЦК України,
керуючись ст.ст.10; 11; 60; 213; 214; 215; 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3 не менш
як п`ять років на
час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1право власності  на жилий будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті 09.05.2005 року ОСОБА_3.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ (підпис)
справа № 2о - 38/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

7 квітня 2008 року
Антрацитівський міскрайоний суд Луганської області в складі:

головуючого судді                                                                Філіпенко Л. П.

народних   засідателів                                                       ОСОБА_3.,
ОСОБА_4.

при секретарі                                                                                    Щербак А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за  заявою

ОСОБА_1про визнання фізичної
особи недієздатною та встановлення над ним опіки, зацікавлена сторона - орган
опіки та піклування виконкому Антрацитівської міської ради

В С Т А Н О В И В :

Заявник
ОСОБА_1звернувся до суду з заявою  про
визнання недієздатною своєї доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,  посилаючись на те, що вона  хворіє, згідно діагнозу лікаря -
психіатра  у неї олігофренія, глибока
імбецильність, пов'язана із хворобою Дауна,
і цим лікарем рекомендовано оформити над нею опікунство, оскільки вона
не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та не може керувати
своїми діями, потребує встановлення
опіки.

У судовому засіданні
заявник  підтримав заяву та просит  її задовольнити.
Представник органів опіки та піклування
виконкому Антрацитівської міської ради
Чекінева А.К., яка діє за дорученням, у судовому засіданні зазначила, що
ОСОБА_2. повинна бути визнана недієздатної, оскільки страждає на хронічний,
стійкий психічний розлад та потребує встановлення опіки.

Вислухавши
пояснення сторін дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1.
підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.39 ЦК України
фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок
хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх
дій та (або) керувати ними.  Згідно
висновку  амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи від 3 березня 2007 року за № 111 (а.с. 27-28)
ОСОБА_2. в силу свого хронічного психічного захворювання не здатна
усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до свідоцтва про
народження ОСОБА_2. є   рідною
донькою  ОСОБА_1. (а.с.3),   із довідки з місця проживання  убачається, що він мешкає разом із неї за
адресою АДРЕСА_1. . Згідно висновку ради опіки та піклування виконкому
Антрацитівської міської ОСОБА_1може бути призначений  опікуном своєї доньки ОСОБА_2.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.240,241 ЦПК України, ст. 39, 58,59  60 ЦК
України,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1задовольнити.

Визнати
недієздатної ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженку с.Щотове  м. Антрацит Луганської області, що мешкає за
адресою АДРЕСА_1 та назначити її
опікуном  батька  ОСОБА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду  Луганської області через Антрацитівський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження,  і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

Народні
засідателі

рішення
надруковане у дорадчій кімниті
справа № 2о
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

21 січня 2008 року
Антрацитівський міскрайоний суд Луганської області в складі:

головуючого судді
Філіпенко Л. П.

при секретарі                                                                                               Щербак А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  заявою

ОСОБА_1про
встановлення факту спільного мешкання, зацікавлена сторона - відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Красний Луч.

В С Т А Н О В И
В:

ІНФОРМАЦІЯ_2року від нещасного випадку на
виробництві помер  ОСОБА_3, з яким
проживала заявниця ОСОБА_1. с їх сином
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.
Однак одержати соціальні виплати відповідно до  Закону України ”Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
вона не може, хоча й проживала разом з ОСОБА_3., але прописані вони були по
різних адресах. Оскільки інакше встановити факт спільного проживання у цей час
не представляється можливим, ОСОБА_1. звернулася з даною заявою в суд.

У судовому
засіданні  ОСОБА_1.  свої вимоги підтримала повністю, просить
установити факт спільного проживання нею з
ОСОБА_3, що загинув
ІНФОРМАЦІЯ_2року. Зацікавлена
особа - відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві м.Красний Луч не
заперечує проти їхнього задоволення, просить розглянути справу без їх
представника.

Суд, заслухавши
показання ОСОБА_1., свідків ОСОБА_2., перевіривши матеріли справи та дослідивши
надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом
установлено та підтверджується наявними у справи доказами - довідками  Краснокутської
селищної  ради (а.с.9), що
дійсно  ОСОБА_1. проживала разом з з  ОСОБА_3 по адресу будинок № АДРЕСА_1з  листопада 2004 року по день його смерті,
причому цей будинок був їм подарований обом
і договір дарування нотаріального засвідчений  приватним нотаріусом ОСОБА_5.  22 листопада 2004 року( а.с.4-6), тому  суд вважає, що
заява  підлягає задоволенню, оскільки
сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджує ії  законність і обґрунтованість.

На підставі викладеного й керуючись
п. 3 ст. 256, ст. 259 ЦПК України,

Р  Е  Ш
И  Л:

Заяву ОСОБА_1задовольнити повністю.

Установити факт спільного проживання ОСОБА_1і
ОСОБА_3, що помер  ІНФОРМАЦІЯ_2року від нещасного випадку на виробництві, по адресу
будинок № АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду  Луганської області через Антрацитівський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження,  і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України

Суддя

рішення надруковане у нарадчій кімнаті
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня
2008 року

м. Київ

Колегія  суддів Судової палати у

цивільних  справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Гнатенка
А.В.,

Суддів:

Балюка М.І.,

Григор'євої
Л,І.,

Барсукової
В.М.,

Косенка
В.Й.,

розглянувши справу за позовом дочірнього підприємства товариства
з обмеженою відповідальністю “Промфес” ”Загальноосвітня середня школа 1-3
ступенів “Класика” до ОСОБА_1 про
витребування  майна  з
чужого  незаконного  володіння,

в с т а н о в и л а :

ДП ТОВ “Промфес” “Загальноосвітня середня школа 1-3 ступенів
“Класика” звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що  за  час  відрядження
генерального директора ТОВ “Промфес” його  заступником ОСОБА_1 без відома інспектора
по  кадрах  були   вилучені
та  вивезені  засновницькі документи підприємства, печатка,
тощо, які він відмовляється повернути, чим
перешкоджає  господарчій   діяльності підприємства.

Ухвалою Феодосійського міського суду Автономної Республіки
Крим  від
21 листопада  2007 року  провадження
в справі  закрито.

Ухвалою апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
25 грудня 2007 року ухвалу Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим  від  21
листопада  2007 року залишено  без змін.

У касаційній скарзі позивача  ставиться питання про скасування судових ухвал
та направлення  справи до суду першої інстанції
для розгляду в порядку цивільного судочинства , у зв'язку з порушенням норм  процесуального права.

Касаційна  скарга
підлягає  задоволенню  за
таких  підстав.

Закриваючи провадження в  справі, суди
виходили із того, що дана справа
відповідно до ч. 4 ст. 12 ГПК України не підвідомча судам загальної
юрисдикції, оскільки спір виник з корпоративних відносин, тому підсудний
господарському  суду.

Проте погодитися з такими
висновками судів не  можна за  таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позов про витребування установчих документів, печатки товариства тощо не є
таким, що  пов'язаний із корпоративним
правом та належить до категорії спорів щодо речового майна та не підсудний
господарському  суду.

За таких підстав ухвали суду першої
та  апеляційної  інстанції про закриття  провадження в справі підлягають скасуванню із
направленням справи до суду  першої  інстанції для   розгляду
її  в  порядку
цивільного  судочинства.

Керуючись ст. ст.. 336, 338 ЦПК
України,  колегія  суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу дочірнього підприємства товариства
з обмеженою відповідальністю “Промфес” ”Загальноосвітня середня школа 1-3
ступенів “Класика” задовольнити.

Ухвалу Феодосійського міського  суду
Автономної Республіки Крим
від  21 листопада  2007 року
та  ухвалу апеляційного  суду Автономної Республіки Крим від 25 грудня
2007 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції.

Ухвала  оскарженню
не  підлягає.

Головуючий                                                                       А.В. Гнатенко

Судді:                                                                                   М.І. Балюк

В.М. Барсукова

Л.І.Григор'єва

В.Й.Косенко
У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

5 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:            Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до Чорнобильської територіальної організації профспілки та
Державного департаменту - Адміністрація зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення про визнання
недійсним  протоколу засідання громадської житлово-побутової комісії в частині
розподілу квартир, затвердженого спільного рішення та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Іванківського районного суду Київської області від 30 січня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в
суд із позовом до Чорнобильської територіальної організації профспілки та Державного департаменту - Адміністрація зони
відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення про визнання
недійсним протоколу засідання громадської житлово-побутової комісії від 12
жовтня 2005 року № 6 в частині розподілу квартир, затвердженого спільного
рішення від 12 жовтня 2005 року № 26 та зобов'язання
відповідачів включити її до позачергового списку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, як учасника ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Рішенням  Іванківського
районного суду Київської області від 30 січня               2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області
від                              11  травня 2007 року, позов ОСОБА_1 залишено без
задоволення.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає
за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 30 січня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                                       Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
В.Г., Косенка В.Й.,  Костенка А.В.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні
справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Племзавод
«Тростянець» до ОСОБА_1 про стягнення 14 409 грн., за касаційною
на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
Чернігівської  області від  13 листопада 2007 року,
в с т а н о в и л а :
Рішенням Ічнянського
районного суду Чернігівської області від                          29 серпня 2007 року у
задоволенні позову ВАТ «Племзавод «Тростянець»   відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного Чернігівської  області від
13 листопада 2007 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позов ВАТ «Племзавод «Тростянець» задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь
ВАТ «Племзавод «Тростянець» 14 409 грн. заборгованості за
договором купівлі-продажу від 28 вересня 2005 року, 144 грн. 09 коп. судового
збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі
ОСОБА_1 просить скасувати ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції
та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної інстанції
норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції  в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного Чернігівської
області від  13 листопада 2007
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко

А.В.
Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого   Патрюка М.В.,

суддів:            Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державної виконавчої
служби Залізничного району м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 вересня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на бездіяльність державної виконавчої служби Залізничного району м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим по виконанню рішення Сакського міського суду            від 18 січня 2001 року, за яким
стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини його
заробітку на утримання їх неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 19
квітня 2006 року виконавчий лист було направлено державною виконавчою службою
Залізничного району м. Сімферополя для виконання по місцю роботи боржника, який
працював у Кримській дирекції залізничних перевезень, але на адресу останнього
лист не надійшов, а ІНФОРМАЦІЯ_2 боржник, ОСОБА_2, помер.

Заявниця вважає, що бездіяльність виконавчої служби призвела до того, що
вона не отримала аліменти за період з 19 квітня 2006 року до 14 вересня 2006
року.

Ухвалою Сакського міського суду Автономної Республіки Крим від                     25 грудня 2006 року скаргу
ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 вересня 2007
року ухвалу Сакського міського суду Автономної Республіки Крим від                   25 грудня 2006 року
скасовано, скаргу  ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду й залишити в силі ухвалу постановлену міським
судом, посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10
вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                         Прокопчук
Ю.В.

Пшонка М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 травня 2008 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Димитрівської геологорозвідувальної експедиції виробничого об'єднання шахтної
геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія» про стягнення середнього
заробітку за час затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної
шкоди,

в
с т а н о в и л а:

У липні 2007 року
позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що з 7 березня 1989
року до 26 липня 2006 року перебував з відповідачем у трудових відносинах.
Однак після звільнення останній не провів з ним повного розрахунку.

Посилаючись на
викладене, просив стягнути з відповідача 14 404 грн. 14 коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та відшкодувати   2 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 13 вересня 2007 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Димитрівської
геологорозвідувальної експедиції виробничого об'єднання шахтної геології та
технічного буріння «Укрвуглегеологія» на користь ОСОБА_1 12 649 грн. 20 коп. середнього
заробітку за час затримку розрахунку при звільненні. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 28 листопада 2007 року зазначене судове рішення
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто з виробничого
об'єднання шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія» на користь
ОСОБА_1 12 649 грн. 20 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні.

У поданій касаційній скарзі
виробниче об'єднання шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія»
просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу виробничого
об'єднання шахтної геології та технічного буріння «Укрвуглегеологія» відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 28 листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва