РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

11.04.2008 року Печерський районний суд м. Києва

в складі:          Судді:
Фінагєєва В.О.

Секретаря:      Кабанець О.С.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні  в м.
Києві цивільну справу за позовом Державного підприємства завод «Арсенал» до
ОСОБА_1 про повернення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2008 року
позивач звернувся до суду та просив суд винести рішення, яким стягнути з
відповідача ОСОБА_1 на користь заводу «Арсенал» 1760 грн. боргу, 51 грн.
судового збору, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

В судовому
засіданні представник позивача уточнив
вимоги та  просив суд стягнути з
відповідача 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи замість 118 грн., оскільки вказані витрати були помилково сплачені в
більшому розмірі ніж потрібно.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що між державним
підприємством завод „Арсенал" та ОСОБА_1 був укладений договір позики №
595 від 01.05.2007 р. (надалі - Договір). Згідно п.1 Договору позивач передав
грошові кошти в сумі 3600 грн. відповідачу, який знаходився в трудових
відносинах з позивачем. А відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму
позики до 12.05.2008 р. Відповідно до п. 3 Договору розрахунок проводиться
шляхом відрахувань позивачем з заробітної плати відповідача, починаючи з
1.05.2007 р. суми, обумовленої в строковому зобов'язанні кожного місяця до
повного погашення позики. Наказом
№607/к від 26.10.2007 р.
відповідача було звільнено з
Державного підприємства завод „Арсенал" за власним бажанням відповідно до
ст. 38 Кодексу законів про працю. При остаточному розрахунку виявилось
недостатньо коштів для погашення суми позики в розмірі 1760 грн.  В п. 4 Договору вказано, що у разі якщо
трудовий договір Відповідача з Позивачем буде розірвано, незалежно від підстави
розірвання, позивач утримує непогашену частину позики із заробітної плати,
виплачуваної Відповідачу при остаточному розрахунку. У разі недостатності
коштів, що належать до виплати в остаточний розрахунок погашення позики, залишок
непогашеної позики відповідач зобов'язується внести до каси підприємства в
триденний строк після отримання розрахунку. Однак  відповідач своє зобов'язання частково не
виконав, тобто суму позики не повернув у строк та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав
частково, згоден, що він позичив гроші в позивача проте не зміг їх віддати так
як ніде не працює. Зобов'язується повернути борг як тільки влаштується на
роботу. З вимогами про стягнення судового збору ти витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи не згоден.

Розглянувши цивільну справу, заслухавши пояснення
представника  позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про обґрунтованість
позову та необхідності його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що
відповідач  ОСОБА_1  отримав у відповідача в борг  3600 гривень, що фактично підтверджується
договором позики № 595 від 01.05.2007 року та визнано відповідачем в судовому
засіданні.

Відповідно до умов укладеного договору відповідач взяв на
себе зобов'язання повернути борг частинами, а саме виплачувати позивачу 300
грн. щомісячно до повного погашення позики.

Згідно наданого суду наказу № 607-к від 26.10.2007 року
відповідач був звільнений з ДП Завод «Арсенал» за власним бажанням.

Проте Відповідачем, який
є Позичальником за   договором свої зобов'язання щодо повернення боргу згідно графіку погашення   належним чином не виконано, борг у
встановлений договором строк не повернуто.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору
та вимог цього кодексу.

Згідно  ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв
ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні
у встановлений строк його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст..
213-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  задовольнити.

Стягнути
зОСОБА_1 на користь заводу «Арсенал» 1760 грн. боргу, 51 грн. судового збору,
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може
бути оскаржено   до апеляційного суду м.
Києва через Печерський районний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом  10 діб з дня його проголошення та апеляційної
скарги протягом 20 діб з моменту подачі заяви.

Суддя: