overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2 квітня 2008 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,    Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
закритого акціонерного товариства «Спеціалізована механізована колона № 3»
(далі - ЗАТ СПМК № 3), виконкому Вишгородської міськради, треті особи:
Вишгородське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
свідоцтва недійсним, розірвання договору оренди, виселення та зобов'язання
вчинити дії,

в
с т а н о в и л а:

У травні 2007 року
позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що з 14 липня 1981
року працював у відповідача та з травня 1986 року перебував на квартирному
обліку.

29 лютого 1996 року за
спільним рішенням адміністрації ЗАТ СПМК № 3 та профкому йому було виділено квартиру
АДРЕСА_1 та знято з квартирного обліку. У подальшому ця квартира мала     № 160, а на час розгляду справи номер
квартири змінено на № 44.

У 2003 році він вселився в
квартиру, а після здачі в 2005 році будинку в експлуатацію порушив перед
виконкомом питання про видачу ордера, однак йому було відмовлено в зв'язку з
тим, що рішенням від 8 листопада 2005 року № 510 квартиру передано у власність
ЗАТ СПМК № 3.

Вважаючи, що порушені його права,
просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, договір
найму квартири, укладений 29 січня 2007 року з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виселити останніх із квартири та  зобов'язати відповідачів видати ордер на
квартиру.

Рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 6 вересня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 листопада 2007 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
зазначені судові рішення  скасувати,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 6 вересня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 26 листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова     М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2 квітня 2008 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,

в
с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року
позивачка, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що їй на праві
власності належить магазин «Вітас», який заходиться за адресою: вул. 50 років
СРСР, 65 в м. Маріуполі.

4 липня 2005 року вона
уклала трудові договори з відповідачами про прийняття їх на роботу продавцями в
магазин з цілодобовим графіком роботи протягом 14 днів. Цього ж дня з
відповідачами був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

Указувала, що
відповідачами був прийнятий товар на суму 94 954 грн. 72 коп. За час роботи
відповідачів був прийнятий товар на суму 66 320 грн. 20 коп., на господарські
потреби було витрачено 982 грн. 81 коп., видано в рахунок заробітної плати 1
022 грн. 65 коп.

При передачі зміни
товарно-матеріальних цінностей в магазині залишилося на суму 97 102 грн. 05
коп. У касі повинна була знаходитися сума готівкою      9 389 грн. 40 коп., однак фактично
залишилося 3 635 грн. 65 коп.

Вважаючи, що з вини
відповідачів виникла недостача коштів в сумі        5 753 грн. 75 коп., просила
задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 19 вересня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 листопада 2007 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 19 вересня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 29 листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва
УХВАЛА

Справа №2-370/2008р.

15  квітня 2008 року     Кременецький районний суд Тернопільської
області

в
складі: головуючого судді: Варневич Л.Б.,

при
секретарі: Польовій Ж.П.

за участю прокурора Гібського М.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом  прокурора Кременецького району в інтересах
держави в особі Кременецької міжрайонної Державної податкової інспекції до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по податку з власника транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково.

Суд
рахує за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ст. ст.130, 156 ЦПК України,
суддя, -

У Х В А Л И В:

Справу за позовом прокурора
Кременецького району в інтересах держави в особі Кременецької міжрайонної
Державної податкової інспекції до  ОСОБА_1
про стягнення заборгованості по податку з власника транспортного засобу призначити
до судового розгляду на  22.04.2008
року на 11.30
годину в приміщенні Кременецького районного суду в м.Кременець.

Суддя:
Справа  №  2-87                                                                                 2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21  лютого 2008
року

Іллінецький районний суд
Вінницької області

в
складі : головуючого Димбіцького
Ю.В.

при секретарі
Телевань С.В.,

розглянувши у
відкритому    судовому    засіданні
в   порядку заочного розгляду в
місті

Іллінці     цивільну   справу
за  позовом ОСОБА_1    до

ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним позовом, у
судовому засіданні змінила свої вимоги і пояснила, що  постановою Іллінецького районного суду від 23
травня 2003 року із відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання
трьох неповнолітніх дітей у розмірі &frac12; частини його заробітку.

Із того часу аліменти на її користь
стягувались у незначних розмірах, мінливо, що не забезпечувало елементарних
потреб дітей. Оскільки вона знає, що відповідач не має постійної роботи, то
просить суд змінити розмір стягуваних із нього аліментів на її користь на
утримання трьох неповнолітніх дітей із частки від заробітку на тверді грошові
суми у розмірі по 200 гр. на кожну дитину.

Відповідач  ОСОБА_2., будучи своєчасно повідомленим про
час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення
рекомендованого поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки.

За таких
обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність належним чином
повідомленого відповідача на підставі наявних доказів і постановити заочне
рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки вони
підтверджуються письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про народження
дітей (а.с.3, 4), довідкою виконкому Купчинецької сільської ради (а.с.5),
повідомленнями про поштові перекази на адресу позивача (а.с.6 - 11), копією
постанови суду про стягнення аліментів (а.с.12), копією розпорядження державного
виконавця про звернення постанови суду до виконання (а.с.13), копією паспорта
позивача (а.с.14).

На підставі викладеного, керуючись ст.192 СК України, ст.ст.169, 224 - 228 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Змінити розмір
аліментів, стягуваних за постановою Іллінецького районного суду Вінницької
області від 23 травня 2003 року ізОСОБА_2, 1964 року народження, на
користь  ОСОБА_1, 1975 року
народження,  на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, із &frac12; частини його
заробітку на   тверді грошові суми по 200
гр. щомісячно на кожну дитину, починаючи із дня набрання цим рішенням законної
сили  до досягнення ними повноліття.

Стягнути із
ОСОБА_2 51 гривню судового збору на користь держави.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом
10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Іллінецького

районного суду
Ю.В. Димбіцький
Справа № 2- 63 / 08
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2008 року  Сосницький районний суд Чернігівської області
в складі:

головуючої судді - І.А.Смаль

при секретарі -
Шуляр І.В.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення, -

В
С  Т  А
Н  О  В
И  В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою
до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення мотивуючи свій позов тим, що 17
січня 2001 року, її мати ОСОБА_3
подарувала їй житловий будинок АДРЕСА_1 (договір дарування АВО №858481 від 17.01.2001 р.).
На той час вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, тому вони
разом зареєструвалися і спільно проживали в подарованому будинку, однак 16
травня 2001 шлюб між ними було розірвано,
але незважаючи на це відповідач не виселяється і продовжує проживати в
подарованому будинку і більше того
постійно створює їй перешкоди в користуванні її житлом, спричиняє нестерпні умови співжиття, часто взагалі виганяє її з
будинку, хоча на частку у вказаному будинку він не має жодного права,
оскільки даний будинок не є об'єктом права
спільної сумісної власності. Вона просить виселити відповідача з будинку  за адресою АДРЕСА_1 без надання іншого
приміщення в порядку ст..116 ЖК України.

У судовому
засіданні сторони  зробили спільну заяву
і надали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на
основі взаємних поступок.

За умовами мирової угоди позивач
ОСОБА_1 згодна на те, щоб відповідач ОСОБА_2 до 20 квітня 2008 року проживав, а
потім добровільно виселився з житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 ,визнаючи позов
,зобов»язується добровільно виселитись з житлового будинку АДРЕСА_1 з 20 квітня
2008 року.

Мирова угода приєднана до справи.
Сторонам роз»яснені наслідки такого рішення та закриття провадження по справі,
що передбачені ст..206 ЦПК України.

Враховуючи, що мирова угода, укладена
сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших
осіб, вчинена в інтересах обох сторін, суд у відповідності до ст..175,п.4 ч.1
ст.205 ЦПК України ухвалою закриває провадження у справі.

Керуючись п.4 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати мирову угоду, укладену
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  за якою: позивач
ОСОБА_1 згодна на те, щоб відповідач ОСОБА_2 до 20 квітня 2008 року проживав, а
потім добровільно виселився з житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 ,визнаючи позов
,зобов»язується добровільно виселитись з житлового будинку АДРЕСА_1 з 20 квітня
2008 року.

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення закрити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Чернігівської області через Сосницький районний суд шляхом
подачі  протягом п"яти днів заяви на
апеляційне оскарження та апеляційної скарги протягом десяти днів після подання
заяви на апеляційне оскарження.

Суддя
І.А.Смаль
№ 2-543/2008
03 квітня 2008 р. Іллічівський районний суд м.
Маріуполя під головуванням судді Іванченко А.М., при секретарі Гірман І.Г.,
розглянувши у  відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, про
11.02.2008 р. ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом
до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26.03.1983 році він
уклав шлюб з відповідачкою у міському відділі РАЦС Маріупольського міського
управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1034. З 1987 р. вони
однією сім'єю з відповідачкою не проживають, тому що відповідачка зраджувала,
на підставі зазначеної причини збереження родини неможливо. Просить шлюб
розірвати та витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, покласти на
У судовому засіданні позивач позов підтримав у
повному обсязі, просив шлюб розірвати та витрати, пов'язані з реєстрацією
розірвання шлюбу, покласти на нього.
будучи неодноразово викликаною в судове засідання не з'явилася, про причини
неявки до суду не повідомила, повідомлена належним чином, у зв'язку з чим суд
ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підстав для
збереження шлюбу не вбачається, а подальше спільне життя у подружжя і
збереження шлюбу суперечить їх інтересам.
Спору про розподіл сумісно набутого майна не
Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 174, 209, 213, 215,
224 ЦПК України, 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,
Шлюб, зареєстрований 26.03.1983 році у міському
відділі РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області,
актовий запис № 1034, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1і ОСОБА_2(дошлюбне прізвище
ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_2,  -  розірвати.
Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу
в органах РАЦСа, в розмірі 17 грн. покласти на ОСОБА_1, ОСОБА_2від витрат
Відповідач має право подати заяву про перегляд
заочного рішення до Іллічівського районного суду   м. Маріуполя, протягом 10 днів з дня
отримання заочного рішення.
На заочне рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.
Заява  про апеляційне оскарження може
бути подана протягом 10 днів з дня проголошення заочного рішення. Апеляційна
скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання  заяви про апеляційне оскарження.
Суддя:
Справа № 2 -180
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2008 року

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого   Димбіцького Ю.В.

при
секретарі         Телевань С.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Іллінці
справу за позовом ОСОБА_1 до СВАТ «Білки» с.Білки Іллінецького району про
визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що у 2005 році на
підставі рішення правління СВАТ «Білки» в порядку погашення заборгованості по
заробітній платі вона придбала у відповідача автомобіль УАЗ 31512, державний
номер НОМЕР_1, 1991 року випуску, шасіНОМЕР_2, згідно квитанції № 10 від 29
вересня 2005 року перерахувала 1597 гр.50 коп. його експертно-грошової оцінки
на рахунок СВАТ «Білки». За накладною № 68 від 29 вересня 2005 року автомобіль
був переданий їй в натурі, наступним рішенням суду він був звільнений з-під
арешту.

Однак вона не
може зареєструвати автомобіль в органах МРЕВ внаслідок відсутності
правовстановлюючого документа. Тому вона просить суд визнати за нею право
власності на вказаний автомобіль.

У попереднє
судове засідання позивач не з'явилась,
подала до суду заяву із проханням вирішити справу у її відсутність.

Представник
відповідача у попереднє судове засідання також не з'явився, СВАТ
«Білки» подало до суду заяву про визнання позову.

За таких
обставин суд вважає за можливе вирішити справу у порядку її до судового
провадження, прийняти визнання позову відповідачем і задовольнити позов,
оскільки, крім того, він підтверджуються також копією технічного паспорта
автомобіля (а.с.4), копією квитанції про внесення коштів на оплату його
вартості (а.с.5), копією накладної про передачу автомобіля (а.с.6), копією
рішення суду та постанови державного виконавця про звільнення майна з-під
арешту (а.с.8, 9), копією довідки СВАТ «Білки» (а.с.10), копією витягу із
протоколу засідання правління СВАТ «Білки» (а.с.11).

Оцінюючи в
сукупності всі досліджені по справі докази, суд вважає, що за позивачем слід
визнати право власності на придбане ним
майно.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 331, 334,ч.2  ЦК України, ст. 130, 174, 209, 212 - 215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на автомобіль УАЗ 31512 державний номер НОМЕР_1, 1991
року випуску, шасіНОМЕР_2.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів після його проголошення та подання
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через Іллінецький районний суд.

Головуючий:
/підпис/

Згідно з
оригіналом:

Суддя
Іллінецького                                                                 Ю.В.Димбіцький

районного суду
№ 2-72/2008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

04 квітня 2008 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя під головуванням
судді Іванченко А.М., при секретарі Гірман І.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

06.12.2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до
відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19.06.2006 р. вони
зареєстрували шлюб у Іллічівськом відділі РАЦС Маріупольського міського
управління юстиції Донецької області, актова запис № 222, від шлюбу мають
дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з тим, що вони з 10.2007 р. з
відповідачкою однією сім'єю не проживають, у зв'язку з тим що між ними постійно
виникали непорозуміння на підставі різних поглядів на життя виконання подружніх
обов'язків на ґрунті чого виникали сварки, проживають вони окремо, ведуть
самостійне життя, припинили вести спільний бюджет та господарство, позивач
намагається створити іншу родину. Вважає що примирення та збереження родини
неможливе, просить шлюб розірвати та витрати, пов'язані з реєстрацією
розірвання шлюбу, покласти на відповідачку.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив шлюб
розірвати та витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, покласти на
відповідачку.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, на
розірвання шлюбу згодна.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню, оскільки підстав для збереження шлюбу не
вбачається, а подальше спільне життя у подружжя і збереження шлюбу суперечить
їх інтересам і інтересам їх неповнолітньої дитини.

Спору про розподіл сумісно набутого
майна не виникає.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 174,
209, 213, 215 ЦПК України, 104, 105,112 Сімейного Кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Шлюб, зареєстрований 19.06.2006 р. у Іллічівськом відділі РАЦС
Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актова запис №
222 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2(дошлюбне прізвище ОСОБА_4),
ІНФОРМАЦІЯ_3,  -  розірвати.

Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСа, в
розмірі 17 грн. покласти на ОСОБА_2, ОСОБА_1від витрат звільнити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про
апеляційне оскарження у строк, передбачений для подачі такої заяви.

Суддя:
№ 6-50/08
У Х В А Л А

«17» квітня 2008
року Іллічівський районний суд м.Маріуполя під головуванням судді Гімон М.М.
при секретарі Гірман І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Маріуполі цивільну справу за поданням державного виконавця Іллічівського
відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції
про примусове входження до жилого приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Держвиконавець
Іллічівського відділу ДВС звернувся до суду з поданням, в якому просить суд
допустити примусове входження в житло ОСОБА_1, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, зазначивши, що на виконанні Іллічівського відділу ДВС знаходиться
виконавче провадження з примусового виконання постанови № 2357 від 16.07.2007
року про накладення стягнення в сумі 2720 грн. Головного Донецького обласного
управління у справа захисту прав споживачів. Однак боржник добровільно борг не
сплачує, на виклик державного виконавця не з*являється, двері представникам ДВС
не відчиняє. Таким чином, для примусового виконання рішення суду необхідно
війти в житло боржника.

Суд, дослідивши
матеріали справи, дійшов до висновку про те, що подання підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Так, судом
встановлено, що у провадженні Іллічівського відділу ДВС Маріупольського
міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження щодо виконання
постанови № 2357 від 16.07.2007 року про накладення стягнення в сумі 2720 грн.
Головного Донецького обласного управління у справа захисту прав споживачів.

Добровільно
боржник присуджену до стягнення суму не сплачує та чинить перешкоди
держвиконавцю щодо входження в житло, що підтверджується актом державного
виконавця від 03.04.2008 року. Таким чином, боржник робить виконання рішення
суду неможливим.

У відповідності
до ст. 14 ЦПК України, рішення суду чи судді, що вступили в законну силу, є
обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ і громадян, і підлягають
виконанню на всій території України.

Згідно ст. 5 ЗУ
«Про виконавче провадження» держвиконавець зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішення, встановлені даним законом, вчасно і повно робити
виконавчі дії.

У відповідності
зі ст. 5 ч.3 п.9 Закону України «Про виконавче провадження», суд може винести
мотивовану ухвалу про примусове входження в житло боржника.

Керуючись ст.ст.
10, 60, 210, 212, 376  ЦПК України і ст.
5 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В:

Дозволити держвиконавцю Іллічівського відділу
ДВС Маріупольського міського управління юстиції примусове входження в житло
боржника ОСОБА_1 за адресою:АДРЕСА_1

На ухвалу може
бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський
районний суд м. Маріуполя.

Заяву про
апеляційне оскарження ухвали може бути подано протягом п*яти днів з дня
проголошення ухвали, а апеляційна скарга повинна бути подана протягом десяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання такої заяви.

Суддя: