Справа №2-о-32/08р.
24 січня  2008року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого -судді                                Цокол Л.І.
розглянувши у відкритому  судовому засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали
заяву і просять розірвати шлюб між ними за взаємною згодою. Позовні вимоги
обґрунтовані тим,  що сімейне життя не склалось.
Угода про проживання дитини після розлучення та умови спілкування з ним того з
батьків, хто буде проживати  окремо,
подружжям складено в письмовій формі.
Під час судового розгляду подружжя
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтримали раніше подану ними заяву, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.
Суд вислухавши пояснення подружжя
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі ,
прийшов до висновку про необхідність задоволення поданої заяви.
Відповідно до ст. 109
Сімейного кодексу України  подружжя , яке
має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із  письмовим
договором  про те, з ким із них
будуть проживати  діти, яку участь у
забезпеченні  умов їхнього життя братиме
той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення  ним права на особисте виховання дітей. Суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що заява  про розірвання шлюбу відповідає  дійсній волі дружини та чоловіка і що
після  розірвання шлюбу не будуть
порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Судом встановлено наступне.
Сторони зареєстрували шлюб 14
вересня 2002  року . Від спільного
життя  мають неповнолітню дитину, сина
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  року народження.
Сторони проживали однією сім'єю до
липня 2006 року , після чого припинили ведення спільного господарства,
підтримання подружніх відносин, фактично з того часу проживають окремо. Бажання
відновити спільне проживання у подружжя не виникало.
Вказані  обставини подружжя підтримало під час
судового розгляду.
Встановлені обставини свідчать про
те, що  між сторонами сімейних відносин
не існує на протязі більше року. З позовом до суду подружжя звернулось 19
Подружжя подало до суду письмову
заяву про те, з ким із них буде проживати
неповнолітній син, яку участь у забезпеченні  умов їхнього життя братиме той з батьків, хто
буде проживати окремо, в даному випадку ОСОБА_2, а також про умови
здійснення  ним права на особисте
Подружжям також подано  нотаріально посвідчений договір укладений між
ними про розмір аліментів  на дитину.
З часу припинення шлюбних відносин
, окремого проживання та часу знаходження позову в суді , примирення між
сторонами не відбулось. Кожен з подружжя
не вважає можливим збереження сім»ї.
Отже судом під час розгляду заяви
встановлено, що  остання відповідає  дійсній волі дружини та чоловіка і після
розірвання шлюбу їхні особисті та майнові
права, а також права їх сина, порушені не будуть.
За вищевикладеного  суд вважає, що є всі підстави для задоволення
поданої заяви. Судові витрати необхідно стягнути з ОСОБА_2 , оскільки з ОСОБА_1
залишається проживати  неповнолітня
На підставі викладеного та
керуючись ст. 109 Сімейного кодексу України,
ст. ст. 8,10,60,208,212,213,214,215, 234 ЦПК України, суд -
Заяву  задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1  та ОСОБА_2, зареєстрований  14 вересня 2002 року за актовим записом №443
у відділі реєстрації актів громадянського
стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2  державне мито в розмірі 17гр. за реєстрацію
розірвання шлюбу в органах РАЦС.
ОСОБА_1  від сплати державного мита звільнити.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти
діб та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти діб.

Суддя