Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ

04 червня 2008р.
Павлоградськиій міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді    Литвиненко В.М.

при  секретарі  Гармаш
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля"  та відділення виконавчої дирекції  фонду соціального страхування   від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді
про відшкодування шкоди здоров,ю

В С Т А Н ОВ И В

18
грудня 2006 року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до
відкритого  акціонерного товариства
«Павлоградвугілля»  та відділення
виконавчої дирекції  фонду соціального
страхування   від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді  про відшкодування шкоди здоров,ю

В
обґрунтування свого позову він посилався на те, що з  22 лютого 1978 року по 13 березня 2002р. року
він  працював на  ВАТ шахті «Благодатна» ,
правонаступником  якого є  ВАТ «Павлоградвугілля»  підземним
гірничим майстром дільниці ВШТ- 1 отримав професійні захворювання.

Висновком МСЕК  від  30 квітня 1996 р.  йому
була вперше встановлена  втрата
50%  професійної працездатності
безстроково. З них  : по  професійному     захворюванню - кохлеарний неврит -15% та
по  професійному     захворюванню  - пиловий бронхіт - 35% з заліком з 29 квітня
1996р.    Він був визнаний інвалідом
третьої групи..

Відповідно до наказу №292 від 29.05.1996р. шахта « Благодатна»
призначила йому щомісячні  регресні   виплати у розмірі 50% середньомісячної
зарплати підземного гірничого майстра
дільниці  ВШТ, починаючи з 29
квітня 1996р.  і не вказала суми виплати

Але при
розрахунку регресних виплат шахта не застосувала коефіцієнт  2.38,
який діє з  1 травня 1996р.,  коефіцієнт 1. 1458,  який діє з 1 серпня  1998р., коефіцієнт 1. 28, який діє з 1
січня    2000р. та  коефіцієнт 1.367, який  діє з 1
липня  2000р., тому  за період з
29. 04. 1996р. по 01.04. 2001р. відповідач  ВАТ «Павлоградвугілля» не доплатив йому  щомісячні регресні  виплати у сумі  1226 грн. 56 коп., які просив стягнути  на його користь.

В
зв,язку з  тим, що   на облік
в відділенні виконавчої дирекції
фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в м. Павлоград  він   взятий
з не донарахованою сумою щомісячних виплат від цього відповідача він теж
не отримав  належне  йому
страхове  відшкодування за період
з  01 квітня 2001р.  по листопад 2006 р. у сумі  424грн 53 коп., яке теж  просив стягнути на його користь. (а.с. 3-5 )

07
лютого 2008р.  позивач  звернувся до суду з додатковою позовною
заявою, в якій змінив  позовні вимоги та
просив   встановити розмір його
особистого заробітку за  03 місяці   до встановлення стійкої втрати
працездатності  у сумі  365грн. 95 коп. відкоригувати його на
коефіцієнт 2.38, з отриманої суми 870грн 96 коп нарахувати одноразову допомогу,
яка  повинна становити  43 548грн та
щомісячні виплати, які повинні становити 435грн 48 коп .  в подальшому застосувати коефіцієнти росту
тарифних ставок: 3 01 серпня  1998р.  -1.1458, з 01 січня 2000р - 1.28, з 01 липня
2000р. - 1.367, та стягнути на його користь з відкритого акціонерного
товариства “Павлоградвугілля”  недоплату
по одноразовій допомозі у розмірі 28 443грн 00коп,   недоплати по   щомісячним виплатам за період з 01 травня
1996р. по 31 березня 2001р. у розмірі 13505грн 65 коп. та зобов,язати
відділення виконавчої дирекції  фонду
соціального страхування   від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді виплачувати йому з 01 квітня  2001р. щомісячну страхову виплату у сумі 435
грн 48 коп до наступного  перерахунку з
послідуючими підвищеннями відповідно Закону України.  (а.с. 36-39 )

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні  вимоги і просить стягнути з ВАТ
«Павлоградвугілля» на його користь недоплачену суму одноразової допомоги- 28443
грн 00 коп., недоплачену суму по щомісячним виплатам з 01. 05. 1996р. по
31.03.2001р.  - 13505грн 65 коп. та  зобов,язати
відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в м. Павлограді  призначити  з 01.04.2001р.  щомісячну страхову виплату йому  в  сумі
435грн 48 коп.

Представники  відповідачів позов
не визнали, просили застосувати строки позовної давності та відмовити в позові
,так як нарахування  відшкодування
здоров,ю  зроблені вірно.

Вислухавши   пояснення
позивача  та представників відповідачів,
вивчивши  матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги  підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

В   судовому засіданні
встановлено, що дійсно з 22. 02. 1978р.
по  13.03. 2002р. позивач  ОСОБА_1. працював на шахті  “Благодатна”, правонаступником якої
стало    ВАТ     “Павлоградвугілля”, підземним  гірничим майстром  з повним робочим днем в шахті (а.с. 11-13 ) в
шкідливих умовах праці і отримав
хронічні професійні захворювання -кохлеарний неврит та пиловий  бронхіт, що підтверджено актом  розслідування від  18 квітня 1996р. (а.с.14).

Згідно з висновком  МСЕК від 30 квітня 1996 р. (а.с.17  )  йому
було вперше встановлено 50%  втрати  професійної працездатності безстроково з
заліком з  29.04.1996р. З них : 15% по
кохлеарному невриту та 35% по пиловому бронхіту.

Відповідно до наказу №292 від 29.05. 1996р. шахта «Благодатна»
нарахувала та виплатила позивачу
щомісячні виплати  у розмірі 50 %  середньомісячної  заробітної плати    гірничого майстра  ВШТ-1 по шахті без зазначення  суми починаючи з 29 квітня 1996р.( а.с. 19)

Відповідно до наказу №286  від
29.05.1996р. шахта « Благодатна» призначила позивачу одноразову допомогу  із середньомісячної заробітної плати  по його професії по шахті -  30 210 000крб у розмірі  1 510 500 000крб..

Тобто
при вирішенні питань  про
відшкодування  шкоди здоров,ю позивача
спочатку шахта  «Благодатна» керувалась
Тарифною угодою  між Держвуглепромом та
галузевими профсоюзами вугільної промисловості від 10 вересня  1992р. з доповненнями від  12 лютого 1993р. та від 22 жовтня 1993р.

Але
позивач  бажає  нарахування
відшкодування  шкоди здоров,ю на
підставі п. 22 “Правил відшкодування...” , затверджених  Постановою КМУ № 472   від 23 червня 1993р. із свого  заробітку за 03 останніх повних
календарних  місяців роботи, що
передували стійкій втраті працездатності.

Його  вимоги  відповідають закону, оскільки згідно п
12.27  «Тарифної угоди…» для призначення
розміру відшкодування шкоди, втраченого заробітку та одноразової допомоги,
береться  середній заробіток по
відповідній професії по підприємству в тому
разі, якщо  цей розмір
середньомісячного заробітку буде не менший ніж визначений по  «Правилам відшкодування…»

Шахта назначила виплати
відшкодування шкоди  з
порушенням  п.12.27 «Тарифної
угоди…»,  тому позивач отримує
відшкодування шкоди в заниженому розмірі і тому слід знайти  середній заробіток позивача по п. 22 «Правил
відшкодування …»   для нарахування  відшкодування шкоди здоров,ю з урахуванням
довідки про  заробітну плату (
а.с.122)   та довідки про коефіцієнти
росту тарифних ставок (а.с. 123 )
яка складає:

1996 рік
заробіток           вислуга
років
коефіцієнти
сума

березень31 389 800
.00 +  1 038 167.00 = 32 427 967.00

лютий    30 250 539.00  +  1
038 167.00 = 31 288 706.00

1995 рік

жовтень  44 738
000.00 + 1 330 000.00  = 46 068 000
.00

вересень  27 514
700.00 + 1 330 000.00 = 28 844 700 .00

серпень    27 493
163.00 + 1 330 000.00 = 28 823 163.00   х
1.5= 43 234 744.50

липень     25 728
433.00 + 1 330 000.00  =27 058
433.00    х 1.5= 40 587 649.50

червень    22 980
293.00 +  1 330 000.00 = 24 310
293.00   х 1.5= 36 465 439.50

квітень     16 288
330.00   +  330 000.00
=17 618 330.00    х 1.5= 26 427
495.00

березень   12 065
163.00 +  1 330 000.00 =13 395
163.00   х 1.5=  20 092 744.50

лютий       12 157
390.00  + 1 330 000.00= 13 487
390.00   х 1.5=  20 231 085.00

січень        11
198 765.00  + 1 330 000.00= 12 528
765.00  х3.17 х 1.5=59 574 277.57

1994 рік

листопад  4 741
341.00    + 560 000 = 5 301 341.00х 3.17
х 1.5=25 207 876.45

а всього  410 450
685.02 : 12 = 34 204 233. 7516крб = 342грн 04 коп

Таким
чином,  заробіток позивача  за 12
останніх  повних календарних
місяців роботи   для нарахування регресу
становить 342грн 04 коп.,  а заробіток за
3 останні повні календарні місяці роботи позивача, що передували  стійкій втраті професійної
працездатності   при  професійному захворюванні становить :  32 427
967.00+ 31 288 706.00  +  46 068 000.00 = 109 784 673.00 : 3 =36 594
891. 00 крб= 365грн 95коп

Суд  вважає , що немає підстав для
застосування  коефіцієнтів 2.01   та
2.38 при

визнанні
середньомісячного заробітку позивача. Коефіцієнт    2.01 був застосований при  нарахуванні та виплаті зарплати позивачу  в
липні 1994 року , тому  не може
бути врахованим вдруге. Щодо коефіцієнта 2.38, то  на підставі Указу  Президента України №41/99 від 9 січня 1996р.
наказом  Міністра вугільної промисловості
України від 4 березня  1996р. №72
збільшення тарифних ставок і окладів на
коефіцієнт 2.38 здійснювалося  з
метою збільшення долі тарифних ставок у середньомісячній заробітній платі в
межах встановленого фонду споживання. А тому при застосуванні даного
коефіцієнту  при збільшенні тарифних
ставок  і окладів одночасно були зменшені
інші складові заробітної плати без зміни загального розміру заробітної плати, у
зв,язку з чим розмір  середньомісячного
заробітку не збільшився і  у  шахти не було підстав для проведення
перерахунку розміру відшкодування.

Оскільки  заробіток позивача  за 3 останні повні календарні місяці його
роботи, що передували  стійкій втраті
професійної працездатності   при  професійному захворюванні-   365грн 95коп. вище його заробітку  за 12 останніх повних календарних місяців
роботи -

342грн 04коп. слід
обрати більший заробіток для нарахування
відшкодування шкоди, тобто 365 грн 95 коп. При цьому заробіток
позивача  на  квітень 1996р. вищий , ніж по його професії
по шахті. Останній складав 321грн.88коп. ( а.с. 96) .

Звідси
одноразова допомога дорівнює  365.95грн
х50%  =18 297грн 50коп, а недоплата
одноразової допомоги складає 3 192грн.50коп
(18 297.50 - 15 105.00 згідно наказу
№  286 від 29 травня 1996р., яка
виплачена).

З
приведеного розрахунку щомісячні регресні виплати повинні становити  182грн.97 коп, починаючи з 29 квітня 1996р.
по 01 липня  1998р.

З 01
липня 1998р введений в дію коефіцієнт росту
тарифу  1.1458, тому щомісячні
регресні  виплати повинні  були складати з відкоригованої зарплати
позивача - 419грн 30коп ( 365.95.х 1.1458 ) - 209грн 65 коп.

Але  з  цього періоду повинен  застосовуватись п.  28
«Правил відшкодування…» відносно того, що перерахований або нарахований
розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної
працездатності  не може бути більшим від
середньомісячного заробітку відповідного працівника ( після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом
повного календарного  місяця  або у перерахунку на повний календарний  місяць роботи.

Водночас
згідно положень п. 9 цих  Правил  визначений розмір  втраченого
заробітку або відповідна  його
частина залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності коригуванню в бік зменшення не
підлягає.

Згідно довідки (а.с.20-21 )
в  липні 1998р. середній заробіток
робітника  на шахті  «Благодатна»
по професії позивача становив 221грн.03коп.  , а
розрахунковий середній втрачений заробіток  позивача
складає  419грн 30 коп та  перевищує
середній заробіток  відповідного
працівника   за професією ,  тому
щомісячні страхові виплати повинні дорівнювати  сумі
182грн 97 коп.  до 1 вересня 1999р

.

З 01
вересня  1999р введений в дію  коефіцієнт росту   тарифних ставок   1.28, тому щомісячні   регресні
виплати повинні були складати з відкоригованої зарплати позивача -536грн
70коп  ( 419.30 х 1.28 ) - 270грн 85 коп.

Але
слід виконати вимоги ст. 28 та ст. 9
“Правил відшкодування, тому слід порівняти відкоригований заробіток
позивача з середнім  заробітком
працівника за  його спеціальністю по
шахті.

Згідно довідки (а.с. 20-21 )  в
вересні 1999р. середній заробіток робітника
на шахті  «Благодатна»  по професії позивача становив   363грн. 42коп, а  розрахунковий середній втрачений
заробіток  позивача   складає
536грн 70 коп., та  перевищує  середній заробіток  відповідного працівника   за професією ,  тому
щомісячні страхові виплати повинні дорівнювати  сумі
182грн 97 коп.  до 01 липня  2000р.

З
01  липня
2000р. введений в дію  коефіцієнт
росту   тарифних ставок   1.367, тому щомісячні   регресні
виплати повинні були складати з відкоригованої зарплати позивача -733грн
67коп  ( 536.70 х 1.367) - 366грн 83 коп.

Але
слід виконати вимоги ст. 28 та ст. 9
“Правил відшкодування, тому слід порівняти відкоригований заробіток
позивача з середнім  заробітком
працівника за  його спеціальністю по шахті

Згідно довідки (а.с. 20-21 )  в
липні 2000р. середній заробіток робітника
на шахті  «Благодатна»  по професії позивача становив   525грн.43коп, а  розрахунковий середній втрачений
заробіток  позивача   складає
733грн 67коп., та  перевищує  середній заробіток  відповідного працівника   за професією ,  тому
коригування втраченого заробітку
позивача слід обмежити середнім заробітком  працівника за його спеціальністю по шахті у
розмірі  525грн 43коп.

Тоді
щомісячні виплати відшкодування  шкоди
повинні становити  262грн 71 коп.

(525.43 х 50% ).

В
матеріалах справи  знаходяться дві
довідки з даними про середній заробіток підземного гірничого майстра  - а.с. 20-21 та а.с. 124.

В
своєму запереченні на позов  представник
ВАТ «Павлоградвугілля»  привів
розрахунки   по  нарахуванню
та  виплаті  відшкодування шкоди  ОСОБА_1., в яких   застосував
відомості про середню заробітну плату , які містяться  в
довідці  а.с. 124.

Але
суд  бере до уваги  в цьому розрахунку  відомості з довідки а.с. 20-21, тому що  в
довідці а.с. 124 приведений середньомісячний заробіток  підземного
гірничого майстра,  в той час, як
в довідці   а. с. 20-21  приведений розмір середньомісячної
зарплати  підземного гірничого
майстра  дільниці  ВШТ-1, тобто за професією  позивача.

З
приведених розрахунків  видно, що шахта
«Павлоградська» недоплатила позивачу одноразові допомоги   у сумі 3 192грн 50 коп та має недоплати по
щомісячним виплатам, починаючи з липня 2000р
по квітень 2001р  і ці суми
позивач просив стягнути в ВАТ «Павлоградвугілля « як з правонаступника,
але   ст. 71 ЦК України 1963р . ( з
урахуванням правил п. 6 Прикінцевих
положень  ЦК України  2003р.) та роз,ясненнями, викладеними в
пунктах 1.1 - 1, 1-2,22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992р. №6 «Про  практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» ( з наступними
змінами ) загальний строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна
давність)  встановлюється у три
роки.  У випадку, коли вимоги потерпілого
стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом , або
роботодавцем ( у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних
платежів ) при задоволенні позову кошти стягуються за час, що не перевищує
трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду.

Як
вбачається із матеріалів справи , позивач звернувся до суду  з приводу перерахування одноразової допомоги
та щомісячних регресних виплат, які повністю не отримав, 18 грудня 2006р.,
тобто  після спливу трьох років з дня
настання права вимоги, тому в задоволенні позову в цій часті слід відмовити за
пропуском  строку  позовної давності.

Таким  чином,  на момент переходу  позивача
ОСОБА_1. на облік до Павлоградського відділення  ВД ФСС ,на квітень 2001р., його щомісячні
страхові внески повинні  складати  262грн 71 коп., але останній   взяв позивача на облік с сумою  щомісячної страхової виплати 228грн 85 коп. ,
доведеною шахтою «Благодатна», тому слід задовольнити позовні вимоги
Задорожнього І.К. частково  та
зобов,язати  Павлоградське
відділення  ВД  ФСС прийняти
його на облік  з сумою страхової
виплати починаючи з 1 квітня 2001 року - 262грн 71 коп. з послідуючими  перерахунками відповідно до вимог ч.2  ст.29 Закону України «Про загальнообов,язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку  на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999р. зі змінами та
доповненнями.

В
іншій части позові слід відмовити за безпідставністю.

Враховуючи вищевикладене
та керуючись ст.ст. 10,60, 131,212,214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги   ОСОБА_1до  відкритого акціонерного товариства
«Павлоградвугілля"  та відділення
виконавчої дирекції  фонду соціального
страхування   від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді  про відшкодування шкоди здоров,ю  задовольнити частково.

Відмовити  ОСОБА_1 в задоволенні
позову про стягнення  з Відкритого  акціонерного товариства « Павлоградвугілля
»  недонарахованих  одноразової допомоги та  недонарахованих щомісячних регресних виплат
за пропуском строку позовної давності.

Зобов,язати  Відділення  виконавчої дирекції Фонду  соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань в м.
Павлограді прийняти  ОСОБА_1 на
облік  з сумою 262грн 71 коп  страхової виплати починаючи з 1 квітня 2001
року  з послідуючими  перерахунками відповідно до вимог ч.2  ст.29 Закону України «Про загальнообов,язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку  на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999р. зі змінами та
доповненнями.

В іншій
частині позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути
з Відділення  виконавчої дирекції
Фонду  соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.  Павлограді
на користь державного бюджету м. Павлограда (р/р  0032 код одержувача 24237540 банк
«ГУДКУ» в Дніпропетровській області МФО банку 805012 ) витрати на інформаційно
-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 1 гр. 50 коп .

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана в  Павлоградський міськрайонний суд протягом
десяти   днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області
через  Павлоградський    міськрайонний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:                                                   В.М.Литвиненко