Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

21 травня 2008 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Павлограді Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої
страхової виплати одноразової допомоги, за касаційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Павлограді
Дніпропетровської області на  рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2007
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що тривалий час працював на підприємстві вугільної
промисловості, правонаступником якого є ВАТ “Павлоградвугілля”. Під час
виконання трудових обов'язків захворів професійним захворюванням, у зв'язку з
чим за висновком МСЕК від 23 лютого 1995 року йому вперше встановлено 10 %
втрати професійної працездатності. В подальшому захворів іншим професійним
захворюванням, у зв'язку з чим за висновком МСЕК від 29 квітня 2003 року йому
повторно-первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності, із них 25
вперше за іншим професійним захворюванням та 15 % вдруге за першим професійним
захворюванням. Вказував, що постановою відповідача від 2 липня 2003 року йому
нарахована одноразова допомога у розмірі 106 400 грн. з урахуванням обмеження
цієї суми виплати не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної
плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду. Вважав проведене
нарахування таким, що не відповідає вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 34 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” та просив стягнути з відповідача  9 711 грн. 75 коп. недоплаченої страхової
виплати одноразової допомоги.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2007
року, позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок
недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги 9 711 грн. 75 коп.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Павлограді Дніпропетровської області просить скасувати ухвалені
судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суди
виходили із того, що позивач має право на отримання суми одноразової допомоги
за кожним страховим випадком з обмеженням суми чотирикратним розміром граничної
суми заробітної плати, при цьому загальна сума, належна до виплати, підлягає
стягненню в повному обсязі.

З таким висновком судів погодитись не можна з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно
висновку МСЕК від 23 лютого 1995 року позивачу вперше встановлено 10 %  стійкої втрати професійної працездатності; за
висновком МСЕК від 29 квітня 2003 року ОСОБА_1 повторно-первинно встановлено 40
% втрати професійної працездатності, із них 25 вперше за іншим професійним
захворюванням та 15 % вдруге за першим професійним захворюванням (а.с. 4).
Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді Дніпропетровської області від 2 липня 2003 року ОСОБА_1 нарахована
одноразова допомога у розмірі 106 400 грн. з урахуванням обмеження одноразової
допомоги згідно законодавства (а.с. 5, 6).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з
того, що абзац 2 ч. 2 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачає обмеження суми
одноразової допомоги чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати за
кожним страховим випадком, а загальна сума стягнення обмеженню не підлягає.

Проте погодитися з такими висновками
не можна.

Так, стаття 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закон) регламентує нарахування щомісячних страхових виплат та інших
виплат на відшкодування шкоди.

Частина 2 ст. 34 Закону встановлює
порядок нарахування одноразової страхової виплати потерпілому у разі стійкої
втрати працездатності, встановленої МСЕК.

Абзац 2 ч. 2 ст. 34 Закону визначає
порядок перерахування суми одноразової страхової допомоги потерпілому при
встановленні іншого, вищого ступеня стійкої втрати працездатності з урахуванням
іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків, установленого повторним обстеженням МСЕК.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, відповідач обґрунтовано
провів нарахування одноразової допомоги за висновком МСЕК від 29 квітня 2003
року, оскільки цим висновком одночасно й вперше встановлено факт і розмір
втрати працездатності за двома випадками, а тому відсутні обставини, що дають
підстави для перерахування одноразової допомоги передбачені абзацом 2 ч. 2 ст.
34 Закону.

Ураховуючи, що фактичні обставини
справи встановлені судами вірно, але неправильно застосовані норми
матеріального закону, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ст. 341
ЦПК України ухвалені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 336, ст. 341,
ч. 2 ст. 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
11 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25
квітня 2007 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в місті Павлограді Дніпропетровської області
про стягнення недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                      М.В. Патрюк

Судді:                                                              А.В. Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка