У Х В А Л А

Іменем  України

15 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Тетіївське АТП 13241” про
визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва
контрольно-пропускного пункту, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Київської області від 12 листопада 2007 року,

встановила:

У червні 2007 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що згідно з рішенням загальних
зборів                         ВАТ
“Тетіївське АТП 13241” від 18 квітня 2007 року йому було продано об'єкт
незавершеного будівництва контрольно-пропускного пункту за             31 тис. грн., надано дозвіл на
відчуження земельної ділянки площею 0,03 га та уповноважено голову правління
ВАТ підписати договір купівлі-продажу вказаного об'єкту.

Посилаючись на те, що 5 червня 2007 року він перерахував на рахунок ВАТ
“Тетіївське АТП 13241” 31 тис. грн., але відповідач ухиляється від оформлення
належним чином договору купівлі-продажу, позивач просив визнати за ним право
власності на об'єкт незавершеного будівництва контрольно-пропускного пункту, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від                      16 липня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на об'єкт незавершеного будівництва
контрольно-пропускного пункту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Київської області від                                     12
листопада 2007 року рішення Тетіївського районного суду Київської області від
16 липня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі            ОСОБА_1
просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2007 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для його обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від                                       12 листопада 2007
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова