Справа № 2-2058/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2008 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді – Вуїва О.В., при секретарі – Літвінову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1
до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2008 року
ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, в якому вказувала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1
року між нею (до шлюбу –
ОСОБА_1
) та
ОСОБА_2
було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала в нього житловий будинок
АДРЕСА_1
.

Договір було зареєстровано на
ОСОБА_3
в журналі реєстрації біржових угод за
НОМЕР_1
.

Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.

Влітку 2007 року позивачка, звернувшись до Вознесенського міського відділу земельних ресурсів з приводу приватизації земельної ділянки, дізналася, що біржовий договір, за яким
ОСОБА_1
придбала спірне майно, є недійсним.

Оскільки
ОСОБА_2
помер
ІНФОРМАЦІЯ_2
року, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, тому позивачка просила суд визнати договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1
дійсним та визнати за нею право власності щодо цього нерухомого майна.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Вознесенської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині визнання договору дійсним, проте заперечувала проти визнання права власності на нерухоме майно, вказуючи на те, що це право позивачки не оспорюється та не заперечується.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1
року
ОСОБА_1
(до шлюбу –
ОСОБА_1
)
ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, придбала у
ОСОБА_2
житловий будинок
АДРЕСА_1
, зареєструвавши договір купівлі-продажу на
ОСОБА_3
(яка припинила свою діяльність 01 листопада 2004 року) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за
НОМЕР_1
(а.с. 5-6, 12, 30).

Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

Враховуючи вимоги п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до вказаних правовідносин застосовуються положення ЦК України 1963 року (чинного на час виникнення правовідносин).

Відповідно до ст. 13 ЦК України 1963 року неповнолітні віком від п’ятнадцяти до вісімнадцяти років можуть укладати лише дрібні побутові угоди, інші угоди - лише за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальників.

В той же час з положень ст. 53 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням цих вимог, вважається недійсною лише в разі винесення судом рішення про її недійсність.

При укладенні договору, покупець та продавець узгодили всі істотні умови договору і виконали свої зобов’язання, але в зв’язку зі смертю останнього (а.с.14) неможливе нотаріальне посвідчення цього договору, як того вимагає ст. 227 ЦК України 1963 року.

Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Оскільки, про своє порушене право
ОСОБА_1
дізналася влітку 2007 року, тому суд не вважає пропущеною позовну давність.

За таких обставин, враховуючи повне виконання договору сторонами та неможливість з об’єктивних причин його нотаріально посвідчити (в зв’язку зі смертю продавця та відсутністю спадкоємців (а.с.22-23, будинкова книга будинку
АДРЕСА_1
), суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання договору дійсним.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання за
ОСОБА_1
права власності щодо спірного житлового будинку, оскільки це право вже зареєстроване в установленому Законом порядку (а.с. 12), водночас позивачкою не надано доказів про те, що це право оспорюється чи не визнається зі сторони інших осіб.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1
до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним – задовольнити.

Визнати дійсним

договір купівлі-продажу нерухомого майна
, зареєстрований
ІНФОРМАЦІЯ_1
року за реєстровим
НОМЕР_1
на
ОСОБА_3
, за яким
ОСОБА_1
(після реєстрації шлюбу –
ОСОБА_1
купила у
ОСОБА_2

житловий будинок
АДРЕСА_1
.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1
до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно – відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя : Вуїв О.В.