№2-105 2008 рік
РІШЕННЯ

іменем України

25 лютого 2008 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

при секретареві Черепаха В.В.

з участю:

позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1

представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) адвоката Сергієнко С. М.

відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3,

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4

представника третьої особи Нижньобишкинської сільської ради ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, 1/2 частку земельної ділянки, гараж в порядку спадкування за законом, третя особа: Нижньобишкинська сільська рада Зміївського району Харківської області;

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, виконкому Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, земельну ділянку, гараж; про зобов'язання виконкому Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області переоформити ордер на гараж,

встановив:

15.11.2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, а 7.02.2008 року - з уточненою позовною заявою, про визнання в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 року матері ОСОБА_6 права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 1/2 земельної ділянки за цією ж адресою, та на гараж НОМЕР_1 розташований за адресою: АДРЕСА_3

В обґрунтування позовної заяви вказав, що зазначене майно належало його матері, яка померла не залишивши заповіту. Спадкоємцями за законом, що фактично прийняли спадщину, є він та відповідач ОСОБА_3, який незадовго до смерті матері уклав з нею шлюб.

Оскільки на день смерті матері він був неповнолітнім, не мав документів на спірне майно, то самостійно будь-яких дій по оформленню спадщини не здійснив. Він повністю довіряв відповідачеві, який був призначений його опікуном і до останнього часу неодноразово висловлював йому і його родичам, що не претендує на вказане майно.

Навесні 2007 року між ним та ОСОБА_3 відбулася розмова щодо майна, після чого він зрозумів, що відповідач не бажає у добровільному порядку передати йому спірне майно,

тому був змушений звернутися до суду. Після звернення до суду, він отримав можливість ознайомитися з відповідними документами і дізнався, що спірний будинок ОСОБА_3 оформив на своє ім'я.

ОСОБА_3 21.12.2007 року подав зустрічну позовну заяву, а 18.01.2008 року уточнену зустрічну позовну заяву про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, як новостворене нерухоме майно, та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 за набувальною давністю на гараж НОМЕР_1 розташований за адресою: АДРЕСА_3, та про зобов'язання виконкому Комсомольської селищної ради переоформити ордер на спірний гараж на його ім'я.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 вказав, що спірна земельна ділянка під забудову у 1989 року була надана ОСОБА_6, з якою він на той час перебував у фактичних шлюбних відносинах, а з серпня 1992 року - у зареєстрованому шлюбі. Разом за спільні кошти вони розпочали будівництво. Будівельний паспорт на своє ім'я та документи на право власності чи користування земельною ділянкою ОСОБА_6 не отримувала. Після смерті дружини з грудня 1992 року до 2004 року він будівництво не продовжував. В 1993 році рішенням виконкому Нижньобишкинської сільської ради земельна ділянка була переведена на його ім'я. Будівництво він продовжив у 2004 році і закінчив його на спільні кошти разом зі своєю дружиною ОСОБА_7

ОСОБА_1 ніякої участі у будівництві не брав, витрат не ніс, права на земельну ділянку не має, і своїми вимогами перешкоджає йому у здійсненні прав власника щодо користування і розпорядження своїм створеним майном.

Спірний гараж належав ОСОБА_6 на підставі ордеру №&2548, від 13.04.1988 року, виданого за рішенням виконкому Комсомольської селищної ради. Право власності на цей гараж ОСОБА_6 не набувала, тому і не створювалося право спадкування. Після смерті ОСОБА_6 він відкрито і добросовісно продовжував користуватися вказаним гаражем, сплачує за використану електроенергію. ОСОБА_1 і після досягнення повноліття не виявляв бажання користуватися гаражем, не ніс витрат по його утриманню. На підставі давності володіння гаражем він звернувся до виконкому Комсомольської селищної ради з проханням про переоформлення ордеру №&2548, з померлої ОСОБА_6 на його ім'я, але йому було відмовлено, оскільки про свої вимоги заявив ОСОБА_1

Під час судового розгляду позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) адвокат ОСОБА_2 підтримали позовну заяву ОСОБА_1, просили задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві, у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 просили відмовити частково, оскільки не заперечували проти визнання за останнім права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3, представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти позовної заяви ОСОБА_1, просили задовольнити у повному обсязі зустрічну позовну заяву.

Представник третьої особи Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_5 заперечувала проти позовної заяви ОСОБА_8, зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 вважала обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача за зустрічним позовом виконкому Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився. У листах від 8.01.2008 року, 23.01.2008 року, 20.02.2008 року виконком Комсомольської селищної ради просив розглянути справу без участі представника селищної ради.

Вислухавши учасників судового розгляду, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про народження, виданому Комсомольською селищною радою 11.08.1978 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_9 (а. с. 11).

Згідно свідоцтву про укладення шлюбу, виданому Нижньобишкинською сільською радою 20.08.1992 року, ОСОБА_3 20.08.1992 року уклав шлюб з ОСОБА_6 (а. с. 9, 29).

Згідно свідоцтву про смерть, виданому Комсомольською селищною радою ОСОБА_2 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 8, 31).

З довідки, виданої Комсомольською селищною радою 7.11.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_7 з 11.07.1984 року і знятий з реєстрації 12.10.2002 року в с Геніївка Зміївського району; його мати ОСОБА_6 зареєстрована за даною адресою та проживала з 11.07.1984 року, померла ОСОБА_2 року; вітчим ОСОБА_3 - з 2.09.1992 року по теперішній час; сестра ОСОБА_10 - з 7.12.1992 року зі своєю дочкою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, і знята з реєстрації 12.03.1993 року. (а. с. 16).

З повідомлення представника Президента України в Зміївському районі від 2.03.1993 року вбачається, що за результатами перевірки повідомлення про безпідставну прописку, рішенням виконкому Комсомольської селищної ради №15 від 2.03.1993 року прописку громадянки ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 скасовано на підставі ст. 65 ЖК України, (а. с. 122).

Рішенням виконкому Комсомольської селищної ради №125 від 2.09.1993 року ОСОБА_3. призначений опікуном над неповнолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а. с. 131).

З повідомлення Зміївської державної нотаріальної контори від 5.12.2007 року вбачається, що після померлої ОСОБА_2 року ОСОБА_6 з заявою про прийняття або відмову від спадщини, у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, (а. с. 20).

У відповідністю з ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідністю з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Такими чином, спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_2 року ОСОБА_6 є син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_3, які на день її смерті проживали з нею однією сім'єю і прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

З показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 вбачається, що у ОСОБА_6 був гараж, який збудований батьком ОСОБА_1 Будинок в АДРЕСА_2 був збудований ОСОБА_6 і ОСОБА_3 під час спільного проживання. Основні будівельні роботи були виконані станом на середину 1992 року, також були придбані будівельні матеріали для закінчення будівництва.

З копії свідоцтва про шлюб, виданого Нижньобишкинською сільською радою 7.07.2007 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 7.07.2007 року уклали шлюб. (а. с. 34).

З показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що після початку її проживання з ОСОБА_3 у них з ОСОБА_1 були добрі стосунки, поки вона не завагітніла. Потім ОСОБА_1 почав пред'являти вимоги щодо майна. Коли ОСОБА_1 вирішив одружитися, ОСОБА_3 передав йому вироби із золота, що були йому залишені матір'ю. Щодо будинку і гаражу вони не дійшли згоди. На її запитання, на що він розраховував, ОСОБА_1 відповів, що після смерті ОСОБА_3 все майно повинно було залишитися йому. Потім ОСОБА_1 заявив, що вирішив звернутися до суду.

З копії ордеру №&2548, від 13.04.1988 року, виданого Комсомольською селищною радою, вбачається, що гараж НОМЕР_1 площею 3x8 м зареєстровано на ім'я ОСОБА_6 (а. с. 10, 49).

З копії розрахункової книжки за електроенергію на гараж НОМЕР_1 вбачається, що особовий рахунок НОМЕР_2 відкрито на ім'я ОСОБА_3 (а. с. 47).

З листа Комсомольського селищного голови від 23.01.2008 року вбачається, що облік індивідуальних гаражів та переоформлення ордерів на них делеговано КП «Комунальник», раніш ці обов'язки виконував ЖКВ Зміївської ТЕС. Документи, які свідчать на якій підставі видано ордер на гараж НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_6 в 1988 році не збереглися. До 1990 року рішення про виділення земельних ділянок для розміщення господарчих дворів (для індивідуальних гаражів) приймались виконкомом Зміївської районної ради, а місця розподілялись спільним рішенням адміністрації та профспілкової організації підприємств та установ сел. Комсомольського, (а. с. 100, 101, 158, 159).

З повідомлення КП «Зміївське БТІ» від 24.01.2008 року №21 вбачається, що згідно матеріалів БТІ серед зареєстрованого майна на ім'я ОСОБА_6 не значиться гаража в АДРЕСА_8 (а. с. 157).

Таким чином, ОСОБА_6 була власницею гаражу НОМЕР_1 площею 3x8 м, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, право власності на який не було зареєстровано в БТІ.

Наказом №236 по радгоспу «Донецький» від 20.12.1989 року на підставі спільного рішення адміністрації та профкому радгоспу ОСОБА_6 наділено земельну ділянку 0, 06 га під будівництво житлового будинку в с Ч.Бишкин. Рішенням виконкому Нижньобишкинської сільської ради було погоджено вказаний наказ про виділення земельної ділянки ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 (а. с. 30, 32).

З довідки КП «Зміївське БТІ» від 16.10.2007 року вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_5 значився в цілому за ОСОБА_6, згідно довідки виконкому Нижньобишкинської сільської ради від

15.12.1992 року №349. згідно рішення виконкому Нижньобишкинської сільської ради від

13.04.1993 року №26 самовільно збудований будинок за адресою АДРЕСА_5 було узаконено за ОСОБА_3 Цим же рішенням дану земельну ділянку було

переведено з ОСОБА_6 на ОСОБА_3 Право власності на вищевказаний будинок не

оформлювалось, (а. с. 14).

З довідки Нижньобишкинської сільської ради від 2.10.2007 року та копії погосподарської книги вбачається, що будинок в АДРЕСА_5 згідно погосподарській книзі с Бишкин числився на ОСОБА_6, яка померла ОСОБА_2 року, рішенням виконкому №26 від 13.04.1993 року переведено на ОСОБА_3 (а. с 15, 124, 125).

З копії рішення виконкому Нижньобишкинської сільської ради №26 від 13.04.1993 року вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_3 про самовільне будівництво жилого будинку розміром 12, 6x8 по АДРЕСА_5 на садибі дружини ОСОБА_6 виділеній радгоспом «Донецький» в 1989 році, але без оформлення відповідних документів, і надані технічні документи на цей будинок, а також заяву ОСОБА_3, що підтверджують, що дійсно ОСОБА_33водив ці будівлі, виконком вирішив узаконити самовільно збудований будинок на ОСОБА_3 привласненням йому адреси: АДРЕСА_5; МДПТІ м. Зміїв оформити документи на цей будинок; перевести земельну ділянку площею 0, 09 га з ОСОБА_22 на ОСОБА_3 в АДРЕСА_5 (а. с. 33).

З копії ескізу садибної ділянки вбачається, що техніком КП «Зміївське БТІ» 16.12.1992 року складено ескізний план забудови в с Ч.Бишкин по вул. Земляничній, належної ОСОБА_6, роком побудови житлового будинку вказаний 1992 рік. (а. с. 185, 186).

Рішенням виконавчого комітету Нижньобишкинської сільської ради №48 від 28.11.2007 року змінено порядковий номер житлового будинку належного ОСОБА_3АДРЕСА_5 (а. с. 145).

Розпорядженням Зміївської РДА від 14.12.2007 року №1149 призначено державну приймальну комісію з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку

ОСОБА_3 по АДРЕСА_2. Згідно акту державної приймальної комісії від 4.12.2007 року, затвердженого розпорядженням голови Зміївської райдержадміністрації від 25.12.2007 року №1171, державній приймальній комісії пред'явлений закінчений будівництвом житловий будинок належний ОСОБА_33 адресою: АДРЕСА_5. Будівництво розпочато на підставі рішення від 13.04.1993 року №26 Нижньобишкинської сільської ради. Комісією прийнято рішення про прийняття житлового будинку в експлуатацію, (а. с. 71-73, 137-139).

Рішенням виконавчого комітету Нижньобишкинської сільської ради №2 від 18.01.2008 року прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом житловий будинок житловою площею 63, 40 кв.м, загальною площею 84, 40 кв.м. , розташований в АДРЕСА_2 належний ОСОБА_3 та вирішено оформити право приватної власності на індивідуальний житловий будинок, (а. с. 136).

22.01.2008 року виконкомом Нижньобишкинської сільської ради ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_2, та 23.01.2008 року зареєстровано право власності на будинок в КП «Зміївське БТІ» (а. с. 83, 84).

Надані ОСОБА_3 копії накладних №№189, 191 від 3.06.1991 року, копія квитанції до прибуткового касового ордеру №577 від 3.06.1991 року, копія квитанції до прибуткового касового ордеру №575 від 3.06.1991 року (а. с. 35-37) не є доказами витрат, понесених ОСОБА_3 на будівництво будинку, оскільки вони оформлені не на ім'я ОСОБА_3, а на іншу особу.

Надані ОСОБА_3 оформлені на його ім'я копія квитанції до прибуткового касового ордеру №453 від 4.06.1991 року, копія квитанції* до прибуткового касового ордеру №600 від 4.07.1991 року, копія квитанції до прибуткового касового ордеру №187 від 15.03.1991 року (а. с. 35, 37, 38), копія трудової книжки (а. с. 126-130) у сукупності з іншими доказами свідчать про його участь у будівництві спірного будинку протягом 1991 року, та про наявність у нього в цей період постійної роботи.

З копій квитанцій про сплату земельного податку вбачається, що починаючи з 1993 року ОСОБА_3 сплачував земельний податок до Нижньобишкинської сільської ради. (а. с. 39-44)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України "Про власність" майно, яке придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Враховуючи, що спірний будинок придбаний внаслідок спільної праці ОСОБА_6 та ОСОБА_3, зазначений будинок є їх спільною сумісною власністю.

Таким чином, після смерті ОСОБА_23 відкрилася спадщина у виді гаражу НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_3, та 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Ті обставини, що за життя ОСОБА_6 не були отримані правовстановлюючі документи на спірне майно, а після її смерті правовстановлюючий документ на спірний будинок був отриманий ОСОБА_3, не спростовує право власності ОСОБА_6 на це майно.

Надані копія договору підряду №146/1 від 3.12.2007 року про виконання робіт по вогнезахисній обробці дерев'яних конструкцій будинку АДРЕСА_2 с Ч.Бишкин, копія замовлення №302 від 3.06.2007 року по виготовленню, демонтажу старих та встановленню у будинку АДРЕСА_5 двох віконних конструкцій, копія квитанції №42801 від 6.06.2007 року про оплату роботи по виносу на фасад будинку прибору обліку електричної енергії (а. с. 45, 46, 48, 123) свідчать про проведення ремонтних робіт у спірному будинку протягом 2007 року і не спростовують того факту, що на момент смерті ОСОБА_6 будинок вже був збудований.

Оскільки спадкоємцями, які прийняли спадщину є ОСОБА_3 та ОСОБА_24, їм належить по праву на спадщину за законом спірний гараж та 1/2 частка спірного будинку в рівних частках.

Крім того, 1/2 частка спірного будинку належить ОСОБА_3 як частка у спільному майні.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку з надвірними будівлями та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями в цілому підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку, а за ОСОБА_3 - на 3/4 частки цього будинку.

У відповідністю з ч. 1 ст. 344 ЦК України 2003 року особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що піддягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Вимога відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 про визнання права власності на гараж за набувальною давністю не ґрунтується на вимогах ст. 344 ЦК України 2003 року, оскільки під час розгляду справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 прийняли спадщину, і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, при цьому ОСОБА_3 як опікун ОСОБА_1 діяв і в його інтересах.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 про визнання права власності на гараж в цілому підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за ними права власності за кожним на 1/2 частку спірного гаражу.

Вимога ОСОБА_3 до виконкому Комсомольської селищної ради про зобов'язання переоформити на його ім'я ордеру на спірний гараж, задоволенню не підлягає, оскільки суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права власності на цей гараж в рівних частках.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають, оскільки спірна земельна ділянка не належала померлій ОСОБА_6 на праві власності, а була надана їй у користування для будівництва житлового будинку.

У відповідністю з ч. 1 ст. 30 ЗК України 1991 року в редакції, що діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

За таких обставин, спірна земельна ділянка перейшла до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування у частках, пропорційно належним кожному з них часткам у праві власності на житловий будинок.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що ним не пропущений строк позовної давності, оскільки про порушення його прав він дізнався лише навесні 2007 року узгоджуються з поясненнями сторін, показаннями свідків про те, що після смерті ОСОБА_6 обов'язки по опіці ОСОБА_25 були покладені на ОСОБА_3, який не заперечував прав ОСОБА_1 на нерухоме майно та зберігав належні йому речі та передавав їх ОСОБА_1 за необхідністю. До 2007 року правовстановлюючі документи на спірне майно сторонами не оформлялися. Суперечки щодо прав власності на спадщину між ними виникли після створення ОСОБА_3 нової сім'ї. Тому підстав для застосування позовної давності не вбачається.

У відповідністю зі ст. 88 ЦПК України, оскільки позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, понесені ними судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 524, 525, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст. 17 Закону України "Про власність", ст. ЗО ЗК України 1991 року, ст. 344 ЦК України 2003 року, ст. ст. 10, 15, 60, 88, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку гаражу НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_3,

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку гаражу НОМЕР_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_3

В задоволенні інших частин позовної заяви ОСОБА_1 та зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.