Справа №2-1119/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 липня 2008 р.
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області

в
складі   головуючого судді Безсмолого
Є.Б.

при секретарі Сулимі І.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Світловодську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. звернулася з позовом  до
відповідача ОСОБА_2. про  стягнення боргу
за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення в сумі 13 362,80 грн.,  три
відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 454, 89
грн., а всього - 13817,69 грн., завдану моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.,
судовий збір в розмірі 148,18 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 30 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 2625
грн., мотивуючи свій позов тим, що що 30 вересня 2005 року, між нею та
відповідачем було укладено договір позики, за яким  позичила відповідачу грошові кошти, еквівалентні
- 2000 доларів США.

Про отримання коштів відповідачем надано розписку, в якій
зобов'язувалася повернути позичені кошти на першу вимогу позивачки.  Однак, зазначені кошти  та на першу вимогу останньої, ОСОБА_2 не
повернула та  під будь-яким приводом ухиляється
від виконання своїх зобов'язань.

В судовому засіданні представник позивача, уточнила
позовні вимоги, вказавши, що договір позики був укладений саме 30 вересня 2005
року, оскільки в оригіналі розписки не вказано рік її написання,  збільшила позовні вимоги в частині стягнення
трьох  відсотків і просить суд стягнути з
ОСОБА_2. на  користь ОСОБА_1. суму боргу
з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі
13362, 80 гривень і  три відсотки річних
від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 757,91 грн., а всього -
14 120,71 грн. В іншій частині позовні вимоги залишились без змін.

Просить  суд позов
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов не визнала, в
заперечення зазначила, що за договором позики неодноразово брала в борг кошти
про що писала розписки, частину боргу
повернула, частину стягнуто за рішенням суду. Будь-яких розписок  про повернення боргу немає, оскільки
покладалася на порядність позивачки.

Просить суд відмовити в позові.

Судом встановлено наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у договірних
відносинах, що підтверджується фактом укладення договору позики  від 30.09.2005 року між позивачем та
відповідачем, згідно до якого позивач надала відповідачу в борг грошові кошти в
сумі 2000 доларів США.

На
підтвердження наявності вказаних правовідносин відповідачем 30.09.2005р.
позивачу було власноручно надано розписку, згідно якої станом на  30.09.2005р. сума коштів, взятих у позивача в
борг складає 2000 доларів США і відповідач зобов'язалася повернути зазначені
кошти на першу вимогу позивачки.

Тобто, судом достовірно встановлено, що між сторонами
виникли правовідносини з приводу виконання договору позики.

При цьому, сторонами не заперечується факт написання
відповідачем розписки на суму 2000 доларів США саме 30.09.2005р., оскільки у
самій розписці не вказано рік її написання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики
одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Стаття 1047 ЦК
України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його
сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного  мінімуму доходів
громадян.

Крім того зазначено, що на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Стаття 526 ЦК України визначає, що
зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи
закону.

Так,
суд не може взяти до уваги твердження відповідача та наданий  суду папірець, на думку відповідача як доказ
того, що борг відповідача перед позивачем по всім розпискам, які надавала
відповідач, становить 4000 доларів США, з яких, як зазначила відповідач 2000
доларів США позивачу повернуто.

Суд
вважає, що позовні вимоги в частині стягнення
2000 доларів США  за договором
позики, що відповідно до довідки банка /а.с.11/ станом на звернення до суду з
позовом в еквіваленті становить 10100 грн., підлягають задоволенню.

Виносячи
дане рішення, суд керується вимогами ст.10 ЦПК України, згідно якої кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. При цьому виходячи з вимог ст.11 ЦПК України згідно
якої, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, оцінивши їх в сукупності, згідно зі ст.212 ЦПК України.

При
цьому, суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення трьох відсотків
річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 454,89 грн.
Відповідно до розписки відповідач зобов”язується повернути борг за першою
вимогою. Як вказала представник позивача, позивач звернулася до відповідача з
першою вимогою про повернення боргу лише в усній формі у 2006р.  Звернення в письмовій формі позивача про
повернення боргу суду не надано. Тому суд вважає, що  три відсотки річних від простроченої суми за
весь час прострочення витікають саме з дня звернення з позовом до суду і
підлягають стягненню по день винесення рішення в сумі 81,81 грн.

Суд
відмовляє в стягненні  1000 грн. моральної
шкоди, так як позивачем та його представником не надано доказів та доведено
суду в заподіяні позивачу моральної шкоди.

В частині стягнення витрат на правову допомогу
в розмірі 2500 грн. та 125 грн за посвідчення довіреності на ведення справ у
суді, суд задовольняє частково, лише в стягненні  витрат на правову допомогу відповідно
Постанови Кабінету Міністрів України від №590 від 27.04.2006р. "Про
граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації", /що становить 40
відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи = 210 грн х 3
години участь представника позивача в судовому засіданні = 630грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних
вимог.

Згідно ст.88 ЦПК України суд пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог,  стягує з
відповідача на користь позивача судовий збір
в сумі 128 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі
30 грн..

Керуючись
ст.ст. 526, 1047, 1049 ЦК України,
ст.ст.88, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити  частково.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 10100 грн. боргу за договором  позики, 81,81 грн. - три відсотки річних, 630
грн. витрати на правову допомогу, 128 грн. судового збору пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення, всього 10 969,81 грн.

В
іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного
суду Кіровоградської області щляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Є.Б.Безсмолий