Справа
№22Ц-2241/2008р.                                               Головуючий у 1 інстанції Литвин
Категорія 01,02,05                                                             Доповідач
у 2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 червня 2008 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого    Приходька К.П.,

суддів                Коцюрби О.П., Сліпченка
О.І.,

при секретарі   Терех Т.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 20 березня 2008
року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

встановила:

у
січні 2008 року позивачка звернулася до суду із позовом обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що у 1978 році вона побудувала, на належним чином відведеній їй
земельній ділянці розміром 0,66га., що знаходиться в АДРЕСА_1, житловий
будинок.

У 1983 році позивачка прибудувала до будинку
жилу кімнату і кухню, які мають самостійний вихід із будинку. Вказана добудова
зроблена нею самочинно, без належним чином затвердженого проекту.

02
серпня 2008 року вона подарувала будинок, без прибудови, своєму винові ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, і після його смерті відкрилася спадщина. Вона є
спадкоємцем 13 частини всього спадкового майна померлого ОСОБА_3, в тому числі
і спірного будинку, а 23 частини спірного будинку успадкувала відповідачка і
її неповнолітній син.

В
даний час позивачка оформляє спадщину і бажає узаконити прибудову до будинку,
право власності на яку має бути визнано за нею в порядку ст.376 ЦК України, як
власника земельної ділянки, на якій було здійснено самочинне будівництво.

Рішення суду від 20 березня 2008
року відмовлено у задоволені позовної заяви.

Позивачкою
подана апеляційна скарга на рішення суду в якій вона
просить рішення суду скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції посилаючись на те, що
суд першої інстанції неповно дослідив надані сторонами докази та не надав їм
належної правової оцінки, неповно з'ясував обставини справи та порушив норми
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним воно
вважається тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом. Обґрунтованим - у разі ухвалення його на основі повно
і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтва про право власності на будинок від 02 червня 1978 року позивачка була
власником спірного будинку розташованого в АДРЕСА_1.

02
серпня 2000 року позивачка подарувала спірний будинок своєму синові ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, і після його смерті відкрилася спадщина. Позивачка
є спадкоємцем 13 частини всього спадкового майна померлого ОСОБА_3, в тому
числі і спірного будинку, а 23 частини спірного будинку успадкував син
відповідачки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня
2005 року (а.с.26). Право власності на 23 частини спірного будинку було
зареєстровано за сином відповідачки 19 листопада 2005 року (а.с.30).

Згідно
довідки Рокитнянської селищної ради від 19 грудня 2007 року за №7937 земельна
ділянка по АДРЕСА_1 розмірами 0,66га., згідно кадастрових даних до 13 листопада
2001 року перебувала у користуванні позивачки, а після дарування 02 серпня 2000
року нею будинку вказана земельна ділянка була надана в користування для
обслуговування будинку її синові ОСОБА_3. (а.с.7).

Із
довідки Рокитнянської районної державної нотаріальної контори від 18 грудня
2007 року за №815 встановлено, що спадкоємцем 13 частини всього спадкового
майна після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, який проживав в АДРЕСА_1 є
його мати, позивачка по справі, яка проживає в АДРЕСА_2 (а.с.11).

Частинами
1,2 статті 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважаються  самочинним  будівництвом,
якщо  вони  збудовані
або будуються  на  земельній
ділянці,  що  не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа,  яка  здійснила
або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно
до вимог ч.5 ст.376 ЦК України на  вимогу
власника  (користувача)  земельної ділянки суд може визнати  за
ним  право  власності
на  нерухоме  майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

На момент звернення до суду з
позовом позивачка не була власником (користувачем) земельної ділянки по
АДРЕСА_1, і тому не може ставити питання про визнання за нею права власності на
самочинне будівництво на вказані земельній ділянці.

Судом першої інстанції на підставі
пояснень сторін, поданих по справі доказах правильно зроблений висновок про те,
що підстави передбачені ст.376 ЦК України, для визнання за позивачкою права
власності на самочинне збудоване майно, відсутні.

Посилання скаржниці на те, що суд
першої інстанції неповно
дослідив надані сторонами докази та не надав їм належної правової оцінки, не
повно з'ясував обставини справи та порушив норми процесуального права не
приймаються судом до уваги оскільки не ґрунтуються на зібраних матеріалах
справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не має.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України колегія,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 20 березня 2008
року відхилити, рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -