У Х В А Л А

Іменем  України

14 березня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства “СТ “Бородянка”, ОСОБА_2, треті особи - Бородянська селищна рада,
Бородянське бюро технічної інвентаризації про визнання договору купівлі-продажу
будівлі частково недійсним, переведення прав покупця, визнання правочину
дійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ЗАТ КБ
“Приватбанк” про визнання договору оренди недійсним та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 рішення апеляційного суду Київської області
від  6 грудня 2007 року,

встановила:

У липні 2006 року позивач звернулась в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що за договором
купівлі-продажу від 22 квітня
2005 року закритим акціонерним товариством “СТ Бородянка” продано
ОСОБА_2 адміністративну будівлю № 236, на вул. Леніна в                смт. Бородянка Київської
області. Вказана будівля складається з приміщень 2-1 площею 19,1 кв. м, 2-2
площею 10,6 кв. м, 2-3 площею 11,1 кв. м,
П- площею 5,1кв. м, Ш- площею 2,2 кв. м та замощення П.

Посилалась на те, що договір є незаконним, оскільки відповідно до договору
оренди нежилих приміщень від 15 лютого 2005 року дане приміщення закрите
акціонерне товариство “СТ Бородянка” передало їй в оренду строком на один рік з
правом першочергового викупу зазначеного приміщення в разі його продажу. Вона
своєчасно сплачувала орендну плату за приміщення, укладала договори на
газопостачання, енергопостачання, водопостачання, підключення телефону,
використовувала зазначене приміщення за цільовим призначенням, однак про продаж
приміщення відповідачі її не повідомили і вона про це дізналась вже після
оформлення права власності на нього покупцем.

Просила суд, визнати зазначений договір купівлі-продажу в частині продажу
даної будівлі закритим акціонерним товариством “СТ  Бородянка” ОСОБА_2 недійсним та перевести на
неї право покупця на вказане приміщення відповідно до договору купівлі-продажу.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від             30 липня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано договір оренди частини нежитлового приміщення
площею 30 кв. м, розташованого в
будівлі  № 236 на вул. Леніна в
смт. Бородянка Київської області, укладений між закритим акціонерним
товариством “СТ Бородянка” і ОСОБА_1 - 15 лютого 2005 року, дійсним. Визнано
договір купівлі-продажу частини адміністративної будівлі з вбудованим
магазином, що знаходиться у зазначеній будівлі, а саме приміщення 2-1 площею
19,1 кв. м, 2-2 площею 10,6 кв. м, 2-3 площею 11,1 кв. м, 11 площею 5,1 кв. м,
111 площею 2,2 кв. м, загальною площею 48,1 кв. м та замощення 11, укладений 22
квітня 2005 року між закритим акціонерним товариством “СТ Бородянка” і ОСОБА_2
недійсним. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 6 грудня 2007 року рішення
Бородянського районного суду Київської області від 30 липня       2007 року змінено в частині задоволення
позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу частини нежитлового
приміщення недійсним. В задоволенні позовних вимог про визнання недійсним
договору купівлі-продажу частини адміністративної будівлі із вбудованим
магазином, укладеного 22 квітня 2005 року між закритим акціонерним товариством
“СТ Бородянка” та ОСОБА_2 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 6 грудня 2007
року, посилаючись на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи
касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права  або порушення норм процесуального права, а
отже, відсутні передбачені ст. ст.
338 - 341 ЦПК України підстави
для скасування вказаного судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 6 грудня
2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.М. Барсукова