Справа № 2-182/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Яремчука В.І., при секретарі - Новаковій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства „ІНФОРМАЦІЯ_1, товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „ІНФОРМАЦІЯ_2, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова, Міністерства оборони України, територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом, зобов'язання утворити комісію по розслідування нещасного випадку, про соціальні виплати та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2005 року позивачка подала до суду позов, який уточнила 04.02.2005р., до ВАТ „ІНФОРМАЦІЯ_1, треті особи - ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2», Харківська державна інспекція територіального управління Державного комітету України по нагляду за охороною праці по Харківській області (т.1 а.с.17-19) про зобов'язання відповідача щомісячно виплачувати шкоду, завдану смертю потерпілого, на її довічне утримання в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням наступних індексацій, а також про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., посилаючись на те, що 25 січня 2004 р. її син працівник ВАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, відповідно до розпорядження керівництва вийшов на роботу в вихідний день, де стався нещасний випадок, спричинений джерелом підвищеної небезпеки, автокраном МАЗ під керуванням водія ОСОБА_2, який належить військово-будівельному факультету при Харківському державному університеті будівництва і архітектури, але відповідно до договору оренди експлуатувався ТОВ НВФ ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач стверджувала, що на момент смерті її сина ОСОБА_3, вона - пенсіонерка, була на його утриманні. Вважала, що матеріалами кримінальної справи та розслідуванням комісії Територіального управління Державного комітету України з нагляду за охороною праці по Харківській області встановлено та доказано, що все сталося з вини керівництва ВАТ ХІНФОРМАЦІЯ_1. В результаті загибелі її сина вона переживає душевні страждання, у неї погіршився стан здоров'я. До своєї смерті син купував їй ліки, речі, допомагав сплачувати комунальні послуги та квартирну плату. Вона понесла не тільки матеріальну, але і моральну шкоду.

27.06.2006 року по справі Московський районний суд м. Харкова постановив рішення (т.1 а.с.92-95), яке 06.1Х.2006 року ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області було скасоване, а справа повернута до того ж суду на новий розгляд (т.1 а.с.126-128).

Позивачка при розгляді справи змінила позовні вимоги, просить суд визнати, що нещасний випадок стався на території підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „ІНФОРМАЦІЯ_2 і пов'язаний з виробництвом, зобов'язати Харківську державну інспекцію територіального управління Державного комітету України з нагляду за охороною праці по Харківській області утворити комісію по розслідування нещасного випадку, зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова виплатити соціальні виплати та стягнути з Міністерства оборони України у відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень (т.2 а.с.58).

У суді представник позивачки ОСОБА_4, допущений за усним клопотанням позивачки (т.1 а.с.58) позовні вимоги підтримав.

Суд залучив до розгляду справи як співвідповідачів відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова (т.2 а.с.22), Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.22), Міністерство оборони України (т.2 а.с.43) і територіальне управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області (т.2 а.с.72), як третю особу на стороні відповідачів ОСОБА_2 (т.1 а.с.63).

Представник ВАТ „ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, діючи по довіреності (т.2 а.с.17), позов не визнав і у суді пояснив, що на 25.01.2004 року ОСОБА_3 був працівником ВАТ, перебував на посаді водія, але загинув він у вихідний день, перебуваючи на іншому підприємстві до якого командированим не був. У поданих суду письмових поясненнях голова правління ВАТ „ХАП ОСОБА_6 позов не визнав з тих же підстав (т.1 а.с.198-201).

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем державної реєстрації не міститься, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи двічі через оголошення у газеті, свого представника до суду не надіслало.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова головний спеціаліст по правовому забезпеченню ОСОБА_7, діючи по довіреності (т.2 а.с.39), позов не визнала, подала проти позову письмові заперечення у яких вказала, що потерпілий був працівником ІНФОРМАЦІЯ_1, нещасний випадок стався на території відвалів відпрацьованої формувальної суміші ТОВ „ІНФОРМАЦІЯ_4, орендованої ТОВ НВФ „ІНФОРМАЦІЯ_2, з яким потерпілий в трудових відносинах не перебував, заробітну плату там не отримував. Потерпілий працював у свій вихідний день, на іншому підприємстві на свій ризик, без оформлення документів про працю, а тому при розгляді питань щодо нещасного випадку необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу, а не нормами КЗпП України.

Представники Міністерства оборони України та територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області і третя особа - ОСОБА_2, будучи належним чином і своєчасно повідомленими про день, час і місце розгляду справи, до суду не з'явились і не повідомили суд про причини неявки.

Суд, заслухавши пояснення представників позивачки, відповідачів ВВД ФСНВУ у Фрунзенському районі м. Харкова і ВАТ „ІНФОРМАЦІЯ_1, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив наступні обставини та правовідносини сторін.

Син позивачки ОСОБА_3 з 13.Х.1987 року і до смерті, що сталася 25.01.2004р., працював водієм у ВАТ «ІНФОРМАЦІЯ_1», що підтверджується записами у трудовій книжці (т.1 а.с.4-6).

01.01.2004р. адміністрація ВАТ «ІНФОРМАЦІЯ_1» уклала договір № 1 з президентом ТОВ НВФ „ІНФОРМАЦІЯ_2 на оренду належного ІНФОРМАЦІЯ_1 автомобіля марки КАМАЗ-5511 з р.н. НОМЕР_1, який був закріплений на підприємстві за водієм ОСОБА_3 У той же день між сторонами було складено Акт передачі автомобіля орендатору (т.1 а.с.35,36).

Ні орендодавець, ні орендар не повідомили водія ОСОБА_3 про передачу автомобіля у оренду і він продовжував виконувати обов'язки водія на цьому автомобілі.

25.01.2004 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок на виробництві зі смертельним наслідком.

Нещасний випадок стався при наступних обставинах.

Підприємством ТОВ НВФ "ІНФОРМАЦІЯ_2" проводилися роботи з переробки відвалів відпрацьованих формувальних сумішей ВАТ "ІНФОРМАЦІЯ_4" на підставі договору з ВАТ "ІНФОРМАЦІЯ_4" від 10.12.2003 р. № 68. Для проведення робіт ТОВ НПФ "ІНФОРМАЦІЯ_2" були укладені договори на оренду автомобілів: КАМАЗ-5511 № НОМЕР_1 з ВАТ "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 01.01.2004 р. № 1, КАМАЗ-5511 № НОМЕР_2 договір № 2 від 01.01.2004 р., КАМАЗ-5511 № НОМЕР_3 договір № 3 від 01.01.2004 р., КРАЗ-256б НОМЕР_4 договір № 4 від 01.01.2004 р., КРАЗ-256б № НОМЕР_5 договір № 5 від 01.01.2004 р., КРАЗ-256б № НОМЕР_6 договір № 6 від 01.01.2004 р. і договір на переміщення вантажів автомобільним краном КС-3575 № НОМЕР_7 із факультетом військової підготовки при Харківському державному технічному університеті будівництва та архітектури від 30.12.2003 р. № 34.

Роботи виконувались згідно режиму роботи ТОВ НВФ "ІНФОРМАЦІЯ_2". Наказом по ТОВ НВФ "ІНФОРМАЦІЯ_2" від 23.01.2004 р. № 2 вихідні дні 24.01.2004 р. і 25.01.2004 р. були оголошені робочими днями. Відповідальним за безпечне проведення робіт був призначений начальник дільниці сепарації ТОВ НВФ "ІНФОРМАЦІЯ_2" ОСОБА_8.

Вихід на роботу водія автокрана ОСОБА_2 цим наказом не передбачався.

25.01.2004 р. о 7 год. 30 хв. на дільницю виконання робіт прибув начальник дільниці сепарації ОСОБА_8

О 7 годині 40 хв. 25.01.2004 р. ОСОБА_8 побачив водія автокрана ОСОБА_2, що за його словами, прийшов ремонтувати автокран.

Водій автомобіля КАМАЗ-5511 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 після заправки автомобіля на території відвалів формувальних сумішей паливом під'їхав на місце проведення робіт приблизно о 7 годині 50 хв., залишив автомобіль на проїжджій частині дороги для розвороту під навантаження.

Так як під навантаженням уже знаходився автомобіль під управлінням водія ОСОБА_9, ОСОБА_3 вирішив залити гальмову рідину в систему зчеплення. При цьому він знаходився між відкритими дверима автомобіля і кабіною.

У цей час, доливши воду в систему охолодження, водій автокрана ОСОБА_2 завів двигун і почав рух автокрана заднім ходом на інше місце для ремонту. Від'їхавши заднім ходом приблизно 62 метри, він почув крик "стій" водія ОСОБА_10, що побачив небезпечне зближення автокрана і автомобіля КАМАЗ.

Автокран правою задньою виносною опорою вдарив у ліві двері кабіни автомобіля і зупинився. Внаслідок удару, ОСОБА_3 придавило дверима до кабіни автомобіля. На місце події була викликана швидка медична допомога, доставила ОСОБА_3 у 25-ю лікарню, де він помер.

Згідно висновку Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи № 90 від 19.03.2004 р., філія № 2, причиною смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 явився шок, численні переломи ребер с ушкодженнями внутрішніх органів, тупа травма тіла (ДТП).

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа виявлений етиловий спирт у кількості 0,36 %.

Згідно протоколів огляду і перевірки технічного стану транспорту працівниками ДАІ від 25.01.2004 р. автомобіль КАМАЗ-5511 р.н. НОМЕР_1 і автокран КС-3577 р.н. НОМЕР_7 знаходилися в справному стані.

Причиною нещасного випадку став рух автокрана заднім ходом без попереднього переконання у відсутності перешкоди позаду керованого транспортного засобу - порушені вимоги п.п.1.4,1.5, 10.9 «Правил дорожнього руху», та незабезпечення контролю замовником за додержанням працівниками технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва - порушені вимоги п.9 Посадової інструкції начальника дільниці ТОВ НВФ "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Обставини нещасного випадку підтверджуються Актом розслідування нещасного випадку, який стався 25 січня 2004 року о 8 годині 10 хвилин на ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2», складеним комісією на підставі наказу начальника теруправління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області № 34 н/в від 17 березня 2004 року (т.2 а.с.86).

Комісія встановила, що нещасний випадок, який стався в ТОВ НВФ "ІНФОРМАЦІЯ_2" з водієм ОСОБА_3 на підставі п.6 "Положення про порядок розслідування і ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого Постановою КМУ від 21 серпня 2001 року № 1094, вважається пов'язаним з виробництвом, на нього складається акт за формою Н-1, але, на підставі п.24 цього Положення... береться на облік в ВАТ "ІНФОРМАЦІЯ_1", працівником якого є загиблий.

Висновок комісії про те, що нещасний випадок повинен бути взятий на облік в ВАТ «ІНФОРМАЦІЯ_1» є помилковим через наступне:

- у січні 2004 року наказом голови правління ВАТ «ІНФОРМАЦІЯ_1» № 4 від 08.01.2004р. з 02.01.2004р. було змінено режим робочого дня через незадовільне фінансове становище, викликане відсутністю попиту на автоперевезення, було дозволено працювати неповну робочу неділю з неповним робочим днем, на підприємстві був простій (т.2 а.с.11);

- згідно вимог ч.2 ст.34 КЗпП України у випадку простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. На порушення ст.34 КЗпПУ адміністрація ВАТ «ІНФОРМАЦІЯ_1» перевела ОСОБА_3 на роботу до ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2», але не видала про це наказ та не повідомила працівника про передачу автомобіля в оренду.

- адміністрація ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» прийнявши тимчасово працівника на роботу на орендованому автомобілі також не повідомила працівника про прийняття його на роботу та не видала про це наказ у зв'язку із чим ОСОБА_3 вважав себе робітником ВАТ «ІНФОРМАЦІЯ_1», що і стало підставою висновку комісії, що нещасний випадок повинен бути взятий на облік в ВАТ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

- Згідно положень ч.4 ст.24 КЗпПУ трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Наказ про прийняття ОСОБА_3 на роботу у ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» виданий не був, але не зважаючи на це ОСОБА_3 фактично був переведений на роботу до ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» де і працював у січні 2004 року. У день, коли стався нещасний випадок, ОСОБА_3 вийшов на роботу виконуючи наказ № 2 від 23.01.2004р., виданий президентом ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2», яким вихідні дні 24 і 25 січня 2004 року були оголошені робочими днями з оплатою згідно КЗпПУ, він виконував роботи у ці дні як працівник саме цього підприємства, де і мав отримати згідно наказу заробітну плату. Це підтверджується копією наказу № 2 від 23 січня 2004 року виданого президентом ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» (т.2 а.с.101).

Нещасний випадок повинен бути взятий на облік в ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Твердження представником відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова про те, що у день, коли стався нещасний випадок, ОСОБА_3 працював як особа, яка забезпечувала себе роботою самостійно, на свій страх і ризик, спростовується вище наведеними доказами і є безпідставним.

Роботодавець в особі ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» мав видати наказ про прийняття на роботу ОСОБА_3, та сплачувати страхові внески за цього найманого працівника. Невиконання адміністрацією ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» вимог КЗпПУ не може бути підставою для визнання, що ОСОБА_3 працював як особа, яка забезпечувала себе роботою самостійно. Обов'язковість сплати страхових внесків за найманого працівника ОСОБА_3 на 25.01.2004 року покладалася на страхувальника - ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Згідно ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-III від 23 вересня 1999 року (із внесеними змінами) (далі - Закон) суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд соціального страхування від нещасних випадків). Об'єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність.

Згідно ст.6 Закону для страхування від нещасного випадку на виробництві не потрібно згоди або заяви працівника. Страхування здійснюється в безособовій формі. Всі особи, перелічені у статті 8 цього Закону, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов'язань щодо сплати страхових внесків. Усі застраховані є членами Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Взяття на облік Фондом соціального страхування від нещасних випадків юридичних осіб здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" , не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей робочими органами виконавчої дирекції Фонду. Роботодавці юридичні особи набувають статусу страхувальників з дня взяття їх на облік.

Згідно ст.13 Закону страховий ризик - обставини, внаслідок яких може статися страховий випадок. Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві з настанням якого виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Згідно ст.14 Закону нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Згідно ст.15 Закону страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.

Згідно ст.21 Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального

страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку надати соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Згідно ст.35 Закону для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються акт розслідування нещасного випадку за встановленою формою та копія свідоцтва про його смерть.

Вимога позивачки про визнання нещасного випадку, який трапився 25.01.2004 року з ОСОБА_3, як такого, що пов'язаний з виробництвом і трапився на території підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові, підлягає задоволенню.

Належить зобов'язати територіальне управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області, із залученням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова, представника управління праці та соціального захисту населення Фрунзенської районної у м. Харкові ради, скласти Акти за формами Н-5 та Н-1.

Юридична особа - ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» має місцезнаходження за адресою: будинок АДРЕСА_1. Належить зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова, тобто за місцем розташування ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2»,здійснити ОСОБА_1 виплати, після її звернення за виплатами у порядку встановленому Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Вимога позивачки про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. підлягає частковому задоволенню.

Нещасний випадок з ОСОБА_3 стався внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України при управлінні ним автомобілем МАЗ-3577а, який на час ДТП належав військово-будівельному факультету при Харківському державному технічному університеті будівництва та архітектури, та знаходився в експлуатації ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» за договором оренди, що підтверджується копією договору № 34 на переміщення вантажів автомобільним краном укладеним військово-будівельним факультетом та ТОВ НВФ «ІНФОРМАЦІЯ_2» 30.12.2003 року (т.2 а.с.94-95).

Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП 25.01.2004р., під час якого було смертельно травмовано ОСОБА_3, підтверджується змістом вироку, постановленого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 16.09.2004 року, згідно якого ОСОБА_2 по факту смертельного травмування 25.01.2004 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначене кримінальне покарання за цей злочин.

При травмуванні ОСОБА_3 ОСОБА_2 діяв як службовець Збройних Сил України, займаючи посаду водія взводу навчальних машин на військово-будівельному факультеті Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури, що підтверджується відомостями із його трудової книжки, із його характеристики по кримінальній справі. Автомобіль, яким було травмовано ОСОБА_3 належав також військово-будівельному факультету (т.2 а.с.103-106).

Військово-будівельний факультет був утворений спільним Наказом Міністрів оборони і освіти України № 173/200 від 04.07.1995р. і 05.07.2005р. як правонаступник військово-будівельного факультету при Кримському інституті природоохоронного та курортного будівництва. Автомобільну і спеціальну техніку було перевезено із м. Сімферополя. Згідно пункту 8 цього Наказу фінансування факультету було покладено здійснювати за рахунок кошторису Міністерства оборони України (т.1 а.с.179-180).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо оптимізації мережі вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів» № 381 від 26.05.2005р. було реорганізовано військово-будівельний факультет Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури в кафедру військової підготовки (т.1 а.с.182).

Згідно спільного Наказу Міністерства оборони України, Міністерства освіти України та Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 16.08.2005р. № 499/478/144 переформовано факультет військової підготовки Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури в кафедру військової підготовки Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури з підпорядкуванням кафедри Департаменту будівництва та відчуження фондів Міністерства оборони України (т.1 а.с.183).

Згідно положень пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року (з внесеними змінами)за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає крім іншого у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Позивачка була матірью загиблому і вона має право на відшкодування завданої їй загибелью сина моральної шкоди. В результаті загибелі сина позивачці спричинені глибокі душевні страждання, смерть сина, з яким вона проживала однією сім'єю, призвела до суттєвих змін у її житті.

Моральну шкоду належить стягнути на користь позивачки з Міністерства Оборони України, якому належав автомобіль, яким було смертельно травмовано ОСОБА_3, і працівник якого вчинив це травмування.

Розмір компенсації за моральну шкоди у сумі 100 000 грн. позивачка зазначив без достатніх для цього підстав. Розрахунок і належне обґрунтування такої суми матеріали справи не містять, а тому, керуючись передбаченими ст.З ЦК України загальними засадами справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи особливості конкретної справи, суд вважає стягнути розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивачки у розмірі 50 000 грн.

У позові ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства „ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом, зобов'язання утворити комісію по розслідування нещасного випадку, про соціальні виплати та відшкодування моральної шкоди, належить відмовити.

Керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-III від 23 вересня 1999 року (із внесеними змінами), ч.4 ст.24, ч.2 ст.34 КЗпП України, ст.23, 1167 і 1168 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, в іншій частині позов задовольнити частково.

Визнати нещасний випадок, який трапився 25.01.2004 року з ОСОБА_3 як такий, що пов'язаний з виробництвом і трапився на території підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові.

Зобов'язати територіальне управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області, із залученням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова, представника управління праці та соціального захисту населення Фрунзенської районної у м. Харкові ради, скласти Акти за формами Н-5 та Н-1.

Зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фрунзенському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 виплати після звернення за виплатами у порядку встановленому Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 у зв'язку зі смертю потерпілого від злочину моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень (п'ятдесят тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд який постановив рішення шляхом подачі в 10-денний строк із дня виготовлення повного тексту рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або поданням апеляційної скарги протягом 10 днів в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 24 листопада 2008 року.

Суддя (Яремчук В.І.)