Справа № 2-О-10/08
Р і ш е н н я

І м е н е м       У к р а ї н и

16 квітня  2008
року                         Козельщинський
районний суд Полтавської області                                                                 в складі:
головуючого судді:     -   Оксенюк М.М.

при
секретарі:
-   Пазій Г.В.

з
участю: заявника -           ОСОБА_1

представника
зацікавленої особи - Козирь А.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт. Козельщині цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи Козельщинський районний відділ управління
міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, ГІРФО УМВС України
в Полтавській області про встановлення факту постійного проживання на території
України, -

в с т а н о в и в:

У
лютому  2008 року заявник ОСОБА_1  звернувся до суду з заявою, в якій просить
встановити факт, що він з квітня 1991 року постійно проживає на території
України. Заявник посилається на те, що у квітні 1991 року разом з своєю сім'єю
переїхав до с. В.Безуглівка, Козельщинського району, Полтавської області, де
наймав квартиру в ОСОБА_2

Також, заявник в
заяві зазначив, що з квітня 1991 року нікуди на постійне місце проживання не
виїжджав,  громадянства інших держав не
приймав, постійно проживав разом з сім'єю в с. Безуглівка. Громадянином
Вірменії він не являється, оскільки з 1991 року не проживає на території
Вірменії. З 1992 року приписаний в с. В.Безуглівка, Козельщинського району.

В судовому
засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав та пояснив, що він у квітні 1991 року
разом з сім'єю переїхав на постійне проживання в с. В.Безуглівка,
Козельщинського району, громадянином Вірменії не являється, громадянство інших
держав не приймав.

Представник
зацікавленої особи Козельщинський районний відділ управління міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській області заперечував проти задоволення
заяви та  пояснив, що громадянин ОСОБА_1
звертався до СГІРФО Козельщинського РВ УМВС України з клопотанням про
встановлення належності до громадянства України, але йому було відмовлено,
оскільки в паспорті громадянина СССР відсутня реєстрація місця проживання на
території України станом на 13 листопада 1991 року.

Представник
зацікавленої особи ГІРФО УМВС України в Полтавській області в судове засідання
не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про розгляд справи був
повідомлений своєчасно та належним чином.

В судовому
засіданні свідки ОСОБА_4., ОСОБА_3 ОСОБА_5 пояснили, що дійсно весною 1991 року
ОСОБА_1 разом зі своєю сім'єю приїхав до с. В.Безуглівка де винаймав квартиру у
ОСОБА_2

Суд, вислухавши
пояснення заявника, зацікавлену особу, свідків дослідивши письмові докази,
вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У
відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно
до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші
факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових
прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як пояснив
заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні, що встановлення факту постійного
проживання на території України з квітня 1991 року, йому необхідно для
отримання  паспорта громадянина України.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» вбачається, що усі
громадяни колишнього СРСР є громадянами України, які на момент проголошення
незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на
території України.

Як встановлено в судовому засіданні паспорт громадянина ССР ОСОБА_1
містить АДРЕСА_1, з 06.05.1983 року, прописка в Козельщинському районі с.
В.Безуглівка з 1997 року - скасована.

Відповідно до
ст. 1 ЗУ «Про громадянство України» вбачається, що проживання на території України на законних підставах - проживання в
Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина
колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на
території України, або зареєстрували на території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання
на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
оскільки вони не підтверджують факт постійного проживання заявника в Україні.

Також, суд бере
до уваги, що заявник ОСОБА_1 через встановлення факту бажає отримати
громадянство України, однак порядок набуття громадянства України регулюється
Законом  України «Про громадянство
України» від 18.01.2001 року.

Отже,
виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що судовим порядком
встановлення факту постійного проживання на території України не передбачено,
оскільки ЗУ «Про громадянство України» передбачено порядок набуття громадянства
України, а тому у задоволенні заяви
ОСОБА_1 потрібно відмовити.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-15, 256-259 ЦПК України, ЗУ «Про
громадянство України», суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні
заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України
- відмовити.

Рішення може
бути оскаржене протягом  десяти днів
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження і протягом послідуючих двадцяти
днів шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області
через Козельщинський районний суд.

Рішення набуває
чинності після спливу строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
така  заява не подана.

Рішення
надруковане суддею  в  нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя

Козельщинського районного суду:                                                                  М.М.Оксенюк