Справа № 2-212/2008
13  березня 2008 року
районний  суд   м. Сімферополя  в
Головуючого, судді           Харченко      І.О.,
при секретарі                      Мевлюдовій  Ф.І.
у  відкритому  судовому
засіданні   в  місті
Сімферополі   цивільну   справу   за
позовом  ОСОБА_1  до  ТОВ
„Професіонал”,  третя   особа -
ОСОБА_2,   про  відшкодування   шкоди,
заподіяної  в  результаті
дорожньо-транспортної    події, -
24.01.2007  року  ОСОБА_1
звернувся   до  суду  з  позовом
до  ТОВ „Професіонал”, третя  особа
ОСОБА_2,  про  відшкодування шкоди,  заподіяної
в  результаті  дорожньо-транспортної  події.
Вимоги   позивача  викладені
В  судовому  засіданні
позивач  свої  уточнені
та  доповнені   вимоги
підтримав  та  просив
пояснив,  що  25.09.2006 року  біля 16 годин 40 хвилин  водій
ОСОБА_2 на  12 км. об'їзної  автодороги м. Сімферополь, керуючи  належним
відповідачу  автомобілем   марки
«КАМАЗ-5511», державний  номер
НОМЕР_1,   грубо  порушив правила  дорожнього руху, тому  допустив  зіткнення  з
автомобілем  марки  „ВАЗ-2101”,
стоячим  попереду   нього,
який   при  свавільному руху  учинив
належний  йому  автомобіль
марки  „Renault Espace RN 2.2i”.
В  результаті дорожньо-транспортної  пригоди
належний  йому  автомобіль
„Renault Espace RN 2.2i” отримав
механічні  пошкодження,  потребує
ремонту і  заміні деталей:  бампер задній,  дверцята
задку, замок  дверцят задку,  панель
задку, кронштейн  запасного  колеса, підлога  задку
тощо.  Розмір  матеріальної
шкоди  визначено у висновку №
6583  авто товарознавчої  експертизи
від  20.07.2007 року  в сумі 7864 грн. 43 коп., вартість  відновлювального   ремонту
стягнути  з  відповідача
Крім  того,  позивач
стверджував,  що  для
захисту  свого  порушеного
транспортні   витрати у  сумі
грн. 05 коп.  на  харчування,
оплатив послуги  адвоката  у  сумі
2500 грн.,  оплатив  вартість
дослідження  пошкодженого  автомобілю
у  сумі 280 грн.   При
пошкоджена  рекламна  наклейка
на  кузові  автомобіля
вартістю 1100 грн. Ця
наклейка  була  накладена
на  автомобіль  його
дружиною,  оскільки  вона
співпрацює  з  фірмою,
яка  рекламується.  Позивач
вважає, що  йому  спричинена
також  й моральна шкода, тому  що  він
зазнав  душевних  страждань,
пошкодженням  його  майна. На
підставі  викладеного  позивач
просить  суд  стягнути
з  відповідача  7864 грн. 43 коп.  матеріальної
витрати  на  харчування,
транспортні  витрати, оплату
послуг адвоката, вартість рекламної
наклейки, 280 грн. вартості  авто
товарознавчого дослідження і 941,00 грн. вартості   авто товарознавчої    експертизи,   інші
судові   витрати,  послуги
У запереченнях  на позов  представник
відповідача Жадько А.В. позов не визнав (а.с.38, 40, 42). Він  наполягав на
тім, що вимоги позивача  не
засновані на законі. Вказував  на  те,
що  відповідно  до  ч.7
ст.119 ЦПК України, якщо позовна заява подається  представником   позивача,
то до позовної  заяви додається
довіреність чи інший   документ,  що
повноваження.  Додана  позивачем довіреність НОМЕР_2 від
23.04.2004  року  якою ОСОБА_3 уповноважує  позивача
керувати та продавати
належним  їй  автомобілем „Renault Espace RN 2.2i”,
державний  номер НОМЕР_3, не дає
прав  позивачеві  на
представництво  інтересів  ОСОБА_3 у
суді, а тому просив   суд   у
позові  у  відмовити.
У судовому  засіданні   Жадько А.В.
позов  визнав  частково
не  заперечував, що  водій
скоєння  ДТП  знаходився
з  відповідачем  у трудових
відносинах, а автомобіль  марки  „КАМАЗ-5511”
належить   відповідачу  (а.с.97-100).
судовому  засіданні  представник
відповідача   Пономаренко О.П.
позов визнала частково.  Вважає,  що
сума  позову  завищена,
оскільки  знос  автомобіля „Renault Espace RN 2.2i” складає
70%, тому визнає матеріальну шкоду, спричиненою пошкодженням автомобіля  у  розмірі  2359 грн. 30 коп.,  моральну шкоду у  сумі 1000 грн., судові витрати просить суд
стягнути у відсотках до стягнутої судом суми,
заперечувала  проти  стягнення з відповідача послуг адвоката,
оскільки власник автомобіля  не  укладав
з  адвокатом  договору, заперечувала також проти
задоволення інших  вимог   позивача (а.с.77, 100-101).
Третя   особа -  ОСОБА_2 у
судовому  засіданні пояснив, що
дійсно на час скоєння ДТП  він  керував
автомобілем  марки  «КАМАЗ-5511»,
державний номер НОМЕР_1, та знаходився у
трудових  відносинах  з
відповідачем.  Він  не заперечив
факту притягнення  його до
адміністративної  відповідальності  за
у  вигляді   штрафу.
Вислухавши позивача, представників відповідача, третю особу,
дослідивши   матеріали  справи,
справу  про  адміністративне  правопорушення № 3-6675/08  та
докази,  надані  сторонам
відповідно  до  ст.ст.
10, 60  ЦПК  України,
суд  дійшов  до
Судовим  розглядом  встановлено, що згідно свідоцтва  про реєстрацію транспортного  засобу НОМЕР_4 власником  автомобіля „Renault Espace RN 2.2i”,
державний  номер НОМЕР_3, станом на
25.09.2006 року  була  громадянка ОСОБА_4 (а.с.43).  Відповідно
до  довіреності  НОМЕР_1
від  23.04.2004 року,  дійсної до 23.04.2007 року,  ОСОБА_3
уповноважує  позивача  керувати
та  продавати  автомобіль
марки  „Renault   Espace RN 2.2i”, державний   номер
НОМЕР_3 (а.с.24, 47).  Таким  чином,
25.09.2006 року  під  час скоєння ДТП, позивач керував автомобілем
„Renault Espace  RN 2.2i”  на
підставі,   передбаченої   законом.
25.09.2006 року біля 16 годин 40 хвилин водій ОСОБА_2,  знаходячись
у трудових  відносинах  з
відповідачем, на 12 км.  На   об'їзної
автодороги м. Сімферополь, керуючи належним  відповідачу автомобілем  марки «КАМАЗ-5511», державний  номер
НОМЕР_1,  порушив  правила
дорожнього  руху  і  допустив
автомобілем  марки  „ВАЗ-2101”, стоячий  спереду
нього,  який  при свавільному  руху  учинив
автомобіль „Renault Espace RN 2.2i”, державний  номер
НОМЕР_3 (а.с.85-86),  яким  керував
позивач.  В   результаті
дорожньо-транспортної
пригоди  автомобіль „Renault  Espace RN 2.2i” отримав механічні пошкодження
(а.1-16  адміністративної   справи №
Постановою  Білогірського
районного  суду АР Крим  від
23.10.2006 року  ОСОБА_2 був  притягнутий
до  адміністративної  відповідальності  у вигляді штрафу у розмірі   68 грн.
частини 4 статі 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав
законної  сили, або постанова  суду у справі
про  адміністративне  правопорушення обов'язкові  для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки  дій  особи,
стосовно  якої  ухвалено
вирок або постанова суду, з питань чи мали місце ці дії  та
чи  вчинені  вони
цією  особою.

Оскільки  постанова  Білогірського
районного  суду  АР Крим від 23.10.2006 року  не скасована
відповідним  судом  у
порядку, визначеному
процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вона ухвалена,
тому суд визнає провину водія відповідача
в   ДТП   встановленою
та   не  потребуючий
доказуванню.

У результаті  дорожньо-транспортної пригоди з вини
водія   відповідача, автомобіль  марки „Renault Espace RN 2.2i”, під
керуванням позивача, отримав механічні пошкодження,  розмір
яких  визначено у висновку  судової
авто товарознавчої
експертизи  № 6583  від
20.07.2007 року  і відповідно
до  якого, сума матеріальної  шкоди
спричиненої   володільцю  автомобіля
марки  „Renault  Espace RN 2.2i”,  дорівнює 7864
грн. 43 коп.  (а.с.60-61).  Й саме
ця  сума  підлягає
стягненню  на  користь
позивача.

Відповідно до ч.1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа
відшкодовує  шкоду,  завдану
їхнім  працівником  під
час  виконання  ним своїх трудових  (службових)
обов'язків.

Крім  того,  частиною 2
статті 1187 ЦК України
передбачено,  що  шкода, завдана джерелом  підвищеної
небезпеки,  відшкодовується  особою, яка на  відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове  право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання  якого  створює
підвищену  небезпеку.

Згідно п.1 ч.1
ст.1188  ЦК України,  шкода, завдана внаслідок взаємодії   кількох джерел  підвищеної
небезпеки,  відшкодовується  на загальних
підставах, а саме:  шкода,
завдана  одній  особі
з   вини   іншої
особи, відшкодовується винно  ю
особою.

Вимоги позивача про відшкодування разом йому і вартості відновлюючого
ремонту, і  суми  матеріальної
шкоди  не  основані
на законі.  Суд   стягує
з відповідача  на   користь
позивача   тільки   суму
спричиненої  йому  матеріальної
шкоди  в  сумі
7864  грн. 43  коп.,
що  відповідає  принципу
повного  відшкодування  матеріальної
шкоди.

Згідно статті  60 ЦПК України, кожна   сторона
повинна    довести   ті
обставини, на  які  вона
посилається,   як   на
підставу    своїх     вимог
або   заперечень.

Відповідно  до
вимог части 1  статті 22 ЦК
України, особа, якій завдано збитків у результаті   порушення
її   цивільного права,  має
право  на  їх
відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа
зазнала  у  зв'язку
зі зношенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила
або  мусить зробить для відновлення  свого
порушеного права /реальні  збитки/;
доходи,  які  особа
могла б реально   одержати  за
звичайних   обставин,  якби
її  право  не
було   порушено /упущена  вигода/ (п.п.1 і 2 ч.2 ст.22 ЦК України ).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому або більшому   розмірі (ч.3
ст.22  ЦК України).

Вимоги  позивача
про  стягнення  витрат
на  оплату: заміни  рекламної
наклейки  на  кузові
автомобіля, вартістю 1100  грн.,  харчування у сумі  15964,05 грн.,  транспортних
послуг  у  сумі 1042,89 грн., не  підлягають
задоволенню, оскільки
позивач  не  надав
суду  належних,  допустимих
та  переконливих  доказів
понесення  цих  затрат
із-за  ДТП   або
у  зв'язку  з  нею.

Так, ні  у  висновку № 454  авто товарознавчого  дослідження, ні у висновку судової  авто товарознавчої  експертизи
№ 6583,  ні  у
довідці   ДАЇ,   не йдеться
мова про пошкодження
рекламної  наклейки  на
кузові  автомобілю (а.с.10-11,
60-61). Суд також  не  приймає, у якості  належних
доказів,  обґрунтування   понесених
витрат у зв'язку  з ДТП, копії
фіскальних  чеків  на
сплату  бензину з  09.11.2006 року  по
13.12.2006 року  та копій
роздрукування дисконтної  картки з
магазину „Фуршет” за період   вересень -
листопад  місяці 2006 р., з  яких
не  вбачається,   на  що  витрачені
кошти  (а.с.16, 20-21).

Статтею 23 ч. 1  ЦК України  передбачено,
що особа має право на відшкодування моральної шкоди, заданої  внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода полягає, завдяки,  у
душевних  стражданнях,  яких
фізична   особа  зазнала у з в'язку із знищенням  чи
пошкодженням   її  майна
(п.3.ч.2 ст.23 ЦК України).

Враховуючи те,  що позивач  дійсно переніс   душевні
хвилювання  у   зв'язку з
ДТП, у   якій  він
вимушено приймав участь, суд
вважає можливим
компенсувати   йому  моральну
шкоду.  Керуючись  роз'ясненнями
Пленуму   Верховного  Суду України
даних  у   п.9 постанови   від
31 березня  1995 року № 4
“Про  судову  практику
в  справах  про
відшкодування  моральної
(немайнової) шкоди” (зі змінами),
виходячи  із  засад розумності,  виваженості
та  справедливості, суд  вважає
можливим  стягнути  з відповідача
на  користь позивача  в
рахунок  відшкодування   моральної
шкоди  1000 грн.

Позивачем  заявлені
вимоги  щодо  відшкодування
витрат  на  оплату авто товарознавчого дослідження,  але
відповідно  до  ст.79 ЦПК України   вони
не віднесені до витрат,
пов'язаних  з  розглядом
судової   справи  і
до  таких   витрат
не застосовуються  правила   гл.8 ЦПК України, а отже  вони
не  підлягають   відшкодуванню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
якщо  позов задоволений частково, судові
витрати  присуджуються  пропорційно
розміру задоволених  позовних  вимог.
З  наведених  обставин
суд вважає  можливим  стягнути
з  відповідача  на
користь  позивача   судові
витрати  по  оплаті
судової  авто товарознавчої   експертизи
у
сумі   941  грн. 76
коп.,  судового   збору
в  сумі   78
грн. 64  коп.  та
17  грн. 00 коп.,   витрат на
інформаційно-технічне
забезпечення   судового   процесу
30  грн.   За
правову  допомогу  позивачу
суд  вважає  можливим
й  доцільним  стягнути
з  відповідача   та
користь   позивача   1000
грн.

В
решті  вимог  відмовити.

На   підставі
ст.ст.22, 23, 1172, 1187, 1188 ЦК України,   Постановою
Пленуму Верховного  Суду  України
від 31 березня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах   про
відшкодування   моральної
(немайнової)   шкоди”  (зі
змінами),   керуючись   ст.ст.10, 11, 14, 60, 61, 88, 209, 212,
214-215,  218   ЦПК
України, с у д  -

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1  до  ТОВ „Професіонал”,  третя
особа -  ОСОБА_2,  про
відшкодування  шкоди, заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
події  -    задовольнити
частково.

Стягнути   з   ТОВ „Професіонал”  на
користь  ОСОБА_1  на
рахунок  відшкодування   матеріальної   шкоди -
7864  грн. 43   коп.,
в  рахунок  відшкодування   моральної
шкоди   1000  грн. 00
коп.,  в   рахунок
відшкодування    витрат   по
оплаті   судової  авто товарознавчої  експертизи у сумі   941
грн. 76   коп.,  судового
збору  в  сумі
78  грн. 64  коп.
та  17  грн. 00 коп.,   витрат на
інформаційно-технічне
забезпечення  судового  процесу
30  грн.,  за
оплату  правової   допомоги
1000  грн. 00  коп.,
а   всього  -     10
931  грн. 83  коп.

В   решті  вимог
відмовити.

Рішення   може   бути  оскаржене  в
апеляційному  порядку
до  Апеляційного  суду
АР Крим   через  Київський
районний
суд   міста  Сімферополя
шляхом
подачі   в  10-денний   строк
з   дня  проголошення
рішення   заяви    про
апеляційне   оскарження
і  подання   після
цього
протягом
20  днів    апеляційної   скарги,  з
подачею  її  копії
до  суду  апеляційної     інстанції
або
в  порядку    ч.4
ст.   295  ЦПК  України.

Суддя