Справа № 2-1319, 2008р.
РІШЕННЯ

И М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23
травня 2008 р.                                    м. Саки

Сакський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді:                                   О.В.
Копичинського

При
секретарі:
Є.Ф. Кузьменко

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та про
визнання права власності на нього,

встановив:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2. про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового
будинкуАДРЕСА_1. та про визнання за ним права власності на цей будинок.

Позов мотивований тим, що 27.10.07р. вони
з відповідачкою уклали усну угоду купівлі-продажу цього будинку, який належить
відповідачці на праві власності, у зв'язку з чим, він передав відповідачці
25.000гр., про що між ними було складено розписку. Але відповідачка став
ухиляється від нотаріального засвідчення цього договору.

Позивач в судове засідання не з'явився.

У судовому засідання представник позивача
підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити.

Відповідачка проти позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення представника
позивача. відповідачки, вивчивши і дослідивши матеріали справи і надані
документи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позову з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.10.07р. сторони
уклали усну угоду купівлі-продажу жилого будинкуАДРЕСА_1., який належить
відповідачці на праві власності, у зв'язку з чим, позивач передав відповідачці
25.000гр., про що між ними було складено розписку, а.с.7,9.

Але нотаріально цей договір посвідчено не
було.

У зв'язку з цим зазначений договір
купівлі-продажу  є нікчемним тому, що:

-відповідно до ст.657 ЦК України - договір
купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню;

-згідно ч.1 ст.220 ЦК України - у разі
недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий
договір є нікчемним.

*

Відповідно до вимог ч.2 ст.220 ЦК України,
а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.4 Постанови «Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.78р. №3 - суд може
взнати договір дійсним, але якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами, але одна із сторін ухиляється
від його нотаріального посвідчення.

З пояснень представника позивача і
відповідачки та з тексту розписки, а.с.7, вбачається, що позивач передав
відповідачці 25.000гр. за проданий жилий будинокАДРЕСА_1.

Так згідно п.11.1.3 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.03р. - при здійсненні продажу
об'єкту нерухомого майна, воно повинно бути оцінено державним органом,
уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до законодавства.

Також Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно», затвердженого в редакції від 28.01.03р. наказом Міністра юстиції від
28.01.03р. передбачено право здійснювати таку оцінку органами БТІ.

З пояснень представника позивача і відповідачки та матеріалів справи
судом встановлено, що сторони не проводили оцінку жилого будинкуАДРЕСА_1., а у технічному паспорті на цей будинок зазначена його
вартість - 63.192гр., а.с.10,16.

Також сторони не надали суду належних
доказів відповідності цієї продажної ціни дійсній вартості цього жилого
будинку, чим не виконали вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді
справи.

З зазначеного виходить, що при укладанні
усної угоди купівлі-продажу жилого будинку сторони не встановили дійсну ціну
цього об'єкту нерухомого майна, чим не виконали істотну умову цього договору,
передбачену ст.691 ЦК України.

Також, з пояснень представника позивача і
відповідачки та матеріалів справи, а.с.5,6, судом встановлено, що після
укладення усної угоди купівлі-продажу жилого будинкуАДРЕСА_1., відповідачка не
передавала позивачу цей жилий будинок, ключі від нього і технічну документацію,
а позивача не приймав все це в натурі.

З зазначеного виходить, що після укладання
усної угоди купівлі-продажу жилого будинку сторони не виконали зазначені
вимоги, передбачені ст.ст.662,673 ЦК України, які є істотними умовами договору
купівлі-продажу нерухомого майна.

Крім того, сторони не надали суду належних
доказів відсутності прав третіх осіб на жилий будинок АДРЕСА_1., чим не
виконали вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи
заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

З зазначеного виходить, що під час
укладення усної угоди купівлі-продажу зазначеного жилого будинку відповідачка
не виконала зазначеної вимоги, яка передбачена ст.659 ЦК України, яка є
істотною умовою договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Приймаючи до уваги зазначене вище суд
дійшов висновку про відсутність між сторонами домовленості щодо усіх істотних
умов договору купівлі-продажу зазначеного об'єкту нерухомості.

*

Так з пояснень представника позивача і
відповідачки та наданої розписки судом встановлено, що усна угода
купівлі-продажу жилого будинкуАДРЕСА_1. була укладена між сторонами ще
21.12.04р., про що між ними було складено розписку.

Але через відсутність у позивачки
правовстановлюючих документів на жилий будинок на той період, вони не змогли
оформити цей договір у нотаріуса, а.с.8,12.

Також з пояснень представника позивача і
відповідачки та матеріалів справи судом встановлено, що через закінчення строку
дії витягу з БТІ, сторони не зверталися до нотаріуса для посвідчення
зазначеного договору купівлі-продажу жилого будинку, а вирішили звернуться з
цим питанням до суду.

Крім того, відповідачка без якихось
перешкод з'являлася в судові засідання під час розгляду теперішньої справи.

Позивач та його представник не надали суду
належних доказів ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу жилого будинкуАДРЕСА_1., чим не виконали вимоги ст.10 ЦПК
України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Також вони не надали
суду доказів того, що попереджали відповідачку відмовитися від укладеної усної
угоди купівлі-продажу жилого будинку у разі ухилення нею від його нотаріального
посвідчення. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Приймаючи до уваги зазначене віще суд
дійшов висновку про відсутність перешкод з боку відповідачки для нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинкуАДРЕСА_1., що, в свою чергу,
позбавляє суд права порушити процедуру посвідчення цього договору, передбачену
ст.657 ЦК України.

У зв'язку з цим і відповідно до вимог
ст.657 ЦК України та ст.34 Закону України «Про нотаріат» від 02.і.93р. сторони
мають право звернутися до нотаріуса для посвідчення угоди купівлі-продажу
зазначеного нерухомого майна.

Враховуючи зазначене, а також встановлений судом факт про відсутність
між сторонами цивільно-правового спору відносно нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинкуАДРЕСА_1., а також
відсутність порушення їхніх прав або охоронюваних інтересів з цього приводу,
суд вважає за необхідне визнати факт звернення позивача до суду передчасним
тому, що:

-  згідно ч.1 ст.15
ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання;

-  відповідно до ч.1 ст.16 цього
Кодексу - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права ти інтересу;

-  згідно ч.1 ст.15 ЦПК України - суди
розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи інтересів;

-  як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.2 постанови „Про практику застосування судами процесуального
законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції” від 21.12.90 №9
- при вирішенні питання про прийняття заяви суддя перевіряє, чи має заявник
право на порушення справи відповідно до ст.5 ЦПК в редакції 1963р. (суд
приступає до розгляду цивільної справи за заявою особи, яка звертається за
захистом своїх прав або охоронюваних інтересів).

Приймаючи до уваги зазначене вище суд дійшов висновку про відсутність
законних підстав для задоволення судом позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу жилого будинкуАДРЕСА_1.

*

На підставі ст.ст. 220,657,659,662,673,691
ЦК України, Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.03р., Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого в редакції від
28.01.03р. наказом Міністра юстиції від 28.01.03р., і
керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання
дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та про визнання права
власності на нього - залишити без задоволення.

Роз'яснити позивачу його право звернутися
до нотаріуса для посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого
майна.

*

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду АР Крим шляхом подачі до Сакського міськрайсуду
АРК заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк з дня проголошення
рішення і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: