overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-1463/2008 року.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня 2008 року
м. Сімферополь

Суд Київського районна
м. Сімферополя, у складі:

головуючого судді
Бєлоусова М.М.

при секретарі
Красненковой Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення боргу за договором позики, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідачки боргу за
договором позики, а також відсотків, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.07.2006
року відповідачка взяла в нього в борг 21000 доларів США в строк до 28.12.2006
року. У встановлений строк борг не повернула.

У судовому
засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги просить стягнути суму боргу, що
становить 106050 гр., 10% від суми позики щомісяця за 18 місяців у сумі 190890
гр. Оскільки відсотки частково виплачені в сумі 32640 гр., те остаточна сума
відсотків становить 158250 гр.

Відповідачка
позов не визнала та пояснила, що дійсно вона брала гроші у відповідача, але за
неї розрахувалися інші особи. Письмових доказів, що зроблено розрахунок у неї
немає.

Судом
установлено, що  28.07.2006 року між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір позики, передбачений ст.1046 ЦК
України. За цим договором позивач передав відповідачці гроші в сумі 21000
доларів США, що на сьогодні, згідно курсу НБУ України становить 106050 гр.,
строком до 28.12.2006 року.

Позивач
виконав свої зобов'язання за договором, передавши гроші відповідачці, однак
та  одержавши гроші, фактично стала
ухилятися від виконання зобов'язань, до цього часу  борг не повернула, що у відповідності зі
ст.ст.526,1049 ЦК України є неприпустимим.

Крім позики,
договором, у відповідності зі ст.ст.536, 1048 ЦК України, передбачена щомісячна
виплата 10 відсотків від суми позики, що становить 10605 гр. щомісяця. Позивач
просить нарахувати відсотки за 18 місяців. Сума по відсотках за 18 місяців
складає 190890 гр.

У судовому
засіданні позивач визнав факт одержання частини відсотків у сумі 32640 гр.,
отже невиплачена сума відсотків становить 158250 гр.

Вважаючи на
те, що розмір відсотків перевищує суму боргу, а також майнове положення
відповідачки, керуючись принципом розумності, суд визнає можливим зменшити суму
стягуваних відсотків до 100000 гр.

На підставі
ст.ст.1046,1047,1048,1049,1051 ЦК України, керуючись ст.ст. 212-216 ЦПК
України, суд -

В и р і ш и в:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з  ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 борг за
договором позики в сумі 106050 гр., відсотки за договором позики в сумі 100000
гр., усього 206050 гр.

В іншій
частині позову про стягнення відсотків, відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Київський районний суд м. Сімферополя шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий:
Справа № 2-182                               2008
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м   У к р а ї н и

25 січня
2008 року   Уманський міськрайонний  суд Черкаської області

в складі:            головуючого - судді     Прокулевич В.С.

при секретарі    Крисюк Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Умань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
п.Джраберт Мардакертського району, Вірменія, жителя АДРЕСА_1, про  стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася
до суду з позовом до відповідача про
стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 2 жовтня
1999 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Родниківської
сільської ради, Уманського району, актовий запис №13.

Від даного шлюбу
народилося двоє дітей донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з нею і знаходиться на повному її утриманні.
Відповідач ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Згідно з ст.180 СК
України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

В судовому засідання
позивачка позов підтримала, позов просила задоволити.

Відповідач позов
визнав проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10,
60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 182,
183, 191 СК України, суд, -

в и р і ш и
в :

Позов ОСОБА_1
задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця п.Джраберт Мардакертського району, Вірменія, жителя
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання  доньки Луізи, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 8.01.2008 року.

Стягнути з
відповідача на користь держави державне мито в сумі 51 гривень.

Стягнути з відповідача
на користь держава витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30
гривень.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана сторонами до Уманського
міськрайонного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а
апеляційна скарга на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до судової палати в цивільних справах апеляційного
суду  Черкаської області, через Уманський
міськрайонний суд.

Головуючий
(підпис)

Копія вірна:  Суддя                   Секретар
27 травня 2008 року                                           м. Київ
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Левченка Є.Ф., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до
відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Хмельницькгаз” про приведення
земельних ділянок у придатний для використання стан, відшкодування матеріальної
року ОСОБА_1. у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_2., ОСОБА_3. звернулася
до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що восени 2004 року відповідач
проклав газопровід через їх земельні ділянки, в зв'язку з чим такі ділянки
приведені в непридатний для використання стан, їм заподіяна матеріальна та
зобов'язати ВАТ “Хмельницькгаз” привести її та               ОСОБА_2., ОСОБА_3. земельні
ділянки в придатний стан для використання за цільовим призначенням,
Рішенням
Віньковецького районного суду від 22 серпня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2007 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий
розгляд, посилаючись на незаконність рішень.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення Віньковецького районного суду від 22 серпня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Є.Ф.Левченко

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27 травня 2008 року                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - Костопільська районна державна нотаріальна контора про визнання
правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Костопільського районного
суду Рівненської області від 7 червня 2007 року позов задоволено частково.
Визнано недійсним укладений від імені ОСОБА_1. договір дарування квартири
АДРЕСА_1, посвідчений 17 вересня 2002 року державним нотаріусом Костопільської
районної державної нотаріальної контори (реєстр № 1029) у частині відчуження
належної ОСОБА_1. частини вказаної квартири; у решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 3 грудня 2007 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення. Договір дарування квартири АДРЕСА_1 у
частині відчуження частки квартири, що належала ОСОБА_1. визнано недійсним.

У касаційній скарзі ОСОБА_4. в
інтересах ОСОБА_2.  просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись на його необґрунтованість та неправильне
застосування норм матеріального права й допущені при розгляді справи порушення
норм процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді справи суд неправильно застосував норми
матеріального права або допустив порушення
норм процесуального права, які передбачені ст. 338 ЦПК України, як
підстави для зміни або скасування судових рішень. Наведені у касаційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

Ураховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Рівненської області від 3 грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23 травня 2008 року                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства
“Харківська книжкова фабрика ім. М.В. Фрунзе” корпоративне підприємство ДАК
“Укрвидавполіграфія” про зміну формулювання причин звільнення та стягнення
вихідної допомоги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 24 вересня 2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 9 січня 2007 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з
ВАТ “Харківська книжкова фабрика ім. М.В. Фрунзе” на користь ОСОБА_1. 4 585
грн. 50 коп. вихідної допомоги; стягнуто з ВАТ “Харківська книжкова фабрика ім.
М.В. Фрунзе” 51 грн. судового збору на користь держави та 30 грн. витрат на
інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ВАТ “Харківська
книжкова фабрика ім. М.В. Фрунзе” корпоративне підприємство ДАК
“Укрвидавполіграфія”  просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись на його необґрунтованість та неправильне
застосування норм матеріального права й допущені при розгляді справи порушення
норм процесуального права, змінити рішення суду першої інстанції, закрити
провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення суми.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку, що при розгляді справи суд неправильно
застосував норми матеріального права або допустив порушення  норм процесуального права, які передбачені
ст. 338 ЦПК України, як підстави для зміни або скасування судових рішень.
Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ураховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства “Харківська книжкова фабрика ім. М.В. Фрунзе”
корпоративне підприємство ДАК “Укрвидавполіграфія” відхилити.

Рішення апеляційного суду
Харківської області від 9 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого     Патрюка М.В.,

суддів:               Прокопчука
Ю.В.,

Пшонки М.П., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом  ОСОБА_1до
відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) «ЧеЗаРа», третя особа -
територіальна державна інспекція у Чернігівській області, про стягнення
заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 19 червня 2007 року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У
березні 2007 року ОСОБА_1. звернувся в суд із вищевказаним позовом посилаючись
на те, що працював у відповідача на посаді заступника головного контролера. За
період з 1 січня 2002 року по 1 листопада 2005 року відповідачем було зменшено
тривалість робочого часу, в зв'язку з чим не донараховано 5 674 грн. 63 коп., а
за період з 2002 року по 2003 рік при нарахуванні заробітної плати безпідставно
зменшений розмір його посадового окладу, внаслідок чого виникла заборгованість
в розмірі 15 959 грн. 45 коп. Просив суд позов задовольнити стягнути з ВАТ
«ЧеЗаРа» не виплачену заробітну плату за період з 1 січня 2002 року по 1
листопада 2005 року в сумі 21 634 грн., а також стягнути 3 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 26 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Чернігівської області від 19 червня 2007 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1. ставиться питання про  скасування судових рішень з підстав
неправильного застосування судами норм матеріального й порушення  норм процесуального права та направлення
справи на новий розгляд.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 19 червня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:                                                                                       Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

14 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя
особа - Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, про визнання
особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного
суду м. Києва від 20 березня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 3 250 грн. витрат на
правову допомогу.

На зазначене рішення суду першої
інстанції ОСОБА_2подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 28 квітня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1. залишено без руху, оскільки
ним не сплачені державне мито та витрати з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи, і надано строк для усунення недоліків до 22 травня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 31 травня 2007 року строк для усунення недоліків апеляційної скарги
продовжений ОСОБА_2. до                22
червня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 10 липня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1. визнано неподаною.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить
скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Визнаючи апеляційну скаргу
неподаною суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2у встановлений в
ухвалі апеляційного суду від 28 квітня 2007 року строк, не усунув недоліки
скарги, а саме: не сплатив витрати з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи та державне мито.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не можна, оскільки вони ґрунтуються на
неправильному застосуванні норм процесуального права.

Із доводів касаційної скарги та
матеріалів справи вбачається, що копії ухвал апеляційного суду про залишення
апеляційної скарги без руху ОСОБА_2. не надсилалися. Крім того, за подання
апеляційної скарги ОСОБА_2. було сплачено державне мито, про що свідчить
квитанція            № 1610 від 17 квітня
2007 року (а.с. 156).

А тому, апеляційний суд
безпідставно визнав апеляційну скаргу             ОСОБА_1. неподаною.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, з підстав,
передбачених ст. 342 ЦПК України, а питання про прийняття апеляційної скарги -
передачі на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 336, 342 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 10 липня 2007 року скасувати, а питання про прийняття апеляційної скарги
передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк
Справа № 2- 3816/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

05 червня 2008  року

Деснянський  районний  суд  м.
Чернігова в складі:                                                     головуючого   -
судді     Алексеєвої В.В

при секретарі
Головач О.М.,

за участі позивача,  відповідачки,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання
шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що шлюбні
відносини між ними припинені і поновлювати їх вони не мають наміру.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягає на розірванні
шлюбу з відповідачкою, заявивши, що примирення і збереження сім”ї він вважає
неможливим.

Відповідачка
позов визнала, на розірвання шлюбу згодна.

Відповідно
до ст.ст.130,174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд у
попередньому судовому засіданні за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

У судовому засіданні
встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2002
року. Дітей не мають.

Як видно з пояснень сторін, спільне подружнє
життя у них не склалося, з квітня 2008 року сторони припинили сумісне
проживання та подружні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і
збереження сім”ї вважають неможливим.

За таких обставин суд знаходить підстави для
розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

Сплату державного мита при реєстрації
розірвання шлюбу позивач просить покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
10,60,130,174, 209,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 104,105,110,111,112
Сімейного кодексу України, суд

в и р
і ш и в :

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1і ОСОБА_2,
зареєстрований 15 червня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану
Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 703.

Стягнути
з ОСОБА_1при реєстрації розірвання шлюбу
в дохід держави державне мито в сумі 17 гривень.

ОСОБА_2від сплати державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного
суду Чернігівської області.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: