УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 травня 2008 року                                                                                          м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                 Григор'євої Л.І.,

суддів:                       Барсукової В.М.,
Балюка М.І.,

Данчука
В.Г.,               Косенка В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до Рівненського міського виконавчого комітету Рівненської міської
ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням,

в с т а н о
в и л а:

У лютому 2007 року позивач, звернувшись до
суду з указаним позовом, зазначав, що в 1994 році за згодою батька перейшов
проживати до нього у двокімнатну квартиру АДРЕСА_1як член сім'ї. Вони разом
харчувалися, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

У 2003 році батько розірвав шлюб із ОСОБА_3.,
яка постійно у квартирі не проживала. Батько намагався поставити його на
реєстраційний облік як члена сім'ї, проте ОСОБА_3. не давала на це згоди.

Крім того, влітку 2006 року він за допомогою
матері та тітки зробили ремонт у квартирі.

У грудні 2006 року батько помер.

Посилаючись на те, що вселився до свого
батька як член його сім'ї, за життя батька та після його смерті проживає в
спірній квартирі, сплачує комунальні платежі, позивач просив визнати за ним
право користування квартирою.

Рішенням Рівненського міського суду від 21
червня 2007 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_1. право користування
квартирою як члена сім'ї квартиронаймача ОСОБА_2. Зобов'язано Рівненський
міський виконавчий комітет укласти з ОСОБА_1. договір найму квартири.

Рішенням апеляційного суду Рівненської
області від 2 листопада 2007 року зазначене судове рішення скасовано та в
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Міський суд, задовольняючи позов, виходив із того, що позивач фактично
проживає у квартирі з 1994 року як член сім'ї наймача спірної квартири,
доглядав за хворим батьком, який цього потребував. Вони вели спільне
господарство та в них був спільний бюджет.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення та відмовляючи в позові, виходив із
того, що ОСОБА_1. не надані докази щодо проживання в спірній квартирі з 1994
року, а допомога хворому батьку є його обов'язком, передбаченим законом.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2. (батько позивача) був наймачем квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Рівненського міського суду від 29 жовтня 2003
року шлюб між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. розірвано (а.с. 28).

На а.с. 17, 18 є довіреності від 1 квітня 1996 року, від
13 листопада 2006 року, якими ОСОБА_2. доручав сину отримувати гроші з його
розрахункового рахунку (а.с. 17).

15 листопада 2006 року ОСОБА_2. звертався із заявою на ім'я начальника
паспортного столу про реєстрацію сина (а.с. 12), а 5 грудня 2006 року
співробітники ОСОБА_2. звернулися до начальника Рівненського МВ УМВС України з
проханням дозволити реєстрацію ОСОБА_1. у спірній квартирі   (а.с. 13).

15 грудня 2006 року ОСОБА_2. уклав із сином договір піднайму на кімнату
площею 16,3 кв. м (а.с. 16), оскільки іншим шляхом сина не реєстрували у
квартирі батька.

Згідно з довідкою, виданою ЖКП «Промислове» від 17 січня
2007 року       № 154, у спірній квартирі
прописані ОСОБА_3. та ОСОБА_1. (а.с. 27).

Факт проживання ОСОБА_1. як члена сім'ї батька
підтверджено показаннями свідків, квитанціями про оплату комунальних платежів,
товарними чеками на придбання будівельних матеріалів, проведенням ремонту у
квартирі.

Крім того, ОСОБА_2. звертався до суду з позовом
про визнання ОСОБА_3. такою, що втратила право користування квартирою, у
зв'язку з відсутністю понад шість місяців без поважних причин, однак ухвалою
від 9 січня 2007 року провадження було закрито у зв'язку зі смертю ОСОБА_2.

Після смерті батька ОСОБА_1. ніс витрати з його
поховання.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував (а.с. 117).

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1.

Оскільки апеляційний суд помилково скасував законне та
обґрунтоване рішення міського суду, рішення апеляційного суду відповідно до
вимог ст. 339 ЦПК України  підлягає
скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від
2 листопада 2007 року скасувати, залишивши в силі рішення Рівненського міського суду від 21 червня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

В.Г.
Данчук

В.Й.
Косенко