Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22-1234/2008р.      Головуючий у першій інстанції  Український В.В Категорія  30,33                    Доповідач  Черниш Т.В.
3 липня 2008 року     Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в
головуючого - Бубличенко В.П.
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Шевченко Н.П.,
прокурора   Сивака М.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
прокуратури Кіровоградської області
на рішення Знам»янського міськрайонного суду від 6 травня 2008 року,
В серпні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів  досудового слідства та прокуратури.
Зазначала, що 12 червня 2001 року Знам»янською міжрайонною прокуратурою
стосовно неї була порушена кримінальна справа, їй було пред'явлено
обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК
України, і обрана міра запобіжного заходу-підписка про невиїзд. Вироком
Знам»янського міськрайонного суду від 10 липня 2002 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області та Верховного Суду України,
вона була виправдана за відсутністю в її діях складу злочину.
Посилаючись на те, що незаконним притягненням до кримінальної
відповідальності їй заподіяна моральна шкода, на її відшкодування просила стягнути
Знам»янський міськрайонний суд в порядку ст. 33 ЦПК залучив до участі в
справі Державне казначейство України та прокуратуру Кіровоградської області як
єдину юридичну особу в системі органів прокуратури області, і ухвалою від 6
травня 2008 року заяву ОСОБА_1 задовольнив частково: стягнув на її користь з
прокуратури Кіровоградської області на відшкодування завданої моральної шкоди
В апеляційній скарзі прокуратури Кіровоградської області порушене питання
про скасування  ухвали суду  і відмову ОСОБА_1 у задоволенні вимог за
недоведеністю. Зазначено, зокрема, що судове рішення   не узгоджується з нормами матеріального
права, якими регулюються спірні правовідносини, висновок суду про
заподіяння   ОСОБА_1 моральної шкоди ґрунтується на
сумнівних доказах, не відповідає фактичним обставинам справи.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник прокуратури
Кіровоградської області повністю підтримав доводи апеляційної скарги. ОСОБА_1
ці доводи заперечувала. Представник Державного казначейства України,
повідомлений належним чином, до суду не з'явився, що не перешкоджає розглядові
справи.
Перевіривши за матеріалами справи законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши
пояснення сторін, колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а ухвала суду- скасуванню з таких підстав.
Встановлено, що 12 червня 2001 року
Знам»янською міжрайонною прокуратурою  стосовно
ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа
за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК
України, у вчиненні яких їй було пред'явлено звинувачення, обрана міра
запобіжного заходу-підписка про невиїзд. Кримінальна справа розглядалася
Знам»янським міськрайонним судом, який вироком від 10 липня 2002 року  виправдав ОСОБА_1 за відсутністю складу
злочину в її діях. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 10
вересня 2002 року виправдувальний вирок залишено без змін, а  Верховний Суд України ухвалою від 18 травня
2004 року відмовив у задоволенні касаційного подання прокурора про скасування
зазначених вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду. Ці
обставини підтверджені наявними в матеріалах справи  доказами і представником обласної прокуратури
Суд визнав, що відповідно до ст. 1, п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України від 1
грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»(далі-Закон)  ОСОБА_1 вправі порушити питання про
відшкодування моральної шкоди, оскільки незаконним притягненням до кримінальної
відповідальності були порушені та обмежені її конституційні права, що завдало
їй  моральних страждань, призвело до
погіршення психологічного стану та стану здоров'я, порушення стосунків з
колегами, інших негативних наслідків морального характеру.
Висновок суду в цій частині
узгоджується з  вимогами частин 5
і 6 ст. 4 Закону, п.2,3, 17 Положення про застосування Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом
Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів від 4
березня 1996 року №6/5/3/41 (далі- Положення); відповідає обставинам справи,
підтверджується наданими позивачем доказами, медичними довідками, показами
Задовольняючи частково  позовні
вимоги, суд керувався тим,  що ОСОБА_1
під слідством і судом перебувала протягом 2-х років  11 місяців, у зв'язку з чим визнав, що розмір
відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до  кримінальної відповідальності, повинен
частин 2, 3 ст. 13 Закону, з  урахуванням
положень пунктів 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня
1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»( з наступними змінами);  він відповідає
характеру та обсягу моральних страждань, немайнових втрат, яких зазнала
позивач, їх наслідкам, а також засадам розумності, виваженості та
справедливості.
Наведені в апеляційній скарзі доводи
про недоведеність факту спричинення ОСОБА_1  моральної шкоди за обставин, на які
посилалась як на підставу своїх вимог, безпідставні.
Разом з тим,, ухвалюючи про
стягнення зазначеної суми з прокуратури Кіровоградської області, суд не
врахував, що згідно ч. 2 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону, п.4 ч.7 п.17 Положення  відшкодування, зокрема, моральної шкоди у
випадку, передбаченому п.5 ст.3 Закону, проводиться за рахунок коштів
державного бюджету незалежно від вини посадових
і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або
суду. Тому суд не мав правових підстав для покладення відповідальності за
заподіяну ОСОБА_1 незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності
шкоду на прокуратуру Кіровоградської області.
За таких обставин рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим.
Зважаючи на те, що обставини справи судом встановлені достатньо повно,
однак неправильно застосовані зазначені
норми матеріального права, що
призвело до помилкового вирішення спору, рішення суду відповідно до п.4
ч. 1 ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. При цьому
колегія суддів вважає необхідним позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Відшкодування моральної шкоди в розмірі, по суті правильно визначеному судом
першої інстанції, провести за рахунок коштів державного бюджету відповідно до
затвердженого наказом Державного казначейства України від 4 лютого 2008р. №39
Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури, а також судів.
На підставі наведеного, керуючись ст.1176 ЦК України, Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 303, 307, 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу прокуратури Кіровоградської області задовольнити
Ухвалу Знам»янського міськрайонного суду від 6 травня 2008 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Відшкодування провести за рахунок коштів Державного бюджету України
Державним казначейством України шляхом списання в безспірному порядку на
користь ОСОБА_1 встановлену на відшкодування шкоду з відповідного
казначейського рахунку Державного бюджету України.
Рішення  апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді