Справа № 2-517, 2008р.
РІШЕННЯ

И М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12
березня 2008 р.                                   м. Саки

Сакський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді:                                   О.В.
Копичинського

При
секретарі:
Є.Ф. Кузьменко

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Сакської міської ради АР Крим про визнання права власності
на гараж,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
виконкому Сакської міськради АРК. про визнання права власності на гараж №5,
розташованого у дворі будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 18.0кв.м.

Позов мотивований тим, що зазначений гараж
був побудований ОСОБА_2 на земельній ділянці, наданій йому для будівництва
гаража рішенням виконкому Сакської міськради від 08.06.72р. №144. В 1988р.
ОСОБА_2 неофіційно продав йому цей гараж, у зв'язку з чим, ця земельна ділянка
була переоформлена на його ім'я рішенням виконкому Сакської міськради від
27.05.88р. №162. В 2007р. він звернувся до виконкому Сакської міськради з
питання оформлення права власності на цей гараж, у чому йому було відмовлено з
тих підстав, що гараж має площу 27.9кв.м. в той час, як для його будівництва
виконком надав земельну ділянку площею 18.0кв.м.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, які просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання
не з'явився з поважних причин і направив до суду заяву про заперечення проти
позову і про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи і надані документи, суд
дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позову з наступних
підстав.

З пояснень позивача і матеріалів справи
судом встановлено, що спірний гараж був побудований ОСОБА_2 на земельній
ділянці, наданій йому для будівництва гаража рішенням виконкому Сакської
міськради від 08.06.72р. №144, а.с.6.

В 1988р. ОСОБА_2 неофіційно продав цей
гараж, у зв'язку з чим, ця земельна ділянка була переоформлена на ім'я позивача
рішенням виконкому Сакської міськради від 27.05.88р. №162, а.с.6.

Перевіряючи законність зазначених дій і
цього правочину, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.100 ЦК УРСР (в
редакції, яка була чинною в період існування зазначених правовідносин) - у
приватній власності громадян може знаходитися жилий будинок (нерухоме майно).

Статтею 105 цього Кодексу було
передбачено, що громадянин має право здійснювати будівництво жилого будинку,
господарських і побутових споруджень на підставі відповідного дозволу виконкому
ради народних депутатів та належно затвердженого проекту.

Відповідно до Інструкції про порядок
реєстрації будинків і домоволодінь  в
містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством
комунального господарства УРСР від 31.01.66р., - право приватної власності
громадян на об'єкти нерухомості повинні бути зареєстровані в бюро технічної
інвентаризації.

Судом встановлено, що спірний гараж був
побудований ОСОБА_2 на земельній ділянці, наданій йому для будівництва гаража
рішенням виконкому Сакської міськради від 08.06.72р. №144.

Позивач не надав належних доказів тому, що
спірний гараж будувався ОСОБА_2 на підставі проекту, що цей гараж відповідає
будівельним, пожежним тощо нормам, що його було прийнято в експлуатацію у
встановленому  законом порядку з видачею
правовстановлюючих документів, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом зазначених доказів
не встановлено при розгляді справи.

Крім того, з пояснень позивача, матеріалів
справи, а.с.5,7-11, і наданих документів, судом встановлено, що спірний гараж
має площу 27.9кв.м. в той час, як для його будівництва виконком надав земельну
ділянку площею 18.0кв.м.

Приймаючи до уваги зазначене вище суд
дійшов висновку про відсутність законних підстав вважати ОСОБА_2 належним
власником спірного гаража.

У зв'язку з цим, на період 1988р., ОСОБА_2
не мав і законного права на відчуження цього гаража тому, що відповідно до
вимог ст.226 ЦК УРСР (в редакції, яка була чинною в період існування зазначених
правовідносин) - предметом договору купівлі-продажу може бути житловий будинок
(нерухоме майно), що є приватною власністю громадян.

Крім того, відповідно до вимог ст.227 ЦК
УРСР (в редакції, яка була чинною в період існування зазначених правовідносин)
- договір купівлі-продажу жилого будинку (нерухомого майна) повинен бути
посвідчений нотаріально.

Так з пояснень позивача і матеріалів
справи судом встановлено, що позивач купив у ОСОБА_2 спірний гараж за усною
домовленістю и без письмового посвідчення цієї угоди.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку
про відсутність законних підстав для визнання за позивачем права власності на
спірний гараж у судовому порядку тому, що:

-Відповідно до ст.328 ЦК України - право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.4 постанови “Про практику застосування судами законодавства, що
регулює право власності на жилий будинок” від 04.10.91р. №7 - відповідно до ст.12
Закону України “Про власність” у власності громадян можуть знаходитися жилі
будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або
придбані на законних підставах.

*

Крім
того, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на вимоги ч.5
ст.376 ЦК України.

Так зазначена норма Закону передбачає
право суду визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно на
вимогу власника земельної ділянки, якій побудував це нерухоме майно.

Але, судом встановлено, що позивач не
будував спірний гараж. Також позивач не є власником земельної ділянки, на якій
цей гараж збудовано.

З зазначеного виходить, що посилання
позивача на ч.5 ст.376 ЦК України в обґрунтування свого позову є помилковим.

*

На підставі ст.ст. 100,105,227 ЦК УРСР,
ст. 328 ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від
21.05.97р., п. 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України “Про практику застосування судами законодавства, що регулює право
власності на жилий будинок” від 04.10.91р. №7, Інструкції
про порядок реєстрації будинків і домоволодінь
в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.66р., і керуючись ст.ст.
10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Сакської міської ради АР Крим про визнання права власності на гараж - залишити
без задоволення.

*

Копію
рішення направити відповідачеві.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду АР Крим шляхом подачі до Сакського міськрайсуду
АРК заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк з дня проголошення
рішення і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги суду або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: