Справа №2-176
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2008 р.
Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:
головуючого судді                                    Бондаренко
О.І.

при
секретарі
Обревській О.А.

з участю
позивача:
ОСОБА_1.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м.
Вінниці справу за позовом ОСОБА_1, що представляє інтереси ОСОБА_2, ОСОБА_3до
ОСОБА_4про визнання права на спадщину за заповітом ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
в інтересах дітей ОСОБА_2., ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4.
про визнання права на спадщину за заповітом.

В
позовній заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла її мати ОСОБА_5,  в с. Агрономічне Вінницького району
відкрилася спадщина. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 26
серпня 1994 року спадкодавцю на праві спільної часткової власності  належить 1/5 частка квартири АДРЕСА_1

Відповідно до
заповіту від 24.12.1999 року спадкодавець заповідала окремі приміщення в
квартирі, господарські будівлі та споруди синові ОСОБА_4та внукам ОСОБА_2і
ОСОБА_3. Фактично заповідала всю квартиру НОМЕР_1, що не відповідає розміру
частки в спільному майні.

Відповідно до
вимог ст. 213 та ст. 1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями тлумачення
заповіту здійснюється судом. Оскільки на момент смерті спадкодавцю належала
тільки 1/5 частка згаданої квартири, яка може бути успадкована, тому позивачка
звертається до суду, щоб витлумачити зміст заповіту та вважати, що ОСОБА_5.
заповідала те, що їй належало - 1/5 частку квартири НОМЕР_1. Діти позивачки
ОСОБА_2та ОСОБА_3вважаються такими, що спадщину прийняли. Вони постійно проживали
разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляли про відмову від
неї. Відповідач ОСОБА_4. спадщину не прийняв. Свідоцтво про право на спадщину
за заповітом внукам спадкодавця не видано, оскільки нотаріус не визнає чинним
згадане свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1. Зазначене свідоцтво
посвідчено печатями двох відомств, Вінницьким виконкомом та Вінницькою
райдержадміністрацією. Захищаючи право своїх дітей на спадщину за
заповітом,  позивачка звертається до
суду, щоб визнати право власності за ними на 1/5 частку квартири НОМЕР_1.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала, аргументуючи їх
мотивами, викладеними в позовній заяві просила їх задоволити.

Відповідач
ОСОБА_4. в попереднє судове засідання не з”явився, попередньо надав  заяву
про  визнання позову, просить суд
розглянути справу у його відсутності  .

Заслухавши
пояснення позивача,  дослідивши матеріали
справи , суд приходить до слідуючого висновку.

Як
встановлено по справі ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_5, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії І-АМ НОМЕР_2від 06.06.2005р.(а.с.6).

Після
смерті ОСОБА_5. відкрилась спадщина на
майно, а саме: на 1/5 частку квартири НОМЕР_1 в будинкуАДРЕСА_1, що
належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло
виданого 26 серпня 1994 року (а.с.20).

Як вбачається з
копії заповіту від 24.12.1999 року спадкодавець ОСОБА_5. заповідала окремі
приміщення в квартирі, господарські будівлі та споруди синові ОСОБА_4та внукам
ОСОБА_2і ОСОБА_3, фактично вона заповідала всю квартиру НОМЕР_1, що не
відповідає розміру її частки в спільному майні (а.с.21).

Відповідач
ОСОБА_4. на  спадкове майно не претендує,
відмовився від своєї частки спадкового майна на користь дітей ОСОБА_2. та
ОСОБА_3., про що свідчить його заява від 27.11.2007 р. (а.с.22).

На
вимогу позивача суд відповідно до ч.3 ст. 213 ЦК України постановляє рішення
про тлумачення змісту правочину, якщо немає можливості з”ясувати зміст окремої
його частини, його зміст встановлюється порівнянням відповідної частини
правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Оскільки на момент смерті спадкодавцю
ОСОБА_5. належала тільки 1/5 частка згаданої квартири, яка може бути
успадкована, тому позивачка звертається до суду, щоб витлумачити зміст заповіту
та вважати, що ОСОБА_5. заповідала те, що їй належало, а саме, 1/5 частку
квартири НОМЕР_1.

Діти позивачки
ОСОБА_2та ОСОБА_3вважаються такими, що спадщину прийняли, оскільки  постійно проживали разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини і не заявляли про відмову від неї, що підтверджується
відповідними довідками Агрономічної сільської ради вінницького району №1347,
№1348, №1349  від 15.08.07р.(а.с.12-14).

Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом внукам спадкодавця не видано, оскільки нотаріус
не визнає чинним  свідоцтво про право
власності на житло видане 26 серпня 1994 року на квартиру НОМЕР_1 на ім”я
ОСОБА_5. Зазначене свідоцтво посвідчено печатями двох відомств, Вінницьким виконкомом
та Вінницькою райдержадміністрацією.

З огляду
на викладене та беручи до уваги мету правочину, наміри сторін, суд вважає за
можливе витлумачити заповіт від 24.12.1999р. та вважати, що ОСОБА_5. заповідала
1/5 частку квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1

Відповідно
до ст. 328 ЦК України  право власності
набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів.

Згідно
ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

За даних
обставин суд приходить до висновку , що право позивачів на спадщину є доведеним
, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст.213,328,1222,1223,1256,1268 ЦК України , ст.ст.
11,15,59,60,209,212,214,215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов
задоволити.

Витлумачити
заповіт від 24.12.1999р. та вважати, що ОСОБА_5 заповідала 1/5 частку квартири
НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1

Визнати право на
спадщину за заповітом за ОСОБА_2та ОСОБА_3 на 1/5 частку квартири НОМЕР_1 в
АДРЕСА_1кожному по 1/10 частки в особі їх матері ОСОБА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги  або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Суддя: