У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4
червня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,   Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2007
року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21
серпня 2004 року вона уклала з відповідачем договір довічного утримання, за
яким передала у власність ОСОБА_2 АДРЕСА_1, проте він належним чином не виконує
умови зазначеного договору.

Позивачка просила
розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачем 21
серпня 2004 року.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2007 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник
прокурора м. Києва в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в справі
судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, а
ОСОБА_1 в касаційній скарзі просить скасувати судові рішення та ухвалити нове
рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційні скарги заступника прокурора м. Києва та ОСОБА_1
задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що за умовами укладеного між
сторонами договору ОСОБА_2 зобов'язався довічно утримувати ОСОБА_1, надавати їй
комплекс послуг згідно щомісячних замовлень, забезпечити її право безкоштовного
проживання в квартирі, а також щомісячно надавати матеріальну допомогу в
розмірі 250 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд виходив із того, що відсутні докази на підтвердження невиконання чи
неналежного виконання ОСОБА_2 умов договору довічного утримання.

При встановленні зазначених
фактів судом не було порушено норми процесуального права та правильно
застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційних скарг скарги не
дають підстав для висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційних скарг в цій частині також не можуть бути визнані як
підстава для їх задоволення.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційні скарги заступника
прокурора м. Києва та ОСОБА_1відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:                                                                               Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін