Справа №
22ц-1708/2008р.   Головуючий у першій
інстанції - Кулініч Ю.П.
Категорія - цивільна                                Доповідач - Демченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

15 жовтня 2008 року
місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області  у  складі:

головуючого - судді
Хромець Н.С.,

суддів -  Острянського В.І., Горобець Т.В.,

при секретарі - Вареник О.М.,

з участю -  представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2;
представника ДП „Чорнобильсервіс" Ситник Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну

справу
за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне
рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 липня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства по забезпеченню  життєдіяльності  зони відчуження і зони безумовного
(обов'язкового) відселення „Чорнобильсервіс”
(далі ДП „Чорнобильсервіс”)  про стягнення
невиплаченої заробітної плати та
зобов”язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 28 липня 2008 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП
„Чорнобильсервіс” про стягнення 336 414 грн. 23 коп. невиплаченої доплати до
заробітної плати та премії громадянам, які працюють в зоні радіоактивного
забруднення.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду, яке прийняте з
порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення
позову в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що судом застосована
Постанова Кабінету міністрів України від 26.07.1996 року №836 „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”, що передбачає доплату в сумі 13 грн. 20 коп., і яка не підлягала
застосуванню, оскільки вона суперечить Конституції України, ст. 39 Закону
України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської  катастрофи” та порушує
трудові права позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_2 та представника ДП „Чорнобильсервіс” Ситник Ю.В.,
перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд  вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 з  1998 року  по час
розгляду  справи  працює  в зоні
відчуження на посаді машиніста
автокрана в
ДП „Чернобильсервіс”. В період  з
01.01.2003 по 01.01.2006 року    на  зазначеному
підприємстві  йому щомісячно  виплачувалась
доплата  за роботу  в зоні
відчуження  в розмірі  118,80 грн.
та  50 %  премії від
наведеної  суми /а.с.5/.

Відповідно  до ст. 39 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської  катастрофи” громадянам, які  працюють в зоні  відчуження, а
також  в  зоні
безумовного ( обов'язкового)
відселення  після  повного
відселення  жителів, за рішенням
Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно  з
положенням, затвердженим Кабінетом
Міністрів  України.

Статтею 62 вищезазначеного Закону передбачено, що порядок застосування цього закону визначається Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є обов”язковими для виконання.

Цей
порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836  "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно
до п.2 якого вказано, що громадянам, які працюють у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення встановлюється доплата  в розмірі 1 млн. 320 тис. крб., а згідно
Указу Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25
серпня 1996 року зазначена  сума  становить
- 13 грн.20 коп.

Зазначене постанова була введена в дію
з 1 серпня 1996 року і не втратила чинності і зміни до неї в цій частині не
вносились.

Суд першої інстанції, розглядаючи
справу та приймаючи рішення, обгрунтовано застосував до спірних правовідносин
Постанову Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836.

Таким чином, ДП „Чорнобільсервіс” проведено доплату позивачу відповідно до
чинного законодавства, а встановлення розміру доплат є компетенцією Кабінету
Міністрів України та Адміністрації зони
відчуження, а не відповідача. Підстави  для
задоволення  позовних  вимог ОСОБА_1
до
ДП „Чернобильсервіс”   про  стягнення
336 414, 23 грн.  відсутні.

Виходячи з наведеного, безпідставними є доводи апелянта щодо необхідності
застосування доплати у розмірі, передбаченому ст..39 Закону "Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно
ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять
передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Тому, керуючись ст.ст. 303,
304, п.1 ч.1 ст. 307, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 28 липня 2008 року залишити без змін.

Ухвала
набуває законної сили з моменту її проголошення
і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:                                                     Судді: