Справа № 2-370/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

23
червня  2008   року                              Печерський
районний  суд м. Києва  в складі:

головуючого   -
судді
Волкової С.Я.

при секретарі
Юр'євій
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу
Київради,  Київської міської ради, треті
особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, про анулювання запису про
право власності, визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.народження, Печерської районної у м. Києві державної
адміністрації, Печерської районної у м. Києві ради, Київської міської ради,
Відділу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної
адміністрації, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, треті особи: Київське міське бюро
технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого
майна, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання розпорядження та
свідоцтва недійсними, виселення, визнання рішення в частині недійсним, визнання
права користування за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 24.10.2003
р. звернувся  до суду із зазначеними
вимогами, просить постановити рішення, яким анулювати реєстраційний запис про
право власності ОСОБА_5. на &frac12; частину будинку по АДРЕСА_1 внести
відповідні зміни в реєстраційні документи Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,
визнати за ним право власності в поряду спадкування на АДРЕСА_1 Свої вимоги
позивач ОСОБА_1 в позовній заяві обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 заповідала йому
АДРЕСА_1 При оформленні спадщини нотаріус вимагала довідку-харатеристику на
спадкове майно, після чого  звернувся до
бюро технічної інвентаризації. Із відповіді вбачається, що йому слід звернутися
до районної держадміністрації по питанню анулювання права власності на &frac12; частини будинку, яка зареєстрована за ОСОБА_5., а Печерська районна у м.
Києві державна адміністрація листом відмовила в цьому. У травні 2003 р. він
звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії посадових осіб бюро технічної
інвентаризації; рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2003
р. йому відмовлено в задоволенні скарги з мотивів, що сума ідеальних часток
будинку вцілому складає величину більше одиниці, а при приватизації ОСОБА_6.
квартири в цьому будинку відповідні зміни в документацію не були внесені. В
ході слухання справи за його скаргою та листування з бюро та районною
держадміністрацією з'ясувалось, що на підставі мирової угоди, затвердженої
ухвалою народного суду 4-ої дільниці Печерського району м. Києва від 24.12.1956
р. визнано право власності за ОСОБА_5. та ОСОБА_7 по &frac12; частині будинку поАДРЕСА_1 В наступному частина ОСОБА_7 перейшла до
ОСОБА_2, а у ОСОБА_5. його частина була конфіскована, але він залишився
проживати в ній вже як наймач і 12.05.1978 р. з ним був укладений договір найму
житлового приміщення. 10.06.1978 р. ОСОБА_5. на підставі ордера на обмін жилого
приміщення виконкому Київської міської ради НОМЕР_3 від 10.06.1978 р. обміняв
займане ним приміщення з ОСОБА_8. та ОСОБА_6. і переїхав проживати у м.
Краснодар, а ІНФОРМАЦІЯ_1. помер у м. Краснодарі. В ІНФОРМАЦІЯ_2. помер
ОСОБА_8, а особистий рахунок був оформлений на ОСОБА_9. 4.11.1993 р. ОСОБА_6
приватизувала АДРЕСА_1 але відповідачі  не
внесли відповідні зміни в документи та не ліквідували запис щодо права
власності ОСОБА_5., внаслідок чого в цьому будинку виявилися зареєстрованими
три власники по &frac12; частині кожного, що унеможливлює
оформити його право на спадщину. В теперішній час відповідачі Печерська районна
у м. Києві державна адміністрація, Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна
відмовляються усунути зазначені протиріччя та ставлять під сумнів правомірність
дій ОСОБА_5. з конфіскованим майном і не визнають право позивача на успадковане
майно, що змусило його звернутися до суду.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 доповнив свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, просить постановити рішення, яким визначити, щоАДРЕСА_1 належна
ОСОБА_9. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 4.11.1993 р.,
становить &frac12;; визнати за ним право власності на &frac12; частину будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітомОСОБА_9 від
28.03.1996 р.

Заперечуючи ОСОБА_2 звернулася із
зустрічними вимогами, які протягом розгляду справи скорегувала і остаточно
просить постановити рішення, яким
визнати недійсними розпорядження відділу приватизації державного
житлового фонду Печерського району м. Києва №4861 від 4.11.1993 р. “Про приватизацію
кв.№2 будинку по АДРЕСА_1” та видане ОСОБА_9. на підставі цього розпорядження
свідоцтво про право власності на житло, виселити ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.
із зазначеної частини домоволодіння без надання іншого житла і визнати
недійсним рішення Київської міської ради №407/1817 від 15.07.1985р. “Про
приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд” в частині передачі їй та ОСОБА_1. у  власність по &frac12; частині земельної ділянки за наведеною адресою, визнати за нею за
набувальною давністю право на користування земельною ділянкою за цією адресою.
Свої вимоги ОСОБА_2 в позовній заяві,
уточненні позовних вимог обґрунтовує тим, що у 2007 р. в ході розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_10 до неї про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою їй стало відомо про обставини незаконного
обміну ОСОБА_5. квАДРЕСА_1 яка знаходиться, як з'ясувалося, у комунальній
власності Печерського району м. Києва й на придбання якої вона  має першочергове право у разі відчуження її
державою. ОСОБА_2 вважає, що при оформленні права власності та видачі ОСОБА_9.
свідоцтва про право власності на житло було порушено Закон України “Про
приватизацію державного житлового фонду”; додала,  що &frac12; частина
домоволодіння по АДРЕСА_1 якою користувалися ОСОБА_5. після відбування
покарання, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на підставі договору оренди, ніколи не переходили
до державного житлового фонду та відсутні будь-які рішення або розпорядження
щодо поділу домоволодіння на квартири, власниками якого залишаються вона та
держава. Частина будинку, що належала ОСОБА_5, перейшла до держави в порядку
конфіскації, а не відчуження, а тому право користування земельною ділянкою до
держави не переходило і вся земельна ділянка після засудження ОСОБА_5.
використовувалася її батьками. Вважає, оскільки право власності ОСОБА_10 на &frac12; частину будинку набуто з порушенням чинного законодавства, просить
скасувати в цій частині рішення Київської міської ради №407/1817 від
15.07.1985р. й визнати за нею право користування цією земельною ділянкою за
набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
він же є представником відповідачки ОСОБА_11 представник позивача
ОСОБА_13підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній
заяві, зустрічні вимоги ОСОБА_2 просили залишити без задоволення,
посилаючись  на їх надуманість.

В судовому засіданні представники
ОСОБА_2 - ОСОБА_14., ОСОБА_15. просила в задоволенні позову ОСОБА_10 відмовити,
зустрічні вимоги ОСОБА_2 підтримали, посилаючись на обставини, викладені в
зустрічній позовній заяві.

В судове засідання
відповідач Печерська районна у м. Києві державна адміністрація не з'явився, про
час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву
про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання
відповідач Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна не з'явився, про час і місце судового
розгляду оповіщений у встановленому порядку, направив письмові пояснення, із
яких вбачається, що згідно даних реєстрових книг бюро право власності на
будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано: &frac12; частина
за ОСОБА_5. на підставі ухвали народного суду 4-ої дільниці Печерського району
м. Києва від 24.12.1956 р.; &frac14; частина за ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною
нотконторою 28.10.1982 р. НОМЕР_1 по якому право власності на &frac14; частину будинку перейшло від ОСОБА_7 до ОСОБА_2; &frac14;  частина за ОСОБА_2 на підставі
договору дарування, посвідченого Шостою Київською державною нотконторою
13.08.1985р №1-9459, по якомуОСОБА_16. подарував ОСОБА_2 &frac14; частину будинку. Крім того згідно даних реєстрових книг бюро право
власності АДРЕСА_1зареєстровано за ОСОБА_6. на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду
Печерського району м. Києва 4.11.1993 р. на НОМЕР_2 Згідно матеріалів
інвентаризаційної справи будинок по АДРЕСА_1 є приватним будинком, що складає
одиницю. Квартир в даному будинку немає і бути не може, оскільки в такому
випадку сума ідеальних часток складе величину більше одиниці. Також в
матеріалах технічної інвентаризації за вказаною адресою знаходиться лист
Печерського РЖУ з проханням провести інвентаризацію конфіскованої &frac12; частини будинку, яка належала ОСОБА_5, бюро виконало це замовлення, але на
даний час &frac12; будинку зареєстрована за ОСОБА_5.

В судове засідання
відповідач Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради не
з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку,
подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання
відповідач Київська міська рада не з'явився, про час і місце судового розгляду
оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його
відсутності.

В судове засідання
відповідач Відділ опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної
адміністрації не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому
порядку.

В судове засідання
відповідач Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві
не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у
встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання третя
особа: Головне управління юстиції у м. Києві не з'явилася, про час і місце
судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, подала заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Судом встановлено, що згідно рішення
виконкому Печерської районної ради №601 від 26.05.1949 р. ОСОБА_16 та ОСОБА_17
відведено в безстрокове користування під забудову земельну ділянку площею 800
кв.м. по АДРЕСА_1. 22.07.1952 р. між ОСОБА_7 та житловим управлінням виконкому
Печерської районної ради був укладений договір на право будівництва будинку та
безстрокового користування земельною ділянкою. Згідно акту прийняття в
експлуатацію від 10.12.1955 р., який затверджено рішенням виконкому Печерської
районної ради №307 від 10.04.1956 р., АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію і його
власником є ОСОБА_16

Ухвалою народного суду 4-ої
дільниці Печерського району м. Києва від 24.12.1956 р. затверджено мирову
угоду, згідно якої ОСОБА_16 визнав за ОСОБА_5 право власності на &frac12; частину будинку поАДРЕСА_1 і вказане право зареєстроване Київським міським
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна. Також цією ухвалою суду був визначений порядок користування
земельною ділянкою, на якій розташований зазначений будинок.

Вироком Київського
обласного суду від 24.07.1962 р. ОСОБА_5. було засуджено до дванадцяти років
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. При таких
обставинах суд вбачає, що ОСОБА_5. втратив право власності на &frac12; частину будинку по АДРЕСА_1, при цьому частина земельної ділянки, яка
згідно ухвали народного суду 4-ої дільниці Печерського району м. Києва від
24.12.1956 р. була виділена в користування ОСОБА_5., не була конфіскована, оскільки
ОСОБА_5. не мав на неї права власності, однак у зв'язку із засудженням та
конфіскацією належної йому частини будинку втратив право на користування  земельною ділянкою за зазначеною адресою.

З наданої суду будинкової книги за
адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що після засудження ОСОБА_5. в частині будинку,
належній йому раніше, залишилася проживати його дружина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3народження, а вказана частина будинку на підставі рішення виконкому
Печерської районної ради 1.02.1967 р. була передана  управлінню будинками АДРЕСА_2 тобто дана
частина будинку перейшла з приватної  у
комунальну власність. Факт передачі конфіскованої частини будинку, належної
ОСОБА_5, управлінню будинками АДРЕСА_2 також підтверджено листом Київського
міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна НОМЕР_2 від 13.01.2003 р. Суд, враховуючи викладене, а також
відсутність будь-яких документів, які
свідчать про віднесення &frac12; частини будинку по АДРЕСА_1  конфіскованої у ОСОБА_5., до державного або
громадського житлового фонду,  вважає, що
вказана частина будинку перейшла до комунальної власності.

Надана суду будинкова книга за
адресою: АДРЕСА_1 також свідчить про те, що ОСОБА_5., відбувши покарання та
повернувшись з місць позбавлення волі до дружини ОСОБА_5, яка була
зареєстрована за зазначеною адресою з 23.06.1953 р.,  26.05.1970 р. повторно був прописаний за
зазначеною адресою, як зазначено в будинковій книзі, постійно до дружини.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4

Судом встановлено, що
12.05.1978 р. між управлінням будинками АДРЕСА_2 та ОСОБА_5. був укладений
договір найму двох жилих кімнат, площею 28,5 кв.м., які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1,  і складено акт здачі і
приймання вказаних приміщень.

Відповідно до п.4 Інструкції про
порядок укладання договорів найму житлових приміщень у будинках місцевих рад
депутатів трудящих, державних, кооперативних і громадських організацій,
29.12.1962 р. затвердженої Міністром комунального господарства УРСР, 18.12.1962
р. погодженої з Міністерством юстиції УРСР, договір найму жилого приміщення
укладається з наймачем, на ім'я якого видано ордер або відкрито особовий
рахунок на підставі рішення суду.

Суду не надано жодного документу,
який би свідчив про видачу ОСОБА_5
ордеру на право зайняття зазначених вище приміщень у будинку  по АДРЕСА_1 або який би свідчив про відкриття
на його ім'я особового рахунку за рішенням суду,  тому суд вважає, що фактично ОСОБА_5. наймав
вказане жиле приміщення без набуття прав, що були надані діючим на той час
законодавством наймачам, які укладали договір найму на підставі ордеру або на
підставі відкриття особового рахунку згідно рішення суду. На думку суду до
даних правовідносин може бути застосована аналогія закону, а саме статті ЖК
УРСР, які регулюють  користування жилими
приміщеннями у будинках індивідуального житлового фонду, оскільки діючим на той
час законодавством не були врегулюванні правовідносини користування жилими
приміщеннями, які не належали до державного або громадського житлового фонду.

Згідно ордеру НОМЕР_3 від 10.06.1978
р., виконкомом Київської міської ради, ОСОБА_5. був здійснений обмін із ОСОБА_8
двох кімнат  будинку по АДРЕСА_1

Суд вважає безпідставними посилання
позивача ОСОБА_10 на ту обставину, що ОСОБА_5. здійснив обмін у відповідності
до ст.79 ЖК УРСР,  оскільки кімнати, які
займав ОСОБА_5., не відносилися до державного або громадського житлового фонду,
а перебували у комунальній власності, тому
суд вважає, що вказаний обмін був здійснений, за аналогією закону, в
порядку ст.164 ЖК УРСР.

Суд, враховуючи викладене, вважає, що
договір найму з ОСОБА_8., а в подальшому
з його дружиною ОСОБА_17 був укладений виконкомом Печерської районної у
м. Києві ради у відповідності до ст.158 ЖК УРСР. Той факт, що в рішенні
виконкому Печерської районної у м. Києві ради №49 від 28.01.1986 р. про
переоформлення особового рахунку на ОСОБА_9. є посилання на ст.106 ЖК УРСР, не
може бути підставою для визнання спірної частини будинку державним або
громадським житловим фондом, оскільки в судовому засіданні не надано жодного
документу на підтвердження прийняття рішення про переведення зазначених жилих
приміщень із комунальної власності до державного або громадського житлового
фонду.

Крім того,  надане суду
рішення Київської міської ради №208/1642 від 27.12.2001 р. “Про
формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва”
свідчить, що 56 кв.м. у будинку по АДРЕСА_1 належить до комунальної власності
територіальної громади Печерського району м. Києва.

Розпорядженням відділу приватизації
державного житлового фонду Печерського району м. Києва №4861 від 4.11.1993
р.  згідно із Законом України “Про
приватизацію державного житлового фонду” ОСОБА_9. передано у приватну власність
кв.№2 будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 54,36 кв.м.

Відповідно до ст.1 Закону України
“Про приватизацію державного житлового фонду” приватизація
державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків) та належних до
них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це
житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який
знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, організацій, установ.

Суд, враховуючи, що в судовому
засіданні не надано жодного документу про прийняття відповідного рішення про
поділ будинку  по АДРЕСА_1 на окремі дві
квартира, й відсутні документи, що підтверджують, що &frac12; частина даного будинку, яка була конфіскована у ОСОБА_5., була переведена
до державного житлового фонду, у тому числі про передачу цієї частини будинку
до житлового фонду Печерської місцевої ради, знаходить твердження ОСОБА_2 про
незаконність передачі АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_9. в результаті
приватизації обґрунтованими, такі твердження ґрунтуються на законодавстві. При
цьому суд враховує про відсутність відмітки про поділ будинку на окремі
квартири у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого майна, що підтверджується листами бюро
про реєстрацію права власності за співвласниками у частках відносно до цілого
будинку.

Встановлено, що &frac12; частина будинку по АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право на спадщину, виданого Першою Київської державною нотконторою
28.10.1982 р., та договору дарування, посвідченого Шостою Київською державною
нотконторою 13.08.1985р.

Суд, враховуючи викладене, а також
положення ст.114 ЦК України, які діяли на момент здійснення приватизації
квартири ОСОБА_4 тобто її відчуження,
вважає, що ОСОБА_2 має законні підстави для заявлення вимог про визнання
недійсною приватизацію ОСОБА_6.АДРЕСА_5
і визнання недійсними розпорядження відділу приватизації державного
житлового фонду Печерського району м. Києва №4861 від 4.11.1993 р. “Про
приватизацію АДРЕСА_1” й свідоцтва про право власності на житло, видане
4.11.1993 р. ОСОБА_9., такі вимоги підлягають задоволенню.

Надані суду свідчать про те, що
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. і її спадкоємцем відповідно до заповіту від
28.03.1996 р. є позивач ОСОБА_1

Суд, враховуючи, що в судовому
засіданні  встановлено, що квАДРЕСА_1
безпідставно була передана у приватну власність ОСОБА_9.,  вважає, що ОСОБА_1 не має законного права на
її спадкування і не має законних підстав для проживання в ній. А, оскільки
проживання ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 разом із родиною порушує права співвласника
іншої частини будинку по АДРЕСА_1 тому, що вона має переважне право
купівлі  частки у праві спільної
часткової власності у разі її відчуження, позивач ОСОБА_1 поселився у зазначену
квартиру із порушенням діючого законодавства, суд вважає, що ОСОБА_1 разом із
залежними від нього особами підлягає виселенню без надання іншого житла.

Рішенням Київської міської ради
№407/1817 від  15.07.1985р. “Про
приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд” передано у власність ОСОБА_10 і ОСОБА_2
земельну ділянку по АДРЕСА_1 по &frac12; частині кожному.

Відповідно до ч.1, п.“а” ч.3 ст.116
ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними
ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі,
зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно
ст.ст.90,101,102 ЗК України (в редакції Закону 1970 р.) при переході права
власності на будівлі переходить також і право користування земельною ділянкою
або її частиною.

Суд, враховуючи, що в судовому
засіданні встановлено, що до ОСОБА_2 перейшло право власності на &frac12; частину будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування та  договору дарування від ОСОБА_7 та
ОСОБА_4.,  вважає, що до неї перейшло і
право користування &frac12; частиною земельної ділянки, на якій
розташований даний будинок. При цьому в судовому засіданні не було надано
жодного документу про те, що в користуванняОСОБА_9 виділялася &frac12; частина земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. А твердження
позивача ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_6 набула право на користування &frac12; частиною земельної ділянки за зазначеною адресою, набувши 4.11.1993 р.
право власності наАДРЕСА_3  який на ній
розташований, не ґрунтується на діючому законодавстві з таких підстав. Так, в
судовому засіданні  встановлено що кв.№2
будинку по АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_9. на підставі Закону України “Про
приватизацію державного житлового фонду”, який не передбачає можливості в разі приватизації
отримувати право на користування земельною ділянкою. Крім того, відповідно до
свідоцтва про право власності на житло,
видане ОСОБА_9. 4.11.1993 р., останній не було передано право власності
саме на &frac12; частину будинку  по
АДРЕСА_1 а в результаті здійсненої приватизації часткаОСОБА_9 у вказаному
будинку не визначалася. Посилання ОСОБА_10 на ту обставину, що ОСОБА_6 була
правонаступником ОСОБА_5., а тому до неї перейшло право користування земельною
ділянкою, якою користувався останній на підставі ухвали суду від 24.12.1956 р.,
не ґрунтується на законодавстві, оскільки ОСОБА_5. втратив право на
користування земельною ділянкою коли був позбавлений права власності на частину
будинку і  в судовому засіданні  не надано жодного  документу на підтвердження, що в подальшому
земельна ділянка у встановленому законом порядку була надана йому в
користування, тому такого права він не міг передати ОСОБА_9.

Крім того, суд вбачає, що ОСОБА_6 не
перебувала у родинних стосунках із ОСОБА_5. та не була його спадкоємицею, право
на проживання у частині будинку  по
АДРЕСА_1 нею було набуто не в результаті договору міни, укладеному із ОСОБА_5.,
а  на підставі обмінного ордеру, в якому
не зазначено, що в користування також передається і земельна ділянка, тому
ОСОБА_6 не має законних підстав бути правонаступником ОСОБА_5. При цьому обмін
житлового приміщення, яке займав ОСОБА_5. на підставі договору найму, не дає
законних підстав для правонаступництва, оскільки в результаті обміну доОСОБА_9
та ОСОБА_8.  право власності на частину
будинку не перейшло. Твердження позивача ОСОБА_10, що він набув право власності
на &frac12; частину будинку по АДРЕСА_1 на підставі рішення  суду, тому набув право на приватизацію &frac12; частини земельної ділянки, не ґрунтується на діючому законодавстві,
оскільки ОСОБА_1 не міг отримати право власності на &frac12; частину зазначеного будинку в результаті спадкування післяОСОБА_9, оскільки
останній не належала дана частина будинку.

До того ж суду не надано жодного
документу на підтвердження, що &frac12; частина вказаної земельної ділянки
виділялася в користування ОСОБА_9. чи ОСОБА_1., тому суд вважає, що останній не
має законних підстав для її приватизації.

Суд, враховуючи, що в судовому
засіданні встановлено, що &frac12; частина земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 була передана у приватну власність ОСОБА_1. з порушенням
діючого земельного законодавства, рішення Київської міської ради в цій частині
є недійсним.

Відповідно до ст.119 ЗК України
громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною
ділянкою протягом п'ятнадцяти років, але не мають документів, які б свідчили
про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу
державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу
її у власність або надання у користування.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 має законні підстави для користування &frac12; частиною земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, більше ніж
п'ятнадцять років відкрито, добросовісно і безперервно користується іншою
частиною земельної ділянки, тому має законні підстави для прийняття рішення про
передачу їй в користування всієї земельної ділянки, на якій розташований
будинок  поАДРЕСА_1

Суд, враховуючи викладене,
знаходить позовні вимоги ОСОБА_10 необґрунтованими, в їх задоволенні слід
відмовити, зустрічні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити.

На підставі викладеного,
керуючись  ст.ст.114,534,548 ЦК УРСР (в
редакції Закону 1963 р.), ст.ст.12,15,48 Закону України “Про власність”,  ст.ст. 361,362,1301 ЦК України (в редакції
Закону 1985р.), ст.ст.116,119,120,121 ЗК України, Законом України “Про приватизацію державного житлового фонду”, ст.ст.3,4,10,11,60,88,169,209,212-215,290 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу
Київради,  Київської міської ради, треті
особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, про анулювання запису
про право власності, визнання права власності в порядку спадкування -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2  -
задовольнити.

Визнати недійсними розпорядження
відділу приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва
№4861 від 4.11.1993 р. “Про приватизацію кв.№2 будинку по АДРЕСА_1” та
свідоцтво про право власності на житло: АДРЕСА_1 видане 4.11.1993 р. ОСОБА_1

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1.народження, з АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Визнати недійсним рішення Київської
міської ради №407/1817 від 15.07.1985р. “Про приватизацію земельних ділянок для
будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд” в
частині передачі у власність ОСОБА_1  і
ОСОБА_2 по &frac12; частині земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1за набувальною
давністю право на користування земельною ділянкою,  розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через районний суд.           Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ