Справа
№ 2-372/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня
2008 року Бобровицький районний суд Чернігівської області

в складі:
головуючого судді                                     Іванюка
І.І.

при
секретарі                                                                       Фещенка Ю.В.

за участю  адвоката
Іваненко К.О.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» про визнання
не чинними дії відповідача щодо відмови виплати орендної плати за оренду землі
2007 року та зобов'язання відповідача виплатити орендну плату за землю.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернулася до Бобровицького районного суду Чернігівської області з позовом до
Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» про визнання не чинними
дії відповідача щодо відмови виплати орендної плати за оренду землі 2007 року
та зобов'язання відповідача виплатити орендну плату за 2007 рік.

Так, позивач у
своїх позовних вимогах посилається на укладений на підставі сертифікату на
право на земельну частку (пай) між ним і ТОВ «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» договір оренди
земельної частки (паю) терміном на 10 років, який 19.07.2005 р. зареєстровано у
книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Бобровицької
міської ради за № 178.

Також,
позивач у позові посилається на збори пайовиків колишнього КСП «Піонер», які
виявили бажання оформити державний акт на землю, який отриманий ним у липні
2007 року.

Позивач
зазначає, що після отримання державного акту на право власності на земельну
ділянку розривати заключний договір з відповідачем на оренду землі не виявляв
бажання, заяви про це не підписував і розривати за власним бажанням не буде,
тому, вважає письмову відмову відповідача сплатити йому плату за оренду землі
за 2007 рік не чинною.

Представник
позивача і позивач у судових засіданнях позов підтримали повністю, просять
задовольнити його у повному обсязі.

Представником
відповідача позов не визнано повністю, дано суду пояснення на позов у яких
просить відмовити позивачу у позові посилаючись на те, що договір оренди
земельної частки (паю), зареєстрований 19.07.2005 р. укладений з власником
(держателем) сертифіката на право на земельну часту (пай), тому позивач вважає,
що після виділення землі в натурі і одержання позивачем державного акту на
право власності на земельну ділянку договір припиняється і підлягає
обов'язковому переукладенню з власником державного акту на право власності на
землю.

Також,
відповідач зазначає про те, що у зв'язку із припиненням зобов'язання за
договором після виділення землі в натурі і одержання позивачем державного акту
земельну ділянку, що була орендована за договором відповідач у 2007 р. не
використовував.

Самостійною
підставою для відмови позивачу у позові відповідач вважає неналежну передачу
йому об'єкту оренди. Відповідач стверджує, що в порядку ст. 17 Закону України
«Про оренду землі» об'єкт оренди відповідачу має бути переданий позивачем у
строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом
приймання-передачі.

Заслухавши
представників сторін, адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за наступних обставин.

Суд в межах
заявлених позовних вимог та наданих представниками сторін доказів по справі
встановив наступні обставини та правовідносини.

Так, між
власником земельної частки (паю) ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» був укладений договір оренди земельної частки
(паю), що 19.07.2005 р. зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів
оренди земельних часток (паїв) Бобровицької міської ради за № 178.

Предметом
договору оренди земельної частки (паю) була оренда земельної частки (паю)
розміром 7,17 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної
ділянки, виділеної в натурі єдиним земельним масивом і належала ОСОБА_1.. на
підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Умовами договору
оренди земельної частки (паю) передбачалося, що після виділення земельної
ділянки в натурі та при зміні власника договір оренди землі переукладається на
цих самих умовах, що і раніше укладений.

До того ж,
умовами вказаного договору оренди земельної частки (паю) обумовлені обов'язки
сторін, зокрема: орендодавець зобов'язаний утримуватися протягом усього терміну
дії договору від використання належного йому права на виділення земельної
частки (паю) в натурі; не втручатися у виробничу діяльність орендаря і не
створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов договору; не вносити змін
в договір без згоди орендаря, а орендар зобов'язаний протягом дії договору не
змінювати цільове призначення земельної частки (паю); не допускати погіршення
екологічного стану й родючості земельної ділянки; відповідати і платити за всі
витрати, пов'язані з використанням ним земельної ділянки; своєчасно сплачувати
орендну плату; після закінчення терміну дії договору повернути орендодавцю
орендовані землі в стані, придатному для використання за цільовим призначенням;
за несвоєчасну сплату орендної плати сплачувати пеню; здійснювати комплекс
заходів щодо охорони орендованих земель згідно з чинним законодавством.

Позивач
(орендодавець) за договором оренди у квітні 2007 року прийняв рішення про
виділення земельної ділянки в натурі й у липні 2007 року одержав державний акт
на право власності на земельну ділянку загальною площею розміром 6,91 га.

Відповідач не
використовував земельну ділянку позивача у 2007 р., що підтверджується листом
відділу земельних ресурсів у Бобровицькому районі і поясненнями сторін, свідка.

За таких
обставин, суд вважає, що зобов'язання сторін за договором оренди земельної
частки (паю), зареєстрованого 19.07.2005 р. за № 178 припинилися після
виділення земельної ділянки в натурі і одержання державного акту на право власності
на земельну ділянку у якому земельна ділянка відрізняється також площею (6,91
га), ніж зазначена у сертифікаті (7,17 га) на право на земельну частку (пай) на
підставі якого був укладений договір оренди землі в порядку ст. 598 ЦК України,
якою передбачено, що зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом,
а переукладення договору оренди землі на цих самих умовах, що і раніше є
правом, а не обов'язком сторін.

Сторони у
судових засіданнях не довели доказами фактів звернення один до одного з
пропозиціями (проханнями) переукласти на тих самих умовах договір оренди і не
надали суду переукладений (новий) договір оренди.

Крім цього, суд
бере до уваги той факт, що відповідач не використовував і не обробляв
орендовану за договором земельну ділянку у період за який позивач просив
стягнути орендну плату посилаючись на припинення зобов'язань, що підтверджено
листами відділу земельних ресурсів у Бобровицькому районі, дані землі
оброблялися іншими господарствами, тому, відповідач не несе обов'язку сплатити
орендну плату без укладеного нового договору на підставі державного акту.

Підстави за
якими Товариство не використовувало землю позивача суд визнає поважними, у
зв'язку із тим, що відповідач фактично і фізично не міг обробляти земельну
ділянку позивача.

Так, відповідач
орендував земельну частку (пай) позивача, що розміщена в межах земельної
ділянки, виділеної в натурі єдиним земельним масивом і належала більше ніж 200
власникам сертифікатів, з яких понад 190 розірвали додатковим угодами договірні
відносини з відповідачем, повернули землі від відповідача. Отже, після
розривання договорів іншими власниками землі, відповідач не мав змоги дістатися
до землі позивача не порушивши їх прав, як власників землі, тому й не міг
обробляти землю позивача.

До того ж, судом
враховано, що відповідно до ст.ст. 1, 13, 21 Закону України «Про оренду землі»
оренда землі - це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування
на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного
законодавства. А Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Відтак, ст. 21
Закону України «Про оренду землі» зазначає, що орендна плата може бути сплачена
або стягнута в судовому порядку за умови дійсного користування об'єктом оренди.

Також, п.п. 2.2.
договору про оренду земельної частки (паю), зареєстрованого 19.07.2005 р.
передбачено, що відповідач нараховує позивачу щороку орендну плату у розмірі 1
440,00 грн. саме за користування вказаною в договорі земельною часткою.

Відповідач
дійсно не користувався об'єктом оренди за суттєвих обставин і це підтверджено
доказами, тому, орендна плата не може бути нарахована і стягнута за об'єкт,
який, відповідач не використовував.

Отже, у
зв'язку із тим, що відповідач не використовував земельну ділянку, то у позивача
відсутні порушені відповідачем права на стягнення орендної плати і на звернення
до суду з позовом про зобов'язання відповідача сплатити орендну плату за об'єкт
оренди, що ним не використовувався.

Роз'яснити
позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом про захист своїх
порушених або оспорюваних прав, які виникли внаслідок того, що відповідач не
використовував об'єкт оренди з позовом про зобов'язання відповідача вчинити
певні дії, зокрема, про зобов'язання відповідача використовувати об'єкт оренди
за цільовим призначенням.

Керуючись, ст. ст.
213-215 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 626-631 ЦК України                  суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» про визнання не чинними дії відповідача щодо
відмови виплати орендної плати за оренду землі 2007 року та зобов'язання
відповідача виплатити орендну плату за землю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом двадцяти
днів з моменту подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом
десяти дні з моменту проголошення рішення через Бобровицький районний суд
Чернігівської області.

Суддя: підпис

Копія
вірна:

Суддя
Бобровицького  райсуду
І.Іванюк