Машівський районний суд  Полтавської
Справа № 2-195/2008 рік
2008 року.   Машівський районний суд
Полтавської області у складі :
головуючого  -   судді:                                                                                  Кравець
при секретарі                                                                                     Кульчицькій
з участю: позивача                                                                            ОСОБА_1.
представника позивача                                                      ОСОБА_2.
представників відповідачів                                                            Нікітіної
у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Військової частини А 0312, Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Полтави про зобов'язання надати рівноцінне житлове приміщення,
В березні 2008 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом
посилаючись на те, що з 1992 року разом з
сім'єю проживає в АДРЕСА_1. З січня 2007 року їй повідомили, що
передбачається майбутнє виселення  з
цього приміщення у зв'язку з переведенням його у нежиле, а тому позивач
відповідно до ст. 110 ЖК просила надати іншу благоустроєну окрему квартиру. В
лютому 2008 року отримала попередження про виселення із пропозицією
переселитися в кімнати АДРЕСА_2, 24.03.2008р. була повторно попереджена про
виселення. В зв'язку з наведеним позивач вважає, що відповідно до ст. 113 ЖК
вона має  право на окрему ізольовану
квартиру. В зв'язку з наведеним позивач просить зобов'язати відповідача надати
їй благоустроєну рівноцінну окрему квартиру на умовах договору найму загальною
площею 56 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.
В судовому засіданні позивач та її представник підтримують позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві, представники відповідачів заперечують
проти задоволення позову за безпідставністю.
Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до
Судом установлено, що позивач
спільно зі співмешканцем ОСОБА_3. та сином ОСОБА_4. проживає в АДРЕСА_1.
Кімнати № 15, 16, 26 відносяться до житлових і загальною житловою площею
складають 36, 8 кв. м ( а.с. 28 ). Згідно акту прийому-передачі
казармено-житлового фонду ВЧ А 0312 до Квартирно-експлуатаційного відділу (
далі КЕВ ) м. Полтави - будівля № 79 рахується як клуб, школа ( а.с. 52-55 ).
Згідно повідомлення КЕВ м. Полтави на 2008 рік передбачено капітальний
ремонт на об'єкті 1/79 та запропоновано командиру ВЧ А 0312 звільнити
приміщення будівлі ( а.с. 40 ).
Сторони не заперечували, що позивач
з 1993 року перебуває в трудових відносинах з ВЧ А 0312, спочатку працювала робочою,
а з 2003 року зав. сховищем ( а.с. 79 ) та проживає в зазначених приміщеннях.
Будь-які офіційні документи про передачу житла не складалися.
Відповідно до ч. 4 ст. 132-2 ЖК -
жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються на строк до
одного року з можливістю продовження цього строку.
В зв'язку наведеним, оскільки
позивач тривалий час працює у ВЧ А 0312, рішення про передачу їй житлового
приміщення саме для тимчасового проживання не приймалося, а тому суд вважає
безпідставним посилання представника відповідач на те, що позивачу житло
надавалося тимчасово.
Оскільки, казармено-житловий фонд ВЧ
А 0312 згідно акту прийому-передачі передано на баланс до КЕВ м. Полтави, а
тому суд вважає, що відповідачем по справі повинно бути саме КЕВ м. Полтави.        Допитані в судовому засіданні за
клопотанням позивача свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_6., кожна окремо показали, що
позивачка разом зі своєю сім'єю дійсно проживає приміщенні, яке є окремою
житловою квартирою, а будівля в якій позивач претендує на квартиру не є
складом, оскільки там проживало 16-17 сімей.
Як вбачається з витягу з протоколу
засідання житлової комісії від 15.09.2006р., 29.01.2007р., 08.02.2008р.
вирішено надати сім'ї ОСОБА_1. 2 кімнати в будинку АДРЕСА_2( а.с. 52-53 ).
Згідно повідомлення ВЧ на даний час
фактично вільною є однокімнатна квартира загальною площею 22, 7 кв.м. ( а.с. 56
Відповідно до абзацу 2 п.2 Порядку забезпечення військовослужбовців та
членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України № 1081 від 03.08.2006р. - у разі відсутності службового житлового фонду
у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського
складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі,
розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні
військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові
умови у зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які пред'являються до
гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян.
Як зазначив представник відвідача, будь-які дані про включення житлових
приміщень розташованих на території ВЧ до числа службових відсутні, як і дані
про надання позивачці житлового приміщення в якому вона мешкає. Видача ордерів
на житлові приміщення також не передбачена.
В зв'язку з наведеним, оскільки
відсутні докази належності житлових приміщень до службових, а тому суд вважає,
що житлові приміщення розташовані на території ВЧ є казармами, до яких
ставляться вимоги як до гуртожитків.
Суд, вважає, що посилання ж позивача на те, що вона зареєстрована в
квартирі № 3 загальною площею 56 кв. м. і їй повинна бути надана рівноцінна,
такою ж площею є безпідставною, оскільки як вбачається з наданих документів
вона займає житлову площу 36, 8 кв.м., а їй пропонується 2 кімнати площею 39, 3
кв.м. в АДРЕСА_2, які є благоустроєними, але будинок в цілому потребує
капітального ремонту ( а.с. 66, 80 ). Той факт, що позивач самостійно, без
будь-яких правових підстав переобладнала інші приміщення в жилі, внаслідок яких
збільшилась житлова площа правового значення по даній справі немає.
Позивач просить надати їй квартиру
56 кв. м. в будинку № 4, але як вбачається з додатку № 1 до акту-прийому
передачі, будівля № 4 відноситься до сховища ( а.с. 52 ).
Оскільки, позивачем не надано
доказів підтверджуючих, що вона проживає саме в ізольованій квартирі, як і
доказів того, що будівля № 4 в якій вона бажає отримати ізольовану квартиру,
пристосована для проживання, та за відсутності інших відомостей, а тому суд
приймає до уваги акт прийому-передачі казармено-житлового фонду в якому
зазначено найменування будівель і вважає, що позивач в даний час проживає в
будівлі № 79, яка відноситься до клубу, школи, будівля № 4 на  проживання в яків вона претендує - є сховищем,
а будівля № 88 в яку пропонує переселитися позивачці відповідач є житловим
будинком № 1, пристосованим для проживання.
Суд не приймає до уваги показання
свідків, що квартира на яку претендує позивач в будівлі № 4 не є сховищем,
оскільки їх показання є неналежними доказами по справі.
Позивач в судовому засіданні іншого
не довела, чим не виконала вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України - відповідно до
яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 50 ЖК - жиле приміщення, що надається громадянам для
проживання, має бути благоустроєним стосовно умов даного населеного пункту,
відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.
Відповідно до ст. 113 ЖК - надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше
благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись в межах даного населеного
пункту і відповідати вимогам ст. 50 цього Кодексу.
Суд не приймає до уваги фотознімків
наданих сторонами ( а.с. 17-23, 57-65 ), так як будівля № 88 в якому
знаходиться вказана квартира не є предметом розгляду справи, оскільки позивач
претендує на квартиру в будівлі № 4.
В зв'язку з наведеним, аналізуючи
зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки приміщення в будівлі АДРЕСА_1
та в якому позивач бажає отримати 2-кімнатну квартиру площею 56 кв. м
відноситься до сховища, доказів іншого позивач не надала, а відповідно до
законодавства особі може бути надано лише жиле приміщення, а тому суд приходить
до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Оскільки позивачу в задоволенні
позову відмовлено, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати на її
користь стягненню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 113
Житлового кодексу, п.2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх
сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України № 1081 від 03.08.2006р., ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1до Військової частини А 0312,
Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави про зобов'язання надати
рівноцінне житлове приміщення - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: ( підпис )

Копія вірна:

Суддя Машівського районного суду                                                             С.В.
Кравець