Справа №2-301/08р.
18 січня  2008року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого -судді                                Цокол Л.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про  визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації  ,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду і просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим
приміщенням -квартирою АДРЕСА_1 та зняти
його з реєстрації місця проживання
за вказаною адресою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 травня 2004
року відповідач продав позивачу належну йому на праві власності квартиру
АДРЕСА_1 , звільнив жиле приміщення, і не проживає в ньому, однак залишається
зареєстрованим за вказаною адресою.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним
чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не
з»явився без поважних причин.
За згодою представника позивача
судом проведено заочний розгляд справи.
Суд вислухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_3 , вивчивши письмові
докази по справі, прийшов до наступного висновку.
Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких
порушень  його права, хоч би ці порушення
і не були поєднані  з позбавленням  володіння , і відшкодування завданих цим
Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 383 ЦК
України  власник житлового будинку ,
квартири має право використовувати  помешкання
для власного проживання,  проживання
членів своєї сім'ї , інших осіб і не має право
використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до  ст.72
ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням  внаслідок відсутності  цієї особи понад встановлені строки,
проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при
тимчасовій відсутності  наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 6  Закону України «Про  свободу
пересування  та вільний вибір  місця проживання в Україні» громадяни
України, а також  іноземець  чи особа без громадянства , які
перебувають  в Україні  на законних підставах, зобов'язані протягом
десяти  днів після прибуття до нового
місця проживання  зареєструвати  місце проживання.
Під час судового розгляду
встановлено, що 11 травня 2004 року
ОСОБА_2продав належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1
Відповідно до п. 3.11 вказаного
договору сторони визначили крайній термін звільнення квартири - не пізніше 45
днів з моменту  підписання договору.
Як зазначає представник
позивача, відповідач виконав свій обов'язок
і звільнив  квартиру у визначений
договором строк, і з того часу в
квартирі АДРЕСА_1 не проживає.
Проте залишається зареєстрованим
за вказаною адресою.
Отже відповідач не будучи
власником житлового приміщення, ні членом сім»ї позивача залишається
зареєстрованим за попереднім місцем свого проживання.
Виходячи з того, що відповідач
відчужив належне йому майно , він втратив право
на користуванні ним . При цьому відповідач не має права на користування
жилим приміщення і як особа, що зареєстрована за вказаним місцем проживання,
оскільки відсутній за вказаною адресою понад встановлені строки без поважних
При цьому вимоги позивача про
зняття з реєстрації відповідача не можуть бути задоволені, оскільки рішення
суду  про визнання особи такою, що
втратила право на проживання є самостійною підставою для зняття особи з
реєстрації і є адміністративною дією.
Відповідно до ст. 7 Закону
України «Про  свободу  пересування
та вільний вибір  місця проживання
в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється  протягом
семи днів на підставі  заяви
особи, запиту органу реєстрації за  новим
місцем проживання особи, остаточного рішення
суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або
права  користування  житловим приміщенням , визнання особи
безвісно відсутньою  або померлою),
свідоцтва про смерть.
Оскільки зазначена норма закону
визначає порядок зняття з реєстрації  з
підстав визнання таким, що втратив право користування жилим приміщення як
самостійну норму, в задоволенні цих вимог позивачу слід відмовити.
На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 383,391 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність»,
ст. ст. 71,72 ЖК Української РСР, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215,224-226
ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування жилим приміщенням - квартири АДРЕСА_1
В решті вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти
діб та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти діб.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка
подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя