РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-355/2008 рік

12 серпня 2008 року Першотравенський міський суд
Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Бондарьової Г. М.

при секретарі
Калюжній Н.Ю.

з участю
представника позивача ОСОБА_1. представника відповідача Залогіної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в місті Першотравенську про відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2008 року позивач ОСОБА_2..заявив позов до
відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Першотравенську про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що тривалий
час  пропрацював на підземних
підприємствах ВАТ «Павлоградвугілля»,на підземних роботах .

За час роботи одержав  професійні захворювання згідно акту
розслідування професійних захворювань
форми П-4 від 20 січня 2006 року ,за висновком первинної МСЕК від 28
лютого 2006 року йому первинно встановлено 50% стійкої втрати профпрацездатності
та 3 групу інвалідності безстроково.

Оскільки втратою професійної працездатності
йому завдано моральну шкоду,просить стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Першотравенську  на його
користь страхову виплату за моральну шкоду в сумі 92000гривень.

Позивач ОСОБА_2.в судове засідання не
з»явився,його позовні вимоги повністю підтримав його представник ОСОБА_1.

Представник відповідача ВВД ФССНВУ в місті
Першотравенську позовні вимоги ОСОБА_2...не визнала, так як вони не законні,
необґрунтовані та не підлягають задоволенню, надала суду заперечення, в
судовому засіданні пояснила, що по-перше, 1 січня 2008 року набрав чинності
Закон України „Про Державний бюджет України на 2008 рік” від 28.12.2007 року
№107-VI, в якому на підставі п.44 розділ 2 „Внесення змін до
деяких законодавчих актів України” у Законі України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності” у п.3 розділ ХІ
„При кінцеві положення”: після абзацу 3 доповнено новим абзацом такого змісту:
„відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної
(не майнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання
страхового випадку припиняється с 1 січня 2008 року” тобто з 1.01.2008 року у
Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві відсутній
обов'язок, що до відшкодування моральної шкоди всім застрахованих і членів їх
сімей незалежно від часу настання страхового випадку.

По друге 20 березня 2007 року набрав чинності Закон
України „Про внесення змін до Закон України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату працездатності”, яким були виключенні статті
Закону стосовно обов'язку відшкодування Фондом моральної шкоди.

Крім
того,позивачу ОСОБА_2. первинно стійку втрату працездатності було встановлено
28 лютого 2006 року відповідно до довідки МСЕК у розмірі 50% та акту
розслідування профзахворювання від 20 січня 2006 року.У вказаний  період згідно п.27 ст.77 Закону України від
20 грудня 2005 року № 3235-1У «Про Державний бюджет України на 2006 рік»
зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст.1 підпункту «е» п.1 ч.1 ст.21,ч.3 ст.28 та
ч.3 ст.34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-Х1У «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності»
в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей.

За таких
обставин вважають позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є
ВВД ФССНВУ у місті Першотравенську незаконними.

Крім того
потерпілим не надано жодних доказів про стрес, якого він зазнав в результаті
отриманого профзахворювання чи його наслідків, про депресію, чи інші негативні
вияви стану потерпілого. Відповідно до п.5 Постанова Пленуму Верховного суду
України №4 від 31.03.1995 року зі змінами та повідомленнями „Про судову
практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” обов'язкову
з'ясуванню при вирішенні спору підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки
для вирішення питання що до наявності факту спричинення моральної шкоди
ушкодження здоров'я при виконанні трудових обов'язків, необхідні спеціальні
медичні знання, якими суд не володіє для об'єктивного вирішення справи по суті
одним із основних доказів являється медичний висновок про встановлення факту
наявності моральної шкоди. Який на їх думку і являється єдиним документом, який
може підтвердити факт спричинення потерпілому - моральної шкоди.

Згідно Порядку встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових
обов'язків, затвердженого наказом Міністерством охорони здоров'я України від
22.11.1995 року №212Ю, саме на органи МСЄК покладений обов'язок встановлення
факту заподіяння моральної шкоди потерпілим на виробництві.

Вимоги позивача обґрунтовуються тільки симптомами
ушкодження здоров'я та фактом встановлення у зв'язку з цим стійкої втрати
професійної працездатності. Але відповідно до вимог п.2 ст.34 Закону позивач
отримав одноразову допомогу, яка відповідно до п.б частина 1 ст. 21 Закону
зветься як „одноразова допомога у разі стійкої втрати професійної
працездатності”.

Позивач втратив професійну працездатність у
професії,  але не втратив здатність вести
звичайний спосіб життя, що підтверджуються висновкам ЛКК про наявність
протипоказань, які види робіт позивач не може виконувати. З огляду на викладене,
наявність протипоказань у роботі ні як не можуть позбавити позивача можливості
реалізації своїх звичок та бажань.

Документи, на які посилається позивач, як на підставу
заподіяння моральної шкоди, це довідка МСЄК і акт розслідування нещасного
випадку є документи, що підтверджують факт нещасного випадку  і встановлення зв'язку з цим стійко втрати
працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку, і ніяким образом
не можуть бути незаперечним доказом заподіяння моральної шкоди.

Посилання на ці документи, як на єдину підставу для
відшкодування моральної шкоди вважають безпідставним.

Позивач не вказав у чому саме полягає вина відділення ВД
ФССНВУ в м. Першотравенську у заподіянні йому моральної шкоди, а також немає
причинного зв'язку між шкодою (втратою працездатності) та неправомірними діями
відділення, не зазначено за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) ця
шкода заподіяна.

Відділення ВД ФССНВУ в м. Першотравенську позивачеві
виплачено одноразову допомогу, провадиться виплата щомісячних страхових сум,
також відшкодовують витрати на медикаментозне та санаторно - курортне
лікування.

Відповідно до ст.34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”
ст. 128 ЦПК України просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як встановлено судом позивач тривалий
час  пропрацював на підземних
підприємствах ВАТ «Павлоградвугілля»,на підземних роботах .

За час роботи одержав  професійні захворювання згідно акту
розслідування професійних захворювань
форми П-4 від 20 січня 2006 року ,за висновком первинної МСЕК від 28
лютого 2006 року йому первинно встановлено 50% стійкої втрати
профпрацездатності та 3 групу інвалідності безстроково.

Тобто страховий випадок-професійні
захворювання  позивачу встановлено в 2006
році актом форми П-4 від 20 січня 2006 року,
стійку втрату професійної працездатності 50%  , 3 групу інвалідності встановлено згідно
первинного висновку МСЕК від 28 лютого 2006 року.

У вказаний  період
згідно п.27 ст.77 Закону України від 20 грудня 2005 року № 3235-1У «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст.1
підпункту «е» п.1 ч.1 ст.21,ч.3 ст.28 та ч.3 ст.34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-Х1У «Про загальнообов»язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей.

20 березня 2007
року набрав чинності Закон України № 717-У від 23 лютого 2007 року „Про внесення
змін до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили
втрату працездатності”, яким були виключенні статті Закону стосовно обов'язку
відшкодування Фондом моральної шкоди,зокрема виключені частина третя ст.28
вказаного Закону та частина третя ст.34 вказаного Закону,які безпосередньо
передбачали обов»язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди,на якы посилається
позивач як на підставу задоволення його позовних вимог.

Вказані закони в
установленому законом порядку не чинними не визнані.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача про
стягнення страхової виплати за моральну шкоду з ВВД ФССНВУ у місті
Першотравенську не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.
10,11,209,212,214,215 ЦПК України, Законом України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську про
стягнення страхової виплати за моральну шкоду відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду в
апеляційний суд Дніпропетровської області може бути подано через
Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до
апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Бондарьова Г.М.