Справа № 22-123108                                    Головуючий
в 1 інстанції: Коваленко В.М.
Доповідач: Хилевич С.В.
29 вересня 2008 року                                          м.
Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі:
головуючого - судді: Оніпко О.В.
суддів: Мельника Ю.М., Хилевича С.В.,
при секретарі судового засідання
за участю ОСОБА_1 та представника
товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК» - Бондарчук Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК» на рішення Млинівського районного суду
від 11 червня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК» про зміну формулювання причин звільнення
та стягнення виплат, пов'язаних із порушенням законодавства про працю,
в с т а н о в и л а:
грудні 2006 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК» (далі - «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК») про зміну
формулювання причин звільнення та стягнення виплат, пов'язаних із порушенням
законодавства про працю.
обґрунтування позову зазначав, що протягом часу з 13 липня 2004 року по 22
листопада 2005 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, де
працював охоронцем. У заяві про звільнення вказував на підставу для звільнення
- «за власним бажанням у зв'язку із невиконанням «ТОРГОВИМ ДОМОМ ЩЕДРИК»
трудового законодавства». Натомість відповідачем звільнення сформульовано за
підставою «за власним бажанням».
своє право на працю порушеним, просив поновити строк звернення до суду за
вирішенням трудового спору; зобов'язати відповідача внести виправлення в запис
у трудовій книжці в частині дати звільнення та підстави звільнення; стягнути з
«ТОРГОВОГО ДОМУ ЩЕДРИК» суму, яку мав би отримати через допомогу по безробіттю;
стягнути з нього ж вихідну допомогу та середню заробітну плату за час фактичної
Рішенням
Млинівського районного суду від 11 червня 2008 року позов задоволено повністю:
поновлено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, який визнано
пропущеним з поважних причин; зобов'язано «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК» вчинити запис у
трудовій книжці позивача про звільнення його з роботи 22 грудня 2005 року за п.
3 ст. 38 КЗпП України за власними бажанням за невиконання власником або уповноваженим
ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору;
стягнуто із відповідача на користь ОСОБА_1 допомогу по безробіттю сумою у 477
гривень 09 копійок, вихідну допомогу сумою у 872 гривні 34 копійки, компенсацію
за затримку при звільненні сумою у 8 723 гривні 04 копійки та суму у 47 гривень
07 копійок за роботу протягом часу із 14 листопада по 21 листопада 2005 року.

Не
погодившись із ухваленим рішенням, «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК» подав апеляційну
скаргу, де покликається на його безпідставність, суперечливість матеріалам
справи та вимогам закону.

Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, зазначав, що поновлення судом строку для звернення до суду
за вирішенням трудового спору із мотивів поважності пропуску є безпідставним.
Підстави ж для поновлення строку, а саме відсутність довідки про середню
заробітну плату і відсутність відповіді з органу прокуратури на його звернення,
вважав необґрунтованими.

При
цьому, «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК» посилався на вимоги ст. 47 КЗпП України щодо
видачі копії наказу про звільнення, проведеного не з ініціативи власника чи
уповноваженого ним органу, лише на вимогу працівника.

Видачу
трудової книжки позивачу проведено 22 грудня 2005 року, середню заробітну плату
за час із 22 листопада 2005 року, тобто із дня звільнення, по 22 грудня 2005
року «ТОРГОВИМ ДОМОМ ЩЕДРИК» виплачено ОСОБА_1 повністю.

Стверджує,
що задоволення судом вимоги про стягнення допомоги по безробіттю не ґрунтується
на доказах, так як судом не перевірено наявність звернення позивача до органу
зайнятості населення і відмови ним у взятті на облік.

Підстав
для стягнення вихідної допомоги не вбачає, так як вона не нарахована, оскільки
не передбачена законодавством.

Крім
того, трудова книжка в судовому засіданні не оглядалась, судом не з'ясовувались
обставини, за якими чинне формулювання про звільнення за власним бажанням
перешкоджало працевлаштуванню позивача.

Наполягав,
що свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у судовому засіданні не допитувались.

Просить
скасувати рішення, що оскаржується, та ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

У
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилався на її безпідставність.

У
судовому засіданні представник «ТОРГОВОГО ДОМУ ЩЕДРИК», підтримавши апеляційну
скаргу, надав пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_1
в суді заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі, і з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи й доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно
до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

З
матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2005 року ОСОБА_1 подав керівнику
«ТОРГОВОГО ДОМУ ЩЕДРИК» заяву із проханням звільнити його за власним бажанням
через невиконання роботодавцем законодавства про працю (а.с. 59). 22 листопада
2005 року позивача звільнено з посади охоронця за власним бажанням на підставі
ст. 38 КЗпП України (а.с. 57). Встановлено, що трудову книжку видано 22 грудня
2005 року, тоді ж проведено остаточний розрахунок.

Не
погодившись із формулюванням причини звільнення та покликаючись на порушення
«ТОРГОВИМ ДОМОМ ЩЕДРИК» законодавства про працю, 5 грудня 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду із відповідним позовом.

Колегія
суддів знаходить, що позовні вимоги ОСОБА_1 до «ТОРГОВОГО ДОМУ ЩЕДРИК» про
зміну формулювання причин звільнення та стягнення виплат, пов'язаних із
порушенням законодавства про працю, є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Так,
вимоги ОСОБА_1 підтверджуються фактичними даними, що є в матеріалах справи.
Зокрема, із заяви встановлено, що він просив керівника «ТОРГОВОГО ДОМУ ЩЕДРИК»
звільнити його «за власним бажанням у зв'язку з невиконанням роботодавцем
законодавства про працю», однак звільнення проведено із нехтуванням його
прохання і звільнено з підстави «за власним бажанням». Порушення трудового
законодавства «ТОРГОВИМ ДОМОМ ЩЕДРИК» засвідчені також показаннями свідків
ОСОБА_2 (а.с. а.с. 114-115), ОСОБА_5 (а.с. 115), допитаних у судовому
засіданні.

Разом
з тим, ч. 1 ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із
заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в
місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався
або повинен був дізнатись про порушення свого права.

З
абзацу четвертого п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 з наступними
змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України №4 від
01.04.1994 року, № 18 від 26.10.1995 року, №15 від 25.05.1998 року) вбачається,
що оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути
відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску
строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін.

Колегією
суддів установлено, що копію наказу про звільнення ОСОБА_1 отримано 22 грудня
2005 року, тоді ж отримано трудову книжку і проведено остаточний розрахунок.
Позивач же, не погодившись із формулюванням причини звільнення,  звернувся до суду за захистом свого
порушеного права лише в грудні 2006 року, тобто за спливом строку, визначеного
для відповідного звернення. Доказів про поважність причин пропуску цього строку
позивач не надав, а тому такий пропуск слід вважати необґрунтованим.

Враховуючи
порушення судом першої інстанції норм матеріального права, рішення, що
оскаржується, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в
позові за пропуском строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

На
підставі ч. 1 ст. 233, ч. 3 ст. 38, ч. 3 ст. 235 КЗпП України, керуючись п. 2
ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313-314, 316 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК» -
задовольнити повністю.

Рішення
Млинівського районного суду від 11 червня 2008 року - скасувати повністю.

У
позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЩЕДРИК»
про зміну формулювання причин звільнення та стягнення виплат, пов'язаних із
порушенням законодавства про працю, - відмовити повністю.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Особи,
які беруть участь у справі, мають право оскаржити в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України рішення суду першої інстанції та
рішення апеляційного суду протягом двох місяців з дня набрання цим рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: