Справа № 22ц-353/2008
Головуючий у першій інстанції  КУЛІНІЧ
Категорія - цивільна
Доповідач            МАМОНОВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
лютого  2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

бойко
о.в.

суддів:

Мамонової   О.Є., Мельниченка ю.в.

при секретарі:

ШТУПУН
О.М.

за участю:

ОСОБА_1, ПРОКОПОВИЧ Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова  від 11 грудня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1
до Чернігівської міської ради  про скасування рішення та зобов'язання вчинити
дії, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова  від 11 грудня
2007 року та ухвалити нове рішення про повне задоволення  позовних вимог.

Рішенням  Деснянського районного суду
м. Чернігова  від 11 грудня  2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при
винесенні рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та порушив
норми матеріального права. Апелянт вказує, що він є
власником  об'єктів нерухомості, а саме
складу «А-1», навісу «А»  поАДРЕСА_1 і
земельна ділянка площею 0,251 га згідно договору оренди від 19 червня 2003 року
та додаткової угоди від 08 вересня 2005 року була виділена йому для
експлуатації всіх об'єктів нерухомості, а тому вважає, що він має право на
використання земельної ділянки зазначеної площі в силу приписів ст. 120 ЗК
України, незважаючи на висновок суду про неможливість застосування  норм зазначеної статті до правовідносин, що
склались між позивачем і відповідачем, оскільки вони стосуються договору
оренди, а не права користування. Зазначає, що оскаржуване рішення від 25 квітня
2007 року унеможливлює користування земельною ділянкою, на якій розташовані
належні йому об'єкти нерухомості, та доступ позивача до об'єктів нерухомості,
чим відповідач фактично створив загрозу протипожарній безпеці. Наголошує, що
після закінчення строку договору оренди 08.09.2007 року він продовжує
користуватись земельною ділянкою, а відповідач не висунув письмових  заперечень, тому згідно ч. 3 ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» договір оренди підлягає поновленню на той самий
строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

В судовому засіданні  апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав
апеляційну скаргу, представник відповідача погодилися з  рішенням суду першої інстанції.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,  дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308  ЦПК України апеляційний суд відхиляє  апеляційну скаргу і залишає рішення без
зміни, якщо  визнає, що  суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального  і
процесуального права.

Не може бути скасоване  правильне
по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 19.06.2003 року
між позивачем ОСОБА_1 та Чернігівською міською радою згідно рішення сесії
Чернігівської міської ради (а.с. 24) було укладено договір оренди земельної
ділянки площею 0,251 га поАДРЕСА_1, в тому числі: 0,0280 га - для експлуатації
приміщення складу; 0,2230 га - під майбутнє будівництво, - строком на 2 роки.
На підставі рішення сесії Чернігівської міської ради від 08.09.2005 року строк
дії зазначеного договору оренди було продовжено на 2 роки до 08.09.2007 року.

25 квітня
2007 року сесією Чернігівської міської ради було прийнято рішення, згідно п. 54
якого:

- ОСОБА_1
продовжено строк короткострокової оренди до 08.09.2009 року на земельну ділянку
площею 0,0280 га поАДРЕСА_1 для експлуатації приміщення складу;

-
ОСОБА_1 відмовлено в продовженні строку оренди земельної ділянки площею 0,2230
га поАДРЕСА_1 наданої під майбутнє будівництво, після закінчення строку -
08.09.2007 року; припинено дію договору оренди (№ 1986 від 08.09.2005 року)
зазначеної земельної ділянки з 09.09.2007 року та зараховано її до земель
запасу.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що
згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» умови використання   та цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду, є істотними умовами договору оренди; згідно ч. 1 ст.
124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній
або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору
оренди земельної ділянки, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що  оскаржуваний п. 54 рішення сесії
Чернігівської міської ради прийнятий в межах повноважень відповідача і
відповідно до закону.

Посилання апеляційної скарги
на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме неможливості
застосування до спірних правовідносин ст. 120 ЗК України  не можуть бути прийняті судом до  уваги, оскільки договір оренди земельної
ділянки площею 0,2230 га поАДРЕСА_1, в продовженні строку дії якого відмовлено
п. 54.2 рішення сесії Чернігівської міської ради від 25 квітня 2007 року,  укладався під майбутнє будівництво, а не для
обслуговування об'єктів нерухомості за вказаною адресою.

Доводи  апелянта про те, що оскаржуване рішення унеможливлює
користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні позивачу об'єкти
нерухомості,  його доступ до зазначених
об'єктів та створює загрозу протипожарній безпеці не підтверджені ніякими
доказами.

Твердження апелянта щодо
відсутності письмових заперечень орендодавця проти користування спірною
земельною ділянкою  протягом одного
місяця  після закінчення строку договору
у вигляді листа-повідомлення і, як наслідок,
поновлення договору оренди на той самий строк і на тих же умовах, що передбачено
ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», спростовуються наявністю рішення
сесії Чернігівської міської ради від 25 квітня 2007 року про відмову в
продовженні строку договору оренди.

Виходячи з
вищевикладеного, рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, постановлено
з додержанням норм матеріального  та
процесуального  права, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2007 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий                                Судді: