Справа № 22-117108                             Головуючий в 1
інстанції: Маринич В.К.
Категорія: 41, 44                               Доповідач:
2 жовтня 2008 року                                           м.
Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі:
головуючого - судді: Буцяка З.І.
суддів: Демянчук С.В., Хилевича С.В.,
при секретарі судового засідання
за участю ОСОБА_1 та його представника
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Костопільського районного суду від 26 червня 2008 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування жилим
приміщенням, і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення та усунення
перешкод у користуванні житловим будинком,
в с т а н о в и л а:
Рішенням
Костопільського районного суду від 26 червня 2008 року в позові ОСОБА_1
відмовлено; зустрічний позов частково задоволено: вселено ОСОБА_3 до житлового
АДРЕСА_1, в решті зустрічного позову відмовлено.

Не
погодившись із ухваленим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, де вказує
на його незаконність, що полягає у порушенні норм матеріального і процесуального
права.

Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, посилався на положення цивільного законодавства щодо права
власника давати згоду на  проживання
інших осіб у приміщеннях, що належать йому.

Вважає,
що відповідач добровільно залишила місце житловий АДРЕСА_1. Протягом часу із
2005 року по 2008 рік ОСОБА_3 не зверталась до суду із заявою про порушення
житлового права, а саме права на вселення і усунення перешкод у користуванні
цим будинком.

На
думку апелянта, висновок суду про те, що відповідач не проживає у житловому
будинку з поважних причин, не відповідає фактичним обставинам справи. Крім
того, твердження суду про те, що ОСОБА_3 на момент звернення до суду не
проживала менше чотирьох місяців, суперечить її ж поясненням про її відсутність
у будинку з 2005 року по 2008 рік.

Просив
скасувати рішення, що оскаржується, та ухвалити нове по суті позову.

У
судовому засіданніОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2, підтримавши
апеляційну скаргу, надали пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_3,
бувши повідомленою належним чином про час і місце розгляду апеляційної скарги,
в судове засідання не з'явилась.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі, і з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи й доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про її відхилення, виходячи з такого.

З
матеріалів справи вбачається, ОСОБА_3, бувши дочкою позивача, не проживає у
житловому АДРЕСА_1 протягом часу із квітня 2005 року по час подачі позову.

Право
власностіОСОБА_1 на зазначений житловий будинок набув 25 жовтня 2007 року на
підставі рішення суду (а.с. 6-6, зворот), а звернувся до суду із позовом 31
січня 2008 року.

Згідно
із абзацем четвертим п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»
від 12.04.1985 року № 2 (з наступними змінами, внесеними постановами Пленуму
Верховного Суду України від 10.03.1989 року, від 25.12.1992 року № 13, від
25.05.1998 року) суд може визнати особу такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.
71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд може тільки за згодою позивача.

Суд
першої інстанції, обґрунтовано встановивши родинні відносини сторін, дату
набуття права власності ОСОБА_1 на житловий будинок і порахувавши строк
непроживання відповідача у цьому будинку, правильно визначив безпідставність
позову і відмовив у його задоволенні на підставі ст. ст. 71 і 167 ЖК України.

Так
само вірно суд визнав причини відсутності ОСОБА_3 в житловому будинку
поважними, врахувавши, що підставою для припинення проживання були негативні
щодо неї дії позивача, якими останній фактично примусив залишити будинок.

Рішення
суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом
з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, висновки,
яких дійшов суд, відповідають обставинам справи, а апеляційна скарга не містить
посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності
висновків суду, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 331-315, 324, 325 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Костопільського районного суду від 26 червня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Рішення суду першої
інстанції та ухвала апеляційного суду можуть бути оскаржені безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою чинності.

Головуючий:

Судді: