19 вересня 2008 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Косенка В.Й., Левченка Є.Ф., -
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Вознесенської медико-соціальної експертної комісії Миколаївської області,
Миколаївського обласного Центру медико-соціальних експертиз про визнання дій
неправомірними та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від  23 листопада 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 21 лютого 2008 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2007 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначав, що в вересні 2003 року він, у званні підполковника міліції вийшов на
пенсію за вислугою років. 19 липня 2005 року через втрату свідомості він був
доставлений до неврологічного відділення Вознесенської центральної районної
лікарні (далі - Вознесен­ська ЦРЛ), коли опритомнів, то виявилося, що він
повністю втратив зір.
За рекомендацією лікарів 29 серпня 2005 року він пройшов комп'ютерну
томографію та ультразвукове обстеження головного мозку в Одеському
діагностичному центрі 411 центрального військового клінічного шпиталю
Південного оперативного командування, де було встановлено перенесення ним
В результаті операції, проведеної в вересні 2005 року
фахівцями Київського інституту нейрохірургії ім. А.П.
Ромоданова, він почав відрізняти світло від темряви, однак зір не повернувся.
Фактично з липня 2005 року він потребує стороннього догляду, тому що повна
втрата зору зробила його інвалідом.
З грудня 2005 року і
по теперішній час він постійно лікується в Вознесенській ЦРЛ, де в
вересні 2006 року пройшов повний курс обстеження і йому було встановлено
діагноз: гіпертонічна хвороба III ступеня в кризовому стані, стан після гострого порушення мозкового
кровообігу, гіпертонічне серце, цукровий діабет, ожиріння ІІ-ІІІ ступеня,
зниження зору обох очей.
13 жовтня 2006 року, з метою встановлення групи
інвалідності, його документи були на­правлені до
Вознесенської МСЕК. В ході перевірки цих документів він також був обстежений і
фахівцями Миколаївської обласної МСЕ, але група інвалідності йому не була встановлена,
а запропоновано пройти обстеження в Українському державному науково-дослідному
інституті медико-соціальних проблем інвалідності в м. Дніпропетровську (да­лі -
06 березня 2007 року він пройшов обстеження в Миколаївській обласній офталь­мологічної
лікарні, де ще раз було встановлено наявність у нього зору лише 0,01 % від
норми, що фактично відповідає повній втраті
зору і повністю підтверджує висновок фахівців Вознесенської ЦРЛ.
Однак, результати вказаного обстеження не були долучені до його посильних
документів, а заступник начальника Миколаївської обласної МСЕ в цей же день
знову рекомендував йому пройти обстеження в клініці УКРДЕРЖНДІ з метою
виявлення причин хвороби.
З 16 квітня 2007 року по 27 квітня 2007 року він, через погіршення стану
здоров'я, знову лікувався в терапевтичному відділенні Вознесенської ЦРЛ. Там 27
квітня 2007 року він був ще раз огля­нутий всіма спеціалістами і направлений на
консультацію до Миколаївського обласного кардіолога, невролога та обстеження на
ехокардіографі. Результати цього обстеження підтвердили попередні висновки та
18 травня 2007 року Вознесенською ЦРЛ були підготовлені та направленні до
Вознесенської МСЕК його нові посильні документи і вже 21 травня 2007 року він
отримав довідку про встановлення йому на два роки другої групи інвалідності в
результаті захво­рювання, пов'язаного з проходженням служби у відділі
внутрішніх справ.
Посилаючись на порушенням своїх соціальних прав та на те, що відповідачі
безпідс­тавно не бажали встановити йому першу групу інвалідності, а їх
неодноразова вимога пройти обстеження в клініці УКРДЕРЖНДІ не передбачена
жодним положенням закону, позивач просив визнати неправомірною бездіяльність
відповідачів по невстановленню йому з жов­тня 2006 року по травень 2007 року
групи інвалідності, визнати неправомірними дії відповідачів по встановленню
йому другої, а не першої групи інвалідності та стягнути з Миколаївського
обласного Центру медико-соціальних експертиз на його користь               200 000 грн. на відшкодування
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23
листопада 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської
області від 21 лютого 2008 року, в задоволенні позову відмовлено.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить
питання про скасування судових рішень й передачу справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів
дійшла висновку про те, що підстави для скасування  судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм  матеріального чи процесуального права і не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального
права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від  23 листопада 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 21 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Перепічай

В.Й. Косенко     Є.Ф. Левченко