Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
попередньому судовому засіданні в м. Києві 16 жовтня             2008 року справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: головне управління юстиції у             м. Києві, Київське міське бюро
технічної інвентаризації та реєстрації прав власності - про розірвання договору
довічного утримання за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2007 року й ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2008 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2005 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, посилаючись на те, що 22 березня 2004 року між нею і відповідачкою був
укладений договір довічного утримання, за умовами якого вона передала ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1, а остання зобов'язалася довічно  утримувати її, щоденно доглядати,
забезпечувати її харчуванням,  наглядом,
необхідною допомогою тощо.
Вважаючи, що відповідачка неналежним чином виконувала
свої обов'язки, а з жовтня 2004 року взагалі припинила їх виконувати, позивачка
просила вказаний договір розірвати.
ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов, зазначаючи, що вона
виконувала свої обов'язки за договором належним чином, однак         ОСОБА_3 з вересня 2004 року
безпідставно відмовилася приймати від неї матеріальне забезпечення та чинить
перешкоди для  виконання умов договору,
на відшкодування витрат, понесених нею на утримання останньої та квартири.
У вересні 2005 року ОСОБА_3
померла, у зв'язку з чим суд залучив до участі у розгляді справи як
правонаступника позивачки її спадкоємця - ОСОБА_1
Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва  від 20 вересня 2007 року
зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.
Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 27 листопада 2007 року, залишеним без змін  ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19
травня 2008 року, позов задоволено, договір довічного утримання від   22 березня 2004 року, укладений між ОСОБА_3
і ОСОБА_2, розірвано, вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі  ОСОБА_2 ставить питання про скасування
судових рішень й ухвалення нового рішення, посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального
і порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про
те, що підстави для  скасування  судових рішень   відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час  розгляду  справи
в  касаційному   порядку
суд перевіряє  в  межах
касаційної  скарги  правильність застосування судом першої  або
апеляційної  інстанції  норм
матеріального  чи
процесуального  права  і
не  може  встановлювати або (та) вважати
доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні   чи відкинуті   ним,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне
застосування норм  процесуального права,
яке призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 27 листопада 2007 року й ухвалу Апеляційного суду
м. Києва від 19 травня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

А.Г.
Ярема

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк