Справа № 22ц-69/08
Головуючий у 1 інстанції  -
Доповідач - Здрилюк О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2008 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука
В.А.,

суддів: Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з участю заявника - ОСОБА_1,

пр-ка заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу
за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця відділу державної
виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції (далі - ВДВС
Ківерцівського РУЮ) за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду від 16 листопада 2007 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Луцького
міськрайонного суду від 16 листопада 2007 року відмовлено в задоволенні скарги
ОСОБА_1 у даній справі.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати вказану
ухвалу і ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Вважає, що допущено невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче
провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого
провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та
інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними
листами простою кореспонденцією.

Копією витягу із книги обліку вихідної кореспонденції
ВДВС Ківерцівського РУЮ  стверджується
виконання державним виконавцем даної вимоги закону і надіслання 10.08.2007
року, в тому ж числі і ОСОБА_1, копії постанови про арешт коштів боржника від
09.08.2007 року (а.с.226, 227, 229).

Порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше
майно боржника врегульовано статтею 50 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до вимог частини 4 цієї статті, за наявності
даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах
та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається
арешт.

Постанова від 09.08.2007 року про арешт коштів боржника
винесена державним виконавцем відповідно до вказаних вимог закону після
отримання даних із Ківерцівської міжрайонної державної податкової інспекції
(а.с.224, 225).

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта
на незастосування судом першої інстанції вимог ст.63 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки вказана стаття регулює порядок звернення на
грошові кошти боржника - юридичної особи, якою ОСОБА_1 не являється, так як
зареєстрований фізичною особою - підприємцем (а.с.223).

Згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець вправі проводити виконавчі дії щодо виявлення
та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках та вкладах боржника
в установах банків чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у
депозитаріях на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Враховуючи зазначене, безпідставними є покликання
апелянта на порушення державним виконавцем вимог щодо місця виконання рішення,
оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю комерційний банк
«Західінкомбанк» знаходиться на території, на яку поширюється юрисдикція
України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому
засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено
правовідносини між учасниками виконавчого провадження і застосовано норми
матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на нерозгляд
судом першої інстанції поданої ним заяви про забезпечення позову. ОСОБА_1
звернувся в суд не з позовом, а зі скаргою в порядку ст.383 ЦПК
України і подача та розгляд заяв про забезпечення позову в таких випадках
законом не передбачена.

Покликання апелянта на порушення судом вимог ст.ст.193,
195, 218 ЦПК України при розгляді даної скарги суперечить протоколу судового
засідання від 16.11.2007 року (а.с.231), в якому зафіксовані: зміст судових
дебатів, вихід суду до нарадчої кімнати та відомості про проголошення ухвали за
результатами розгляду справи і будь-яких зауважень на даний протокол судового
засідання не подавалось.

Та обставина, що розгляд скарги ОСОБА_1 в даній справі
відбувся понад строки, встановлені ст.386 ЦПК України, на що звертає увагу
апелянт, не впливає на правильність ухваленого судового рішення.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала до скасування не
підлягає.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу
Луцького міськрайонного суду від 16 листопада 2007 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.

Судді