Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-702/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року                                                              м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Бондаря
М.С.

суддів                         Гончара
О.С., Ломейко В.О.

при секретарі              Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30
листопада 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Полонія” про стягнення компенсації за невикористану щорічну
відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку,
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Зазначав, що з
01.11.06р. він працював у відповідача на посаді юрисконсульта. 26.04.07р.
позивач звільнився за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України.
Позивач вважає, що при звільненні відповідач не повній мірі розрахувався з ним
на суму 3403,26 грн., які просив стягнути на його користь. Відповідач позов не
визнавав, вважаючи , що ОСОБА_1 отримав всі належні йому виплати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
30 листопада 2007 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Із зазначеним судовим рішенням позивач не погодився, в
зв'язку з чим, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на
порушення суду першої інстанції норм матеріального і процесуального права,
просив зазначене рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд вправі
відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що з 01.11.06р. позивач працював у
відповідача на посаді юрисконсульта. 26.04.07р. позивач звільнився за власним
бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України. Того ж дня, з ОСОБА_1
відповідачем проведено повний розрахунок. Він отримав заробітну плату і
компенсацію з невикористану відпустку. Про зазначені обставини свідчить копія
наказу №10-к від 26.04.07р., в якому ОСОБА_1 власноруч розписався про
відсутність у нього претензій, пов'язаних з проведенням розрахунку при
звільненні. (а.с. 55)

Крім того, відповідно до ст. 233
КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно
п.4 Постанови №9 Пленуму ВСУ від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами
трудових спорів», якщо місячний чи тримісячний строк звернення до суду
пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Пунктом 25 Постанови №13 Пленуму ВСУ від 24.12.99р. «Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у
справах про оплату праці діє тримісячний строк звернення із заявою до КТС або
безпосередньо до суду, який обчислюється з дня, коли працівник дізнався або
повинен був дізнатися про порушення свого права (статті 225,233 КЗпП), і
відповідно до цього з'ясовувати зазначену дату. Пропуск без поважних причин
тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в
позові.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1,
отримавши розрахунок в день свого звільнення, будучи незгодним з розміром
нарахувань компенсації за невикористану відпустку і заробітної плати, мав
реальну можливість звернутись до суду у встановлений законом тримісячний
термін, т.т. до 27.07.07р. Звернувшись до суду лише у вересні 2007 року позивач
безпідставно, без поважних причин пропустив строк звернення до суду із
зазначеним позовом. А тому також за цих підстав, позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню.

Отже обставини, зазначені в апеляційній скарзі, не
впливають на висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої інстанції або ж направлення справи на новий
розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
30 листопада 2007 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Бондар М.С.

Ломейко В.О.

Гончар О.С.