АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа
№22-12092008
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 року                                                                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:                                                           Бочарникова
С.О.,

Суддів:
Гончара
О.С.,

Ломейка
В.О.,

при секретарі                                                           Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 07 червня 2007 року про видачу виконавчого документа за
рішенням Постійно діючого третейського суду при Українській товарній біржі
“Українська товарна біржа” (надалі Третейський суд) за заявою ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2007 року ОСОБА_2.
звернулась до суду з клопотанням про видачу виконавчого документу за рішенням
Третейського суду від 04.06.07 року про визнання дійсним правочину. Зазначала,
що даним рішенням задоволено її позовні вимоги до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Бест-корт” про визнання права власності на рухомі і нерухомі
об'єкти, що розташовані за адресою м. Запоріжжя, АДРЕСА_1. Даним майном ТОВ
“Бест-корт” забезпечував виконання перед ОСОБА_2. свого боргового зобов'язання.

Ухвалою Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 07 червня 2007 року зазначену заяву ОСОБА_2. задоволено і за
нею визнано право власності на зазначене майно.

Будучи незгодним з рішенням суду,
ОСОБА_1., вважаючи, що даним рішенням вирішено питання про його права, звернувся
до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права, просив ухвалу суду про видачу виконавчого
листа скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_2. в його
видачі.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.2 п.2 ст. 307, ч.3 ст. 303 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний
суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде
встановлено, що має місце порушення норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1. оскаржує ухвалу суду першої
інстанції, яка у відповідності до положень ст. 293 ЦПК України не підлягає
окремому від рішення оскарженню. Крім того, дану ухвалу оскаржує особа, яка не
брала участі як при розгляді справи в Третейському суді, так і в суді першої
інстанції місцевого загального суду.

Проте, згідно рішення Конституційного Суду України № 9-зп
від 25.12.1997 р. частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти
так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не
може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені.

Відмова у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу суду,
яка не передбачена ст. 293 ЦПК України, подана особою, яка не брала участі у
справі, але суд вирішив питання про її права і обов'язки, є відмовою у
правосудді.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції “Про захист
прав людини і основних свобод», ратифікованої державою Україна 11.09.1997р.,
01.12.1997р., 01.05.2000р., 01.07.2003р. (далі - Конвенція), «Кожний у разі
спору про його цивільні права і обов'язки чи при пред'явленні йому любого
кримінального обвинувачення має право на справедливий и публічний розгляд
справи в розумний термін незалежним і неупередженим судом, створеним у відповідності
до закону».

Європейський суд з прав людини тлумачить
зазначену правову норму наступним чином: «Суд нагадує, що параграф 1 ст. 6
охороняє право кожного подавати будь-яку скаргу до суду чи трибуналу стосовно
його громадянських прав і обов'язків. У цьому сенсі стаття містить поняття
«право на суд», в якому право на доступ, тобто право ініціювати провадження в
судах з розгляду цивільних справ, становить одну з її складових. (Рішення
“Hornsby v. Greece” від 19.03.97, Reports of Judgments and Decisions 1997-II,
стор. 510, параграф 40); «в силу статті 1 Конвенції кожна Договірна Сторона
«гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені
в… Конвенції». Обов'язок забезпечувати ефективну реалізацію прав, захищених цим
документом, має бути результатом позитивних обов'язків держави (Рішення у
справі «X і Y проти Нідерландів» від 26 березня 1985 року, ПП 22 - 23, Серія A
N 90, с. 11).

Аналогічна ситуація має місце у випадках
оскарження окремих ухвал, постановлених судом під час або за результатами
розгляду справи. Адже, статтею 293 ЦПК України також не передбачено право особи
на оскарження такої ухвали. Разом з тим, у відповідності до ст. 211 ЦПК України
апеляційний суд відкриває апеляційне провадження по скаргам на зазначені
категорії незалежно від того постановлено чи ні рішення суду.

Отже, приймаючи до уваги, що оскаржуваними ухвалами часто
фактично узаконюються незаконні рішення третейських судів, порушуються права
осіб, які не приймали участі у справі, з огляду на те, що ч.7 ст.8 ЦПК України
передбачена можливість застосування аналогії в процесуальному законі, судова
колегія вважає за можливе прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвали
суду першої інстанції про видачу виконавчого документу за рішенням третейського
суду.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Встановлено, що 10 травня 2007 року між приватним
підприємцем ОСОБА_2. (надалі ПП ОСОБА_2) та ТОВ “Бест-корт” (надалі
Товариство), одним з учасників якого є ОСОБА_1., укладено договір №10/05,
згідно умов якого ПП ОСОБА_2 виступала поручителем Товариства перед банківською
установою АБ “ТАС-Бізнесбанк” щодо погашення Товариством боргового зобов'язання
в розмірі 157000 доларів США. При цьому Товариство повинно було повернути цей
борг п'ятиденний термін у випадку його погашення ПП ОСОБА_2.

11 травня 2007 року Товариство і ПП ОСОБА_2 уклали
договір №11/05 про забезпечення зобов'язань виконання Товариством умов договору
№10/05. Згідно договору №11/05 у разі невиконання чи неналежного виконання
зобов'язань Товариства щодо погашення боргу перед ПП ОСОБА_2, до останньої
переходить право власності на рухоме і нерухоме майно
(адміністративно-побутовий корпус, паркан, фонтан, критий корт, підпірні
стінки, замощення), що нібито є власністю Товариства.

Саме на підставі цих договорів Третейський суд визнав
право власності за ОСОБА_2.

При цьому Третейський суд в своєму рішенні зазначає про
відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на рухоме і нерухоме майно,
яке нібито належало на час ухвалення рішення Товариству, при цьому лише
обмежився зазначенням, що воно є створеним Товариством.

Згідно ст. ст. 2, 55 Закону України “Про третейські суди”
компетентний суд - це місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за
місцем розгляду справи третейським судом; виконання рішення третейського суду,
якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого
самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі
компетентним судом виконавчого документа.

Приймаючи до уваги, що Третейським судом вирішувався
спір, що виник з цивільно-правової угоди, укладеної між суб'єктами
господарської діяльності (приватним підприємцем та Товариством з обмеженою відповідальністю),
судова колегія приходить до переконання, що компетентним судом повинен був
бути місцевий господарський суд за місцем розгляду справи Третейським
судом, а не місцевий загальний суд.

Отже за таких обставин, судова колегія приходить до переконання,
що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати такою, що постановлена з
додержанням вимог закону, а тому вона підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 307, 310,
314, 315, 317 України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07
червня 2007 року про видачу виконавчого документа за рішенням Постійно діючого
третейського суду при Українській товарній біржі “Українська товарна біржа”
скасувати.

Провадження за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого
документа за рішенням Постійно діючого третейського суду при Українській
товарній біржі “Українська товарна біржа” від 04 червня 2007 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.

Головуючий:                                                                                               С.О.
Бочарников

Судді:                                                                                               О.С.
Гончар

В.О.
Ломейко