overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № __2-562_ 2008 р.
Р І Ш Е  Н Н  Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«__1__»_    _квітня______ 2008  року                    Немирівський
районний суд

Вінницької
області

в складі
: головуючого судді                                               Слободяник  Т.В. ________

народних
засідателів                                                           ________________________

при
секретарі                                                                       Загребельному
С.В.

з участю
прокурора                                                             ________________________

адвоката                                                                               ________________________

Розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Немирові

Справу за позовом   ОСОБА_1до
ОСОБА_2

заявою

про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2005 року сторони зареєстрували шлюб, в липні місяці 2007
року  у подружжя народився син.

В подружньому житті сторін виникли складнощі. Позивачка виховує та
матеріально утримує малолітню дитину, а відповідач як батько дитини не виконує
своїх обов'язків - не надає матеріальної допомоги добровільно, а тому позивачка
змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, наполягає на
стягненні аліментів та відшкодуванні судових витрат.

Відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення аліментів.

Суд, заслухавши сторони,  дослідивши
надані докази, вважає позов підлягаючим до задоволення зі слідуючих підстав.

Сторони перебувають у шлюбі і в них народилася дитина  згідно свідоцтв про шлюб (а.с.3). та
народження ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1( а.с.4 ), за довідкою Райгородської сільської
ради від 03.03.2008 року на утриманні позивачки ОСОБА_1 знаходиться син ОСОБА_3
( а. с. 6 ) , довідка про заробіток відповідача ОСОБА_2 ( а. с. 5), за надання
юридичної допомоги ОСОБА_1 понесла витрати в сумі 50 гривень відповідно
квитанції ( а. с. 7 ).

Керуючись ст. ст. 180 - 183 СК України, 208, 209, 213 - 218, 221 - 223,
294, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 1977 року народження, уродженця м. Гайсина, жителя с.
Райгорода Немирівського району Вінницької області аліменти на користь
ОСОБА_1на  утримання дитини ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1народження
в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи  з 12 березня 2008 року і до повноліття
дитини, 50 гривень судових витрат, на користь
держави 51 гривню державного мита.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
10-ти днів з дня його проголошення, апеляційну скаргу протягом 20 - ти днів
після подання заяви про оскарження.

Головуючий   :        Підпис

Копія    вірна.

Суддя:

Рішення
набрало законної сили 01.04.2008 р.

Суддя :
Справа №2-566/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2008
року                                                                    Немирівський
районний суд

Вінницької
області

В складі головуючого судді                                     Безрученко А.М.

При
секретарі                                                                       Андрущак
Л.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

06.11.1999 року між сторонами був зареєстрований шлюб.

Подружнє
життя у сторін не склалось, основна причина розладу в сім'ї - цілковита
психологічна несумісність  характерів,
відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. У позивачки склалися непрості
стосунки із батьками відповідача, що призводило до постійної нервової напруги,
морального пригнічення і дискомфорту,але відповідач не намагався розв'язати
конфлікт, переїхати на інше місце проживання. Так тривало близько шести років,
тому подружжя припинило подружні стосунки і в даний час проживають окремо один
від одного.

В судовому засіданні позивачка  позов підтримала.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, на
розірвання шлюбу згоден.

Оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід
задовольнити, так як сторони не виявляють один до одного поваги,мають різні
погляди на життя, на подружні обов'язки, нещодавно припинили подружні стосунки,
проживають окремо один від одного, фактично сім'я розпалась і подальше її
збереження неможливе.

Керуючись
ст. ст. 110;112; Сімейного кодексу України,

ст. ст.
60;213;214;215;218;294; ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов
задовольнити.

Шлюб
зареєстрований 06.11.1999 року між ОСОБА_1та ОСОБА_2в Сподахівській сільській
раді Немирівського району Вінницької області, актовий запис  № 8 - розірвати.

При
отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, стягнути з ОСОБА_1 17 гривень судових
витрат. ОСОБА_2від сплати судових витрат звільнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 121 гривню, в т.ч. 100 гривень за
надання правової допомоги, 8,50 гривень по оплаті державного мита, 7.50 гривень
за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді, 5 гривень комісія
банку.

Заяву про
апеляційне оскарження може бути подано протягом 10 днів з дня його
проголошення, а апеляційну скаргу протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя:
Справа № 2-563/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

21
квітня 2008 року
Немирівський районний суд

Вінницької області

в
складі: головуючого судді
Слободяник Т.В.

при
секретарі                                                                        Поронник
О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Немирові

справу за позовом ОСОБА_1до Брацлавської селищної ради
Немирівського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом
на житловий будинок з господарськими будівлями,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_2, який проживав в смт. Брацлаві.

Після
його смерті відкрилася спадщина на майно до якого входить житловий будинок з
господарськими будівлями.

Спадкоємцем
за законом являється дружина померлого, тобто позивачка по справі. Вона
фактично прийняла спадщину і проживає постійно в даному будинку.

У
спадкоємеці виникла необхідність оформити право власності на будинок, але
зробити це стало неможливо через відсутність свідоцтва про право власності на
належне майно і відсутність первинної реєстрації права власності на майно за
померлим ОСОБА_2. З цих підстав позивачка звернулася до суду.

В
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтвердила,
просить позов задовільнити.

Представник
відповідача Брацлавської селищної ради Немирівського району в судове
засідання  не з'явився, надійшла заява
про розгляд справи у відсутності представника, визнанні позову.

Суд,
заслухавши представника позивачки, дослідивши
надані докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог за
слідуючими обставинами.

Відповідно
свідоцтва про смерть спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.4), позивачка
перебувала у шлюбі зі спадкодавцем відповідно свідоцтва про укладення шлюбу (
а.с.5).

За
довідкою Брацлавської селищної ради ОСОБА_1 являється спадкоємцем майна
померлого ( а.с.8).

Керуючись
ст. ст. 328,392,1223,1268,1270 ЦК України, 208,209,213-218,221-223,294 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовільнити.

Визнати
за ОСОБА_1право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок
№34  загальною площею 74,6 кв. м.,
житловою 53,9 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами верандою «а»,
навісом «а1», літньою кухнею «Б», навісом
«б», погрібом «Б/під»,сараєм «б1», огорожею 1-3 по АДРЕСА_1 що належали
ОСОБА_2який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заяву
про апеляційне оскарження  рішення суду
може бути подано протягом 10-ти днів з дня його постанови, апеляційну скаргу
протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження  рішення.

Суддя: підпис

Копія
вірна:

Суддя:

Рішення
набрало законної сили 5 травня 2008 року.

Суддя:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

22
квітня 2008  року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду
України в складі:

Берднік І.С.,  Косенка В.Й.,  Костенка А.В.,-

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова група «Крас»,
третя особа: ОСОБА_6,  про виселення з
нежилого приміщення,  за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про визнання
правочинів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від                 8 жовтня 2007 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської  області від 29 листопада  2007 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 8 жовтня                  2007 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської  області від 29 листопада  2007 року позов ОСОБА_1 задоволено. У
задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 просять скасувати
ухвалені у справі рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судовими
інстанціями норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга  не підлягає задоволенню з таких  підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції  в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 жовтня                 2007 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської  області від 29 листопада  2007 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
й оскарженню не підлягає.

Судді:

І.С. Берднік

В.Й. Косенко

А.В.
Костенко
Справа № 2 - 1269
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

21 квітня 2008 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді                -Давченко Т.М.

при секретарі                      -Галуцькій А.А.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської
міської Ради, КП ММБТІ про визнання права власності на самовільно побудоване
нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2008 р.
позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним
право власності на самовільно побудоване нерухоме майно, яке розташоване по
АДРЕСА_1.

Позивач в судове
засідання не з'явився, надав заяву в якій вимоги позову підтримав та просив
слухати справу за його відсутністю.

Відповідач
Миколаївська міська рада та КП ММБТІ в судове засідання не з'явились, про день
та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним про причини неявки
суд не повідомив.

Треті особи в судове
засідання не з'явились, надали заяву в якій вимоги позову підтримали та просили
слухати справу за відсутністю їх представників.

За ухвалою суду
справа слухалася за відсутністю позивача, відповідача та третіх осіб за
правилами ст. 174 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних
про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи
позову й матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачу на праві власності належить земельна ділянка
АДРЕСА_1. Позивач для поліпшення своїх житлових умов самочинно побудував
нерухоме майно, яке оформити в позасудовому порядку неможливо.

Головне
управління містобудування та архітектури 15.01.2008р. надало згоду щодо
визнання за позивачем права власності на самочинно побудовані споруди й
будівлі.

На підставі ст.
376 ЦК України суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню,
оскільки в справі встановлений факт самовільно побудованого нерухомого майна
без належного дозволу компетентних органів по АДРЕСА_1, виділенній у
встановленому законом порядку. Самовільно побудовані  вищевказані будови, не порушують права інших
осіб, відповідають будівельним, санітарним,
пожежним нормам і правилам.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
сплачені при подачі позову.

Керуючись ст.
ст. 8,14,209,212,213,214,215  ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самовільно побудоване
нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1, а саме на житловий будинок літ.
«А» житлова площа збільшена на 15,6 м.кв., за рахунок переобладнання прим. 1-5
з кухні в житлову; нежитлова прибудова літ. «А2» (6,21 * 3,06) загальна площа
16,1 кв.м.; підвал  літ. «апд» (1,30 *
6,00) загальна площа 5,4 кв.м.; вол'єр літ. «Б» (2,85 * 1,50); господарський
блок літ. «В» (10,00 * 5,93); сарай літ. «Г» (3,42 * 2,40).

На рішення може бути
подані апеляційна скарга або заява про оскарження протягом 10 днів в
апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд  м. Миколаєва.

Суддя:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом відкритого
акціонерного товариства (далі - ВАТ) «Укрзооветпромпостач» до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів,

в
с т а н о в и л а:

У травні 2007 року
позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що відповідно до договору
поставки № 25 від 22 березня 2004 року поставив відповідачці, яка була
приватним підприємцем, ветеринарні товари на суму 46 698 грн. 19 коп.

Оскільки відповідачка
гроші за товар не сплатила, на даний час припинила підприємницьку діяльність,
позивач просив стягнути 46 689 грн. 19 коп. заборгованості, 10 399 грн. 68 коп.
індексу інфляції, 2 214 грн. 64 коп. 3% річних за прострочення виконання
зобов'язань, 4 669 грн. 81 коп. збитків та 7 938 грн. 67 коп. неустойки.

Рішенням Миронівського
районного суду Київської області від 5 жовтня 2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ
«Укрзооветпромпостач» 46 698 грн. 19 коп. заборгованості, 10 399 грн. 81 коп. індексу інфляції, 720 грн. державного
мита та 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.
У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду Київської області від 17 грудня 2007 року рішення суду в частині стягнення
заборгованості змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ
«Укрзооветпромпостач» 46 346 грн. 15 коп. заборгованості та 567 грн. 46 коп.
державного мита. У решті рішення залишено без зміни.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Миронівського
районного суду Київської області від 5 жовтня 2007 року та рішення апеляційного суду Київської області від 17 грудня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва
КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа №2-11532008
Р  І  Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї
Н И

23.04.  2008 року
м.
Миколаїв

Корабельний районий суд міста  Миколаєва  в  складі:

головуючої судді
-                               Циганок В.Г.,

при секретарі  судового засідання -  Андросовій В.С.,

за участю
позивача  -                          ОСОБА_1,

відповідача
-
ОСОБА_2

розглянувши у
попередньому відкритому судовому
засіданні  в залі засідань  цивільну справу  за позовною заявою   ОСОБА_1до ОСОБА_2  про розірвання   шлюбу,

В С Т А Н
О В И В
:

Сторони
перебувають у зареєстрованому повторному
шлюбі з 21.04. 2006 року, від якого не мають  дітей, але через органи РАГС вона не змогла
розірвати шлюб в зв'язку з тим, що відповідач туди добровільно не з'являвся .

В квітні  2008 року
позивачка звернулася до суду із позовною заявою  про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з
відповідачем вони постійно сваряться, він постійно принижує її, не поважає, в
зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З жовтня
2007 року вони припинили подружні стосунки, не ведуть сумісного господарства.
Майнового спору  не мають. Посилаючись на
наведене і те, що відповідач  не бажає
подавати до РАГС  спільної з нею   заяви
про розірвання шлюбу, просила
позов задовольнити.

Позивачка в судовому  засіданні
позов підтримала.

Відповідач в судовому  засіданні позов визнав.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК
України.  Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст.
110-112,114 Сімейного Кодексу України суд, постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя  і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, визнання
відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Суд вважає необхідним покласти
витрати по сплаті держмита при одержані свідоцтва про розірвання шлюбу на
обидві сторони порівну.

Керуючись ст.ст. 130,174   ЦПК
України  суд,

В И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_1
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  зареєстрований 21 квітня 2006
року  в Корабельному відділі реєстрації
актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції,
Миколаївської області,    актовий
запис  №114 -    розірвати.

При розірванні шлюбу, який
здійснюється за рішенням суду в державному органі реєстрації актів цивільного стану
стягнути зОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 17,50грн.
державного мита  на користь
держави.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний  суд Миколаївської області
через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі протягом 10 днів з
моменту оголошення рішення  заяви про
апеляційне оскарження до суду  і після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ:
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Левченка Є.Ф., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Ковельської міської ради про визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно,
ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він
самочинно збудував господарську споруду загальною площею 82, 8 кв.м. на
земельній ділянці площею 60 кв. м. АДРЕСА_1, проте таке будівництво не порушує
прав інших осіб і відповідає санітарним та протипожежним нормам.
визнати за ним право власності на господарську споруду АДРЕСА_1.
Рішенням
Ковельського міськрайонного суду від 12 червня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 28 серпня  2007 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість
рішень.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної
справи не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст.
338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення  Ковельського
міськрайонного суду від 12 червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Волинської області від 28 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Є.Ф.Левченко

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін