Справа № 22ц-1621/2008                                   Головуючий
Категорія - цивільна
Доповідач - Скрипка А.А.
21 жовтня  2008 року              Апеляційний суд Чернігівської
- судді :  Литвиненко І.В.
Суддів:
Скрипки А.А., Смаглюк Р.І.
при секретарі: Штупун О.М.
участю: представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 04 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право на спадщину,
договору міни та визнання права власності ,-
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2008
року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Суд прийшов до висновку про те,
що відповідно до ч.1 статті 1272 ЦК України позивач є таким, що не прийняв
спадщину після померлої ОСОБА_5, і у визначенні йому додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено судовим рішенням .
Тому,  як зазначив суд в оскаржуваному
рішенні, права ОСОБА_3 в межах, що надані йому в даному випадку, оспорюваним
заповітом не порушуються, він не є учасником вказаних правовідносин, а визнання
заповіту недійсним не створює для нього юридичних наслідків стосовно набуття
права власності на спадкове майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду першої інстанції
і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної
скарги зводяться до того, що висновок суду першої інстанції  про те, що позивач не є учасником спірних
правовідносин,  і вирішення спору не має
для нього юридичних наслідків, не грунтується на матеріалах справи та
суперечить вимогам діючого законодавства. Апелянт вказує, що суд безпідставно
не взяв до уваги  висновок експертизи,
згідно якого доведено, що ОСОБА_5 на день складання заповіту не розуміла
значення своїх дій і не могла керувати ними. Це і є підставою для визнання
оспорюваного заповіту  недійсним. Крім
того, апелянт вважає, що суд першої інстанції при новому розгляді справи знову
не дослідив та не перевірив всі докази та обставини по справі, про  що
було зазначено в ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 23
травня2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, - (
а. с. 3-5), в серпні 2007 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про
визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними, обгрунтовуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5, після смерті
якої відкрилась спадщина на &frac12; частину квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі позивач з
дружиною, як він зазначає,  проживали до
дня її смерті, яка належала їм на праві спільної власності. Позивач входив до
першої черги спадкоємців за законом та являвся єдиним спадкоємцем всього майна
померлої. Смерть дружини була перенесена дуже тяжко, практично весь строк для
прийняття спадщини позивач провів хворіючи. Після одужання він звернувся до
державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було
відмовлено у зв'язку з пропуском строку для подання заяви.  ОСОБА_3, як він вказує,  в квітні 2007 року звернувся в  суд і просив встановити йому додатковий строк
для прийняття спадщини, але  судовим
рішенням йому було відмовлено. При розгляді даної справи позивач дізнався про
існуючий заповіт на ім'я відповідачки, згідно якого вона  являється спадкоємцем всього майна померлої.
Позивач зазначає, що  останні роки життя
ОСОБА_5 хворіла на психічну хворобу, постійно перебуваючи на лікуванні у
відповідних закладах . Таким чином, на думку позивача, є підстава вважати, що
на момент складання заповіту ОСОБА_5 в силу своєї хвороби не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати ними, що дає, в свою чергу, підставу
для визнання недійсним заповіту  на
підставі положень  статті  1257 Цивільного кодексу  України.

В липні 2008 року  ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги ( а. с. 249)
та просив визнати недійсним заповіт, складений 05 квітня 2006 року; визнати
недійсним свідоцтво про право на спадщину від 23 листопада  2006 року ; визнати недійсним договір міни &frac12; частини квартири АДРЕСА_1 від 15
вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Доводи позову ОСОБА_3  обгрунтовував тим, що судом не було враховано
висновок судової експертизи, відповідно до якого було встановлено, що у момент
складання заповіту ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла  керувати ними.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи ,
апеляційний  суд  приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню , а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, з
наступних підстав.

Як
встановлено судом при розгляді справи і це підтверджується матеріалами
справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мали на праві спільної  власності в рівних частинах  квартиру АДРЕСА_1 ( а. с. 31 -32).

ОСОБА_5 05 квітня 2006 року склала
заповіт на ім'я ОСОБА_4 Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом
Чернігівського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі
за НОМЕР_1 (а. с. 54, 55).

Згідно акту № 670 від 21
листопада  2007 року  посмертної судово - психіатричної експертизи
(а . с. 110 - 116), ОСОБА_5 не могла розуміти значення своїх дій та керувати
ними на час складання заповіту 05квітня 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла
(а. с. 60).

23 листопада 2006 року ОСОБА_4
отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на &frac12;
частини  квартири
АДРЕСА_1 (а. с. 69).

05 квітня 2006 року  позивачем також  був складений заповіт на ім'я ОСОБА_4,
відповідно до якого він все своє майно заповідав  відповідачці (а. с. 26).

09 червня 2006 року ОСОБА_3  надав до
Другої чернігівської  державної  нотаріальної
контори  заяву про відмову від
прийняття спадщини після померлої дружини -
ОСОБА_5  на користь ОСОБА_4 Дана
заява  , в якій нотаріально  засвідчено справжність підпису позивача,
прийнята державним нотаріусом та знаходиться
в матеріалах  спадкової справи №
483 (а. с. 59 зворот).

Як вбачається з пояснень
представника позивача в судовому засіданні,
21 червня 2006 року  ОСОБА_3  написав заяву на адресу  Другої чернігівської державної нотаріальної
контори  про відкликання  раніше поданої ним заяви  про відмову від прийняття спадщини на користь
ОСОБА_4 ( а. с.197). Проте, дана заява позивача
в установленому законом порядку державним нотаріусом  прийнята не була , і таку відмову позивач не
оскаржував. Інших доказів про подачу
даної заяви до Другої чернігівської
державної нотаріальної контори
позивач суду не надав. Дана обставина вже була предметом дослідження та
з'ясування при розгляді цивільної  справи
за  позовом   ОСОБА_6 в інтересах  ОСОБА_3
до Чернігівської міської ради, ОСОБА_4 про встановлення додаткового
строку  для подання заяви  про прийняття спадщини ( цивільна справа №
2-1301/07). Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції
від 30 серпня 2007року по даній справі( а. с. 102-104 цивільної справи №
2-1301/07) , яке набрало законної сили, суд прийшов до висновку, що відсутні
дані про подачу ОСОБА_3 до Другої чернігівської державної нотаріальної контори
заяви  про відкликання  раніше поданої ним заяви про відмову від
прийняття  спадщини після смерті його
дружини ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4

За даних обставин є безпідставними
твердження апеляційної скарги відносно того, що у відповідності до положень ч.
3 статті 1268 Цивільного кодексу України позивач  вважається
таким, що  прийняв спадщину.

17 квітня 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом про встановлення йому додаткового строку для
прийняття спадщини( а. с. 4-5 цивільної справи № 2- 1301/ 07). Рішенням
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 серпня 2007 року ( а. с. 102
-104 цивільної справи № 2-1301/ 07)  в
задоволенні позову  ОСОБА_6 в
інтересах  ОСОБА_3  до Чернігівської міської ради, ОСОБА_4 про
встановлення додаткового строку  для
подання заяви  про прийняття спадщини
було відмовлено.

15 вересня 2007 року між  ОСОБА_2 та ОСОБА_4   було укладено договір міни , посвідчений
приватним нотаріусом Чернігівського
нотаріального округу , зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_2, згідно якого
ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 у власність
належну їй &frac12; частину  спірної квартири ( а. с.
154). Згідно довідок КП  „Чернігівське
МБТІ ” ( а. с. 207, 207 а ) , ОСОБА_3 та ОСОБА_2  є власниками кожний по  &frac12; частині  квартири
АДРЕСА_1.

За даних обставин, на думку
апеляційного суду , суд першої інстанції , розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог, у відповідності до положень статті 11 ЦПК України, прийшов до
вірного висновку щодо необґрунтованості позовних вимог та відмовив в їх
задоволенні.

Відповідно до ч.1 статті 1272  Цивільного кодексу України позивач є таким,
що не прийняв спадщину  після померлої
ОСОБА_5 У встановленні  йому додаткового
строку  для подання заяви  про прийняття спадщини рішенням
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 серпня 2007 року  відмовлено повністю ( цивільна справа №
1301/07 , а. с. 102-104).

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що оскаржуване рішення є невірним , оскільки волевиявлення  заповідача
не було вільним і не відповідало його волі ,  не спростовують висновків суду першої
інстанції відносно того, що цивільні права позивача у межах, що надані йому в
даному випадку оспорюваним заповітом, не порушуються ; він не є учасником
вказаних правовідносин ; визнання
заповіту недійсним  не створює для
нього жодних юридичних наслідків стосовно набуття права власності на  спірне
спадкове майно. Також суд обґрунтовано зазначив, що з огляду на
встановлене,  відсутні  правові підстави для визнання  недійсними
заповіту, свідоцтва про право на спадщину , договору міни та визнання
права власності; також по справі не доведено і наявність підстав  для визнання недійсним договору  міни згідно вимог статтей :  228, 230
Цивільного кодексу України.

Твердження апеляційної скарги
відносно недотримання судом першої інстанції при новому розгляді справи
положень  ч. 2 статті 311 ЦПК України,
згідно якої висновки і мотиви , з яких скасовані  рішення, є обов'язковими  для суду першої інстанції  при новому розгляді справи , не знайшли свого
підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Керуючись  статтями : 209, 218,  303, 304,
307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд ,-

У  Х
В  А  Л
И  В :

Апеляційну скаргу    ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 04 серпня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту  її проголошення і може  бути оскаржена до Верховного Суду
України  протягом  двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді: