У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 лютого 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка
А.В.,                                     Прокопчука Ю.В.,  Лященко Н.П.,                                 Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора
Макарівського району Київської області в інтересах громадян: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до товариства з обмеженою
відповідальністю "Емос" про
зобов'язання видати ордери на жилі приміщення та витребування документів; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Емос"
до ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_1, ОСОБА_15,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_4, ОСОБА_49, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про усунення перешкод у
праві власності та виселення, за касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “Емос” на ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року прокурор Макарівського району Київської області
звернувся в суд із позовом до ТОВ "Емос" про зобов'язання видати
ордери на жилі приміщення бази відпочинку “Лісова казка”, що знаходиться в
Макарівському районі Київської області, та витребування документів в інтересах
громадян: ОСОБА_13., ОСОБА_14., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20., ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25.,
ОСОБА_26., ОСОБА_27, ОСОБА_28., ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37., ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43., ОСОБА_44., ОСОБА_45., ОСОБА_46.,
ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_6., ОСОБА_7,ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54,ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11,ОСОБА_12, які проживають у жилих приміщеннях на території бази
відпочинку “Лісова казка”, що знаходиться в Макарівському районі Київської області,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що прокуратурою Макарівського району в ході
проведення перевірки в порядку нагляду за дотриманням законодавства про
власність установлено, що рішенням виконавчого комітету Макарівської районні
ради народних депутатів від 1 липня 1980 року               № 240  затверджено акти державної приймальної
комісії від 16 червня 1980 року про прийняття в експлуатацію житлових об'єктів
управління дитячих спортивних закладів комбінату (далі- УДСЗК)
“Воркутавугілля”, що знаходиться в                            с. Ясногородка
Макарівського району Київської області, зокрема: трьох жилих  корпусів,
дитячого   спального  корпусу,
тощо.    У    1981
році    для   продовження будівництва та обслуговування
вказаної бази відпочинку об'єднанням “Воркутавугілля” було створено
госпрозрахункову будівельну дільницю (далі-ГРБД). База відпочинку була
перейменована в базу відпочинку “Лісова казка”.

За наказом об'єднання “Воркутавугілля” від 10 грудня 1986
року № 498, у зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС базу відпочинку “Лісова
казка” та ГРБД було закрито з 1 січня 1987 року. При цьому основні фонди ГРБД
та всі його підрозділи передані на баланс Київського будівельно-монтажного
тресту № 1 (далі-БМТ-1). У подальшому у БМТ-1 були змінені
організаційно-правова форма та форма власності на акціонерне товариство
закритого типу фірма (далі - АТЗТ) “Київінвест”, яке стало правонаступником
БМТ-1.

База відпочинку “Лісова казка” була продана АТЗТ фірма
“Київінвест” підприємству недержавної форми власності - малому підприємству
“Іглен” - за договором купівлі-продажу від 21 лютого 1992 року та актом
приймання-передачі від 14 травня 1992 року. Мале підприємство “Іглен” продало
базу відпочинку “Лісова казка” ТОВ “Емос” за договором купівлі-продажу № 1214
від 14 грудня 1992 року та актом приймання-передачі від  18 грудня 1992 року. Право власності ТОВ
“Емос” зареєстроване в Макарівському бюро технічної інвентаризації.

До
прокуратур   різних  рівнів
надходять   численні   звернення
від осіб, які проживають у приміщеннях бази відпочинку «Лісова казка», з
проханням встановити законність вибуття вказаної бази з державної власності.

В
органах державної влади та місцевого самоврядування Макарівського району не
виявлено оригіналів чи нотаріально засвідчених копій документів, які свідчать
про перехід права власності на базу відпочинку “Лісова казка” до ТОВ “Емос”.

Керівництвом ТОВ “Емос” оригінали вказаних документів не
були надані прокуратурі Макарівського району на їх запит.

Відомості щодо приватизації бази відпочинку “Лісова
казка” відсутні в установах Фонду державного майна України.

Правове становище громадян, що мешкають на території бази
відпочинку, є невизначеним, оскільки в них відсутні належним чином видані
ордери на займані приміщення, що є перешкодою для реалізації в подальшому права
на безоплатне отримання в приватну власність цих приміщень і належних до них
господарських споруд, а тому зазначені громадяни мають бути забезпечені з боку
відповідача у справі ордерами на жилі приміщення. Ці громадяни довгий час
відкрито користуються нерухомим майном, проте фактично позбавлені права
користування займаними приміщеннями, що дає право просити суд зобов'язати ТОВ
“Емос” надати їм ордери на право проживання в приміщеннях бази “Лісова казка”.

Від з'ясування питання існування чи встановлення факту
відсутності документів на право власності ТОВ “Емос” на базу відпочинку “Лісова
казка” залежить захист інтересів позивачів-громадян, які проживають у жилих
приміщеннях бази відпочинку “Лісова казка”, серед яких є особи, що внаслідок
неповнолітнього чи похилого віку, скрутного матеріального становища тощо, тобто
поважних причин, не спроможні самостійно здійснити захист власних прав і
законних інтересів у суді.

ТОВ “Емос”
звернулося із зустрічним позовом про усунення перешкод у праві власності
шляхом виселення ОСОБА_13., ОСОБА_14., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20., ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25., ОСОБА_26., ОСОБА_27, ОСОБА_28., ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37., ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43.,
ОСОБА_44., ОСОБА_45., ОСОБА_46., ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50,
ОСОБА_51, ОСОБА_6., ОСОБА_7,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54,ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,ОСОБА_12 з приміщень бази
відпочинку “Лісова казка” та зобов'язання не чинити перешкод у реалізації права
власності. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ТОВ
“Емос” є власником бази відпочинку “Лісова казка”, що розташована в
адміністративних межах Ясногородської сільської ради Макарівського району
Київської області, поза межами населеного пункту, що підтверджується рішенням
Господарського суду м. Києва від 1 грудня 2005 року в господарській справі                      № 7/778, яке набрало
законної сили.

Згідно з документацією, наявною у відділі містобудування
та архітектури Макарівської районної державної адміністрації та Макарівського
бюро технічної інвентаризації, на базі відпочинку “Лісова казка” було збудовано
та в 1980 році введено в експлуатацію нежитлові (господарські будівлі) та
споруди, а також           3 жилі
корпуси, призначені для сезонного проживання. Жилі будинки та жилі приміщення,
призначені для постійного проживання, на території бази не будувались, в
експлуатацію не вводились. Переведення нежитлових будівель і приміщень у жилі
не проводилось. Переобладнання нежитлових будівель та приміщень у жилі для
постійного проживання не погоджувалось, не затверджувалось. Такі переобладнані
будівлі чи приміщення в експлуатацію не вводились.

Відповідно до акта приймання-передачі бази відпочинку
“Лісова казка” від            18 грудня
1992 року з балансу фірми “Іглен” на баланс ТОВ “ЕМОС” на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна №1214 від 12 грудня 1992 року були передані
будівлі та споруди. Серед них були жилі корпуси бази, призначені для
тимчасового сезонного проживання: гуртожиток №1, гуртожиток №2, гуртожиток №3.

Згідно актом
проведення перевірки землекористування та забудови на території бази відпочинку
“Лісова казка” від 19 липня 2005 року встановлено, що на момент перевірки з
трьох жилих корпусів бази, призначених для сезонного проживання, один жилий
корпус зруйновано, а в інших двох - у теперішній час в даний час проживають
громадяни, використовуючи їх як постійне житло.

Проте відповідачі за зустрічним позовом чинять постійні
перешкоди в реалізації ТОВ “Емос” права власності на базу відпочинку, обмежуючи
його здійснення, не допускаючи на територію бази працівників контролюючих та
реєструючих органів і ТОВ “Емос”, проводиться переобладнання займаних приміщень
та господарських приміщень бази.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2006
року  в задоволенні позову прокурора
Макарівського району Київської області відмовлено,  зустрічний позов ТОВ “Емос” задоволено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва від 5 березня 2007 року зазначене рішення суду першої інстанції
скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ТОВ  “Емос” просить скасувати постановлену у справі ухвалу та  залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судовими інстанціями норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи
апеляційні скарги прокурора Макарівського району Київської області, ОСОБА_19 та
ОСОБА_54 і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
апеляційний суд керувався тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані
обставини, які мають значення для
справи, а також до участі у справі не залучено Макарівську районну раду
та Ясногородську сільську раду.

Проте з такими висновками
колегії суддів погодитися не можна з таких підстав.

Як убачається з
матеріалів справи, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20
жовтня 2006 року не зачіпає інтересів Макарівської районної ради та
Ясногородської сільської ради, необхідність притягнення їх до участі у справі
відсутня, оскільки відповідно до наявних у матеріалах справи документів               (т. 2 а.с. 56-58)  на території бази “Лісова казка” не існувало
та не існує жилих будинків, які відносяться до державного або громадського
житлового фонду, а також не вводилось у експлуатацію будинків чи приміщень,
призначених для постійного проживання. Будівництво споруд бази “Лісова казка”
проводилось господарським способом УДСЗК “Воркутавугілля” без використання
державних коштів чи коштів місцевої територіальної громади.

Що стосується інших
підстав направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, то ст.
311 ЦПК України,  що регулює порядок
скасування рішень судів першої інстанції апеляційним судом і направлення їх на
новий судовий розгляд, містить у собі вичерпний перелік підстав для цього.
Серед них відсутня така підстава як неповне з'ясування обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду мала б, керуючись вимогами ст. 309 ЦПК
України, усунути неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи,
дати правову оцінку зібраним доказам і у випадку незаконності рішення суду
першої інстанції ухвалити нове рішення.

При викладених обставинах постановлена у справі  ухвала колегії суддів апеляційної інстанції
без змін залишатися не може та підлягає скасуванню, а справа - направленню на
новий апеляційний судовий розгляд, оскільки істотні порушення  закону були допущені в суді апеляційної  інстанції
й саме це призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Емос”  задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва  від 5 березня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка