Справа №2-9/08
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2008 року Корсунь-Шевченківський
районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді Савранського О.А.

за участю - секретаря  Порпленко Л.Є.

особи, яка надає правову
допомогу  позивачу - адвоката ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом
ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про усунення перешкоди в
користуванні та розпорядженні майном і стягнення моральної шкоди, позовом  ОСОБА_5 до ОСОБА_2за участю третіх осіб, які
не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача
відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднання бюро технічної
інвентаризації», приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського нотаріального
округу ОСОБА_7. про визнання права власності на частину будинку, суд

встановив:

Позивач  ОСОБА_2. пред'явив  у суд позов
і просив  вселити його в належний
йому на праві власності будинок АДРЕСА_1, а відповідачів з нього виселити без
надання їм іншого жилого приміщення посилаючись на те, що він являється
власником зазначеного будинку і бажає там проживати, але відповідачі, які в
ньому проживають, заперечують проти цього, не пускають його на подвір'я.

До початку розгляду справи по суті
позивач змінив позовні вимоги і просить суд усунути перешкоди в користуванні та
розпорядженні даним майном з боку ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6.
зобов'язавши їх звільнити вказане домоволодіння та стягнути з них завдану йому
моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., яка полягає у тривалому перешкоджанні
відповідачами володіти йому його майном, що призвело до зниження
життєдіяльності його організму, так як він є інвалідом дитинства та душевних
хвилювань, неспокою і тревоги. Розмір завданою йому моральної шкоди
визначений  висновком судового експерта
про його емоційно-психологічний стан стосовно обставин справи.

Позивач ОСОБА_5. пред'явила у суд позов
і просила договір дарування 2/3 будинку, розташованого на АДРЕСА_1 укладений 29
жовтня 2002 року ОСОБА_8на користь ОСОБА_2визнати недійсним у зв'язку з
невідповідністю його змісту вимогам Закону; договір довічного утримання,
укладений 14 січня 2003 року  ОСОБА_8на
користь ОСОБА_2визнати недійсним у зв'язку з невідповідністю його змісту
вимогам Закону та визнати за нею право власності на 1/5 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1

Свій позов позивачка обгрунтовує тим,
що вона народилася і проживає у зазначеному домоволодінні, яке було побудоване
її дідом, бабою, батьком та матір'ю. Дане домоволодіння станом на 15 квітня
1991 року, тобто до введення в дію Закону України  «Про власність»  від 07.02.1991 року  було
колгоспним двором,  вона ж була
його членом, а тому мала право на 1/5
частину в майні цього двору. На підставі цього вона і  вважає, що зазначені договори при їх
укладенні  не відповідали вимогам закону,
так як порушили її права, оскільки їй її частка не виділялася.

До початку розгляду справи по суті
позивачка змінила  позовні вимоги і
просить суд визнати недійсним договір дарування 2/3 будинку, розташованого
уАДРЕСА_1, укладений 29 жовтня 2002 року ОСОБА_8на користь ОСОБА_2у зв'язку з
невідповідністю його змісту вимогам Закону; визнати недійсним  договір довічного утримання, укладений 14
січня 2003 року  ОСОБА_8на користь
ОСОБА_2у зв'язку з невідповідністю його змісту вимогам  Закону та визнати за нею право власності на
1/4 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 залишаючись при цьому на своїх
обгрунтуваннях  позову та зазначаючи
тільки про допущену арифметичну помилку у
частині нерухомого майна з 1/5 на 1/4 .

У суді  позивач ОСОБА_2. за своїм позовом позовні
вимоги підтримав і надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені в його
заявах.

Адвокат  позивача
ОСОБА_1. підтримала свого довірителя.

Відповідачі ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_6. за позовом ОСОБА_2.
вимоги позивача не визнають повністю посилаючись на те, що дане
домоволодіння  було колгоспним двором, а
тому право власності в його частинах мають і вони, крім ОСОБА_4., які там
проживали і проживають, дане домоволодіння побудоване їх батьками.

Позивач ОСОБА_5. за своїм позовом  позовні
вимоги підтримала і  надала суду
пояснення аналогічні тим, що викладені в її
заявах .

Як відповідач ОСОБА_2. вимоги позивача
ОСОБА_5. не визнає  повністю посилаючись
на те, що  дане домоволодіння як
колгоспний двір перестало існувати ще в 70-80 роках. А тому право власності на
нього  він набув законним шляхом

Адвокат  позивача
ОСОБА_1. підтримала свого довірителя і доповнила його пояснення тим, що
спір про право власності на дане домоволодіння вже розглядався апеляційним
судом, який визнав таке за право за ОСОБА_2., тобто вже є законне  фактично
остаточне рішення  суду по
предмету спору.

Представник третьої особи відділку
комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднання бюро технічної
інвентаризації» Базарна Н.С. пояснила, що спірне домоволодіння фактично з 1974
року, а  потім це було ще раз
підтверджене в 1983 році, перестало бути колгоспним двором, так як були видані
відповідні свідоцтва про право особистої власності на ім'я ОСОБА_9. і ОСОБА_8..

Третя особа приватний нотаріус
ОСОБА_7. у суд не з'явилася , надавши заяву про розгляд справи за її  відсутністю,
про що не заперечили інші учасники справи.

Суд,  з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши
їх доказами, вважає, що позов ОСОБА_2. підлягає до часткового задоволення, а  в позові
ОСОБА_5. належить відмовити.

У суді встановлено, що 29 жовтня 2002
року між ОСОБА_8 і ОСОБА_2 був укладений і нотаріально посвідчений  договір дарування, згідно якого відповідачу
його мати подарувала належні їй 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною часткою надвірних споруд, який
розташований по АДРЕСА_1(Справа № 2-9/08, а.с.8).

14 січня 2003 року між ОСОБА_8. і
ОСОБА_2. був укладений і нотаріально посвідчений договір довічного утримання,
згідно якого ОСОБА_8.  після своєї смерті
передає у власність ОСОБА_2. належну їй 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1
(Справа № 2-9/08, а.с.9).

Правовою підставою для укладення
зазначених договір послужило надання ОСОБА_8. Свідоцтва про право власності на
житловий будинок, виданого на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської
Ради від 20 квітня 1983 року за №82 та зареєстрованого у
Корсунь-Шевченківському  бюро технічної
інвентаризації в реєстровій книзі №21 під реєстровим №  3903-102.

ІНФОРМАЦІЯ_1мати  ОСОБА_2.
померла (а.с.10). Після її
смерті   ОСОБА_2. не може
вселитися в повністю належне йому помешкання, так як цьому перешкоджає його
рідна сестра ОСОБА_3., яка залишається проживати там разом з сім'єю: ОСОБА_4.,
яким вона проживає без реєстрації шлюбу та повнолітніми доньками  ОСОБА_5. і ОСОБА_6.. Добровільно вирішити
питання стосовно права користування даним нерухомим майном  вони не можуть.

Зважаючи на це, 16 травня 2007 року
ОСОБА_2. і  пред'явив відповідний позов
до суду, вимоги якого потім змінив
(Справа № 2-9/08,а.с.3-6).

Його сестра ОСОБА_3. 22 травня 2007
року також пред'явила позов до суду про визнання права власності на частину
будинку, усунення будь-яких порушень зазначеного права і просила суд визнати
недійсним  договір дарування 3/4  спірного будинку, укладений між ОСОБА_8. і
ОСОБА_2. та визнати за нею право власності на цю частину будинку на підставі
того, що даний будинок побудували її батьки. Вона в ньому проживає більше
сорока років. В 1983 році, після смерті батька право власності на нього було
оформлено її матір'ю ОСОБА_8.. За період проживання вона за власний рахунок
поліпшила його стан та побудувала господарські споруди. Крім зазначених
обґрунтувань, вона надала і інші, не пов'язані з правом власності членів
колгоспного двору. Під час розгляду справи по суті ОСОБА_3. змінила позовні
вимоги і просила суд визнати недійсним договір дарування 2/3 частини спірного
будинку; визнати недійсним договір довічного утримання та визнати за нею право
власності на  спірне
будинковолодіння.  При зміні вимог,
ОСОБА_3. обґрунтувала їх з порушенням права власності членів колгоспного двору.
При цьому в розгляді справи на стороні позивача третіми особами, які не
заявляли самостійних вимог щодо предмету спору були її повнолітні доньки
ОСОБА_6. і  ОСОБА_5., які вимоги щодо
спірного домоволодіння не пред'являли і не заперечували проти вимог позивача.
Рішенням районного суду від 17 грудня 2007 року змінений позов було задоволено.
Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
від 13 березня 2008 року рішення районного суду скасована і в позові  ОСОБА_3.
відмовлено, рішення суду набрало законної сили  (Справа № 2-9/08,а.с.25-28,30-33).

Незважаючи  на рішення апеляційного суду від 13 березня
2008 року, яким остаточно було вирішено спір стовно предмету спору -  права власності на житловий будинок  № 57 з відповідною часткою надвірних споруд,
який  розташований по АДРЕСА_1про те, що
він належить на законних підставах ОСОБА_2.,
ОСОБА_5.  10 квітня 2008 року
пред'явила позов до суду із змістом позовних вимог, аналогічних позову  ОСОБА_3. про визнання недійсними договорів
дарування і довічного утримання та просить вже за нею визнати право власності
на 1/4 частину спірного домоволодіння. Обґрунтування позову ті ж, що  у
ОСОБА_3.  (Справа №2-296/08,
а.с.3-5).

Згідно свідоцтва про права власності
від 21 травня 1974 року дане домоволодіння
належало ОСОБА_9., батькові ОСОБА_2. і ОСОБА_3.  (Справа БТІ №4324, а.с.20).

Після смерті власника 28 грудня 1982
року, дане домоволодіння за заявою ОСОБА_5., ОСОБА_3. було зареєстроване за їх
матір'ю ОСОБА_8., яка і стала  його
власником (Справа БТІ №4324, а.с.21-25).

Тобто, фактично ще з 1974 року спірне
домоволодіння вже не являлось колгоспним двором. Правовстановлюючі документи на
право власності чинні і ніхто їх законність не оспорює.

Посилання ОСОБА_3. і  інших учасників розгляду справи на довідку №
662 від 18 березня 1983 року, виданої виконкомом міської ради, як доказ, про
те, що дане домоволодіння є колгоспним двором, не є обґрунтованим, оскільки
дана довідка не являється правовстановлюючим документом  (Справа №2-296/08, а.с.9).

Таким чином, суд вважає, що права
ОСОБА_2. як власника нерухомого майна стосовно
його володіння, користування і розпорядження дійсно порушені, а тому
підлягають судовому захисту. Будь-які ж права ОСОБА_5. стосовно даного
нерухомого майна не порушувались, оскільки, як встановлено в суді, право
власності на частку житлового будинку  №
57 з відповідною часткою надвірних споруд, який
розташований по АДРЕСА_1 вона не має.

Суд не бере до уваги дані довідки,
наданої ОСОБА_4. про те, що він вже не проживає у спірному домоволодінні, а
тому не являється відповідачем у справі, оскільки  така довідка була надана до суду тільки після
пред'явлення позову і не вирішує спір по суті.

Суд вважає, що діями відповідачів
позивачеві ОСОБА_2. була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що
ситуація, в якій він перебуває зараз є для нього психотравматична та кризисна,
так як були порушені його права  в
задоволенні потреб відносно свого майна, які він задоволити не може. Це
призводить до душевного болю, нервовому виснаженню, відчаю, погіршенню стану
здоров'я. Завдання моральної шкоди підтверджується  висновком судового експерта, розмір якої
визначений як 50 000 грн.. Даний висновок суд бере до уваги як доказ, оскільки
він не заперечується відповідачами та іншими учасниками розгляду справи, а
заперечується тільки завдання такої шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що
підлягає задоволенню суд враховує, її глибину, тривалість страждань, наслідки
цих страждань, стан здоров'я ОСОБА_2., його майновий стан, стан здоров'я і
майновий стан відповідачів, затверджений державою розмір прожиткового мінімуму
на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних
груп населення на час розгляду справи
та  з урахуванням розумності і
справедливості. Такий розмір суд визначає як
20 000 грн..

Приватна власність громадян  охороняється законом і її захист здійснюється
судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Вжиті ухвалою суду заходи забезпечення
позову від 23 травня 2008 року у виді накладення арешту на &frac12; частину будинковолодіння відповідача ОСОБА_4., що знаходиться по
АДРЕСА_2зберігаються до набрання рішенням законної сили.

При задоволенні позову,  суд стягує солідарно з відповідачів  на користь позивача понесені останнім судові
витрати в справі по оплаті судового збору, на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу і  проведення дослідження
емоційно-психологічного стану ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.
27,31,57,58,59,60,61,81,82,88,152,154,212,213,214,215 і  п.5 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦПК
України, ст.ст.16, 23, 316,317,383,386,391 ЦК України,  суд

вирішив
:

Задовольнити частково позов
ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про усунення перешкоди в
користуванні та розпорядженні майном і стягнення моральної шкоди.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6звільнити домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2 на праві
власності.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5
до ОСОБА_2за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо
предмету спору на стороні відповідача відділку комунального підприємства
«Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації», приватного
нотаріуса Корсунь-Шевченківського нотаріального округу ОСОБА_7. про визнання
права власності на частину будинку.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Виграїв Корсунь-Шевченківського району Черкаської
області, жительки АДРЕСА_1 , працюючої лаборантом в Корсунь-Шевченківській
райСЕС, (інші відомості про особу суду невідомі); ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця і жителяАДРЕСА_1, не працюючого, (інші відомості про особу суду
невідомі); ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки і жительки  АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
(інші відомості про особу суду невідомі); ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5,  уродженки і жительки  АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
(інші відомості про особу суду невідомі)
на користь ОСОБА_2, проживаючого в АДРЕСА_3 понесені ним судові витрати
в справі по оплаті судового збору в сумі по 8 грн. 50 коп., на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі  по 7
грн. 50 коп., витрати на правову допомогу в сумі 2100 грн.,  проведення дослідження
емоційно-психологічного стану ОСОБА_2. 2 303 грн., завдану моральну шкоду в
сумі 20 000 грн. В іншій частині позову відмовити.

Вжиті ухвалою суду заходи забезпечення
позову від 23 травня 2008 року у виді накладення арешту на &frac12; частину будинковолодіння відповідача ОСОБА_4., що знаходиться по АДРЕСА_2
зберігаються до набрання рішенням законної сили

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву про  апеляційне оскарження рішення суду  може бути подано Апеляційному суду Черкаської
області через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а  апеляційну
скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий - підпис