У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

Головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Лихути Л.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю
«Фірма «Ріон» про визначення у грошовій формі частки майна, яка належала
спадкодавцю - учаснику товариства, у зв'язку з його смертю, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу судді Харківського районного суду від 3 травня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2007
року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до товариства
з обмеженою відповідальністю «Фірма «Ріон» (далі - ТОВ «Фірма «Ріон») про
визначення частки майна у грошовій формі. Позивачі зазначали, що чоловік
ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 ОСОБА_3, який був учасником ТОВ «Фірма «Ріон»,
ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув. Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку вони
прийняли у встановленому законом порядку. В прийнятті їх як спадкоємців до
товариства їм відмовлено та запропоновано одержати частку майна, яка належала в
товаристві спадкодавцю ОСОБА_3, в грошовій формі, визначивши її в розмірі 13
318 грн. 75 коп. Не погодившись з таким розміром, позивачі просили в судовому
порядку визначити у грошовій формі частку майна, яка належала їх спадкодавцю
ОСОБА_3 в ТОВ «Фірма «Ріон».

Ухвалою судді Харківського районного суду від 3 травня 2007 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2007 року,
позовну заяву повернуто позивачам.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалу
апеляційного суду та передати їх позовну заяву до суду першої інстанції для
розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачам, суддя суду
першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того,
що позовна заява подана з порушенням правил підсудності, оскільки спір виник з
корпоративних відносин, який підсудний господарському суду.

Однак, з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних,
трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам, серед інших,
підсудні справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно зі ст. 167 ГК України під корпоративними правами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються або припиняються щодо корпоративних прав,
тобто прав особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні)
господарської організації, що включає правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку
(дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

Відповідно до тексту позовної заяви в справі виник спір між спадкоємцями
учасника товариства з обмеженою відповідальністю та товариством щодо розміру
належної їм до передачі у грошовій формі на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про господарські товариства» частки у майні товариства, яка належала
спадкодавцю.

Таким чином, у справі виник спір не з корпоративних, а з цивільних відносин
який підлягає до розгляду в порядку цивільного, а не господарського
судочинства, як помилково вважали суди.

Крім того, ст. 115 та п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, якими керувався суддя
суду першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивачам, передбачають
повернення позивачеві заяви в разі, якщо вона підлягає до розгляду в порядку
цивільного судочинства, однак подана ним до суду з порушенням правил
територіальної підсудності. Якщо ж заява не підлягає до розгляду в порядку цивільного
судочинства, суддя на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України відмовляє у
відкритті провадження.

Таким чином, суддею суду першої інстанції порушено порядок вирішення
питання про відкриття провадження у справі, що відповідно до п. 2 ст. 342 ЦПК
України є підставою для скасування постановлених у справі рішень та передачі
питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 336, п. 2 ст. 342, п. 6 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Харківського районного суду від 3 травня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2007 року скасувати та
передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін