Cправа № 2 - 49 / 2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 січня 2008 року Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

головуючого
судді -  Яковець О.Ф.,

при
секретарі -           Твердохліб І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни
справу за позовом ОСОБА_1  до
Товариства   з обмеженою відповідальністю
« Роменський   комбікормовий завод» ,
директора Товариства   з обмеженою
відповідальністю « Роменський комбікормовий завод» Соляник Костянтина
Феліксовича про  визнання  звільнення незаконним , поновлення   на роботі
і стягнення середнього заробітку
за час  вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду  із позовом
про поновлення   на роботі  .

В позовній заяві   він вказує
, що 1.08.2007 року   він був
прийнятий на роботу  в ТОВ «
Роменський  комбікормовий завод» на
посаду   головного інженера .

14.09.2007 року  він   захворів
і по 29.09.2007 року
знаходився   на лікуванні.

26.09.2007 року
йому повідомили, що він звільнений
з роботи   за п. 3 ст. 40 КЗпП
України, згідно наказу   № 100 від
13.09.2007 року.

З цим наказом
він  незгоден  , оскільки
не допускав порушень   правил  внутрішнього трудового розпорядку   і до нього раніше не застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського стягнення.

Також вважав незаконним
звільнення і тому , що в момент звільнення   він знаходився   на лікарняному   .

13.09.2007 року
він цілий день був на роботі   і
виконував свої обов»язки, а наказ про
звільнення   був виданий   заднім числом  . Також ОСОБА_1   вказує , що через хворобу   та відсутність необхідних   документів
не міг своєчасно звернутися   до
суду  . У зв»язку з цим   просить визнати  поважними
причини пропуску строку  для
звернення до суду та поновити строк, визнати
незаконними   його звільнення  та поновити
на посаді  головного інженера   ТОВ « Роменський  комбікормовий завод»  і стягнути
на його користь  середній
заробіток   за час вимушеного
прогулу.

В   судовому засіданні   позивач
повністю підтримав  свій  позов , пояснив , що догани йому ніхто не
оголошував , пояснень не відбирав   і з
наказом № 94-ВК  від 03.09.2007 року
ніхто його не знайомив.

13.09.2007 року
він цілий день   працював  , виконував свої обов»язки   , пояснень у нього  ніхто не відбирав   і наказ про звільнення   з роботи
ніхто   не оголошував .

14.09.2007 року він захворів  і знаходився на лікуванні.

26.09.2007 року
йому повідомили про звільнення  і
коли він прийшов на роботу, то його ознайомили з наказом , він підписав   обхідний лист    і в цей же день підписав обхідний лист
ОСОБА_2  , механіку , який також був
звільнений з роботи 26.09.2007 року.

ОСОБА_1 просив   визнати поважною причину пропуску  строку для звернення до суду , оскільки  перебував на лікарняному, не мав необхідних
документів   для звернення до суду   , які йому своєчасно   не видали.

Просив   поновити його  на роботі
на посаді  головного інженера  та стягнути середній заробіток    за час вимушеного прогулу в сумі 3880 грн.

Представник   відповідача
в судовому засіданні   не
визнала  позов і пояснила   , що
1.08.2007 року ОСОБА_1   був
прийнятий на посаду   головного інженера  . До цього він проходив   стажування
в липні 2007 року. ОСОБА_1   був
ознайомлений з посадовими
обов»язками   . Він   неналежно виконував   свої обов»язки   , вийшли з ладу електродвигуни   , що впливало на роботу    підприємства.  І
3.09.2007 року  на нараді  йому була оголошена догана.   Він наказ
не підписав  і був складений
протокол   про відмову , а 13.09.2007
року   ОСОБА_1   був звільнений з роботи  за систематичне невиконання своїх обов»язків.

Співвідповідач
Соляник   К.Ф.   позов не визнав   і суду пояснив , що 3.09.2007 року  він приступив до виконання обов»язків   директора ТОВ  « Роменський комбікормовий завод» .  На підприємстві не був проведений   плановий ремонт  , а тому ОСОБА_1   як головному інженеру 3.09.2007 року   була оголошена догана. Йому був   встановлений строк  10 днів
для усунення недоліків , але він цього не зробив  і 13.09.2007 року   він вирішив звільнити   ОСОБА_1
і запропонував останньому
звільнитися за власним   бажанням.
Оскільки ОСОБА_1   відмовився   , то був звільнений   13.09.2007 року   за невиконання   своїх посадових обов»язків.

Заслухавши пояснення
сторін  , свідків , дослідивши  письмові докази по справі   суд приходить до висновку  , що позов є обґрунтованим    і підлягає задоволенню.

В суді встановлено   , що ОСОБА_1   по направленню  Роменського міськрайонного центру   зайнятості
був прийнятий на роботу   в ТОВ «
Роменський комбікормовий завод» на посаду
головного інженера   з 1.08.2007
року   згідно наказу  № 71 ВК від 1.08.2007 року ( а. с.
2,12,13)  .

Згідно наказу  № 100-ВК від 13.09.2007 року він був   звільнений з роботи  . 13.09.2007 року згідно п.3 ст.40 КЗпП
України   в зв»язку  з систематичним невиконанням   працівником
без поважних   причин
обов»язків   , покладених    трудовим договором   або правилами   внутрішнього
трудового розпорядку, якщо до працівників раніше застосовувалися заходи   дисциплінарного  чи
громадського стягнення.  ( а. с.
3)

Позивач в судовому порядку
просить   визнати   його звільнення   незаконним та поновити на посаді   головного інженера .

Встановлені судом факти   свідчать про те, що    між сторонами   склалися
спірні правовідносини    з
приводу   розірвання   трудового договору    та поновлення на роботі.

Дані  правовідносини   регулюються
ст.. 40, ст.. 149, 232,233,234,235,236 КЗпП України.

Згідно  ч.1 п.3 ст. 40 КЗпП України  трудовий договір  , укладений
на невизначений строк , а також строковий  трудовий договір   до закінчення строку його чинності   можуть бути розірвані  власником
або уповноваженим   ним
органом  лише у випадках : систематичного
невиконання працівником   без поважних
причин  обов»язків , покладених на
нього  трудовим договором   або правилами внутрішнього  трудового розпорядку , якщо до працівника
раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п. 22
Постанови  Пленуму   Верховного Суду України   від 6.11.1992 року № 9   із змінами
« Про практику  розгляду судами
трудових спорів»  у справах  про поновлення на роботі   осіб , звільнених  за порушення трудової дисципліни , судам  необхідно з»ясувати  , в чому конкретно   проявилось порушення , що стало приводом до
звільнення  , чи могло воно бути
підставою   для розірвання трудового
договору   за пунктами  3,4,7,8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП , чи
додержані власником  або уповноваженим
ним органом   передбачені ст..
147-1,148,149 КЗпП правила   і порядок
застосовування дисциплінарних стягнень
, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк , чи не
застосовувалося  вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення , чи враховувались
при звільненні ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяна
ним шкода , обставини  , за яких
вчинено  проступок , і попередня робота
працівника.

Стаття 10 та 60 ЦПК
України   передбачають  , що цивільне судочинство здійснюється   на засадах
змагальності сторін , а кожна сторона
зобов»язана довести   ті
обставини   , на які вона
посилається   як на підставу  своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи зібрані по
справі докази у їх сукупності  суд
приходить до висновку , що в судовому засіданні   відповідач
не надав належних   та допустимих
доказів  , які б достовірно свідчили   , що ОСОБА_1
систематично  не виконував   свої обов»язки   , які покладені на нього   трудовим договором   або правилами внутрішнього  трудового розпорядку.

На підтвердження
своїх   заперечень  відповідач надав наказ № 94- ВК від
03.09.2007 року про винесення догани
ОСОБА_1  за невиконання своїх
обов»язків , наказів  та
розпоряджень   директора.

Суд вважає, що даний
наказ   є незаконним із слідуючих
підстав:

Відповідно до ст.. 149 ч.1
КЗпП України   до застосування   дисциплінарного стягнення власник   або уповноважений ним орган    повинен зажадати від порушника   трудової дисципліни   письмові пояснення .

Але  від ОСОБА_1
письмові пояснення з цього приводу
не бралися  , що підтвердив   і представник  відповідача
в судовому засіданні.

Крім того , в  самому наказі   не вказано
, які конкретні  невиконання   своїх обов»язків  допустив ОСОБА_1  , а вказана лише   загальна фраза   , що він не виконував свої посадові
обов»язки   , накази та розпорядження
директора.

В судовому засіданні
відповідачі   пояснили  , що ОСОБА_1
була оголошена  догана   за вихід з ладу  електродвигунів  нагнітаючого вентилятора   на підставі доповідної   записки
майстра ОСОБА_3

( а.с. 28)  та службової записки   головного інженера ( а.с. 29)

Але суд не вбачає   вини ОСОБА_1 в тому  , що електродвигун  вийшов з ладу   , оскільки безпосередньо  за стан електрообладнання   відповідає головний енергетик підприємства.

А із службової
записки   головного енергетика видно   , що причинами виходу з ладу   електродвигунів   є технічні причини   та велика навантаженість.

При таких обставинах  немає підстав
вважати , що ОСОБА_1   не
виконував без поважних причин   своїх
обов»язків.  .

В судовому засіданні   ОСОБА_1
взагалі заперечував   , що йому
оголошувалась догана   3.09.2007 року.

На підтвердження   факту
оголошення догани   ОСОБА_1   відповідач надав акт   від 3.09.2007 року про те, що   ОСОБА_1
був ознайомлений   з наказом   але відмовився від підпису.

В судовому   засіданні
свідки ОСОБА_3   та ОСОБА_4   підтвердили
, що підписували даний акт.  При
цьому   свідок ОСОБА_3 показав , що наказ
про оголошення   догани був  зачитаний директором   в кабінеті директора   . Потім
в  кабінет  йому начальник   відділу кадрів  принесла цей акт   про відмову ОСОБА_1   від підпису
і він цей акт підписав.

Сам   він акт
не писав  і ОСОБА_1 при цьому не
було.

Свідок ОСОБА_4   в суді показав  , що директор   на нараді
зачитав  наказ про оголошення   догани
ОСОБА_1.   Потім   юрист
дав йому   акт   про відмову ОСОБА_1,   підписати наказ  і він його підписав. Але  ОСОБА_1
при цьому   не було.

В той же час  співвідповідач   директор Смоляник К.Ф.  пояснював
, що 3.09.2007 року він  усно  на нараді оголосив   догану
ОСОБА_1   , а потім дав
вказівку   відділу кадрів  підготувати наказ.

Представник  відповідача в суді пояснила , що акт про
відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом
склала секретар.

Свідок ОСОБА_2  в суді також пояснив  , що він
, як механік , приймав участь в нарадах , але не чув , щоб на нараді
ОСОБА_1  була оголошена догана.

Із показів   свідків ОСОБА_4   та ОСОБА_3
в суді  випливає  , що акт
від 3.09.2007 року не відповідає
дійсності  , оскільки   цей акт
вони самі   не складали   і в їхній присутності   ОСОБА_1
з цим наказом   про
оголошення   догани   не був ознайомлений і відповідно , не
відмовлявся  від підпису.

Суд також   не може взяти до уваги   покази цих свідків , що ОСОБА_1   була оголошена догана  , оскільки
їхні покази   непослідовні ,
плутані  , суперечливі , а самі вони   є підлеглими директора   Соляник К.Ф.
, відповідача по справі, заінтересованої особи  по справі.

Покази цих свідків
суперечать   поясненням позивача , а
також покази   свідка ОСОБА_2 , який не
підтвердив  факт   , винесення догани   ОСОБА_1
на нараді 3.09.2007 року.

З цих підстав суд
приходить до висновку, що наказ № 94-ВК від 03.09.2007 року був виданий  після
звернення ОСОБА_1 з позовом   до
суду з метою  обґрунтувати правильність   звільнення ОСОБА_1 з роботи.  Тому  з
даним  наказом   і не був ознайомлений ОСОБА_1  та не були взяті письмові пояснення від
позивача.

Підтвердженням цьому є і
службова записка головного енергетика від 30.08.2007 року на ім.»я директора
Соляник К.Ф.  , хоча останній був
призначений директором лише   з 3.09.2007
року , тобто через 4 дні ( а.с.  55)

Оскільки наказ № 94-ВК
від  3.09.2007 року суд   визнає незаконним    і таким
, що не відповідає
дійсності   , то у адміністрації
були відсутні   підстави для
звільнення  ОСОБА_1  з роботи
на підставі ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України   за систематичне невиконання   без поважних обов»язків   своїх причин   , оскільки відсутнє систематичне
невиконання   ОСОБА_1   своїх обов»язків.

Крім  того , при винесення наказу № 100 13.09.2007
року  про звільнення ОСОБА_1 , в
порушення вимог ст.. 149 ч.1 КЗпП України
адміністрація заводу   не
відібрала від ОСОБА_1   письмові пояснення
та не виконала   вимог ч.3 ст. 149 КЗпП
України   , що при обранні стягнення  необхідно врахувати   ступінь тяжкості   вчиненого
проступку   і заподіяну ним
шкоду   , обставини , за яких вчинено
проступок   , і попередню роботу   працівника.

Відповідач   не надав доказів   , які саме порушення  правил
внутрішньо трудового розпорядку
допустив ОСОБА_1   і в наказі   про звільнення конкретно  не вказані які саме порушення   допустив ОСОБА_1. Також  адміністрацією не надано  доказів
про заподіяну ОСОБА_1   шкоди.
Представник відповідача   в суді пояснив
, що підставою   звільнення ОСОБА_1   стала службова записка    головного енергетика   та майстра ОСОБА_3   про вихід з ладу   двигунів
і ця ж підстава була вказана
відповідачем   при винесенні  наказу від 3.09.2007 року.

Тобто фактично  за одне і те ж порушення адміністрація
двічі  притягнула ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності.

Тому суд   приходить
до висновку  що ОСОБА_1   незаконно був звільнений   з посади
згідно наказу № 100 ВК від 13.09.2007 року за п.3 ст. 40 КЗпП  оскільки :

-  В суді не
встановлено   , що ОСОБА_1   систематично   не виконував обов»язків   , покладених на нього  правилами
внутрішньо трудового розпорядку
і до нього раніше  застосовувалися
заходи   дисциплінарного стягнення .

- Адміністрацією
порушено порядок застосування дисциплінарних стягнень   передбачений ст.. 149 КЗпП  ( відсутність   письмових пояснень ОСОБА_1   та не врахування при звільнені тяжкості   вчиненого проступку   і заподіяної шкоди   , обставини
вчинення проступку і попередню роботу працівника).

Адміністрацією  не враховано , що безпосередню
відповідальність  за стан
електрообладнання на заводі несуть головний енергетик та енергетик, а не
головний інженер.

Суд не вбачає  безпосередньо вини   ОСОБА_1
у виході з ладу електродвигунів, оскільки , згідно   службової записки   головного енергетика, це  пов»язано
з їх   тривалою експлуатацією  , зношеністю, значними навантаженнями .

Адміністрацією також не
враховано  , що ОСОБА_1  нетривалий час працював на посаді   головного інженера , лише з 1.08.2007
року

Ні в  службовій записці  головного енергетика , ні в доповідній
записці  майстра не вказано  , що вихід з ладу  електрообладнання пов»язаний з
невиконанням  своїх обов»язків  ОСОБА_1.

З цих підстав суд вважає,
що відповідач порушив право ОСОБА_1  на
працю , незаконно звільнивши   його з
роботи.

Тому порушене право
ОСОБА_1 необхідно захистити   шляхом   поновлення його на роботі   та стягнення середнього проступку за час вимушеного
прогулу.

Середній заробіток   за період з 14.09.2007 року по 24.01.2008
року становить 3880 грн. 95 коп.  , що
підтверджується   довідкою ТОВ «Роменський
комбікормовий завод». Дана довідка не оспорюється  сторонами
і не  викликає сумнівів у суду.

Суд вважає необхідним визнати поважними   причини
пропуску строку   для звернення до
суду та поновити строк звернення до суду.

Позивач був звільнений з роботи  13.09.2007 року , а  звернувся з заявою  до суду 9.11.2007 року . При цьому  він вказував
, що своєчасно не міг звернутися
до суду , оскільки хворів , а коли
дізнався про своє звільнення 26.09.2007 року , то звернувся   до юристів.

Але поскільки  були
відсутні наказ про звільнення і такий наказ
він отримав лише в листопаді 2007 року , то тоді і була оформлена
позовна заява в суд.  Ці пояснення
ОСОБА_1  підтвердили   в суді
і представник відповідача , пояснивши , що наказ про звільнення ОСОБА_1
13.09.2007 року не був  вручений, а був
йому виданий   лише тоді , коли він
звернувся з позовом до суду .

Факт знаходження
ОСОБА_1 на лікарняному підтверджується
також листом  непрацездатності з
14.09.2007 р.  по 29.09.2007 року.

Тому суд вважає,
що ОСОБА_1   з поважних причин
пропустив строк звернення до суду і даний строк підлягає поновленню відповідно
до ст.. 234 КЗпП України.

Позивач заявив позов
до ТОВ « Роменський комбікормовий завод» та до директора заводу Соляник
К.Ф.

Суд вважає, що належним
відповідачем   по справі  є лише ТОВ « Роменський комбікормовий завод»
, а не Соляник К.Ф. , директор заводу.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України   з ТОВ « Роменський комбікормовий завод» на
користь   держави необхідно  стягнути судовий збір   в розмірі 59 грн. 50 коп. , а також  витрати
за інформаційно технічне забезпечення
розгляду цивільної справи в сумі 30 грн.

Керуючись ст. ст. 40 , 149, 232, 233, 234,
235, 236 КЗпП України,

ст. ст. 3,4,10,11,60,88,209,212,213-215,218,367 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1   задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропуску строку для звернення
до суду та поновити строк звернення до суду.

Визнати незаконним
звільнення  ОСОБА_1 з посади   головного інженера Товариства   з обмеженою відповідальністю
«Роменський  комбікормовий завод» та
поновити його на посаді головного інженера Товариства   з обмеженою відповідальністю  «Роменський комбікормовий завод».

Стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю  «
Роменський комбікормовий завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 3880 грн. 95 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду  в частині
поновлення  на роботі  та в частині
стягнення заробітної плати   в
межах суми   платежу за один місяць .

Стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю « Роменський комбікормовий завод» на
користь  держави   судовий збір
в розмірі 59 грн. 50 коп. , а також витрати за інформаційно технічне
забезпечення розгляду  цивільної
справи  в суді  в розмірі 30 грн.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний
суд шляхом подачі  протягом десяти днів з
дня проголошення рішення заяви про оскарження рішення суду і подання після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

СУДДЯ      підпис…

КОПІЯ ВІРНА :

СУДДЯ       РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО
СУДУ                                                                                                       О.  Ф. ЯКОВЕЦЬ