Справа №2-243/2008
Місцевий Куликівський районний
суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Білого М.М.
при секретарі -  Чередниченку С.О.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення
звернулася до суду із позовом де просить виселити з її квартири АДРЕСА_1
відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.
В судовому
засіданні в обґрунтування свої вимог повідомила, що з 23.06.2004 року позивачка
працювала робочою по виробництву шпону та фанери в ПП „Форест”. Від даного
підприємства вона отримала житло, а саме: дві кімнати в гуртожитку,
розташованому по АДРЕСА_1. 24.10.2005 року між нею та ПП „Ітака” в особі
директора ОСОБА_3 було укладено договір про те, що підприємство надає їй житло,
а вона до 25 числа щомісячно повинна сплачувати за комунальні послуги (договір
№1 від 24.10.2005 року). В договорі зазначено кількість проживаючих в квартирі,
а саме: вона та її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Договір вважався укладеним до
31.12.2006 року, який до цього часу жодною зі сторін не скасовано. З лютого по
березень 2006 року вона приватизувала вказану квартиру на двох (з сином). Після
приватизації статус гуртожитку змінився на приватну квартиру і в БТІ і вона
зареєстрована під номер1. В період приватизації вона періодично співмешкала з
відповідачем, який був і на даний час зареєстрований в квартирі своїх батьків
по АДРЕСА_2. Оскільки відповідач не мав ніякого відношення до отриманого нею
житла, то і не мав претензій на вказане житло. В даний час з відповідачем життя
не склалося, оскільки він грубо поводиться з її дитиною, застосовуючи до дитини
грубу фізичну силу, спільних дітей у них не має. З приводу побиття дитини вона
не раз зверталася до органів внутрішніх справ із заявами про насильство в
сім'ї. Оскільки відповідач добровільно не хоче виселятися з її житла, мотивуючи
це тим, що він має право на &frac12; частину мого приватного житла, створює неможливі умови
для проживання її та дитини, то вирішення цього питання можливе лише в судовому
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і
пояснив, що він має право на &frac12; частину приватизованої позивачкою квартири, оскільки він
отримав 2 кімнати в гуртожитку, так як знаходився в трудових відносинах з
організацією, яка надала місце в гуртожитку, робив ремонт у ній, проводив газ,
давав позивачці гроші, вони жили сумісно, то в цій квартирі, то у квартирі його
матері. Документів, які б підтвердили його право на вказане житло у нього не
має. Питанням приватизації не займався, так як не було часу, хоча про
проведення приватизації знав, йому роз»яснили право на оскарження акту про
приватизацію, але в нього немає часу займатись цим питанням.
Заслухавши сторони, представника та свідків, які
підтвердили вказані сторонами обставини, і дослідивши матеріали справи, суд
доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
В судовому
засіданні доведено, що з 23.06.2004 року позивачка працювала робочою по
виробництву шпону та фанери в ПП „Форест”. Від даного підприємства вона
отримала житло разом з відповідачем, а саме: дві кімнати в гуртожитку,
розташованому по АДРЕСА_1. 24.10.2005 року між нею та ПП „Ітака” в особі
директора ОСОБА_3 було укладено договір про те, що підприємство надає їй житло,
а вона до 25 числа щомісячно повинна сплачувати за комунальні послуги (договір
№1 від 24.10.2005 року). В договорі зазначено кількість проживаючих в квартирі,
а саме: вона та її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Договір вважався укладеним до
31.12.2006 року, який до цього часу жодною зі сторін не скасовано. З лютого по
березень 2006 року вона приватизувала вказану квартиру на двох з сином. Після
приватизації статус гуртожитку змінився на квартиру, яка зареєстрована  в БТІ як квартира № 1. На період приватизації
вона періодично співмешкала з відповідачем, який був і на даний час
зареєстрований в квартирі своїх батьків по АДРЕСА_2. Сторони проживали без
реєстрації шлюбу, відповідач не зареєстрований проживаючим в цій квартирі і по
цей день, всі витрати по обслуговуванню цієї квартири несла позивачка, про що
підтвердила наданими суду документами. Порушень при проведенні приватизації на
момент слухання справи не виявлено, дії органу, який проводив приватизацію не
оскаржувались, відповідач не ставив питання про скасування акту про
приватизацію квартири, поважних причин, які б свідчили про те, що він  не зміг приймати участь в приватизації
відповідач не представив суду.
цьому житлі у відповідача виникло при проживанні в гуртожитку, в даний час це
приватна квартира де права власності на її частину він не має. Крім того він
перешкоджає власникам - позивачці і її дитині користуватись їх правом на
приватизоване майно, що проявилось в насильстві до дитини позивача. Ця
обставина підтверджується поясненнями сторін і даними копії постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи.
обставинах відповідача необхідно виселити з вказаної квартири, оскільки він не
має власності на це житло і знаходженням в цій квартирі перешкоджає позивачці і
її сину користуватись своєю власністю, обмежує їх право власності на квартиру,
тим самим порушує їх права і законні інтереси.
суду доказів, які б свідчили,  про те, що
відповідач систематично порушував правила сумісного  проживання, а тому її посилання на ст. 116
Житлового кодексу України, як підставу для виселення відповідача неправомірні.
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 379, 383, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст.71, 72
Житлового кодексу України, а також ст.ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10, 15, 209, 213-218
ЦПК України, суд, -
1.   Позов ОСОБА_1задовольнити.
2.   ОСОБА_2 виселити з квартири, яка належить
ОСОБА_1 і розташована в АДРЕСА_1 Чернігівської області.
3.   Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного
суду Чернігівської області. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду  може бути подано до суду  протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя   м і с ц е в о г о

Куликівського районного
суду
М.М. Білий