Справа № 2- 193/2008р.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року Ленінський
районний суд м. Луганська в ск
ладі:
головуючого судді: Попової
О.М. ,
при секретарі: Ждановій Ю.П.
,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Луган
ську цивільну справу за позо
вом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання догово
ру дарування 1/3 частини кварти
ри недійсним, СУД,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2007 року до Ленінського рай
онного суду м. Луганська наді
йшла позовна заява ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про в
изнання договору дарування 1
/3 частини квартири, розташова
ної за адресою: АДРЕСА_1, не
дійсним.
Позовна заява обґрунтован
а незаконністю спірного прав
очину як такого, що був укладе
ний під впливом тяжких обста
вин та на вкрай невигідних дл
я позивачки умовах.
Позивачка зазначає, що 06.12.2005р
. вона уклала з ОСОБА_2 дого
вір дарування, згідно умов як
ого передала у власність пер
шій відповідачці 1/3 частину кв
артири, розташованої за адре
сою: АДРЕСА_1.
Посилаючись на те, що зазнач
ений вище договір був підпис
аний під примусом з боку відп
овідачів, а також вказуючи на
невигідність умов договору
дарування, збіг тяжких обста
вин, позивачка просить суд ви
знати договір дарування 1/3 ква
ртири від 06.12.2005р. недійсним.
В судовому засіданні позив
ачка підтримала свій позов т
а просила суд задовільнити й
ого в повному обсязі.
Відповідачі та їх представ
ник в судовому засіданні про
ти позову заперечували посил
аючись на дотримання сторона
ми спірного договору вимог ч
инного законодавства віднос
но його форми, змісту, свободи
волевиявлення сторін та від
сутність підстав для визнанн
я договору недійсним, що пере
дбачені ст. ст. 203, 215, 233 ЦК України
.
Крім того, відповідачі та їх
представник просили суд від
мовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 через пропуск пози
вачкою річного строку для зв
ернення до суду, що передбаче
ний ст. ст. 258, 728 ЦК України.
Вислухавши пояснення стор
ін, показання свідків та досл
ідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд дійшов висно
вку, що позовні вимоги ОСОБ
А_1 про визнання договору да
рування недійсним не підляга
ють задоволенню з наступних
підстав.
Предметом судового розгля
ду є договірні правовідносин
и, що пов'язані з реалізацією п
рава власності на нерухоме м
айно та його відчуження шлях
ом дарування іншій особі.
Зазначені вище правовідно
сини врегульовані Цивільним
кодексом України 2003р., Тимчасо
вим положенням про реєстраці
ю прав власності на нерухоме
майно, затвердженим Наказом
Міністерства Юстиції від 07.02.20
02р. № 7/5 та іншими нормативно-пр
авовими актами чинного закон
одавства України.
Судом встановлено, що 06.12.2005р. м
іж ОСОБА_3, ОСОБА_1, як да
рувальниками та ОСОБА_2, я
к обдарованою, в письмовій фо
рмі було укладено договір да
рування 2/3 часток квартири Н
ОМЕР_1 в будинку НОМЕР_2 п
о АДРЕСА_1.
Зазначений договір дарува
ння був посвідчений 06.12.2005р. прив
атним нотаріусом Луганськог
о міського нотаріального окр
угу Лисенко О.О. за реєстрацій
ним № 2587.
Право власності на 2/3 вищевк
азаної квартири належало О
СОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних
частках на підставі свідоцт
ва про право власності на жит
ло від 20.12.1993р.
Після укладення договору д
арування право власності на
2/3 частки квартири, що раніш на
лежали ОСОБА_3 та позивачц
і було зареєстроване МКП БТІ
м. Луганська за ОСОБА_2 в Єд
иному державному реєстрі пра
в власності на нерухоме майн
о.
Розглядаючи питання щодо о
бгрунтованості позовних вим
ог ОСОБА_1 про визнання до
говору дарування недійсним,
суд виходить з наступного.
Згідно ст. 215 ЦК України, підс
тавами визнання правочину не
дійсним є недотримання в мом
ент його укладення вимог, що п
ередбачені ч. 1-3, ч. 5 та 6 ст. 203 ЦК Ук
раїни.
Згідно ч. 1-3, ч. 5 та 6 ст. 203 ЦК Укра
їни, зміст правочину не може п
ротиречити ЦК України, іншим
актам цивільного законодавс
тва України та моральним зас
адам суспільства. Особа, що ук
ладає правочин, повинна мати
відповідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину повинно
бути вільним та відповідати
його внутрішній волі. Правоч
ин повинен бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що є ним обумовлен
і.
Зі змісту спірного договор
у видно, що його сторони мали в
ідповідну цивільну дієздатн
ість, їх волевиявлення є віль
ним, відповідало їх внутрішн
ій волі та не було наслідком в
пливу будь-якого характеру, с
торони були ознайомлені з по
ложеннями чинного законодав
ства відносно наслідків укла
дення спірного договору.
Зокрема дарувальники, в том
у числі й позивачка в п. 3.2. спір
ного договору вказали, що вим
оги законодавства щодо зміст
у й правових наслідків право
чину їм роз'яснено. Сторони пі
дтверджують, що договір не но
сить характеру уявного та уд
аваного правочину. Дарувальн
ики стверджують, що даруванн
я ними здійснене за доброю во
лею, без будь-яких погроз, прим
усу чи насильства, як фізично
го так і морального.
Згідно ст. 233 ЦК України, прав
очин, що був укладений особою
внаслідок тяжких для неї обс
тавин та на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний су
дом недійсним.
Однак, як встановлено під ча
с судового розгляду справи, у
кладення спірного правочину
для позивачки не мало вимуше
ного характеру. ОСОБА_1 ма
ла можливість відмовитись ві
д укладення договору даруван
ня без будь-яких негативних н
аслідків для себе.
Позивачкою в порушення вим
ог ст. 60 ЦПК України не було над
ано жодних доказів існування
обставин на які вона посилає
ться в своєму позові, а саме пр
имушування укласти договір з
боку відповідачів, обіцянки
подальшого утримання з боку
відповідачів, відсутність у
мов для проживання на цей час
.
Одночасно з зазначеним, над
ані відповідачами докази та
показання свідків спростову
ють доводи позовної заяви О
СОБА_1 та свідчать про добро
вільність укладення позивач
кою договору дарування, наяв
ність можливості у позивачки
на цей час проживати разом з п
ершою відповідачкою за адрес
ою: АДРЕСА_1, або з другою ві
дповідачкою за адресою: АДР
ЕСА_2.
Посилання позивачки на опл
ату комунальних послуг, що не
ю здійснювалось, суд не прийм
ає до уваги оскільки обов'язо
к щодо утримання майна позив
ачка втратила

після укладення спірного п
равочину та вказана обставин
а взагалі не може мати значен
ня для вирішення питання про
визнання правочину недійсни
м.
З огляду на вказане, суд дій
шов висновку про те, що заявле
ні ОСОБА_1 позовні вимоги
про визнання договору дарува
ння недійсним є необгрунтова
ними та такими, що не підлягаю
ть задоволенню.
Посилання відповідачів та
їх представника на пропуск п
озивачкою річного строку на
звернення до суду з позовом, щ
о передбачений ст. ст. 258, 728 ЦК Ук
раїни, до уваги судом не прийм
ається, оскільки згідно зазн
ачених положень цивільного з
аконодавства, зазначений стр
ок застосовується до вимог п
ро розірвання договору дарув
ання, та не може бути застосов
аний до вимог про визнання та
кого договору недійсним, а то
му в позові слід відмовити не
за пропуском встановленого
строку звернення до суду, а за
необґрунтованістю.
На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 215, 233 ЦК Укр
аїни, ст. ст. 10, 11, 14, 58-60, 212, 214-215, 218 ЦПК Укр
аїни, СУД,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних ви
мог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання догово
ру дарування 1/3 частини кварти
ри, що розташована за адресою
: АДРЕСА_1 недійсним, - відмо
вити у повному обсязі за необ
ґрунтованістю.
Заява про апеляційне оскар
ження рішення може бути пода
на до апеляційного суду Луга
нської області через Ленінсь
кий районний суд м. Луганська
протягом десяти днів з дня йо
го проголошення. Апеляційна
скарга на рішення може бути п
одана протягом двадцяти днів
після подачі заяви про апеля
ційне оскарження.
Рішення суду набирає закон
ної сили після закінчення ст
року подання заяви про апеля
ційне оскарження, якщо заяву
про апеляційне оскарження н
е було подано. Якщо було подан
о заяву про апеляційне оскар
ження, але апеляційна скарга
не була подана у встановлени
й строк, рішення набирає зако
нної сили після закінчення ц
ього строку.