РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного

Суду України в
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Данчука В.Г.,

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області на рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 27 грудня
2006 року та ухвалу  Апеляційного суду
Донецької області від 19 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському
районі              м. Горлівки Донецької
області (далі - ВВД ФСС) про відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що працював мельником у ВАТ "Пантелеймонівський вогнетривкий
завод". Під час роботи 24 грудня 2005 року з ним стався нещасний випадок,
внаслідок якого він отримав трудове каліцтво. Висновком МСЕК від 11 серпня 2006
року йому вперше встановлено 60 % втрати професійної працездатності та визнано
інвалідом ІІІ групи.

Посилаючись на те, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я йому спричинено й
моральні страждання, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь
40000 грн.  моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 27 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 19 лютого 2007 року, позов задоволено частково: стягнуто з відповідача
на користь ОСОБА_1 18000 грн. моральної шкоди, а в решті вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень і
ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до  вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд, зокрема,  вирішує питання яка саме правова норма
підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що внаслідок виробничої травми позивачу
заподіяні моральні страждання та завдана моральна шкода, обов'язок по
відшкодуванню якої має бути покладено на відповідача з підстав ст.ст. 21, 28 та
34  Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного  випадку
на  виробництві  та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” №  1105-ХІV  від
23 вересня   1999  року
(далі - Закону № 1105-ХІV).

Однак з таким висновком судів погодитися не можна.

Відповідно до положень Закону № 1105-ХІV право на отримання потерпілим
страхових виплат внаслідок виробничої травми настає з дня встановлення йому
МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Судами встановлено, що позивачу
стійку втрату професійної працездатності вперше встановлено висновком МСЕК від
11 серпня  2006 року.

Згідно п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет України на            2006 рік” дію абзацу четвертого
статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої
статті 28 та частини третьої статті 34 Закону № 1105-ХІV в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей зупинено на  2006 рік.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору
помилково застосовано норми Закону № 1105-ХІV, що не підлягали застосуванню.

Враховуючи, що підставою для нарахування ОСОБА_1 страхових виплат став
висновок МСЕК від 11 серпня  2006 року, а
дію норм Закону № 1105-ХІV, на підставі яких здійснюється відшкодування
моральної шкоди застрахованим особам, на 2006 рік було зупинено, колегія суддів
вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки фактичні
обставини справи встановлені судами вірно, але неправильно застосовані норми
матеріального закону, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ст. 341
ЦПК України ухвалені судові рішення скасувати й постановити нове рішення про
відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и  р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області
задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 27 грудня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 19 лютого 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.
Ярема

Судді:

В.Г. Данчук

Є.Ф. Левченко

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін