Справа 22ц-1555 /2008
у першій інстанції  Коверзнев В.О.
Доповідач: Литвиненко І.В.
Ухвала

Іменем України

21 жовтня 2008 року

місто Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді:

Литвиненко І.В.

суддів:

Заболотного В.М., Смаглюк Р.І.

при
секретарі

Марченко О.О., Штупун О.М.

з
участю

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_3,
ОСОБА_4, представника ТУ ДК з промислової
безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Чернігівській області
Гайдука А.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_1 (в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6) та
приватного підприємства «Максесс» на рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 3 липня 2008 року у справі за позовом відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області до
територіального управління Державного комітету з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по Чернігівській області, приватного підприємства
«Максесс», ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про внесення змін до акту спеціального
розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та визнання недійсним акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою
Н-1,

в с т а н о в и в :

В
апеляційних скаргах ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати через порушення норм
матеріального та процесуального права і відмовити у задоволенні позову.

ПП
«Максесс» в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині
задоволення позову до ПП „Максесс” через порушення норм процесуального права і
відмовити  в задоволенні позову.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 03.10.2008 року подали заяву про приєднання до
апеляційних скарг ОСОБА_1 та  ПП
„Максесс”.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 3 липня 2008 р. позов задоволено, внесено зміни до п. 6 Акту
спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що
стався ІНФОРМАЦІЯ_1 р. з водієм таксі ПП «Максесс» ОСОБА_9, від 19.09.2007 р.
за формою Н-5, виклавши його в наступній редакції: «Нещасний випадок вважається
непов'язаним з виробництвом», визнано недійсним акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 19.09.2007 р.
за формою Н-1, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 р. з водієм таксі ПП «Максесс»
ОСОБА_9.

ОСОБА_1  в  своїй апеляційній скарзі  вказує на те, що акти Фоми Н-5 та Н-1 є
актами спеціальної комісії, для них п.58 Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 р. № 1112,
передбачений інший порядок оскарження, не судовий, а тому територіальне
управління Державного комітету з промислової безпеки, охорони праці та
гірничого нагляду по Чернігівській області не може бути належним відповідачем
по справі. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не застосував
положення ч.4 ст.24 КЗпП України, згідно до якого трудовий договір вважається
укладеним коли працівника фактично було допущено до роботи. Також  в апеляційній скарзі наголошується на тому,
що суд невмотивовано відхилив такі безспірні докази перебування ОСОБА_9 в
трудових відносинах з ПП „Максесс”, як довідку роботодавця (а.с.27), лист
територіальної держінспекції праці (а.с.28), положення п.2.1 договору №74
(а.с.10), техталон (а.с.53), витяг з журналу інструктажів з техніки безпеки
(а.с.29-32) і не навів жодних доказів надання ОСОБА_9 послуг ПП „Максесс”, а в
резолютивній частині рішення не вказав до кого з відповідачів і в якій частині
задоволено позов, не залучив до участі в справі малолітніх дітей ОСОБА_9 -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позбавивши своїм рішенням їх права на страхові виплати.

В апеляційній скарзі, яку подано від імені малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 -
ОСОБА_1 посилається на те, що суд не залучив їх до участі в справі, позбавивши
своїм рішенням їх права на страхові виплати. Апелянтом вказано, що суд,
задовольнивши позов, в порушення ст.ст. 215, 216 ЦПК України та Постанови
Пленуму ВСУ „Про судове рішення” в мотивувальній частині рішення не вказав
мотивів з яких він відхилив безспірні докази перебування ОСОБА_9 в трудових
відносинах з ПП „Максесс”, не навів жодних доказів надання ОСОБА_9 послуг ПП
„Максесс”, в резолютивній частині рішення не вказав до кого з відповідачів і в
якій частині задоволено позов.

ПП „Максесс” в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що суд в резолютивній
частині рішення не вказано до кого з відповідачів і в якій частині задоволено
позов. Також апелянт зазначає, що ПП „Максесс” не видавало Акт за ф. Н-5 та за
ф. Н-1, вони не є актами цього підприємства, ніякого відношення вони до цих
актів не мають, розслідування вказаного нещасного випадку не проводило, тому
вони не повинні нести відповідальності за акти складені спеціальною комісією по
розслідуванню нещасних випадків.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що
апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи  з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 8 березня 2007 року внаслідок
злочинних дій пасажира ОСОБА_10 загинув водій таксі ОСОБА_9, який працював
слюсарем з обслуговування електростанцій „КЕП Чернігівська ТЕЦ” і згідно угоди
№ 74 від 02.03.07 року надавав
транспортні послуги ПП „Максесс” по перевезенню пасажирів на автомобілі
„Dacia-Solenza”, д.н.з. НОМЕР_1.

За результатами спеціального
розслідування нещасного випадку комісія, створена територіальним управлінням
Державного комітету з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду
по Чернігівській області встановила, що даний випадок пов'язаний з
виробництвом. Висновки комісії відображені в акті за формою Н-5 та в акті за
формою Н-1. На підставі зазначених актів родичі загиблого ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 звернулись до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Чернігові Чернігівської області із заявами про здійснення
страхових виплат.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області вважають висновок комісії хибним, так як ОСОБА_9  не перебував у трудових відносинах з ПП
«Максесс», а тому оскаржили акти в суді.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачі
не надали суду доказів перебування ОСОБА_9 в трудових відносинах з ПП
„Максесс”, то відсутні підстави для висновку про те, що нещасний випадок
пов'язаний з виробництвом.

Такий висновок суд відповідає як матеріалам справи, так і вимогам чинного
законодавства.

Так, дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» поширюється на осіб,  які працюють на умовах трудового  договору
(контракту)  на  підприємствах,  в установах, організаціях,  незалежно від їх форм власності  та
господарювання (ст. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, 2 березня 2007 р. між ПП „Максесс”
та  ОСОБА_9 укладено трудову угоду,
предметом якої є надання ОСОБА_9 послуг таксі у вільний від роботи час.

З матеріалів перевірки прокуратури м. Чернігова № 517/107 вбачається,
що  трудова угода від 02.03.2007 р.  була виготовлена в липні 2007 р., після
смерті ОСОБА_9, директором ПП „Максесс” ОСОБА_11 і підписи від імені ОСОБА_9
були зроблені власноручно ОСОБА_11

2 березня 2007 р. між ПП „Максесс” та
ОСОБА_9 укладено договір № 74 предметом, якого було виконання
транспортних послуг власним транспортом ОСОБА_9, з покладенням відповідальності
за технічний стан автомобіля, медичний огляд, порушення законодавства на нього.

Враховуючи наведене та зважаючи на правову природу трудового та
цивільно-правового договорів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що трудова угода від 02.03.2007 р. та договір від 02.03.2007
р. № 74, що укладені між ПП „Максесс” та
ОСОБА_9, не підтверджують між ними наявності трудових правовідносин.

У зв'язку з цим безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про не
застосування судом до спірних правовідносин ч. 4 ст. 24 КЗпП України, оскільки
між ОСОБА_9 та ПП „Максесс” не було правовідносин, передбачених трудовим
законодавством.

Що стосується зауважень апелянта ОСОБА_1 про те, що суд в порушення ст.ст.
215, 216 ЦПК України та Постанови Пленуму ВСУ „Про судове рішення” в
мотивувальній частині рішення не вказав мотивів з яких він відхилив  інших докази перебування ОСОБА_9 в трудових
відносинах з ПП „Максесс”, не навів жодних доказів надання ОСОБА_9 послуг ПП
„Максесс”, то, відповідно до  ч.3 ст.309
ЦПК України, таке порушення норм процесуального права не призвело до
неправильного вирішення справи і суд першої інстанції, оцінюючи надані
сторонами докази виходив з положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та
допустимість доказів.

Крім того, ухвалою суду від 06.08.2008 року (а.с.37) ПП „Максесс” було
зобов'язано надати  суду докази, які
підтверджують наявність трудових відносин з ОСОБА_9, однак ПП „Максесс” не
надало належних та беззаперечних доказів наявності трудових відносин з ОСОБА_9

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 на підтвердження трудових відносин
між ОСОБА_9 та ПП „Максесс” заявив клопотання про приєднання до матеріалів
справи копій документів, зокрема: список транспортних засобів на які
розповсюджується дія ліцензії, угода № 2 про матеріальну відповідальність,
трудову угоду від 02.03.2006 року, договір про обов'язкове особисте
страхування, завірених начальником територіального Управління
Головавтотрансінспекції в Чернігівській області і які зберігались  в ліцензійній справі НОМЕР_2 (а.с.135). Апеляційний
суд,  в порядку ст. 64 ЦПК України,
витребував від ТУ Голоавтотрансінспекції в Чернігівській області оригінали
документів, однак в наданій ліцензійній справі такі документи відсутні, а тому
надані представником ОСОБА_2 копії документів згідно до ст.59 ч.1 ЦПК України
не можуть прийматись як докази.

Необґрунтованими є також доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 щодо незалучення
до участі в справі малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з огляду на те, що вони в силу
ст. 29 ЦПК України не набули цивільної процесуальної дієздатності і їх права,
свободи та інтереси відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України представляє у суді
їхня мати ОСОБА_1

Твердження апелянтів про те, що територіальне управління Державного
комітету з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по
Чернігівській області та ПП „Максесс” не може бути відповідачем по справі є
безпідставними, тому що  відповідно до
Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів
України від 25.08.2004 р. № 1112, спеціальне розслідування в разі випадку зі
смертельним наслідком проводиться комісією, яка призначається керівником територіального органу Держнаглядохоронпраці і ним же
затверджуються акти, складені  спеціальною
комісією. Ст. 55 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”, ст.59 Порядку розслідування та
ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на
виробництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004
р. № 1112, передбачають можливість оскарження актів в судовому порядку.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що суд в своєму рішенні не вказав в
якій частині рішення стосується кожного з відповідачів, теж не є підставою для
скасування, оскільки таке  порушення не
призвело до невірного вирішення справи і участь ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ПП
„Максесс” ( до яких наслідки розслідування мають відношення) у справі в якості
відповідачів не порушує їхніх процесуальних прав.

За
таких обставин, апеляційний суд погоджується
з висновком суду першої інстанції, який
відповідає вимогам законодавства та матеріалам справи, а доводи
апеляційних скарг не спростовують правильність
висновку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5
та ОСОБА_6, приватного підприємства «Максесс», ОСОБА_7, ОСОБА_8 -
відхилити.

Рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 3 липня 2008 року  залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:                                       Судді :