У Х В А Л А

І м е н е м  У к р а ї н и

6 лютого 2008 року                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Яреми А.Г.,

Данчука В.Г.,

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши у  судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Очаківська агропромтехніка” про
збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області
від 17 липня 2007 р.,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2007 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ “Очаківська
агропромтехніка” про збільшення розміру відшкодування шкоди, а саме компенсації
втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності, у зв'язку з підвищенням
вартості життя і збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у 1976 році внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія Очаківського об'єднання “Сільгосптехніка”, реорганізованого у подальшому в ВАТ
“Очаківська агропромтехніка», він втратив 70 відсотків працездатності. Судовими
рішеннями неодноразово встановлювався розмір сум, які йому виплачувались
підприємством у рахунок відшкодування шкоди. Останнім рішенням Очаківського
міського суду від 11 травня 2005 р., залишеним без змін ухвалою Апреляційного
суду Миколаївської області від 16 листопада 2005 р., щомісячний розмір
відшкодування втраченого заробітку позивача збільшено з 1 березня 2004 р. із
застосуванням коефіціенту зростання реальної заробітної плати в галузях
національної економіки до 465 грн. 08 коп.

Оскільки з 2005 р. значно збільшився
розмір мінімальної  заробітної плати,
посилаючись на ч.2 ст. 1208 ЦК України, позивач просив збільшити йому розмір відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з підвищенням вартості
життя.

Рішенням Очаківського
міськрайонного суду від 29 березня 2007 р. позов задоволено. З ВАТ “Очаківська
агропромтехніка” на користь ОСОБА_1 стягнуто 7258 грн. 26 коп. в рахунок заборгованості
втраченого заробітку за період з 1 листопада 2004 р. по 28 лютого 2007 р.
Постановлено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1, починаючи з 1 березня
2007 р., по 906 грн. 91 коп. щомісячно.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2007 р.
рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ВАТ “Очаківська
агропромтехніка” на користь ОСОБА_1 2857 грн. 12 коп. заборгованості по
відшкодуванню шкоди, а з 1 березня по 592 грн. 65 коп. щомісячно.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм
матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у 1976 році внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія Очаківського об'єднання
«Сільгосптехніка», позивачу завдані тілесні ушкодження, у зв'язку з чим йому
установлено 70 % втрати професійної працездатності. Вказане об'єднання у 1986
році було реорганізовано у Очаківське ремонтно-транспортне підприємство.
Рішеннями Очаківського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2001
року особою, що відшкодовує ОСОБА_1 шкоду, завдану ушкодженням здоров'я,
визначено ВАТ «Очаківська агропромтехніка» як правонаступника Очаківського
ремонтно-транспортного підприємства. Рішенням Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 11 травня 2005 р., залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Миколаївської області від 16 листопада 2005 р., щомісячний
розмір відшкодування втраченого заробітку позивача установлено  із застосуванням коефіцієнту зростання
реальної заробітної плати у галузях національної економіки в розмірі 465 грн.
08 коп.

Звертаючись
у лютому 2007 року до суду з позовом,
ОСОБА_1 просив перерахувати розмір втраченого заробітку  у зв'язку з збільшенням розміру мінімальної
заробітної плати, посилаючись на  ч.2 ст.
1208 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив перерахунок
заборгованості з компенсації  втраченого
заробітку у зв'язку з втратою працездатності, виходячи з підвищення мінімальної
заробітної плати відповідно до законів України про державний бюджет України на
2005 та 2006 рік.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд зазначив, що збільшення розміру відшкодування
втраченого заробітку у зв'язку з втратою працездатності повинно проводитися
ОСОБА_1 на підставі підвищення тарифних ставок (окладів) відповідної категорії
працівників, які встановлюються Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Проте такий висновок зроблений судом
апеляційної інстанції  помилково.

Згідно з  роз'ясненнями, що містяться у Постанові
Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27
березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди», дія Закону від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV
"Про   загальнообов'язкове   державне
соціальне  страхування  від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили  втрату  працездатності", не поширюється на
працівників,  які виконували роботу не
відповідно до трудового договору, а на інших юридичних підставах і не є
суб'єктами страхування від нещасного випадку,
а також на осіб,  зазначених у ст.
11 цього Закону, які не сплачували страхових внесків із добровільного
страхування від нещасного випадку. Питання про відповідальність за ушкодження
їхнього здоров'я має вирішуватись на підставі відповідних норм цивільного
законодавства.

Відповідно до нори цивільного права,
зокрема частини 1  ст. 1208 ЦК України,
за заявою потерпілого у  разі  підвищення
вартості  життя розмір
відшкодування шкоди,  завданої каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення
суду.

Частиною другою цієї статті
установлено, що за заявою
потерпілого  на підставі рішення
суду у   разі   збільшення
розміру мінімальної заробітної плати підлягає відповідному збільшенню
розмір відшкодування шкоди,  завданої
каліцтвом,  іншим  ушкодженням
здоров'я  або   смертю.

При цьому у першій частині статті
1208 ЦК України  йдеться про індексацію
розміру відшкодування шкоди, а у другій частині - про збільшення розміру.

Ухвалюючи рішення про те, що збільшення втраченого заробітку у зв'язку з
втратою працездатності повинно проводитися ОСОБА_1 на підставі підвищення
тарифних ставок (окладів) відповідної категорії працівників, які встановлюються
Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, апеляційний суд фактично ухвалив рішення про
індексацію, у той час як ОСОБА_1 ставив питання про збільшення  розміру відшкодування втраченого заробітку у
зв'язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, апеляційний суд самостійно, всупереч ч.1 ст. 303 ЦПК України,
згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість суду
першої інстанції в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, змінив
підстави позову, з якими ОСОБА_1 звертався до суду

Разом з тим рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, оскільки
ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Установивши, що судом апеляційної інстанції
скасовано  судове рішення,
ухвалене згідно з законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення
апеляційного суду та залишає в силі судове рішення першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, колегія суддів Судової палати у цивільних правах
Верховного Суду України

Ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2007 р.
скасувати.

Рішення Очаківського міськрайонного суду від 29 березня 2007 р. залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                              Ярема
А.Г.

Судді                                                         Данчук
В.Г.

Левченко
Є.Ф.

Романюк
Я.М.

Сенін
Ю.Л.