Оригінал                                                                                                      Справа №2-231/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

14 березня 2008 року

Богуславський районний суд Київської області  в
складі:

головуючого судді                                    Тітова М.Б.

при секретарі                                            Давиденко М.В.

з участю  представника позивачки         ОСОБА_3

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мисайлівської сільської ради
Богуславського району, Київської області про визнання права власності на
спадкове нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, звернувшись до суду з даним позовом, просить  визнати за нею  право власності на житловий будинок та
господарські споруди, які розташовані АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог
позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2, що
стверджується копією свідоцтва про
смерть.

Після смерті ОСОБА_2залишилось спадкове майно, в тому числі вищевказаний
житловий  будинок з господарськими
спорудами.

Вона являється  спадкоємцем за
законом на майно, що належало її матері у відповідності до ст. 1261 ЦК України,
як спадкоємець першої черги.

Факт родинних відносин із ОСОБА_2підтверджується копією свідоцтва про  народження, в якому спадкодавець записана її
матір'ю. Інших спадкоємців не має.

В державній нотаріальній конторі їй повідомили, що не зможуть видати
свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки за життя її мати не
оформила документи про право власності на житловий будинок та не зареєструвала
право на нерухоме майно в Білоцерківському МБТІ.

Той факт, що саме її мати
ОСОБА_2була до дня смерті власником будинку АДРЕСА_1 підтверджується довідкою
Мисайлівської сільської ради №141 від 28.01.2008 року.

Білоцерківське МБТІ виготовило їй
технічний паспорт на будинок, згідно якого АДРЕСА_1знаходиться житловий будинок
загальною площею 38,00 кв.м. та господарські споруди: сарай-гараж, погреб,
сарай, колодязь, загальною інвентаризаційною вартістю 14900 гривень.

Оскільки в позасудовому порядку
вона не може встановити своє право власності на спадкове нерухоме майно після
смерті ОСОБА_2, так як державний нотаріус вимагає витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, а такий витяг вона не може отримати в МБТІ, то
в даному випадку є єдиний вихід у судовому порядку встановити  право на спадкове нерухоме майно.

В судовому засіданні  представник позивачки
ОСОБА_3 позов підтримала.

Мисайлівська сільська рада свого представника в судове засідання не
направила, але надіслала листа, в якому просить справу  розглянути за відсутності представника
сільської ради, позовні вимоги визнаються.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України  у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

В  судовому засіданні
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва
про її смерть.

Із копії свідоцтва про одруження позивачки з ОСОБА_4 вбачається, що вона до
одруження мала прізвище ОСОБА_5.

Із копії свідоцтва про народження вбачається, що позивачка ОСОБА_1
(ОСОБА_5)  являється дочкою ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивачка являється  спадкоємцем першої черги за законом після
смерті матері ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_2залишилось спадкове майно, в тому числі житловий
будинок, що розташований АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконкому
Мисайлівської сільської ради.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Із копії технічного паспорта на
будинок, що виготовлений Білоцерківським МБТІ, вбачається, що
АДРЕСА_1знаходиться житловий будинок загальною площею 38,00 кв.м. та
господарські споруди:  сарай-гараж,
погреб, сарай, колодязь, загальною інвентаризаційною вартістю 14900 гривень.

Визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивачки.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст.ст.
130, 174 ЦПК України,  ст. 1218,   ст.1261 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за  ОСОБА_1, 1923 року народження,   право власності на житловий будинок АДРЕСА_1
загальною площею 38,00 кв.м., інвентаризаційною вартістю 3221 гривня,
сарай-гараж площею 10,80 кв.м., інвентаризаційною вартістю 662 гривні,  погреб площею 19,50 кв.м., інвентаризаційною
вартістю 1444 гривні,  сарай площею 44,00
кв.м., інвентаризаційною вартістю 8684 гривні, колодязь, інвентаризаційною
вартістю 889 гривень, всього  загальною
інвентаризаційною вартістю 14900 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня  проголошення рішення заяви  про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий: суддя  и         (підпис)

З оригіналом згідно: суддя