Справа
№ 2-421/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

(Заочне)

11
березня 2008 року   Золотоніський
міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Сукач Л.І.

розглянувши в судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Золотоноша справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів,-

В с т а н о в и
в :

21
листопада 2007 року ОСОБА_2, взяв з каси належного ОСОБА_1 магазину «МТС», що
знаходиться за адресою вул. Новоселівська, 2г, корп. 4, грошові кошти в сумі
6.805 грн. і зобов'язався повернути йому таку ж грошову суму в строк до
31.12.2007 року. Проте вказана грошова сума не повернута ОСОБА_1 відповідачем
до цього часу. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється
повернути ОСОБА_1 суму боргу, то він звернувся з відповідним позовом до суду.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що
починаючи з 31.12.07 року він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з усними
вимогами повернути грошові кошти в сумі 6.805 грн., отримані за договором
позики, але той не повернув їх до цього часу. Тому позивач просить відшкодувати
вказану суму з відповідача.

В
судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, хоча про день і час слухання
справи був повідомлений завчасно, про що в справі мається відповідні дані.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини
неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд
вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Як встановлено в судовому
засіданні, відповідач взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6.805 грн., що
підтверджується розпискою відповідача від 21.11.2007 року і до цього часу борг
не повернув.

Відповідно
до 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України,
на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника.

Відповідно
до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за
неможливістю виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення.

Поскільки
ОСОБА_1передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти а останній не повернув
позикодавцеві таку ж суму у зазначений у розписці строк, то суд вважає, що сума
стягнення за договором позики підлягає стягненню в примусовому порядку.

Керуючись
ст., ст. 213, 214, 224 ЦПК України, ст.., ст.. 625, 1046, 1047, ЦК України,-

В и р і ш и в :

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6.805 (шість тисяч вісімсот
п'ять) грн. в порядку повернення боргу.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 68 грн. та 7 грн. 50 коп. за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя                                   Савенко В.Г.