СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" _лютого 2008 року

Колегія суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого
Кузьми Р.М.,

Суддів
Шевчук Г.М., Жолудько Л.Д.

при секретарі Шкільняку Б.М.

з участю
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 17 грудня 2007 р. по справі за
позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, процентів,
моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, процентів, моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007 р. ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3  про повернення позики
з урахуванням індексу інфляції в сумі 10946 грн.10 коп.,744 грн. 13 коп.  3-х процентів річних та 3000 грн. моральної
шкоди, пов'язаної з невиконанням зобов”язання.

Позивач вказував, що 22 січня 2004 р.
відповідач позичив у нього 8025 грн., які зобов”язувався повернути 23.02.2004
р.

Посилаючись на те, що в установлений
договором строк відповідач не повернув йому суми позики, чим спричинив йому
моральні страждання, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

У березні
2007 р. ОСОБА_3 звернувся в суд із аналогічним зустрічним позовом, посилаючись
на те, що ОСОБА_2 є боржником відносно нього,оскільки вони спільно розробили
проект комерційної діяльності, кожен з них вклав у нього по 8025
грн.,обмінявшись борговими розписками.

Посилаючись
на те, що ОСОБА_2 не повернув йому суми позики, чим спричинив моральну шкоду,
відповідач-позивач просив задовольнити його зустрічний позов.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 17 грудня 2007 р. у позовах ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_3до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі
11690 грн.23 коп. та 3000грн. моральної шкоди відмовлено за недоведеністю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 17.12.2007 р. скасувати і
ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, а в зустрічному позові
ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_3пропущено строк  позовної давності, а суд на цю обставину не
звернув уваги і не розглянув його заяви про застосування позовної давності.

У
судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи,
викладені в ній.

ОСОБА_3 у судове засідання повторно не
з'явився, про час і місце його належно повідомлений.

Розглянувши справу, перевіривши законність та
обґрунтованість  рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, колегія
вважає, що його апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи в позовах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу до договором позики грошей з урахуванням
індексу інфляції та 3-х процентів річних, суд виходив з того, що ці позови
взаємно виключають один одного та позовні вимоги  не доведені ні однією із сторін.

Колегія вважає, що з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і нормам
матеріального права.

Наведене відповідно до вимог ст.309.ч.1,п.п.
3,4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині і
ухвалення  нового рішення.

Судом установлено, що відповідач-позивач
ОСОБА_3 22.01.2004 р. позичив у позивача- відповідача ОСОБА_2 8025 грн., які
зобов'язувався повернути  23.02.2004 р.,
що стверджується наявною в матеріалах справи письмовою розпискою ОСОБА_3

В установлений строк ОСОБА_3 суми позики не
повернув.

22.01.2004 р. позивач-відповідач ОСОБА_2
позичив у відповідача-позивача ОСОБА_3 8025 грн., які зобов'язувався повернути
22.02.2004 р., що стверджується письмовою розпискою ОСОБА_2

В установлений строк ОСОБА_2 суми позики не
повернув.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049,625 ЦК
України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику,у т.ч. грошові
кошти, у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Індекс інфляції за період з 1.03.2004 р. по
1.02.2007 р. становив 136,4%.

Сума боргу за договором позики  з урахуванням
індексу інфляції за вказаний період складає 10946 грн.10 коп.(8025 грн.
х 136,4 %).

Три проценти річних від простроченої суми за
три роки становить 744 грн.13 коп.

Усього сума позики кожної із сторін з
урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних становить 11690 грн.23
коп.

Апеляційним судом установлено, що позивач-
відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції про застосування позовної
давності до зустрічних вимог відповідача-позивача ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст.267 ч.5 ЦК України,
якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Виходячи із установлених судами обставин і
вимог закону, колегія вважає, що права кожної із сторін на повернення позики з
урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних підлягають захисту.

Колегія визнає поважними причини пропущення
позовної давності відповідачем-позивачем ОСОБА_3,оскільки пропущений ним строк
звернення  до суду  з вимогою про захист свого цивільного права є
незначним ( 14 днів), його попущення спровоковане позивачем-відповідачем
ОСОБА_2,який звернувся до суду з позовом за два дні до спливу позовної давності
з тією метою,щоб відповідач-позивач ОСОБА_3 пропустив її до своєї вимоги. При
цьому колегія враховує, що за домовленістю сторін відбулась новація боргу, що
виник з іншої підстави, у позикове зобов'язання, виконання якого мало б
початись одночасно.

Колегія погоджується з висновком суду по
відмову в позовах сторін про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування
такої у випадку порушення зобов'язання за договором  позики законодавством не передбачене.

На підставі ст.ст.
1046.1047,1048,1049,1050,1051,1053, 625 Цк України та, керуючись ст.ст.
307,ч.1,п.2; 309,ч.1,п.п.3,4; 313;314,ч.2;316;317; 324;325 ЦПК України, колегія
суддів

вирішила

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду
від 17.12.2007 р. в частині відмови в позовах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей в сумі 11690 грн. 23
коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позови ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей
задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користьОСОБА_2 суму
боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції в розмірі 10946 грн.
10 коп., 3 % річних у розмірі 744 грн. 13 коп., а всього - 11690 грн.23 коп.

Стягнути ізОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму
боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції в розмірі 10946 грн.10
коп., 3 % річних у розмірі 744 грн. 13 коп. , а всього - 11690 грн. 23 коп.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду  України протягом 2-х
місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: