Справа № 2-942008 року.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14
квітня 2008 року
м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого
судді  Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

з участю представника відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1,
представника відповідача по первісному позову ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за первісною
позовною заявою

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

усунення
перешкод у користуванні

та
зустрічною позовною заявою

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1
та ОСОБА_3

про

знесення самовільно збудованого сараю біля межового паркану та
переобладнання водостоку з будинку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд зобов'язати відповідачку
перенести курник у іншу частину двору, замінити паркан, або зменшити висоту
паркану та прибрати дерево, яке росте біля межового паркану.

ОСОБА_2 звернулася до Кілійського районного
суду з зустрічним позовом доОСОБА_1 та ОСОБА_3 про перенесення збудованого з
порушенням архітектурних норм сараю, переобладнання водостоку з будинку та
стягнення моральної шкоди у розмірі 500 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1
пояснила, що їй та чоловіку у рівних частках згідно з свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно виданим 22.07.2004 року Виконавчім комітетом
Кілійської міської ради належить житловий будинок, А,113,6 кв. м.; гараж, Б;
лазня, В; комора, Г; сарай, Д; навіс, Е; вбиральня, Ж; надвірні споруди, 1-6;
розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений будинок межує з домоволодінням яке
належить ОСОБА_2 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2. На території домоволодіння
відповідачки у порушення санітарних та архітектурних норм на межі, на відстані
1,3 метри від житлового будинку позивачки збудовано тимчасову господарську
споруду - курник, з містом для вигулу птиці. Крім того на межі земельних
ділянок відповідачкою був встановлений паркан із шиферу, на бетонному
фундаменті висотою 1,5 метри, який затіняє вікна позивачки. А також на відстані
1,2 метри від межи з боку домоволодіння відповідачки росте дерево - шовковиця,
крона якого досягає даху будинку позивачки, що заважає останній. Відповідними
органами виносилися приписи згідно з якими ОСОБА_2 була повинна відповідно до
встановлених норм зменшити висоту паркану до 1,2 метра та демонтувати курник і
перенести його на відстань не менш 10 метрів від інших будівель та споруд,
згідно з цими ж приписами ОСОБА_1 повинна була переобладнати відвід вод з
власного будинку. Позивачка свою частину припису виконала переобладнавши відвід
вод, а відповідачка приписи не виконала по теперішній час. Стосовно зустрічних
позовних вимог може пояснити, що сарай який просить знести ОСОБА_2 не є
самовільно збудованою спорудою і це підтверджується свідоцтвом на право
власності, та технічним паспортом на домоволодіння, де на плані земельної
ділянки під літерою, Д, вказаний сарай і ніяких приміток про те, що зазначена
споруда є самовільно збудованою не міститься. На підставі викладеного просить
суд задовольнити її позовну заяву у повному обсязі, у задоволенні зустрічних
позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 в судовому
засіданні відмовилась від частини позовних вимог, просить суд зобов'язати
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 переобладнати відвід вод та знести самовільно збудовану
споруду - сарай, та пояснила, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2, її будинок
межує з домоволодінням розташованим за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1
та ОСОБА_3 Дійсно на території  її
домоволодіння збудовано тимчасову господарську споруду - курник, з містом для
вигулу птиці. Крім того на межі земельних ділянок нею встановлений паркан із шиферу,
на бетонному фундаменті висотою 1,5 метри, але така висота паркану обумовлена
тим, що сусіди коли будували свій дім значно підняли висоту ґрунту зі свого
боку і тому паркан не затіняє вікна. На відстані 1,2 метри від межи з її боку
росте дерево - шовковиця, воно було посаджене ще до того як сусіди почали
будівництво свого будинку, тому вони повинні були передбачати, що дерево
продовжує рости і у майбутньому буде їм перешкоджати, курник також був
збудований задовго до будівництва дому. Крім того ОСОБА_3 зі свого боку з
порушенням встановлених архітектурних норм був самовільно збудований сарай, що
підтверджується актом от 11.01.2008 року та доданими до нього фотографіями.
Відповідними органами виносилися приписи згідно з якими вона була повинна
відповідно до встановлених норм зменшити висоту паркану до 1,2 метра та
демонтувати курник і перенести його на відстань не менш 10 метрів від інших
будівель та споруд, згідно з цими ж приписами ОСОБА_1 повинна була
переобладнати відвід вод з власного будинку. ОСОБА_1 свою частину припису
добровільно виконала, а вона приписи не виконала, тому що вважає якщо вона
повинна перенести свій курник, ОСОБА_1 повинна знести самовільно збудований
сарай. На підставі викладеного просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити,
а її позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4
в судовому засіданні підтвердив викладене ОСОБА_2, та додатково пояснив, що
приписи відповідних органів не були оскаржені і виконані у зв'язку з тим, що
справа розглядається у суді і він вважає що це і є їх оскарження.

Свідки ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні показали, що курник який належить
ОСОБА_2 та дерево - шовковиця, яка росте на її території існували задовго до
того, як ОСОБА_1 та ОСОБА_3почали будівництво свого будинку.

Заслухавши пояснення
сторін,покази свідків, дослідивши надані сторонами докази та розглянувши
справу в межах позовних вимог, суд вважає первісний позов таким, що
підлягає частковому  задоволенню а
зустрічну позовну заяву не підлягаючою задоволенню.

Судом  встановлені наступні фактичні  обставини справи:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
рівних частках згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно
виданим 22.07.2004 року Виконавчім комітетом Кілійської міської ради належить
житловий будинок, А,113,6 кв. м.; гараж, Б; лазня, В; комора, Г; сарай, Д;
навіс, Е; вбиральня, Ж; надвірні споруди, 1-6; розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Зазначений будинок межує з домоволодінням яке належить ОСОБА_2 та
розташоване за адресою: АДРЕСА_2. На території домоволодіння відповідачки у порушення
санітарних та архітектурних норм на межі, на відстані 1,3 метри від житлового
будинку позивачки збудовано тимчасову господарську споруду - курник, з містом
для вигулу птиці. Крім того на межі земельних ділянок відповідачкою був
встановлений паркан із шиферу, на бетонному фундаменті висотою 1,5 метри, який
затіняє вікна позивачки. А також на відстані 1,2 метри від межи з боку
домоволодіння відповідачки росте дерево - шовковиця, крона якого досягає даху
будинку позивачки, що заважає останній.

11.12.2001 року за
приписом виконавчого комітету Кілійської міської ради ОСОБА_2 зобов'язано
згідно з ДБН 79-92 у термін до 15.12.2001 року зменшити висоту паркану до
1,2 метра, або встановити сітчасте загородження. ОСОБА_1 приписано
переобладнати відвід вод з даху власного будинку до 01.01.2002 року, що нею і
було зроблено (довідка Кілійської міської ради від 22.12.2003 року).

09.10.2003 року згідно з
приписом СДПЧ - 21 по охороні Кілійського району ОСОБА_2 запропоновано у термін
до 27.11.2003 року демонтувати будівлю курника, яка встановлена з порушенням
ДБН 79-92, п. 2.13 на відстані 1,3 метри від будинку ОСОБА_1 та провести його
будівництво на відстані не менш 10 метрів від інших будівель та споруд.

Приписи від 11.12.2001
року та 09.10.2003 року ОСОБА_2 не виконані, що вона і підтвердила у судовому
засіданні.

Згідно з ДБН 79-92, п.
2.13 санітарно-захисні розриви між житловим будинком та господарськими
будівлями для утримання худоби та птахів до 50 голів слід приймати не менш ніж 12
метрів; висоту загороди на межі з сусідньою присадибною земельною ділянкою
, згідно РБН 79-86, п. 2.19, слід приймати не більш ніж 1,2 метри, що
підтверджується довідкою № 237 відділу містобудування та архітектури Кілійської
районної державної адміністрації від 25.09.2003 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частках згідно з
свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданим 22.07.2004 року
Виконавчім комітетом Кілійської міської ради належить житловий будинок, А,113,6
кв. м.; гараж, Б; лазня, В; комора, Г; сарай, Д (спірна споруда); навіс, Е;
вбиральня, Ж; надвірні споруди, 1-6; розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Крім
цього у технічному паспортом на домоволодіння, на плані земельної ділянки під
літерою, Д, відображений сарай (спірна споруда) і ніяких приміток про те, що
зазначена споруда є самовільно збудованою не міститься. У зв'язку з чим суд
вважає твердження ОСОБА_2 про самовільне будівництво спірної споруди
безпідставними.

Відповідно до ст.  39 Земельного Кодексу України використання
земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального
плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану
земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм,
регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно з ч. 2 ст. 90 Земельного
Кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають
відновленню в порядку, встановленому законом.

У п. п. г), е) ст. 91
Земельного Кодексу України зазначено, що власники земельних ділянок
зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та
землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень,
пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до вимог ч. 1
ст. 103 Земельного Кодексу України, власники та
землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання
земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення,
задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Статтею
105 Земельного Кодексу України
передбачено, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної
ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право
відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки,
якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим
призначенням.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212,  ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ПозовОСОБА_1
до ОСОБА_2  задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2:
демонтувати господарську споруду (курник), розташовану біля межі з земельною
ділянкою ОСОБА_1 та перенести його на відстань не менш 12 метрів від інших
будівель та споруд; зменшити висоту межового паркану на висоту не більш ніж 1.2
метра; у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 прибрати
дерево, яке росте біля межі - відмовити, роз'яснивши при цьому позивачці, що
вона має право відрізати корені та гілки дерев, які проникають із сусідньої
земельної ділянки у разі якщо таке проникнення є перепою у використанні
земельної ділянки за цільовим призначенням.

У задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 доОСОБА_1 та ОСОБА_3 про знесення самовільно збудованого
сараю біля межового паркану та переобладнання водостоку з будинку - відмовити.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295  ЦПК України.

Суддя
М.В. Балан.