Справа № 22Ц - 1022/2008 р.
Головуючий  у 1-й інстанції
Доповідач в 2-й інстанції Поліщук М.А.
У  Х  В  А  Л  А

Іменем               України.

8 квітня 2008 року                       Колегія суддів судової
палати в цивільних справах  апеляційного
суду Київської області  в складі:

головуючого - судді  Антоненко
В.І.

суддів  - Поліщука М.А., Воробйовій Н.С.

при
секретарі -  Рудзінській А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Києві  справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на  рішення  Києво-Святошинського районного суду Київської
області від  26 листопада  2007 року у справі за позовом  ОСОБА_1до Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинського району, Київського обласного головного управління
земельних ресурсів, ТОВ «Науково-виробнича фірма» Абрис», ОСОБА_2, ОСОБА_3про
визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним Державного
акту на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали цивільної справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В  липні
2007року  ОСОБА_1. звернулась в
суд  із
вказаним позовом, просила визнати за нею право власності на земельну
ділянку розміром 0,10га згідно рішення Михайлівсько-Рубежівської
сільської ради  від 10.03.1995року в селі
Забуччя Києво-Святошинського району Київської області, зобов'язати Київське
обласне Головне управління  земельних
ресурсів  виготовити і видати їй
державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,10га
згідно акту встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної
ділянки від 1.10.2003року, визнати недійсним та скасувати державний акт на
право приватної власності на землю№1690 від 10.10.2004року, який видано на ім'я
ОСОБА_3.

Позовні
вимоги обгрунтовувала тим, що в 2004році розмір належної їй земельної ділянки
0,10га внаслідок незаконних дій
відповідачів  зменшено на 0,02га, які
передано у власність відповідачу ОСОБА_3.,
внаслідок   чого порушено її  право власності  на землю.

Рішенням  Києво-Святошинського районного суду Київської
області від  26 листопада  2007 року у
задоволенні позову  відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати,  направити справу на новий розгляд в суд
першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення норм матеріального і процесуального  права.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно  з
законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами,  які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалюючи
рішення про  відмову в задоволенні  позову, суд виходив із того, що  позивачем не доведено порушення  її
прав відповідачами.

Вказані
висновки  колегія суддів вважає
обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам закону.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які  вона посилається  як на підставу  своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.125
Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на
земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення  її меж
у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує  право на неї, та державної реєстрації
забороняється.

Судом  встановлено, що  згідно рішення 2 сесії 22 скликання
Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району від 10
березня 1995року членам садівничого товариства »Кінематографіст»: ОСОБА_1.
передано у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва площею
0,10га; ОСОБА_3. передано у приватну власність земельну ділянку для ведення
садівництва площею 0,07га.

З часу прийняття
сільською радою вказаного рішення до 2003року земельні ділянки сторонам  в натурі не відводились.

13.10.2004року
ОСОБА_3. на своє ім'я отримав Державний акт
на право приватної власності на земельну ділянку для ведення садівництва
площею 0,07га, яка складається із двох ділянок площею 0,0506га та площею
0,0194га. Одна із земельних ділянок відповідача№2а площею 0,0194га  межує
із земельною ділянкою,  якою  користується позивачка.(а.с.163).

З матеріалів
справи вбачається, що  у вересні 2003року
ОСОБА_1. звернулась до ТОВ «Науково-виробнича фірма» Абрис» для виготовлення
Державного акту на право власності на земельну ділянку.

При встановленні
в натурі(на місцевості) меж земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1.,
встановлено, що фактично  площа земельної
ділянки становить не 0,10га, а 0,08га.

Згідно акту
встановлення на місцевості меж земельної ділянки  ОСОБА_1. від 1.10.2003року межі земельної
ділянки проходять по існуючим огорожам, площа земельної ділянки
805,53кв.м.(а.с.140-142).

1.11.2003року
були встановлені межі земельної ділянки в натурі(на місцевості) ОСОБА_3., в
яких зазначено, що межі земельної ділянки проходять по існуючих
огорожах.(а.с.138-139). Площа земельної ділянки 0,07га, виділеної відповідачу в
натурі із встановленням меж відповідає Державному акту на землю, виданому на
його ім'я.

З акту
обстеження земельної ділянки ОСОБА_3.
від 11.09.2004року (а.с.146), зробленого комісією садівничого товариства
»Кінематографіст»,  вбачається, що
порушень меж та землекористування  з  боку ОСОБА_3.
та  ОСОБА_1. не виявлено
(а.с.146).

Вирішуючи спір,
суд прийшов до правильного висновку, що позивач в установленому законом порядку
не довела, що під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_3.  приватизував частину належної ОСОБА_1.  земельної ділянки в розмірі 0,02га,  а  тому
правові  підстави для визнання недійсним
Державного акту на землю на ім'я відповідача відсутні.

Не порушено  право позивача, за  захистом якого він звернувся  в суд, також і  діями
інших  відповідачів.

Обґрунтовано
судом відмовлено   в частині позовних
вимог про визнання права власності на земельну ділянку  для ведення садівництва площею 0,10 га,
оскільки  порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок громадянами регулюється ст.118 Земельного
кодексу України.

Крім цього
ОСОБА_1. 9.06.2004року  звернулась в ТОВ
«Абрис» із заявою про призупинення
виготовлення  Державного акту на
право власності на земельну ділянку на своє ім'я.(а.с.145).

Колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон,  яких  їх
регулює.

Позивач не довів
свого позову, що є його обов'язком відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України.

Підстав для
скасування рішення суду із направленням справи на новий розгляд, передбачених
ст.311 ЦПК України,  при апеляційному
розгляд не встановлено.

Доводи
апеляційної скарги про підміну ТОВ «Абрис»
одного акту  встановлення на
місцевості та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_1. іншим, в якому  зазначено суміжним землекористувачем
ОСОБА_3.,  є недоведеними.

Інші доводи  апеляційної скарги про  невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення норм матеріального і процесуального  права
не заслуговують на увагу,
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303,308,315
ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1- відхилити.

Рішення   Києво-Святошинського районного суду
Київської області від  26 листопада  2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання  нею законної сили.

Головуючий                                         Судді