Справа №22-906                              Головуючий у
Доповідач - Собіна І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 червня 2008 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді  Собіни І.М.

Суддів  Ковалевича С.П.,  Шеремет А.М.

При секретарі судового
засідання  Сеньків Т.Б.

З участю сторін та
адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 18
квітня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог - Тараканівська сільська рада про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського
міськрайонного суду від 18 квітня 2008 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог -
Тараканівська сільська рада про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 вказує на незаконність та неправильність рішення суду, невідповідність
його висновків обставинам справи.

Доводив, що ОСОБА_2 користується
тривалий час частиною його присадибної земельної ділянки в розмірі 0,035
га.

Про порушення свого права він
дізнався в лютому місяці 2007 року коли постало питання про приватизацію землі.

При обмірі було встановлено, що
він фактично користується земельною ділянкою площею 0,265 га., в той час, як
починаючи з 1973 року сплачує земельний податок за користування земельною
ділянкою площею 0,30 га.

Вважає, що відповідач збільшив
розмір своєї присадибної ділянки за рахунок його ділянки.

Просив оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його вимог.

Колегія суддів, заслухавши доводи
та заперечення сторін в межах апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи
прийшла до висновку про її відхилення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК
України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов”язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих
збитків.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 суд обгрунтовано виходив з того, що позивачем не надано
доказів на підтвердження того, коли та якими конкретно діями ОСОБА_2 були
порушені його права на користування земельною ділянкою.

Вимагаючи усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою позивач при цьому обгрунтовував у судовому
засіданні невідповідність площі земельної ділянки якою він фактично
користується, тому розміру земельної ділянки за який він сплачує податок.

Судом встановлено, що межа між
суміжними земельними ділянками була встановлена ще в 60-х роках, на місцевості
її визначає зарослий травою пагорбок та дерева яблунь, вік яких вимірюється
десятками років. Зазначене підтверджується актом обміру земельних ділянок садиб
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складеним комісіїєю Тараканівської сільської ради, в якому
вказано, що межа між названими господарськими дворами є первинною і протягом
останніх років не порушувалась (а.с.108,109).

Окрім того, площа присадибної
земельної ділянки позивача в розмірі 0,25 га. встановлена рішенням Дубнівського
міського суду від 12 травня 1992 року по справі за позовом самого ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ земельної ділянки де позивач особисто вказував, що
йому належить 0,25 га. землі (а.с.95,96).

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Дубенського
міськрайонного суду від 18 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Сторони мають право оскаржити
ухвалу апеляційної інстанції і рішення місцевого суду безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців починаючи з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді
С.П.Ковалевич

А.М.Шеремет