У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року                                                                                 м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                        Сеніна
Ю.Л.

Суддів: Лихути Л.М., Охрімчук Л.І.,
Романюка Я.М., Шабуніна В.М.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Військової частини А 0202 про стягнення грошової компенсації за речове майно та
проїзні документи,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Військової
частини А 0202 про стягнення грошової компенсації за речове майно та проїзні
документи, мотивуючи свої вимоги тим, що в порушення ст.9 Закону України “Про
соціальне та правове забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей” при
звільненні в запас 14 вересня 2005 року йому не була виплачена грошова
компенсація за речове майно до 11 березня 2000 року в сумі 885 грн. 54 коп., а
після 11 березня 2000 року - в
розмірі 3 973грн.78 коп. та вартість проїзних документів, за якими він їздив на
відпочинок з сім'єю,  у розмірі 966 грн.73 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10
травня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 20 вересня 2006 року, позов ОСОБА_1. задоволено частково.

Стягнуто з відповідача 888 грн.54 коп. за речове майно. У
решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення і ухвалити нове про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судом норм  матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

З 1 вересня 2005 року набрав
чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України),
який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ
адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і
порядок здійснення адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 4 цього Кодексу
визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Згідно з п. 2 ч 1 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної
служби.

Публічною службою, згідно з п. 15
ч. 1 ст. 3 КАС України, є діяльність на державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна
(невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в
органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи, що спір, який виник між
сторонами в указаній справі, є публічно-правовим і відноситься до
адміністративної юрисдикції, його розгляд судами повинен був здійснюватися за
нормами КАС України.

Проте суди не врахували, що позовна
заява ОСОБА_1. була подана           14
лютого 2006 року, тобто після 1 вересня 2005 року (після набрання чинності КАС
України) та розглянули справу за правилами, встановленими Цивільним процесуальним
кодексом України.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в справі з
підстав, передбачених п.1 ст. 205, ч.1 ст. 340 ЦПК України.

Керуючись ст. 336 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10
травня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
м. Києва від 20 вересня 2006 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                Сенін
Ю.Л.

Судді:                                                                                        Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.

Шабунін В.М.