У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 червня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до виконавчого комітету Засульської сільської ради,
ОСОБА_2про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що секретар
Засульської сільської ради незаконно оформила 17 лютого 1982 року заповіт його
батька ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, а державний нотаріус ОСОБА_2 в порушення
вимог закону не перевірила склад спадкового майна й видала ОСОБА_4 свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на неіснуючий будинок та земельну ділянку.

Позивач просив
визнати неправомірними дії секретаря Засульської сільської ради щодо видачі й
реєстрації заповіту, визнати недійсними заповіт від 17 лютого 1982 року та
свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_4 4 квітня 1991 року на підставі
зазначеного заповіту.

Ухвалою Лубенського міськрайонного
суду від 2 листопада 2007 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду
Полтавської області від 10 грудня 2007 року, провадження в зазначеній справі
закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постановлені в справі ухвали
та задовольнити його позов або передати справу на новий розгляд, посилаючись на
порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі,
суд виходив із того, що є таке, що набрало законної сили, рішення Лубенського
міськрайонного суду від 20 грудня 2004 року, постановлене у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і
з тих самих підстав.

Проте з таким висновком суду
погодиться не можна з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 статті 205
ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішення Лубенського
міськрайонного суду від 20 грудня 2004 року було ухвалене в справі за позовом
ОСОБА_1 до Засульської сільської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконними рішень
та визнання права власності на будинок, предметом позову були дії сільської
ради щодо видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину, внесення в договір
дарування запису, надання дозволу на будівництво гаражів, а також дії ОСОБА_4,  крім того, ОСОБА_1 пред'являлися вимоги про
визнання права власності на будинок і земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1

В зазначеній справі ОСОБА_1 не
пред'являв, а суд не вирішував позовних вимог про визнання недійсними заповіту ОСОБА_3 та
свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_4, також в цій
справі не брала участі ОСОБА_2

Таким чином, відсутні обставини, які свідчать, що рішення Лубенського
міськрайонного суду від 20 грудня 2004 року ухвалене
з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих
підстав, що й позов ОСОБА_1, поданий ним у серпні 2007 року.

За таких обставин постановлені в
справі ухвали підлягають скасуванню з підстав, передбачених пунктом 2 статті
342 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду
від 2 листопада 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від
10 грудня 2007 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін