Справа
№ 2-722/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20
березня 2008 року
Алуштинський міський  суд
Автономної Республіки Крим

в складі:
головуючого судді  Куксова
В.В.
при секретарі   Колеснікові М.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Алушті цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання угоди дійсною та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про визнання угоди дійсною та визнання права власності.

Свої вимоги мотивує тим, що  між ним та відповідачем було досягнута угода
про  укладення договору купівлі -продажу
гаражу № 11 та земельної ділянці площею 0, 0030 га, який розташований АДРЕСА_1.
Відповідач уклоняється від нотаріального оформлення угоди, не вважаючи на те,
що позивач, здійснив повний розрахунок.

У судовому засіданні позивач підтримал
позовні вимоги, просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги підтримав,
проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши  пояснення сторін, перевіривши письмові
матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані  та підлягають задоволенню.

Судом
встановлено, що  17 листопаду
2006 року між  позивачем і відповідачем
була досягнута угода про укладення договору купівлі продажу  № 11 та земельної ділянці площею 0, 0030 га, яка
розташована АДРЕСА_1., що підтверджується протоколом узгодження договірної ціни
(а.с. 7).

Між
сторонами було обумовлені всі умови договору, у тому числі і ціна  угоди, терміни розрахунку і нотаріального
посвідчення  угоди. Того ж дня позивачем
був проведений перший платіж по  угоді, а
відповідач передав йому майно, що придбавалося, - гараж і земельна ділянка, що
зафіксовано протоколом взаєморозрахунків і актом прийому - передачі, складеними
17.11.2006 р. Термін нотаріального посвідчення
угоди визначався до 17 лютого 2007 року. Відчужуване майно належало
відповідачу на підставі рішення Алуштинського міського суду від 13 жовтня 2006
р. (а.с. 4).  14 листопаду 2007 року
ОСОБА_2 був виданий державний акт на
право власності на земельну ділянку площею 0,0030 га., яка
розташована АДРЕСА_1  для будівництва
індивідуального гаражу. 20 листопаду 2007 року позивач провів з відповідачем
повний розрахунок, але відповідач до теперішнього часу ухиляється від нотаріального
посвідчення  угоди.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо всіх важливих умов договору і відбулося повне або
часткове його  виконання, але одна із
сторін відхилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним.

Відповідно
до ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених
законом, зокрема з угод. Договір купівлі-продажу є одним з видів угоди і
породжує придбання права власності на придбане майно.

На підставі ч. 1, 2 ст. 334 ЦК України фактично позивач
придбав право власності, оскільки майно по угоді відповідач йому передав, але
юридично закріпити це право він не може, оскільки  угода не оформлена нотаріально, що
перешкоджає державній реєстрації майна, в той же час ч. 3 ст. 334 ЦК України
визначає можливість визнання  угоди
дійсної рішенням суду.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд
вважає,  що  позовні вимоги Савич Д.С. обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 328, 334 ЦК
України, ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності
задовольнити.

Визнати
укладеним та дійсним договір купівлі-продажу гаражу № 11, та земельної ділянці
площею 0,0030 га,, розташований АДРЕСА_1, заключений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на гараж № 11, що розташований АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на  земельну
ділянку площею 0,0030 га., для будівництва індивідуального гаражу, що
розташований АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денній строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження та поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: