РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13  лютого 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка
Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,    Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Тернівці про стягнення одноразової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно висновку
МСЕК від 2 жовтня 2000 року йому було встановлено 15% втрати професійної
працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом і шахта “Дніпровська” виплатила
йому одноразову допомогу, але в липні 2001 року він отримав інше трудове каліцтво
і за висновком МСЕК від 26 жовтня 2001 року за такою травмою йому встановлено
30 % втрати професійної працездатності, проте відповідач при виплаті йому
одноразової допомоги в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 34 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” обмежив розмір такої допомоги чотирикратним
розміром граничної суми заробітної  плати
(доходу), з  якої  справляються внески до Фонду.

Позивач просив стягнути
невиплачену йому одноразову допомогу в сумі                  15993 грн. 26 коп.

Рішенням Тернівського
міського суду від 27 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 14 червня 2007 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Тернівці просить скасувати
ухвалені в справі судові рішення і постановити нове рішення про відмову в
позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суди як першої, так
й апеляційної інстанцій виходили з того, що абзац 2
частини 2 статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року
(далі-Закон                 № 1105-ХІV)
не передбачав обмеження суми одноразової допомоги чотирикратним розміром
граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду,
при встановленні потерпілому іншого, вищого ступеня втрати стійкої професійної
працездатності з урахуванням іншого каліцтва.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Підстави та порядок
нарахування  одноразової страхової
виплати потерпілому у разі встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати
працездатності визначені частиною                 2 статті 34 Закону № 1105-ХІV.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті
34 Закону № 1105-ХІV у разі стійкої втрати
професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального
страхування від  нещасних випадків
проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої   визначається із розрахунку середньомісячного
заробітку потерпілого за кожний відсоток
втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного
розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до
Фонду.

Абзацом 2 частини 2 цієї ж статті 34 Закону № 1105-ХІV, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, було передбачено, що у разі, коли при подальших  обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено
інший, вищий ступінь втрати стійкої
професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або
іншого каліцтва,  пов'язаного з
виконанням трудових обов'язків, йому провадиться одноразова виплата, сума   якої визначається із розрахунку
середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня
втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК.

При цьому положення абзацу 2
частини 2 статті 34 Закону № 1105-ХІV не є окремою, спеціальною нормою для
нарахування розміру одноразової допомоги та не встановлюють нові, відмінні від
положень абзацу 1 частини 2 цієї ж статті, правила визначення розміру
одноразової допомоги, а лише регулюють порядок перерахунку розміру раніше
призначеної страхової виплати у зв'язку з встановленням іншого, вищого ступеня
втрати стійкої  професійної
працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого
каліцтва,  пов'язаного з виконанням
трудових обов'язків.

На підставі наведеного обмеження
граничного розміру одноразової страхової виплати, встановлене абзацом 1 частини
2 статті 34 Закону № 1105-ХІV, застосовувалось і при визначенні розміру
одноразової допомоги при встановленні МСЕК іншого, вищого ступеня втрати
стійкої працездатності в зв'язку з іншою професійною хворобою або іншим
каліцтвом.

Встановлено, що за висновком МСЕК
від 2 жовтня 2000 року ОСОБА_1 встановлено 15 % втрати професійної
працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом, в подальшому висновком МСЕК від
26 жовтня 2001 року позивачу було встановлено 30% втрати професійної
працездатності у зв'язку з іншою травмою на виробництві, яку             ОСОБА_1 отримав 2 липня 2001 року;
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці
визначило розмір одноразової допомоги ОСОБА_1 відповідно до висновку МСЕК від
26 жовтня 2001 року і обмежило такий розмір чотирикратним
розміром граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески
до Фонду.

Таким чином, розмір одноразової
допомоги ОСОБА_1 згідно висновку МСЕК від
26 жовтня 2001 року було визначено відділенням Фонду відповідно до вимог
закону.

За таких обставин колегія суддів
визнає, що при вирішенні справи судом неправильно застосовані норми
матеріального права, а тому ухвалені у справі судові рішення підлягають
скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

в и р і
ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Тернівці задовольнити.

Рішення Тернівського міського
суду від 27 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 червня 2007 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці про
стягнення одноразової допомоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін