overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого      Патрюка М.В.,

суддів:               Костенка А.В.,         Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,     Пшонки М.П., -

розглянувши в
судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державної виконавчої
служби в Чуднівському районі Житомирської області,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Чуднівського районного суду
Житомирської області від               23
квітня 2007 року скаргу задоволено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою,
ОСОБА_1 28 квітня 2007 року подав заяву про апеляційне оскарження, а 8 травня
2007 року -  апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 7 червня 2007 року апеляційну скаргу залишено без
розгляду з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Апеляційний суд, залишаючи апеляційну
скаргу без розгляду, послався на те, що ОСОБА_1 подав заяву про апеляційне оскарження 28 квітня 2007
року, а апеляційну скаргу - 8 травня 2007 року, тобто з пропуском встановленого
законом строку, оскільки останнім днем подачі заяви було          27 квітня 2007 року, а апеляційної
скарги - 7 травня 2007 року.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК
України заяву про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути
подано протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Статтею 69 ЦПК України встановлено,
що перебіг процесуальних строків починається з наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалу Чуднівського районного суду Житомирської області було проголошено 23
квітня 2007 року. Перебіг установленого законом 5-денного строку для подання
заяви про апеляційне оскарження почався з 24 квітня, а закінчився 28 квітня
2007 року. Тобто ОСОБА_1 подав заяву про апеляційне оскарження у строк,
установлений законом.

Щодо подання апеляційної скарги, то
перебіг 10-денного строку, установленого ст. 294 ЦПК України, почався 29 квітня
2007 року, а закінчився  8 травня 2007
року.

За таких обставин у апеляційного суду
не було підстав залишати апеляційну скаргу ОСОБА_1 без розгляду.

З урахування наведеного, керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 7 червня 2007 року скасувати, а справу направити до
апеляційного суду Житомирської області для вирішення питання про прийняття
апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                         М.В. Патрюк

Судді:                                                                 А.В.
Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Лященко Н.П.,   Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В., -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виробничо-комерційної фірми “Побутсервіс”
товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ВКФ “Побутсервіс” ТОВ) про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначав, що 25 червня 2006 року сталося залиття належної йому квартири
АДРЕСА_1 у зв'язку з обривом шарового крану перед лічильником води в
квартирі № 24, яка розташована поверхом вище і належить ОСОБА_2, внаслідок чого
йому було завдано матеріальну та моральну шкоду.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачів
матеріальну шкоду в розмірі 8674 грн. та 1000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 4 квітня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від                           22 травня 2007 року,
позов задоволено частково. Стягнуто з ВКФ “Побутсервіс” ТОВ на користь позивача
матеріальну шкоду в розмірі 8674 грн. та 400 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

У касаційній скарзі ВКФ “Побутсервіс” ТОВ просить зазначені рішення суду
скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу виробничо-комерційної фірми “Побутсервіс” товариство з обмеженою
відповідальністю відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 4 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від 22 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Н.П. Лященко

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Лященко Н.П.,   Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В., -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за
позовом Стрийського міжрайонного прокурора Львівської області в інтересах
держави в особі Монастирецької сільської ради Стрийського району Львівської
області до ОСОБА_1 ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про повернення самовільно
захопленої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні спільним
проїздом,

в с т а н о в и в:

У травні 2005 року прокурор, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначав, що ОСОБА_3 і відповідачі є суміжними землекористувачами та між їх
земельними ділянками проходить проїзд спільного користування, який знаходиться
на балансі сільської ради. Відповідачі самовільно зайняли частину спільного
проїзду, а саме на відстані 2,85 м від власного будинку встановили три
арматурних стовпчики та натягнули металеву сітку. Вказаними діями відповідачі
самовільно захопили  належну сільській
раді земельну ділянку площею 0,001 га та створили перешкоди в користуванні спільним
проїздом, оскільки його ширина зменшилась на 0,7 м.

Посилаючись на те, що відповідачі добровільно звільнити ділянку
відмовляються, прокурор просив зобов'язати їх повернути самовільно зайняту
земельну ділянку та усунути перешкоди в користуванні спільним проїздом.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 червня
2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від
18 грудня 2006 року, позов задоволено. Зобов'язано відповідачів звільнити самовільно зайняту ними земельну ділянку
площею 0,001 га на спільному проїзді по АДРЕСА_1 між господарствами ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 та не чинити перешкод у користуванні ним.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 просять зазначені рішення суду скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 червня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2006
року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Н.П. Лященко

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук
У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

26 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:           Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про
поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного
суду Харківської області від 2 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 23 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Позивачка посилалася на те, що з 2001 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. 20 січня 2001 року вони повінчалися, а                 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився
син ОСОБА_4. 15 квітня 2005 року між ними був зареєстрований шлюб,
який за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 2 жовтня
2006 року розірвано. За час перебування у
фактичних шлюбних відносинах та зареєстрованому шлюбі ними було придбане
наступне майно: холодильник “Норд”, вартістю 1600 грн., телевізор “Самсунг”, вартістю 1 030 грн., тумбочку під телевізор,
вартістю 260 грн., музичний центр “Самсунг”, вартістю 1 300 грн., газовий котел
“Рубін-10”, вартістю 1 700 грн., мотоблок "Нева", вартістю 4
800 грн., всього на загальну суму 10 690 грн.

Позивачка просила поділити спільно нажите майно,
виділивши їй: холодильник “Норд”, вартістю 1 600 грн., телевізор “Самсунг”,
вартістю 1 030 грн., тумбу під телевізор, вартістю 260 грн., музичний
центр “Самсунг”, вартістю 1 300 грн. та стягнути з відповідача на її користь 1
156 грн. різниці в частині майна.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 2 квітня 2007
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23
травня 2007 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 2 квітня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                 Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-291-1/08

13 березня 2008 року
Печерський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гуль В.В., при
секретарі Александрові В.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Головне управління
міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, про відшкодування
грошової компенсації при звільненні, -

встановив:

ОСОБА_1, який проходив
службу в органах внутрішніх справ звернувся до суду в порядку цивільного
судочинства із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа
Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в
якому просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за речове майно в
розмірі 5 600,70 грн., що не виплатили йому при звільненні.

Представники відповідача, 3
особи просили закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, про що заперечували позивач та його представник вважаючи, що заявлений
трудовий спір.

Відповідно до ст. 15 ЦПК
України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з
цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також і з інших
правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

З позову вбачається, що спір
заявлений з приводу неправильного розрахунку при звільненні з публічної служби,
що відповідно до ст. 17 КАС України поширюється на компетенцію адміністративних
судів.

Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень - є завданням
адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України).

Таким чином, справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо справа не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

На
підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Головне управління
міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, про відшкодування
грошової компенсації при звільненні провадження закрити.

Роз'яснити позивачу
його право на звернення з даним позовом в загальному порядку до відповідного
адміністративного суду.

Заяву про
апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Головуючий                                                                                                     В.В.
Гуль
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Лященко Н.П.,   Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В., -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку і встановлення порядку
користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
припинення права власності,

в с т а н о в и в:

У вересні 2003 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначав, що йому та ОСОБА_2 в рівних частках належить будинок АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці площею 560 кв.м. Оскільки вони з ОСОБА_2 не можуть
дійти згоди щодо поділу будинку та визначення порядку користування ділянкою,
просив поділити будинок і визначити порядок користування та розпорядження
земельною ділянкою.

У березні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про припинення права власності, посилаючись на те, що спірний будинок є
технічно неподільним і припинення права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку
спірного будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки він на
праві власності має два інших жилих приміщення. Тому, просив припинити право
власності ОСОБА_1 на            1/2
частку спірного будинку, стягнути з нього на користь ОСОБА_1 вартість вказаної
частки та визнати за ним право власності на спірний будинок.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від          6 квітня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 3 липня 2007 року, в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку спірного будинку,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки будинку в
розмірі 35081 грн.  і визнано за ОСОБА_2
право власності на дану частку будинку.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 6 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 3 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Н.П. Лященко

А.В. Костенко

Ю.В.
Прокопчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної
сумісної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 2
березня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь борг у розмірі 30 0000
грн.

Не погодившись з указаним
рішенням, ОСОБА_1 та її представник, ОСОБА_3, оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 квітня 2007 року
апеляційні скарги залишено без руху та надано строк до 15 травня 2007 року для
усунення недоліків, а саме для сплати судового збору та оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 5 червня 2007 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто апелянту, оскільки
недоліки усунені не були.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу
апеляційного суду від 5 червня 2007 року скасувати, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до вимог ст. ст. 121,  297 ЦПК України
суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог ст. 295
ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення її без руху, про що повідомляє
відповідну особу і надає строк для виправлення недоліків. Якщо автор скарги у
встановлений строк виправить недоліки, скарга вважається поданою в день
первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною і
повертається суб'єкту звернення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона не
усунула недоліки скарги з поважних причин, оскільки не отримала копії ухвали
апеляційного суду від 23 квітня 2007 року, якою її апеляційну скаргу залишено
без руху. У матеріалах справи відсутні будь-які дані про отримання ОСОБА_1 чи
її представником, ОСОБА_3, відповідної ухвали суду.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 заслуговують на увагу,
тому  оскаржувана ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 5 червня 2007 року скасувати.

Справу направити до суду апеляційної інстанції для
вирішення питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької області від 2 березня 2007 року відповідно до
вимог закону.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка
У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

25 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:            Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
Державна нотаріальна контора № 11 Московського району м. Харкова, про визнання
заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Харківської області від 27 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Державна нотаріальна контора № 11 Московського
району м. Харкова, про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5

Позивачі посилалися на те, що спірна однокімнатна квартира АДРЕСА_1
належала на праві приватної власності їх рідній сестрі - ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина - спірна квартира. Спадкоємці
1 черги відсутні, а вони, як рідні брат і сестра є спадкоємцями 2 черги. При
зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини дізналися про
заповіт, що був складений у квітні 2005 року на ім'я відповідачів.

Вважають заповіт таким, що був складений з порушенням вимог закону, під час
важкої хвороби ОСОБА_5, на підставах ст. ст. 1247, 1257 ЦК України просили
визнати його недійсним.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2007 року
позов задоволено. Визнано заповіт ОСОБА_5 від 25 квітня 2005 року складений на
ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 червня 2007 року
рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення
ухвалене апеляційною інстанцією й залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 27 червня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                                    Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.