Справа № 2-1841/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

18
липня 2008 року                                                                     м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого - судді  Овсієнко Ю.К.

при
секретарі        Лящінській М.В.,

з
участю: представника позивача ОСОБА_3,

відповідача
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

представника
третьої особи - Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Бузиної Н.В.,

представника
третьої особи - територіальної державної інспекції праці у Чернігівській
області Крошка В.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 треті особи Територіальна державна
інспекція праці в Чернігівський області, Виконавча дирекція Чернігівського
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності про стягнення заборгованості з допомоги з тимчасової втрати
працездатності, -

в с т а н о в и в:

13 травня 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по допомозі з
тимчасової втрати працездатності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 листопада
2007 року між позивачкою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено
трудовий договір, який було зареєстровано у Чернігівському міському центрі
зайнятості за НОМЕР_2. До укладеного трудового договору позивачкою та
роботодавцем було внесено зміни, які знайшли своє відображення в Додатку № 1 до
трудового Договору. Відповідним додатком розмір заробітної платні
встановлювався в розмірі 8000 грн. на місяць. Додаток № 1 до укладеного та
зареєстрованого трудового договору від 01 листопада 2007 року було надано до
Чернігівського міського центру зайнятості для приєднання до основного Договору.
15.11.2007 року позивачка надала
роботодавцю листок непрацездатності НОМЕР_1для нарахування їй допомоги.
При виплаті допомоги по листку непрацездатності роботодавець повідомив
позивачці, що розрахунок та виплату допомоги проведено виходячи з мінімальної
заробітної плати, а не з тієї
заробітної плати, яка фактично була встановлена та виплачувалась позивачці. При
цьому відповідач послався   на   Акт
перевірки   Чернігівської   міської
виконавчої   дирекції
Чернігівського   обласного   відділення ФСС з ТВП якого перевіркою
встановлено, що Додаток № 1 до укладеного між сторонами трудового Договору,
яким змінено розмір заробітної плати в бік її збільшення є недійсним, відтак
Фондом проведено відшкодування на виплату допомоги з розрахунку мінімальної
заробітної плати.  Сума допомоги по
тимчасовій непрацездатності згідно листка непрацездатності НОМЕР_1 від
15.11.2007 року на підставі Закону № 2240 та Постанови №1266 становить:
заробітна плата за окладом 8000 грн. : 22 дн. * 10 дн. = 3636,36 грн.,
середньоденна заробітна плата - 3636,36
грн. : 10 дн. = 363,64 грн. сума допомоги по вагітності та пологах - 363,64
грн. * 87 дн. = 31636,68 грн., де 87 це кількість робочих днів, що припадає на
період непрацездатності. Звертаючись до суду позивачка просить стягнути з
відповідача на свою користь заборгованість матеріального забезпечення  за страховим випадком згідно листка
непрацездатності НОМЕР_1 від 15.11.2007 року в розмірі 29817,51 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив
стягнути з відповідача заявлену суму. Пояснив, що трудовий договір із
зазначенням мінімальної розміру оплати праці було заповнено за зразком. Коли
виявили помилку, то звернулись до центру зайнятості де їм запропонували укласти
додаток в тій самій формі що і сам трудовий договір. Додатково пояснив, що
необхідні відрахування із заробітної плати в розмірі 8000 гривень до державного
бюджету та соціальних фондів сплачені роботодавцем повністю, що також
підтверджується актом проведеної перевірки фонду соціального страхування.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив,
що перевіркою Чернігівської обласної дирекції Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності було встановлено, що розрахунок допомоги по
вагітності і пологах необхідно проводити виходячи з мінімальної заробітної
плати, сума допомоги повинна становити 1819,17 грн., яка і була виплачена
позивачці.

Представник третьої особи - Виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності Бузина, в судовому засіданні проти задоволення позову
заперечувала, пояснила, що при зміні істотних умов праці укладається новий
трудовий договір.

Представник третьої особи - територіальної державної інспекції праці у
Чернігівській області Крошка В.О., в судовому засіданні проти задоволення
позову заперечував, пояснив, що відповідно до ст.24 КЗпП України трудовий
договір повинен укладатись у письмовій формі. Якщо змінюються умови трудового
договору, то укладається новий трудовий договір, так як змінюються істотні
умови праці. В Центрі зайнятості зареєстровано трудовий договір на мінімальну
заробітну плату.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено,
що 01 листопада 2007 року між позивачкою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
було укладено трудовий договір (а.с. 5), до укладеного трудового договору позивачкою
та роботодавцем було внесено зміни, згідно Додатку № 1 до трудового Договору,
який був зареєстрований в державній службі
зайнятості в той же день.. Відповідним додатком розмір заробітної платні
встановлювався в розмірі 8000 гривень на місяць (а.с. 6), 15.11.2007 року
позивачка надала  роботодавцю листок
непрацездатності НОМЕР_1для нарахування їй допомоги в зв'язку з вагітністю та
пологами (а.с. 7). Згідно видаткового касового ордеру від 26 березня 2008 року
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 виплачено ОСОБА_1 1819 грн. 17 коп.
допомоги по вагітності і пологах.( а.с.17).

У відповідності до ст. 253 КЗпП України, особи які
працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання
або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному
страхуванню.

Статтею 255 КЗпП України передбачено, що види
матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх
сімей, умови їх надання та розміри визначаються законами України з окремих
видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншими
нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до п. 2 , п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі
страхові внески; надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання
страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних
послуг відповідно до цього Закону.

Пунктами 3 та 4 ч.1 ст. 29 цього Закону передбачено право
застрахованої особи на отримання у разі настання страхового випадку
матеріального забезпечення та соціальних послуг, передбачених Законом,
оскарження відповідно до законодавства дій страховика,
страхувальника-роботодавця щодо надання матеріального забезпечення та
соціальних послуг. За змістом ч. 1 ст. 51 цього Закону, підставою для
призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є
виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

У відповідності до ч.1 ст. 53 цього Закону при обчисленні
середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій
непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної
плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на
яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням, відповідно до статті 21  Закону № 2240.

Визначення
умов трудового договору, в тому числі розміру, порядку і форми оплати праці є
правом сторін цього договору, з обов'язковим дотриманням прав працівників і
гарантій для них, передбачених чинним трудовим законодавством України.
Недійсними є лише ті умови договорів про працю, які погіршують становище
працівників порівняно з законодавством України про працю.

Враховуючи, що оплата праці позивачки в розмірі 8000
гривень на місяць була встановлена додатком № 1 до трудового договору від 01
листопада 2007 року, укладеного між сторонами по справі, який  був належним чином зареєстрований в
Чернігівському міському центрі зайнятості, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення заборгованості з допомоги з тимчасової втрати
працездатності підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, КЗпП
України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року, Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 8 червня 2001 року N 260, Постановою Правління
фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 червня
2001 року N 16 -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 треті особи
Територіальна державна інспекція праці в Чернігівський області, Виконавча
дирекція Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про стягнення заборгованості (з допомоги) з тимчасової
втрати працездатності задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2на користь ОСОБА_1
заборгованість з допомоги з тимчасової втрати працездатності в сумі 29817
гривень 51 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2на користь держави судовий збір
в розмірі 51 гривня та витати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 30 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду  Чернігівської
області  через Новозаводський районний
суд м. Чернігова шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення
протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги
протягом двадцяти днів, після подання заяви
про апеляційне оскарження рішення.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було  подано.

Суддя
Новозаводського

районного
суду міста Чернігова                                                                            Ю.К.Овсієнко