Справа №2-144/08
РІШЕННЯ
ІМ'ЯМ УКРАЇНИ
29 січня 2008р. Вільногірськи
й міський суд Дніпропетровсь
кої області
у складі головуючого суд
ді Болоніної М. Б.
при секретарі Шараповій
О.О.
за участю позивача ОС
ОБА_1
представника позивачаадво
ката ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3

представника відповідача
адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вільн
огірську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА
_3 про стягнення заборгован
ості по заробітній платі, ко
мпенсації за невикористану в
ідпустку та відшкодування мо
ральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА
_1.3 позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенса
ції за невикористану відпуст
ку та відшкодування морально
ї шкоди, де зазначає, що пере
бувала з відповідачем у труд
ових правовідношеннях з 30.04.2002р
. відповідно до трудового дог
овору №196 від 30.04.2002р. та виконувал
а обов'язки продавця продово
льчих товарів на Центральном
у ринку м. Вільногірська. Факт
ично роботу у відповідача во
на припинила з 01.11.2002р., оскільк
и була вагітна та мала народи
ти дитину, яка й народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 але з вини від
повідача трудовий договір бу
ло розірвано лише 15.04.2003р. За вик
онання обов'язків продавця в
ідповідач їй заробітну плату
не сплачував, мотивуючи це т
им, що на той час вони фактичн
о мешкали як чоловік та жінка
без реєстрації шлюбу і він до
статньо забезпечував її мате
ріально.
Відповідно до законодавст
ва України, на час виконання
позивачем трудових обов'язк
ів у відповідача було встано
влено мінімальну заробітну п
латню у розмірі: з травня 2002р. п
о червень 2002р. включно - 140гр. на м
ісяць, з липня 2002р. по жовтень
2002р. включно - 165гр. на місяць, то
бто заборгованість відповід
ача по заробітній платні пер
ед позивачем складає 940гр. Крі
м того, оскільки позивач про
робила 6 місяців, то відповід
но до Закону України «Про від
пустки» має право на неповну
відпустку, а у разі звільнен
ня - на компенсацію за невикор
истану відпустку, яка стано
вить 78гр.33 коп.3 розрахунку: сер
едня заробітна платня за 6 міс
яців - 156гр.66коп., компенсація з
а неповну відпустку триваліс
тю 12 днів складає 78гр.33коп. Таки
м чином, загальний борг відп
овідача складає 1018гр.33коп., як
ий не виплачений їй по цей час
.
У зв'язку з невиплатою зароб
ітної плати відповідач також
спричинив їй моральну шкоду
, яка полягає в тому, що вона
позбавилась матеріальної ви
нагороди за роботу, не мала з
моги витрачати зароблені гро
ші на власний розсуд; неможли
вість розпорядитися коштами
значно обмежила її повсякде
нні потреби, що погіршило зв
ичний перебіг життя і змусил
о переживати моральні стражд
ання.
Позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість
по заробітній платі та компе
нсацію за невикористану відп
устку у сумі 1018гр.33коп, відшко
дувати спричинену їй моральн
у шкоду у розмірі 1500гр. та її су
дові витрати, пов'язані з над
анням юридичної допомоги адв
оката, у сумі 70гр.
В судовому засіданні позив
ач позов підтримала в повном
у обсязі, суду пояснила, що з
листопада 2000р. до народження д
итини вони з відповідачем пр
оживали спільно, він їй зарп
лату не сплачував, вважаючи
, що її утримує. Після народже
ння дитини вона отримувала

2

державну допомогу по догл
яду за дитиною, але у зв'язку
з тим, що трудовий договір з н
ею відповідач розірвав тільк
и 15.04.2003р., з неї виплачену допом
огу стягнули. Відомості на ви
дачу зарплати відповідачем н
е велись, отримання зарплат
и нічим не підтверджувалось.
Вона неодноразово просила в
ідповідача розрахуватись з н
ею, він обіцяв виплатити їй з
арплату, але цього не викона
в. Спільно з відповідачем вон
и проживали у її матері, спіл
кувались з друзями, разом пр
ацювали. Продукти за місцем р
оботи вона брала не часто -1 ра
з на тиждень або 1 раз на 2 тижні
, вживали їх разом з відповід
ачем, гроші з каси не брала,
на придбання якихось речей в
ідповідач давав їй гроші, в т
ому числі на харчування. З поз
овом до суду про стягнення за
рплати раніше не зверталась,
тому що була зайнята догляд
ом за дитиною та не мала гроше
й на оплату допомоги адвокат
а, а також сподівалась, що ві
дповідач з нею розрахується.

Відповідач позов не визнав
, суду пояснив, що під час ро
боти позивач брала продукти
в ларьку, а також гроші з каси
для придбання промислових т
оварів. її витрати обліковув
ались в зошиті, вони перевищ
ували її заробітну плату, то
му вона нічого не отримувала
, відомість на видачу зарпла
ти не велась. Факти нестачі ві
н не фіксував, документальн
і записи витрат позивача не з
береглися. З питання виплати
заборгованості позивач до н
ього жодного разу не звертал
ась, тому що заборгованості
не існувало, вона витрачала
більше, ніж заробляла. Трудо
вий договір з позивачем він н
е розривав на її прохання, що
б їй зараховувався стаж робо
ти. Спільно з позивачем він не
проживав, сумісне хазяйств
о не вів, вони тільки разом пр
оводили час.
Представник відповідача в
исловив думку про необхідніс
ть відмовити у позові, посил
аючись на те, що позивач проп
устила встановлений ст. 233 КЗп
П України 3-місячний строк для
звернення до суду.
Вислухавши пояснення стор
ін, показання свідків, досл
ідивши та оцінивши у сукупно
сті надані по справі докази,
суд доходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають ч
астковому задоволенню.
Згідно ст. ст. 10, 11 ЦПК Україн
и суд розглядає справу в межа
х заявлених позивачем вимог
і на підставі доказів сторін
, кожна сторона повинна дове
сти ті обставини, на які вона
посилається як на підставу с
воїх вимог або заперечень.
Позовні вимоги позивача у ч
астині стягнення заробітної
плати знайшли своє підтверд
ження під час судового розгл
яду справи, а заперечення ві
дповідача проти позову вияви
лись необгрунтованими.
У відповідності до ст. 94 КЗп
П України та ст. 1 Закону Украї
ни «Про оплату праці» заробі
тна плата - це винагорода, обч
ислена, як правило, у грошов
ому виразі, яку за трудовим д
оговором власник або уповнов
ажений ним орган виплачує пр
ацівникові за виконану ним р
оботу. Згідно ст. 2 згаданого
Закону заробітна плата склад
ається з основної та додатко
вої заробітної плати і заохо
чувальних та компенсаційних
витрат. ст. 23 цього ж Закону вс
тановлює, як виняток, можли
вість часткової виплати зарп
лати натурою у розмірі, що не
перевищує 30% нарахованої за м
ісяць, у тих галузях або за ти
ми професіями, де така випла
та є звичайною або бажаною дл
я працівника.
ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Зак
ону України «Про відпустки»
передбачають виплату праців
нику у разі звільнення грошо
вої компенсації за всі не вик
ористані ним дні щорічної ві
дпустки, строки розрахунку
при звільненні регламентуют
ься ст. 116 КЗпП України.
Під час судового розгляду с
прави встановлено, що трудо
ві відносини між сторонами п
обудовані у відповідності до
трудового договору №196 від 30.04.20
02р. (ар.с. 21), умови якого передба
чали обов'язок працівника О
СОБА_1.3дійснювати продаж то
варів вжитку, а обов'язок фіз
ичної особи - суб'єкта підприє
мницької діяльності ОСОБА
_3 -оплачувати працю працівн
ика у розмірі 140гр. на місяць, а
ле не нижче законодавчо вста
новленого розміру мінімальн
ої зарплати, посилання на мо
жливість часткової оплати пр
аці натурою у трудовому дого
ворі відсутні. Тривалість що
річної оплачуваної відпустк
и та час її надання договором
не встановлені, але п.7 догов
ору оговорено, що при виріше
нні питань, не передбачених
договором, сторони керують
ся загальними нормами законо
давства про працю України.

3
Факт неотримання позиваче
м заробітної плати та компен
саційних виплат за час праці

у ОСОБА_3 підтверджений
показаннями свідка ОСОБА_5
. і не оспорюється самим
відповідачем. Ведення спіл
ьного господарства з позивач
ем та наявність спільного бю
джету
відповідач заперечував,
визнаючи тим самим його відн
осини з ОСОБА_1 як з
найманим працівником, а з ц
ього витікає його обов'язок о
плачувати її працю.
Заперечення відповідача п
роти позову у вигляді стверд
жень про отримання позивачем
продуктів харчування та гро
шей в рахунок майбутньої зар
плати нічим не підтверджені,
підрахунків витрат позивач
а або актів виявленої нестач
і суду не надано. З показань св
ідків з боку відповідача ОС
ОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8
виходить, що їм нічого невід
омо про виплату заробітної п
лати позивачу, а свідки ОС
ОБА_9 та ОСОБА_10 лише прип
ускають, що позивач отримув
ала від відповідача винагоро
ду за працю у вигляді речей аб
о продуктів.
Крім того, не можна погодит
ись з ствердженнями представ
ника відповідача про пропуск
позивачем строку для зверне
ння з позовом до суду, тому що
ч.2 ст. 233 КЗпП у редакції зі змі
нами та доповненнями, внесе
ними згідно із Законом Украї
ни від 11.07.2001р. №2620-111, передбачає,
що у разі порушення законода
вства про оплату праці праці
вник має право звернутися до
суду з позовом про стягнення
належної йому зарплати без о
бмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд знаходит
ь підстави для стягнення з ві
дповідача на користь позивач
а належної їй заробітної пла
ти у розмірі встановленої де
ржавою мінімальної зарплати
за період з травня 2002р. по жовт
ень 2002р. включно у сумі 940гр., а т
акож компенсації за не викор
истані дні відпустки за цей п
еріод у сумі 78гр.33коп. Розрахун
ок суми позову проведений по
зивачем у відповідності до З
акону України від 13.12.2001р. «Про в
становлення розміру мінімал
ьної заробітної плати на 2002р.»
та Порядку обчислення серед
ньої заробітної плати, затв
ердженого постановою КМУ від
08.02.1995р. №100.
Що стосується відшкодуван
ня моральної шкоди, спричин
еної позивачу діями відповід
ача, то у цій частині позов за
доволенню не підлягає, оскі
льки позивачем не доведено,
у чому саме полягає шкода, що
було підставою визначення з
апропонованого до стягнення
розміру шкоди, якими доказа
ми це підтверджується, у поз
овній заяві навіть не дано по
силань на норми закону, у від
повідності до яких повинно з
дійснюватись стягнення мора
льної шкоди. Пояснення позив
ача під час розгляду справи щ
одо спричинення моральної шк
оди стягненням з неї виплаче
ної державної допомоги по до
гляду за дитиною також необґ
рунтовані, вина відповідача
в цьому не доведена, жодного
доказу з цього приводу суду н
е надано.
Відповідно ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухв
алено рішення, суд присуджу
є з другої сторони понесені н
ею і документально підтвердж
ені судові витрати. Якщо пози
вача, на користь якого ухвал
ено рішення, звільнено від с
плати судового збору, він ст
ягується з відповідача в дох
од держави. До судових витрат
ст. 79 ЦПК України відносить су
довий збір, витрати на інфор
маційно-технічне забезпечен
ня та правову допомогу.
Квитанцією №2007049 від 04.09.2007р. (а.с.
3) підтверджується оплата поз
ивачем правової допомоги адв
оката у сумі 70гр., ці витрати п
озивача підлягають стягненн
ю з відповідача.
Оскільки позивач звільнен
а від сплати судового збору,
але в частині позовних вимог
про відшкодування моральної
шкоди їй відмовляться, ці ви
трати підлягають віднесенню
на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 88, 212, 213, 215 ЦП
К України, ст. ст. 83, 94, 115, 116 КЗпП
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА
_3 про стягнення заборгован
ості по заробітній платі, ко
мпенсації за невикористану в
ідпустку та відшкодування мо
ральної шкоди задовольнити ч
астково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІН
ФОРМАЦІЯ_2 уродженця м. Віл
ьногірська Дніпропетровськ
ої обл., який працює у філії «
ВГМК» ЗАТ «Кримський

4
ТИТАН», мешкає у АДРЕСА
_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 на користь ОСОБ
А_1, 1981р.н., яка мешкає у м. АД
РЕСА_2 ідентифікаційний но
мер НОМЕР_2 заборгованіс
ть по заробітній платі та ком
пенсацію за дні не використа
ної відпустки у сумі 1018гр.33коп.
і 70гр. у відшкодування судови
х витрат, у загальній сумі 1088г
р.33коп., в решті позовних вимо
г відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохо
д держави судовий збір (держа
вне мито) в сумі 51 гр. та витрати
на інформаційно-технічне за
безпечення в сумі 30гр.
Судові витрати за подачу по
зову в частині стягнення мор
альної шкоди віднести на рах
унок держави.
Заяву про апеляційне оскар
ження рішення суду може бути
подано протягом 10 днів з дня п
роголошення рішення, апеляц
ійна скарга на рішення суду п
одається протягом 20 днів післ
я подання заяви про апеляцій
не оскарження до апеляційног
о суду Дніпропетровської обл
асті через Вільногірський мі
ський суд.
Рішення суду набирає закон
ної сили після закінчення ст
року подання заяви про апеля
ційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.
Якщо було подано заяву про а
пеляційне оскарження, але а
пеляційна скарга не була под
ана у встановлений строк, рі
шення суду набирає законної
сили після закінчення цього
строку.
У разі подання апеляційної
скарги рішення, що його не ск
асовано, набирає законної с
или після розгляду справи ап
еляційним судом.