Справа 22ц-1373/2008 рік.
Категорія - цивільна                                       Головуючий у
першій інстанції - Марченко М.М.
Доповідач - Заболотний В.М.
І м е н е м       У к р а ї н и
22 серпня 2008 року                                                                       місто  Чернігів
А п е л я ц і й н и й   с у д
Чернігівської  області  в
головуючого -  судді
суддів  -
Губар В.С.,  Редьки А.Г.
участю  -  відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини А 2574 на
рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня
2008 року у справі за позовом в/ч А 2574 до ОСОБА_1 про притягнення до повної
матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, -

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваним рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 06.06.2008 року у задоволенні позовних вимог в/ч А 2574
відмовлено. Суд виходив з того, що відповідач не надав переконливих доказів на
підтвердження вини відповідача у відпуску по накладній №107 від 30.03.2003 року
з військової частини А 2574 м. Ніжина сорок два найменувань матеріальних
засобів на суму 4280 грн. 80 коп. ЧП ОСОБА_2 та вивезенні їх  з військової частини.

В апеляційній скарзі
військова частина А 2574 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити
нове, яким повністю задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт вказує, що суд не
прийняв до уваги докази, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у заподіянні
збитків, оскільки підписи на накладній свідчать про те, що майно дійсно за
вказівкою відповідача було передано сторонній організації. Суду було надано
документи, які свідчать про те, що майно з військової частини видавалось також
і на підставі розпоряджень заступника командира, тобто ОСОБА_1, проте такі
документи не були взяті до уваги. Позивач наполягає на тому, що відсутність
наряду на відпуск матеріальних засобів свідчить про допущені порушення
законодавства при видачі матеріальних цінностей, а підпис на накладній свідчить
про те, що майно дійсно видавалось з військової частини і на даний час
зазначені матеріальні цінності у військовій частині відсутні.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, перевіривши доводи скарги та
матеріали справи, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.13 Положення про матеріальну відповідальність
військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, військовослужбовці і призвані
на збори військовозобов'язані несуть матеріальну відповідальність у повному
розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного
витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт,
перекручування звітних даних і обману держави
в інших формах;

заподіяння шкоди собою, яка перебувала у нетверезому стані;

дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм
під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Згідно п.17 вищевказаного Положення, у разі виявлення факту заподіяння
матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає
розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних
осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення
шкоди. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання,
попереднього слідства або суду командир військової частини в п'ятиденний термін
з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи
відповідної суми.

Пунктом 29 Положення передбачено, якщо військовослужбовця переведено на
нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування заподіяної ним шкоди,
то матеріали розслідування надсилаються у п'ятиденний термін після закінчення
розслідування на нове місце служби винного для притягнення його до матеріальної
відповідальності. Командир військової частини за новим місцем служби винної
особи зобов'язаний у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про
заподіяння шкоди видати наказ щодо притягнення цієї особи до матеріальної
відповідальності.

По справі встановлено, що в результаті перевірки стану зберігання і ведення
обліку засобів інженерного та електротехнічного озброєння, які знаходяться на
території військової частини, виявлено, що по накладній від 04.04.2003 р. №107,
яка була підписана начальником зберігання - заступником командира військової
частини А 2574 майором ОСОБА_1, було передано до ЧП „Геращенко” 119 найменувань
різних матеріальних цінностей, які входили до ремонтного фонду, що
підтверджується актом перевірки окремих питань фінансово-господарської
діяльності військової частини А 2574 від 15 квітня 2005 року №389 (а.с.24-37).

Зведеною відомістю передачі матеріально-технічних засобів за накладними
військової частини А 2574 м. Ніжина без нарядів (розпоряджень) постачальних
органів стороннім організаціям за 2003 рік встановлено, що на підставі
зазначеної вище накладної до ЧП „ОСОБА_2” м. Київ було передано 42 одиниці
майна на суму 4280грн. 80коп. (а.с.7-14).

Проте жодних доказів наявності в цих
незаконних діях вини ОСОБА_1 позивачем не надано.

За результатами перевірки від
15.04.2005 року командиру військової частини для надання правової оцінки фактам
безпідставної передачі державного військово-технічного майна стороннім
організаціям запропоновано провести адміністративне розслідування та передати
справу в правоохоронні органи.

Проте, командир в/ч А 2574 після виявлення фактів заподіяння державі шкоди
в порушення положень п.17 Положення про матеріальну відповідальність
військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, не призначив службове
розслідування для встановлення причин завдання такої шкоди, її розмірів та
винних в цьому осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_1 є очевидною, оскільки на
накладеній №107 від 04.04.2008 р. мається його підпис, і майно з території
військової частини видавалось також і на підставі розпоряджень відповідача
ОСОБА_1, а тому саме він повинен нести відповідальність за незаконну передачу
матеріальних цінностей сторонній організації, яка виявлена в процесі
інвентаризації, є безпідставними, оскільки надані позивачем документи
встановлюють лише факт відсутності майна у військовій частині та передачі його
іншій особі, а не винні дії відповідача ОСОБА_1

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність
вини ОСОБА_1 у нестачі матеріальних цінностей та обгрунтовано, з посиланням на
відповідні норми закону, відмовив у задоволенні позовних вимог військової
частини А 2574 м.Ніжин.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст.303, 307-308, 313-315, 317, 319, 324-325 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  військової частини А 2574 - відхилити.,
а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 червня
2008 року - залишити  без  змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий:                                        Судді: