Справа
№ 2-8
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

13 лютого 2008  року                                                                                             м. Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді             Хоминець М.М.

секретаря                                       Гундич
Г.В.

з участю представника відповідача -

адвоката                                        ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

в с т а
н о в и в :

Позивач 22.11.2006 р.
звернувся
в
суд з позовом до відповідачів  про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Свій
позов обґрунтовував тим, що 01 березня 2005 р. державним нотаріусом
Тисменицької держнотконтори ОСОБА_7 йому та відповідачам видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в с. Ямниця Тисменицького
району після смерті спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_.1 Вважає, що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили передбачений ст.1270 ЦК України
шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини не проживали і протягом встановленого законом строку не
звернулись у нотконтору із заявами про прийняття спадщини, тому вони спадщину
не прийняли. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку
видане відповідачам всупереч вимог закону. Він, позивач, успадкував після
смерті баби згідно її заповіту будинковолодіння по АДРЕСА_1, і він разом з
матір'ю - відповідачкою ОСОБА_5 прийняли спадщину, оскільки постійно проживали зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просив визнати недійсним оспорюване
свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку від 01.03.2005
р.

Позивач
та його представники в судовому засіданні позов підтримали і просили його
задовольнити.

Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що після
смерті матері ОСОБА_6 у грудні 1999 р. їх сестра ОСОБА_5 дала ОСОБА_4 заповіт
матері на земельну ділянку, державний акт і свідоцтво про смерть; ОСОБА_4
зробила ксерокопії цих документів, які передала ОСОБА_3. Вони всі жили дуже
дружно. ОСОБА_3 після смерті матері допомагав ОСОБА_4 обробляти земельну
ділянку, а ОСОБА_5 обробляла іншу частину земельної ділянки, всі разом
доглядали спільний сад, останній раз у 2000 р. обчищали і зрізали верби в саду
(у цьому приймали участь ОСОБА_3 з сином, ОСОБА_4 з чоловіком, ОСОБА_5 з
чоловіком і сином ОСОБА_2). Ініціатором оформлення свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку була ОСОБА_5, яка зібрала всіх спадкоємців за
заповітом, і 01.03.2005 р. вони всі четверо поїхали у нотконтору в м.
Тисменицю, де підписали заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину, яку
попередньо всі прочитали. Оскільки вони належно прийняли спадщину, вважають
заявлений позов безпідставним, тому просили в його задоволенні відмовити.

Відповідачка
ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнала і пояснила, що зразу після смерті
матері вона дійсно дала сестрі ОСОБА_4 державний акт, свідоцтво про смерть і
заповіт. Вона була ініціатором оформлення свідоцтва про право на спадщину, вона
надавала нотаріусу необхідні документи і не заперечувала проти оформлення
спадщини на земельну ділянку на чотирьох. Після смерті матері ОСОБА_4 обробляла
земельну ділянку, яку їй виділила мама ще за життя, брат ОСОБА_3 не допомагав
їй. Вона, відповідачка, разом з сином ОСОБА_2 постійно проживали у с. Ямниця до
смерті матері і після її смерті, постійно обробляли земельну ділянку і
доглядали сад. Лише один раз було таке, що вони всі разом (був ОСОБА_3 з сином,
ОСОБА_4, вона з чоловіком і сином) різали верби, чистили сад. Проти задоволення
позову не заперечувала.

Вислухавши
пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено,
що позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 після смерті
ОСОБА_6 - баби позивача та матері відповідачів, успадкували земельну ділянку
розміром 6674 кв.м в с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області
згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним
нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7
01.03.2005 р. (а.с.50). Оспорюване свідоцтво видане нотаріусом на підставі
заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ямницької сільської ради
Тисменицького району 02.02.1995 р., оригінал якого, тимчасово вилучений з
Ямницької сільської ради, оглянутий в судовому засіданні, копія долучена до
матеріалів справи (а.с.91), що підтверджувалось дублікатом цього ж заповіту,
виданого Ямницькою сільською радою 08.02.2001 р. (а.с.73).

Суд не
вбачає підстав для визнання недійсним вказаного свідоцтва, так як під час його
видачі не допущено порушень закону та вимог Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій. Оскільки спадщина на земельну ділянку відкрилась
ІНФОРМАЦІЯ_1, то застосовуються правила щодо прийняття спадщини, які були
встановлені ст.549 чинного на той час ЦК УРСР (у редакції 1963 р.). Посилання
представників позивача на необхідність застосування у даному випадку нового ЦК
України, що набрав чинності з 01.01.2004 р., суд вважає безпідставним і таким,
що суперечить вимогам п.5 Прикінцевих і перехідних положень, оскільки, за твердженням
самого позивача і його представників, останній зі своєю матір'ю - відповідачкою
ОСОБА_5 після відкриття спадщини належно її прийняли.

Встановлено,
що всі спадкоємці згідно заповіту від 02.02.1995 р. належно прийняли спадщину
шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном - земельною ділянкою, а
саме: позивач і відповідачка ОСОБА_5 проживали без реєстрації у
будинковолодінні АДРЕСА_1, обробляли земельну ділянку, доглядали сад;
відповідачка ОСОБА_4 обробляла свою частину земельну ділянку, їй допомагав
відповідач ОСОБА_3, доглядали сад. ОСОБА_5 підтвердила у судовому засіданні той
факт, що мав місце після смерті матері, коли вони всі разом (вона, її чоловік,
син, брат ОСОБА_3, сестра ОСОБА_4) різали верби і чистили сад, що розташований
на земельній ділянці. Як пояснила в судовому засіданні допитана в якості свідка
нотаріус ОСОБА_7, всі спадкоємці разом прийшли оформляти спадщину, на руках
мали державний акт про право власності спадкодавця на земельну ділянку, що
відповідно до вимог п.113 чинної на час відкриття спадщини Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 14.06.1994 р., свідчило про прийняття
спадщини.

Посилання
позивача та його представника на те, що позивач, який є інвалідом другої групи,
глухонімим, не розумів змісту заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину,
яку він разом з іншими спадкоємцями підписав 01.03.2005 р. (а.с.46), суд не
приймає до уваги, оскільки встановлено, що позивач письменний, він прочитав
заяву перед тим, як підписати її. Це не суперечить вимогам п.16 чинної на час
оформлення спадщини Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від
03.03.2004 р.

За
таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову,
тому у позові слід відмовити.

На
підставі наведеного, відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 р., п.п.4, 5 Прикінцевих
і перехідних положень до ЦК України, п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від
14.06.1994 р. № 18/5 (з наступними змінами), п.16 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, керуючись ст.ст. 213-215
ЦПК України, суд -

в и р і
ш и в :

Відмовити
у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину за заповітом.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання заяви про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, рішення
набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються через Тисменицький районний суд.

Головуюча                                                                                                                         М.М.Хоминець

Копія
вірна:

Суддя                                                                                                                               М.М.Хоминець