Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 14 жовтня       2008
року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
та ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 6 березня 2008 року й
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 червня 2008 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Держави Україна в особі
Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Державного казначейства
України про визнання факту порушення Державою Україна ст. ст. 5, 6, 13
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнання незаконним
тримання під вартою та відшкодування шкоди,
У грудні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що Генеральна прокуратура
України - орган на який покладено обов'язок здійснювати нагляд за  додержанням законів, на
численні звернення щодо незаконного тримання його під вартою у встановленому
чинним законодавством порядку не відредагувала.
Просить визнати факт порушення Державою України та Генеральною прокуратурою України
ст.ст. 5, 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
внаслідок бездіяльності останньої та стягнути на відшкодування шкоди 754 000
грн. за кожний день незаконного перебування його під вартою, починаючи з 27
Ухвалою Печерського районного суду
м. Києва від 6 березня 2008 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст.
Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 6 березня 2008 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави
Україна в особі Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Державного
казначейства України відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 20 червня 2008 року ухвалу та рішення Печерського районного суду м. Києва
від 6 березня 2008 року залишено без змін.

В обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень й передачу справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Держави
Україна в особі Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Державного
казначейства України про визнання факту порушення Державою Україна ст.ст. 5, 6,
13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнання незаконним
тримання під вартою та відшкодування шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення  та ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 6 березня 2008 року й ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 20 червня              2008
року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема