У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 23 січня    2008 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 24 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області
від 5 вересня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення,

в
с т а н о в и в:

У березні 2007 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом про виселення з жилого приміщення, що є предметом
іпотеки, у зв'язку зі зверненням на нього стягнення,  посилаючись на те, що  рішеннями суду з ОСОБА_1  на користь кредитної спілки ХКВД стягнуто
борг у розмірі 34 841 грн. 45 коп.

Згідно з ухвалою суду від 15 грудня
2006 року у виконавчому провадженні замінено стягувача з указаної спілки на
нього.

Стягнення зверталося на предмет
застави - належну ОСОБА_1 квартиру.

Відповідно до ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані
на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У зв'язку з цим, просив виселити
відповідачку зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 24 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Харківської області від 5 вересня 2007 року,  позов задоволено, ухвалено виселити зі
спірної квартири ОСОБА_1 та, у разі наявності, членів її родини без надання
іншого жилого приміщення, зняти відповідачку та, у разі наявності, членів її
родини з реєстрації за місцем знаходження спірної квартири.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За
змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд
касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати
доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Харківської області від 5 вересня 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема