У Х В А Л А

Іменем  України

15 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської
області від 4 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Київської області
від 9 жовтня 2007 року,

встановила:

У квітні 2007 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 29 листопада
2006 року передав відповідачу в позику грошові кошти в сумі, яка еквівалентна
10 тис. доларів США, про що зазначено в розписці, наданої відповідачем.
Зазначав, що строк повернення боргу в розписці не вказаний, але за усною
домовленістю відповідач повинен був повернути борг за першою вимогою позивача.

Посилаючись на те, що 23 грудня 2006 року він надіслав відповідачу лист з
вимогою повернути борг, який був отриманий ним                                  26 грудня 2006 року,
але останній не реагує на його вимогу, та уточнивши позовні вимоги, просив
стягнути з відповідача 10 тис. доларів США боргу, що в еквіваленті до
української гривні становить 50 500 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від                         4 червня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 9 жовтня
2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50
500 грн. боргу.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі            ОСОБА_2
просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 4 червня 2007 року,
ухвалу апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2007 року та передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від                           4 червня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Київської області від               9 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова