Справа №2-13008
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2008 року
м.Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької
області  в складі : головуючого судді -
Пилип'юка І.В., при секретарі Паучек Є.В., з участю представників: ОСОБА_6,
ОСОБА_10,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 „Про розділ
майна, визнання права власності на 12 частку житлового будинку з виділенням її
в натурі та усунення перешкод в користуванні майном” ,-

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася  в суд  з позовом
до ОСОБА_2, про розділ майна,
визнання права власності на 12 частку житлового будинку з виділенням її
в натурі  та усунення перешкод в
користуванні майном.

В позові
вказувала, що з 1978 року перебувала з відповідачем в цивільному шлюбі. В
незареєстрованому шлюбі народилися двоє дітей дочка - ОСОБА_11,1979 року
народження, дочка -  ОСОБА_3,1983 року
народження.

Зазначала, що в 1989 році з відповідачем
розпочали будівництво житлового будинку, літньої кухні і 2-х стодоль   по
АДРЕСА_1 яке завершили у 1999 році, але технічний паспорт на будинок був
оформлений на свекра ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і переоформлений на
ОСОБА_5

З травня 2007
року між ними почали виникати суперечки. Просила визнати за нею право власності
на половину спільного майна, яке складається з житлового  будинку, літньої кухні, двох сараїв за
адресою АДРЕСА_1

В судовому засіданні  позивач заявлений позов  підтримала, просила провести розділ  майна з виділенням в натурі та визнати за нею
право власності на половину спільного майна, яке складається з житлового  будинку, літньої кухні, двох сараїв за
адресою АДРЕСА_1 та не чинити перешкод в користуванні майном.

Представник позивача  ОСОБА_6 позов своєї довірительки підтримав,
посилаючись на обставини викладені в позові та пояснив, що його довірителька
перебуває у цивільному шлюбі з відповідачем з 1978 року. На протязі 20 років
проживали в кухні. У 1989 році розпочали будівництво житлового будинку  по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 звів будинок і здійснив
його покриття, завершили будівництво у 1999 році. Проживали окремо від батьків,
після смерті ОСОБА_4 власником будинку стала дружина померлого ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_7, який діє за доручення позову не визнав,
вважав його безпідставним, просив в задоволенні позову відмовити за
безпідставністю.

Допитані в якості  свідків:
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснили те, що житловий
будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 будував ОСОБА_4, відповідач ніякої участі
в його будівництві не приймав.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників
відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником
житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд, по
АДРЕСА_1 був ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про
право власності на будинковолодіння №78 від 14.09.1965 року та технічною
документацією виготовленою на  його ім'я.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
від 21.01.2003 року власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 дружина
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Рішенням від 17.07.1987 року №65
Берегометської селищної ради підтверджується, що ОСОБА_4 надано дозвіл на
будівництво житлового будинку взамін існуючого старого площею,16.20 м. кв.

За вказаних обставин будинковолодіння по
АДРЕСА_1 не може бути предметом спору, оскільки жодна з сторін не є власником  нерухомого майно, що підтверджено в суді
належними доказами.

Відповідно до ст.392 Власник майна може
пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача про розділ  майна
з виділенням її в натурі, визнання права власності на половину спільного майна,
яке складається з житлового  будинку,
літньої кухні, двох сараїв за адресою АДРЕСА_1 та усунення перешкод в
користуванні майном є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Статтею 154 ч.6 ЦПК України
передбачено, якщо у задоволенні позову відмовлено, вжиття заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Про те суд
може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу
про скасування заходів забезпечення позову, а тому ухвала суду від  14.02.2008 року про накладення арешту на
майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

На підставі ст.ст. 15,16 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 60,154,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І
Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 „Про розділ
майна, визнання права власності на 12 частку житлового будинку з виділенням її
в натурі та усунення перешкод в користуванні майном”, - відмовити за
безпідставністю.

Ухвалу суду від 14.02.2008 року про
накладення арешту на майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 - скасувати.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через
Вижницький районний  суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: