Справа №2-1265/08
02 червня 2008 року                                                                                    м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запорожжя у складі:
головуючого судді                                                                                           Каракуши С.М.,
при секретарі                                                                                                   Мітєвій
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -
ОСОБА_1 звернулась з
позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину  посилаючись на те, що вона проживала з
відповідачем  з 1989 року по 2004 рік
однією сім'єю та має з відповідачем спільну дитину ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., який проживає  разом з нею та знаходиться на її утриманні, і
оскільки відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина нерегулярно,
просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки
від доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та дала
пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про
причину неявки до суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнав причину неявки
відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності на підставі наявних
у справі доказів
Вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних
Судом встановлено, що сторони мають
спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., який проживає разом з відповідачем
та знаходиться на її утриманні.
Відповідач надає матеріальну
допомогу на утримання дитини  нерегулярно
та не в повному обсязі.
Відповідно до ст. 180
Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення
Ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу)  матері,
батька,   яка   буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України,
мінімальний  розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим,   ніж   30  відсотків  прожиткового
мінімуму  для  дитини відповідного  віку, за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього  Кодексу.
З урахуванням наведеного,
суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню і стягненню на її
користь підлягають аліменти у розмірі ј частка заробітку (доходу)
відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.
викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, а
також ст.ст. 88, 130, 174, 175, 208, 209, 212-215, 224- 226 ЦПК України, суд -
Позов  задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
р.н., уродженця м. Харків, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., у розмірі 1/4 частка  заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення
сином  повноліття, починаючи  з 17.03.2008 року.
з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в розмірі 51
грн., а також витрати на інформаційне технічне забезпечення в розмірі 7 грн. 50
Рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою завою відповідача, поданою
протягом десяти днів після отримання його копій.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Запорізької області через Комунарський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня його проголошення та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                С.М.
Каракуша