У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року

м.
Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М., Григор'євої
Л.І.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Фінансово-економічного управління Чорноморського флоту
Російської Федерації про стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Ленінського районного суду
м. Севастополя від 21 грудня 2006 року та ухвалу  колегії суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду м. Севастополя
від 1 березня 2007 року,

в с т а н о
в и л а :

У квітні  2006 року
ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до Фінансово-економічного управління
Чорноморського флоту Російської Федерації про стягнення грошового забезпечення
та моральної шкоди, мотивуючи тим, що він як громадянин Російської Федерації,
працюючи у військовій частині № 40065 Чорноморського флоту Російської
Федерації, яка знаходиться в  м.
Новоросійську РФ, з 12 жовтня 2000 року до 8 листопада 2004 року перебував у
складі команди судна в закордонному плаванні на території України в м.
Севастополі. Відповідачем не виплачено грошове забезпечення з урахуванням  коефіцієнтів та надбавок, а також моральну
шкоду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Севастополя від 21
грудня 2006 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду м. Севастополя  від 1 березня 2007 року, провадження у справі
закрито на підставі п. 1 ст. 205 ЦПК України.

ОСОБА_1. звернувся до Верховного Суду
України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись
на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 414 ЦПК України передбачає, що підсудність судам
України цивільних справ у спорах, в яких беруть участь іноземці, а також у
спорах, в яких хоча б одна зі сторін, які беруть участь у спорі, проживає за
кордоном, визначається законами України.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у
справі, які є іноземними елементами, існували трудові правовідносини.

Відповідно до  п. 2
ст. 54 Закону України “Про міжнародне приватне право” трудові відносини
іноземців, які уклали з іноземними роботодавцями - фізичними і юридичними
особами - трудові договори про виконання роботи в Україні, не регулюються
правом України, якщо інше не передбачено договорами чи міжнародним договором
України.

Як установлено судом, трудовий договір між сторонами було
укладено в Російській Федерації, орган управління юридичної особи - відповідача
у справі - знаходиться на території Російської Федерації.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 п. 20 Конвенції про
правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних
справах, ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року, позивач
повинен звертатись у суди Російської Федерації.

За таких обставин суди дійшли до правильного висновку про
неможливість розгляду даного спору в порядку цивільного судочинства судом
України та закрили провадження у справі.

Керуючись статтями 336, 338, ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Севастополя від 21
грудня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду                м.
Севастополя  від 1 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко