Справа № 22-530 - 2008 р.
Головуючий у 1-й інст. - Полюхович О.І.
Категорія №  41
Доповідач - Оніпко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

12
травня   2008 р.                                                                                               м. Рівне

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді -  Оніпко О.В.

Суддів  -  Мельника Ю.М., Григоренко М.П.

При секретарі  - Омельчук А.М.

З участю
представників - адвокатів ОСОБА_1,

ОСОБА_2.

розглянула у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Кузнецовського міського суду від 19 лютого 2008 р. в
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням шляхом виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, що з”явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а
:

Рішенням Кузнецовського
міського суду від 19 лютого 2008 р. задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_5. та
ОСОБА_6. та виселено ОСОБА_3. з квартири АДРЕСА_1 у м. Кузнецовську без надання
іншого житла, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3. відмовлено за
безпідставністю.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі
ОСОБА_3. вважає його  незаконним в
частині виселення її  з вказаної квартири
разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_8, оскільки судом невірно застосовано норми
матеріального права. Норми, якими керувався суд, задовольняючи позов ОСОБА_5,
не містять підстав для її виселення. Позивачі є користувачами, а не власниками
житла і не мають права на звернення до суду з таким позовом. Вона є колишнім
членом сім»ї власника житла і не може бути виселена з спірної квартири..
Просила рішення суду в цій частині скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити в позові ОСОБА_5 до неї про виселення.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду
1-ї інстанції - частковому скасуванню з ухваленням нового рішення , виходячи з
наступного.

З матеріалів справи
вбачається, що   ОСОБА_4  є власником
квартири АДРЕСА_1 у м. Кузнецовську , що стверджується договором
дарування,  укладеним між нею та ОСОБА_7.
21.11.2007 р., свідоцтвом про реєстрацію права власності від 23.11.2007 р. (
а.с. 7, 8).

Як встановлено судом і
це стверджується матеріалами справи, вказані документи оформлені у
відповідності до вимог закону.

У спірному житлі
зареєстрована та проживає з разом зі своєю неповнолітньою дочкою   ОСОБА_8,
ОСОБА_3., колишня дружина ОСОБА_7, шлюб між якими розірвано 12.03.2007
р.  ( а.с. 14).

Ухвалюючи рішення в
частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5. та ОСОБА_6. про виселення
ОСОБА_3 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_8 з спірної квартири, суд 1-ї інстанції
виходив з того, що останні не є членами сім»ї власника, тобто, ОСОБА_4, а тому
остання  в порядку вимог ст. 391 ЦК
України, вправі вимагати усунення перешкод в користуванні своєю власністю
шляхом їх виселення.

Однак, з таким висновком
суду не погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ст.156 ЖК
України члени сім»ї власника квартири, в тому числі і колишні,  користуються жилим приміщенням нарівні з
власником.

Главами  28 та 29 ЦК України , на норми яких послався
у рішення суд 1-ї інстанції, не встановлено підстав та порядку виселення
зазначених осіб на вимогу власника житла.

Їх право користування
жилим приміщенням врегульоване житловим законодавством, за яким ніхто не може бути
виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування
жилим приміщенням не інакше, як з підстав і у порядку, передбаченому законом (
ч. 3 ст. 9 ЖК України ).

Не є підставою для
виселення членів сім»ї власника жилого будинку ( квартири), у тому числі і
колишніх, лише сам факт переходу права власності на це майно до іншої особи (
осіб).

Інших підстав,
передбачених нормами ЖК України позивачами
не було наведено.

За таких обставин,
рішення в частині виселення ОСОБА_3 разом із неповнолітньою дочкою зі спірного
житла підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в справі про відмову у
задоволенні ОСОБА_4 , ОСОБА_5. та ОСОБА_6.
у позові.

Керуючись ст. ст. 303,
307, 309, 313-314,316 ЦПК України , ст.ст. 9, 156 ЖК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення
Кузнецовського міського суду від 19 лютого 2007 р. в частині задоволення позову
ОСОБА_4 , ОСОБА_5. та ОСОБА_6. про виселення ОСОБА_3 з неповнолітньою дочкою
ОСОБА_8 з   квартири АДРЕСА_1 у м.
Кузнецовську без надання іншого житла  -
скасувати.

В позові ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням шляхом виселення  -
відмовити, в решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної
сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді