Справа №2-430/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2008 року
м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

в складі головуючої - судді Корсун О.М.

при секретарі - Лимар К. І.,

з участю
позивача ОСОБА_1 (фізична особа),

розглянувши у
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до Пирятинської
міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2008 року
звернувся до суду  з позовом до
Пирятинської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване
майно.

У
судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що він являється
власником будинковолодіння у АДРЕСА_1  У
1975 році у вказаному будинковолодінні, в межах земельної ділянки на якій воно
розташоване, самочинно побудував вбиральню, а в 1993 році побудував прибудову
до сараю «б-1» які введено в експлуатацію і використовуються. Дозвіл на
будівництво і документи про право власності на самовільно побудовані будівлі
він не виготовив. В даний час виникла необхідність визнати право власності на
самочинно збудовані будівлі.

Представник
відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про
розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлено:

ОСОБА_1являється
власником будинковолодіння  у                 АДРЕСА_1(а.с.6-10), відповідно
до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва
від 27.01.1956 року (а.с.11-12) та акту про закінчення будівництва та введення
в експлуатацію індивідуального домоволодіння затверджений 25.07.1992 року №229
(а.с.14-15). У 1975 році у вказаному будинковолодінні, в межах земельної
ділянки на якій воно розташоване, самочинно побудував вбиральню «Г», а в 1993
році побудував прибудову до сараю «б-1» (а.с.17), які введено в експлуатацію і
використовуються.

Дозвіл на будівництво і документи про право
власності на самовільно побудовані
вбиральню «Г»  та прибудову до
сараю «б-1» він не виготовив. За даними комунального підприємства «Лубенське
міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна вартість самочинно
збудованих будівель складає 2296,00грн.(а.с.5).

В даний
час виникла необхідність визнати право власності на вищевказані будівлі.

Оскільки
іншим чином встановити право власності неможливо, тому, у відповідності до ч.5
ст. 376 ЦК України, суд визнає за позивачем право власності на самочинно
побудовані ним  вбиральню «Г» та
прибудову до сараю «б-1».

Керуючись
ст.ст. 10, ч.4 ст.130,
ч.4 ст.174, 212, 215 ЦПК України, ст.376 ЦК України, с у д -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності на
вбиральню «Г» вартістю 797,00 грн. та прибудову до сараю «б-1» вартістю 1499
грн.. які розташовані у будинковолодінні, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

На рішення може бути подана заява
про апеляційне оскарження до апеляційного суду Полтавської області через
Пирятинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення та
апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуюча -