Справа №
Орджонікідзевський районний суд міста Харкова
в складі: головуючого судді -
при секретарі - Липовецькій В.В.
участю адвоката ОСОБА_7
- ОСОБА_1., ОСОБА_3, ОСОБА_2.
- ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
3 особ - Кошмана В.П.
у відкритому судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за позовом:
ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6, 3 особа - виконком
Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим приміщенням, -
Позивачі - ОСОБА_1, її
чоловік ОСОБА_2., син ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до сина позивача
ОСОБА_1.- ОСОБА_4 та дочки позивачки - ОСОБА_5 і внучки ОСОБА_6,  3 особа -
виконком Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради про визнання
такими,  що втратили право користування
жилим приміщенням в двокімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_2, посилаючись на
те, що з 1988р. ОСОБА_5 в квартирі не проживає без поважних причин, оскільки
вийшла заміж і переїхала до чоловіка в АДРЕСА_1. Дочка відповідачки ОСОБА_6
хоча і зареєстрована в спірній квартирі, проте ніколи в ній не проживала. Після
продажу в 2007 р. чоловіком ОСОБА_5 своєї квартири, сім'я дочки переїхала на
постійне місце проживання АДРЕСА_2, де і проживає на даний час. Відповідач
ОСОБА_4. також добровільно покинув спірну квартиру у 1995 р. і став проживати в
жінки, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, в АДРЕСА_3, що належить
їй на праві власності. В обгрунтування своїх вимог позивачі зазначають,  що відповідачі давно квартирою не
інтересуються, квартиру і комунальні платежі не оплачують і відмовляються
добровільно виписатися.
Відповідачка ОСОБА_6
проти позову заперечувала, посилаючись на те, що вона проживала з батьками в
квартирі батька, але протягом
2002р.-2003 р. разом з матір'ю жила в спірній квартирі, а після
закінчення в 2006 році середньої школи поступила до Бєлгородського університету
споживчої кооперації, проживає в Росії і має намір одержати там громадянство.
Відповідачка ОСОБА_5
позов не визнала, пояснивши, що їй перешкоджали користуватися житловою площею,
постійно виникали скандали, вона проживала як в квартирі чоловіка і його
батьків, так і в спірній квартирі, постійно допомагала матері, проводила там
ремонт, пропонувала приватизувати
квартиру, до жовтня 2006 р. брат передавав гроші, з яких оплачувались
комунальні послуги і борги матері. Внаслідок склавшихся неприязних відносин з
другим чоловіком матері, на теперішній час відповідачка проживає в м.Харкові у
знайомих, постійного місця проживання не має, зазначає, що мати і її чоловік
проти її мешкання в квартирі.
заперечував проти визнання його втратившим право користування жилим приміщенням
і пояснив, що за наполяганням батьків вимушений був з 13-річного віку
працювати, зароблені гроші віддавав матері, з 1995 р. в сім'ї систематично
виникали конфлікти, скандали, його вигнали з дому, він проживав у товарищів,
потім з фактичною дружиною в сел.Покотилівка, проте продовжував надавати
матеріальну допомогу матері, оскільки
непогано заробляв, ці кошти йшли на оплату квартири. Позивачі зараз
перестали з відповідачами спілкуватися, негативно до них ставляться і в
квартиру не пускають.  З питання
порушення своїх житлових прав не звертався з етичних міркувань.
Представник 3 особи -
виконкому Орджонікідзевської районної ради м.Харкова позовні вимоги ОСОБА_2
підтримав і вважав за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням в спірній квартирі.
Суд, вислухавши
пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи і  оцінивши надані докази, приходить до
Двокімнатна ізольована
квартира АДРЕСА_4 жилою площею 28,7 кв.м., згідно ордеру № 3274 від 21.07.1971
р. надана ОСОБА_8.( колишньому чоловіку позивачки ОСОБА_1.) на сім'ю, що
складається з 3 осіб - подружжя і  дочку
ОСОБА_4(а.с. 22). Син ОСОБА_1. зареєстрований
в цій квартирі з 1976 р. У зв'язку з розірванням шлюбу між ОСОБА_8 і
ОСОБА_1 у 1982 р. і вибуттям колишнього чоловіка в гуртожиток, рішенням
виконкому Орджонікідзевської районної в м.Харкові ради  за № 233/3 від 05.07.1983 р., особовий
рахунок на зазначену квартиру відкритий на ОСОБА_1 на сім'ю у складі трьох
чоловік ( а.с. 23-25). У травні 1984 р. позивач зареєструвала на житловій площі
чоловіка - ОСОБА_2. і сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.  На даний час в квартирі прописано шість
чоловік, включаючи дочку відповідачки ОСОБА_5-ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.10).
У 1988 р. відповідачка
ОСОБА_5 вийшла заміж і перейшла проживати до чоловіка ОСОБА_9 в  двокімнатну квартиру АДРЕСА_3. Дочка ОСОБА_6
що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3., зареєстрована за
адресою спірної квартири, проте постійно проживала з батьками до 2007
р., після чого разом з ними переїхала в АДРЕСА_2 оскільки в квітні 2007 р.
батько продав вказану квартиру, маючи намір
надалі проживати в Росії, де знаходяться і його батьки. Як пояснила
відповідачка ОСОБА_6 вона перебуває в цивільному шлюбі, проживає у чоловіка в
Бєлгородській області, навчається у Бєлгородському університеті споживчої
кооперації, бажає одержати громадянство, для чого їй потрібно збереження
Таким чином,  відповідачка ОСОБА_6 підтвердила доводи
позивачів, згідно яким вона понад встановлених законом строків, без поважних
причин спірною жилою площею не користується, її не потребує,  ніяких заходів до збереження за собою житла в
м.Харкові не вживала. За таких обставин, ОСОБА_6. необхідно визнати такою, що
втратила право користування жилим приміщенням в спірній квартирі.
Доводи ОСОБА_5 про те,
що впродовж 2003 р. вона з дочкою проживала в квартирі на час сварки з
чоловіком,  правового значення не має, бо
відповідачі добровільно покинули житлову площу і тривалий час в ній не
проживають, зобов'язань по оплаті комунальних послуг не виконують.
Сторони не оспорювали,
що ОСОБА_5 періодично приходить в квартиру, проте не з метою проживання, а
відвідати матір. Посилання відповідачки на те, що вона зробила ремонт в
квартирі, постійно приходить, прибирає, приносить продукти харчування свідчать
про допомогу і піклування, які здійснюються для матері і не є заходами,
зробленими для збереження за собою права на жилу площу.
Допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11. підтвердили, що ОСОБА_5 з'являється надто
рідко, кілька разів на рік і під час її відвідин матері з квартири  чути скандали і сварки,  з 1988 р. відповідачка житловою площею не
користується, проживає в чоловіка. Беручи до уваги факт тривалого не проживання
на спірній житловій площі ОСОБА_5, відсутність доказів, підтверджуючих
ствердження відповідачки про те, що їй перешкоджали мешканню в квартирі, суд
вважає, що в частині визнання відповідачки ОСОБА_5 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, позовні вимоги також підлягають задоволенню.
У судовому засіданні
відповідач ОСОБА_4. пояснив, що в 1995 р. вітчим вигнав його з квартири, тому
він став проживати у друзів,  в 1996 р.
познайомився з дівчиною і перейшов
проживати до неї в АДРЕСА_4, проте працює в місті, окрім спірної
квартири іншого постійного місця проживання не має,  намагався вселитися,  але проти цього категорично заперечує чоловік
матері ОСОБА_1., не пускає його до квартири, декілька років тому вселив свого
брата. Впродовж багатьох років в ОСОБА_4 з ОСОБА_2., з приводу неправомірної його
поведінки, склалися неприязні відносини. Зазначені обставини підтвердила в
судовому засіданні свідок ОСОБА_12.
відповідачі, не дивлячись на таку поведінку вітчима,  ОСОБА_4. постійно надавав матері підтримку,
зокрема фінансову, оскільки одержував хороший дохід від роботи, поставив в
квартирі лічильники обліку споживання води, ніколи не відмовляв в грошових
коштах, з яких не тільки оплачувались комунальні послуги, але й витрати,
пов'язані з розв'язанням неприємної ситуації, в яку потрапив у 2006 р. син
позивачів - ОСОБА_3 Вказані обставини позивачі не оспорювали. Крім того, в
цьому ж 2006 році сторони,  за
ініціативою ОСОБА_1., подали спільну заяву про приватизацію  квартири, проте позивач через деякий час
звернулася з проханням припинити передачу житлової площі у власність, оскільки
ООСОБА_8 відмовилася оплачувати квартплату і комунальні послуги у визначеному
ОСОБА_1 розмірі. Таким чином, позивачами весь час визнавалося право ОСОБА_4 на
жилу площу. З урахуванням того, що ОСОБА_4. не має іншого постійного місця проживання,
окрім спірної квартири, йому чинилися перешкоди в користуванні, пов'язані з
конфліктними ситуаціями і неприязними відносинами з ОСОБА_2., відповідач  постійно надавав фінансову допомогу матері і
вона оплачувала цими  коштами  квартплату і комунальні послуги,
заборгованості не мала, суд прийшов до висновку в позові про визнання ОСОБА_4
таким, що втратив право користування жилим приміщенням слід відмовити.
На підставі викладеного і
керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.64, 65,
71, 72  Житлового Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3  задовольнити частково.
ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням
В позові ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до  ОСОБА_4, 3 особа -
виконком Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради, про визнання особи
таким, що втратив право користування жилим приміщенням - відмовити за
необґрунтованістю заявлених позовних вимог.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до 21 лютого 2008 р. через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ -