У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської
області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із названим позовом.

Зазначав, що тривалий час перебував у трудових відносинах з підприємством
вугільної промисловості - ВАТ “Павлоградвугілля” та працював на підземних
роботах у шкідливих умовах праці.  Під
час виконання трудових обов'язків 8 серпня 2003 року з ним стався нещасний
випадок на виробництві. Висновком МСЕК від 17 травня 2004 року йому вперше
встановлено 20 % стійкої втрати професійної працездатності в зв'язку з
виробничою травмою. Відповідач виплатив йому одноразову допомогу та проводить
щомісячні страхові виплати.

Посилаючись на те, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я йому спричинено й
моральні страждання, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь
70000  грн.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15
лютого 2007 року позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 8000 грн. для відшкодування моральної шкоди, а в решті вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня                        2007 року рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду
та залишення в силі рішення місцевого суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд виходив з того, що позивач не має права на
відшкодування моральної шкоди за рахунок фонду соціального страхування  з підстав встановлених Законом України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які
спричинили  втрату   працездатності”  №
1105-ХІV  від   23 вересня
1999  року  (далі - Закону № 1105-ХІV), оскільки п. 22 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на
2007 рік” дію абзацу четвертого статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини
першої  статті 21,  частини
третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону № 1105-ХІV щодо відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей
зупинено на 2007 рік.

Проте погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до  вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання яка саме
правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судами встановлено, що підставою для нарахування ОСОБА_1 страхових виплат є
висновок МСЕК від 17 травня 2004 року, а дію норм Закону                   № 1105-ХІV, на підставі яких
здійснюється відшкодування моральної шкоди застрахованим особам зупинено
Законом України від 19 грудня 2006 року “Про Державний бюджет України на 2007
рік”.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, дія норм Закону України від 19 грудня 2006 року “Про Державний
бюджет України на 2007 рік” не поширюється на правовідносини, що виникли у 2004
році та врегульовані нормами Закону № 1105-ХІV, що діяли на той час, а
апеляційним судом при перегляді рішення місцевого суду помилково застосовано
норми закону, дія якого на спірні правовідносини не поширюється.

Місцевий суд, повно і всебічно встановивши обставини справи й визначивши
правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові
норми та ухвалив законне й справедливе рішення.

Згідно ст. 339 ЦПК України - установивши, що апеляційним судом   скасовано судове рішення, ухвалене згідно із
законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної  інстанції
і  залишає  в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня                 2007 року скасувати, а рішення
Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2007
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л.
Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк