Справа №2-1939
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 лютого
2008 року, Київський районний суд м. Сімферополя у складі:

головуючого- судді Козленка В.В.,

при секретарі Кудас О.М.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого
комітету Сімферопольської міської Ради, треті особи-  Кримське республіканське підприємство
«Сімферопольське  міжміське бюро реєстрації
і технічної інвентаризації»,  відділ
громадянства  і реєстрації фізичних осіб
Київського РВ СМУ  ГУ МВС України в АР
Крим  про визнання недійсними
розпорядження  про передачу квартири у
власність, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на квартиру та про поновлення реєстрації,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4., ОСОБА_3., виконавчого комітету
Симферопольської міської Ради, треті особи-
Кримське республіканське підприємство «Сімферопольське  міжміське бюро реєстрації і технічної
інвентаризації»,  відділ
громадянства  і реєстрації фізичних осіб
Київського РВ СМУ  ГУ МВС України в АР
Крим  про визнання недійсними
розпорядження органу приватизації за №1693 від 20 грудня 2006 р. про передачу у
спільну часткову власність  ОСОБА_4.  і ОСОБА_3. АДРЕСА_1, про визнання
недійсним  свідоцтва про право власності
на вказану квартиру, виданого виконавчим комітетом  Сімферопольської міської Ради 20 грудня  2006 р. та про поновлення його реєстрації за
вказаною адресою.

Свої
позовні вимоги позивач мотивує тим, що вказана квартира була і залишається до
цього часу його постійним місцем проживання, де він був зареєстрований у
встановленому порядку. Другого житла в нього немає, але по роду своєї роботи
від регулярно виїжджає в Хабаровський край , де працює в ЗАТ «Артель старателей
«Амур». Скориставшись його відсутністю його колишня  теща ОСОБА_5. і відповідачі звернулися в суд
з позовом про визнання його втратившим право на житло, не вказавши дійсну
причину його відсутності в спірній квартирі. 17 квітня 2006 р. судом було ухвалене заочне рішення  про визнання його втратившим  право на вказане житло. Коли йому стало
відомо про зняття його з реєстрації за вказаною адресою, він звернувся в
Київський районний суд м. Сімферополя з заявою про перегляд заочного рішення ,
яка судом була задоволена  і ухвалою суду
від 26 квітня 2007 р. вказане заочне рішення було скасоване, а згодом справа за
позовом ОСОБА_5. була закрита в зв язку із смертю останньої. Але в той час  квартира вже була приватизована
відповідачами, а тому він вимушений звернутися з цим позовом в суд.

В
судовому засіданні позивач підтримав свій позов та дав пояснення  згідно з вищевикладеним.

Відповідачі ОСОБА_4. та ОСОБА_3. позов не визнали та пояснили, що  вважають приватизацію ними квартири законною,
так як позивач періодично тривалий час не проживає в квартирі і втратив на неї
право.

Представник відповідача-
виконавчого комітету Сімферопольської міської Ради в судове засідання не
з явився , звернувся в суд з заявою з проханням розглянути справу за його
відсутності.

Представники третіх осіб- Кримського республіканського підприємства
«Сімферопольське  міжміське бюро
реєстрації і технічної інвентаризації»,
відділу громадянства  і реєстрації
фізичних осіб Київського РВ СМУ  ГУ МВС
України в АР Крим також в судове засіданні не з явилися, на адресу суду
надійшли листи з проханням розглянути справу за відсутністю їх представників

Суд,
вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1.  на
правах члена сім ї  наймача АДРЕСА_1 ОСОБА_5.,
як зять, поселився у вказану квартиру, де був зареєстрований у встановленому
порядку в 1988р.

По роду
своєї роботи позивач  регулярно виїжджає
в Хабаровський край РФ  , де працює в ЗАТ
«Артель старателей «Амур». За його відсутністі
ОСОБА_5.  звернулася в суд з
позовом про визнання позивача  втратившим
право користування вказаною квартирою. 17 квітня 2006 р. судом було ухвалене
заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволені і позивач ОСОБА_1. був
визнаний втратившим право користування спірною квартирою, але  26 квітня 2007 р. суд задовольнив заяву
позивача по перегляд заочного рішення
і  вказане заочне рішення було
скасоване, а згодом справа за позовом ОСОБА_5. була закрита в зв язку із смертю
останньої.

В період
після прийняття вказаного заочного рішення до його скасування відповідачі
приватизували спірну квартиру, отримавши свідоцтво про право власності на неї ,
видане виконавчим комітетом
Сімферопольської міської Ради 20 грудня
2006 р. Позивач також був знятий з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового
фонду» в порядку приватизації державного житлового фонду квартири (будинки)
передаються наймачеві та членам його сім ї
і до членів сім ї наймача  включаються
лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем,
або за якими зберігається право на житло.

Згідно з
ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки
провадиться в судовому порядку.

Таким
чином,  судом встановлено , що позивач
ОСОБА_1. не визнаний в судовому порядку таким, що втратив право
користування  АДРЕСА_1 і за ним
зберігається право на це житло, а тому він
також мав право на отримання частки спірної квартири у власність в
порядку її приватизації, але це  його
право було порушене відповідачами, в  зв
язку з чим позовні вимоги про визнання недійсними розпорядження  про передачу квартири у власність, про
визнання недійсним  свідоцтва про право
власності на квартиру та про поновлення реєстрації підлягають задоволенню на
підставі ст.72 ЖК України, ст.5  Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду».

На
підставі  ст. 72 ЖК України, ст. 5 Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду», керуючись ст.ст. 10, 11,
60, 209, 212-214, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати недійсними
розпорядження органу приватизації за №1693 від 20 грудня 2006 р. про передачу у
спільну часткову власність  ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 АДРЕСА_1.

Визнати
недійсним сводоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане виконавчим
комітетом  Сімферопольської міської Ради
20 грудня  2006 р.

Відділу
громадянства  і реєстрації фізичних осіб
Київського РВ СМУ  ГУ МВС України в АР
Крим поновити реєстрацію ОСОБА_1за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частках 16 грн. на користь  ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових
витрат.

Рішення може
бути оскаржене  до Апеляційного суду АР
Крим  через Київський районний суд  м. Сімферополя  шляхом подачі протягом 10 днів  з дня проголошення рішення  заяви про апеляційне оскарження та поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з наданням її копії до
Апеляційного суду, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: