АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-572- 2008року                       Головуючий у 1-й
Доповідач  В.А. Франко
Р І Ш Е Н Н Я

І  М
Е  Н  Е
М    У  К
Р  А  Ї
Н  И

3 червня
2008 року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С А ,

суддів : Франко В.А., Суржик М.М.

при секретарях Липі А.О., Ткач І.В.

розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 8 січня 2008 року,

В  С
Т  А  Н
О  В  И
Л  А  :

В жовтні 2007 року ОСОБА_2  звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про
визначення місця проживання дітей з нею.

Зазначала, що з відповідачем по справі уклала шлюб 24
січня 1998 року .

За час спільного проживання у них народилось двоє дітей -
донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюбні відносини припинились і вона з відповідачем не
проживає однією сім»єю .

На даний час між нею та відповідачем не досягнуто згоди,
з ким будуть проживати діти.

З нею залишився проживати син ОСОБА_4, а дочку відповідач
відібрав у неї і вона проживає разом з ним в будинку його матері.

Вона, позивачка, проживає в будинку , має можливість
виховувати своїх дітей, працює  кухарем ,
тобто отримує заробітну плату, веде підсобне господарство і може утримувати
дітей.

У неї є всі умови для нормального виховання обох дітей.

Вважає, що відповідач при відібранні дочки може негативно
вплинути на виховання її і  сина.

Він буває агресивним, підвищує на дітей голос, вживає
слова з ненормативної лексики.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ставить питання
про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3
разом з ним.

Зазначає в позові, що від шлюбу з відповідачкою по
зустрічному позову мають двох дітей сина ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2та доньку ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення шлюбу син ОСОБА_4 знаходиться на
утриманні відповідачки.

Донька проживає разом з ним, позивачем.

Він має роботу, самостійний доход і постійне місце
проживання. Спиртними напоями він  не
зловживає. За місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься
до доньки.

Добрі
матеріально-побутові умови проживання доньки з ним підтверджуються актом
обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 4 жовтня 2007 року органу опіки
і піклування, актом обстеження умов проживання сільської ради від 8 жовтня 2007
року.

Оскільки відповідачка звернулась до суду з позовом про
визначення місця проживання їхніх дітей разом з нею, це позбавить його
можливості виховувати доньку, яка бажає проживати разом з ним.

Рішенням  Олександрівського
районного суду від 8 січня 2008 року
позов ОСОБА_2 було задоволено. Визначено
з нею місце проживання дітей ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

Позовні вимоги ОСОБА_1задоволено частково у частині
визначення місця проживання сина ОСОБА_4разом з матір»ю.

У задоволенні позовних вимог про визначення місця
проживання доньки ОСОБА_3 разом з ним - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 16 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі ОСОБА_1зазначив,
що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи
.

Зокрема, зазначив,
що  ним висувались вимоги тільки відносно
доньки ОСОБА_3.

В судовому засіданні донька показала, що хоче проживати
разом з ним. Проте суд не взяв до уваги ці обставини.

Також судом зроблені
інші висновки, які не мають в собі ніякого підґрунтя. Просив рішення
суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши
доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга  підлягає
задоволенню  частково, а рішення
скасуванню з ухваленням нового рішення
на підставі слідуючого.

Задовольняючи позов позивачки, суд першої інстанції,  з посиланням на ст.161 СК, п.24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами деяких норм Кодексу
про шлюб та сім»ю  України « від
12.06.1998 року № 16  дійшов висновку ,
що дітям сторін - дочці та сину, краще проживати з матір»ю, виходячи з умов їх
нормального розвитку та виховання з врахуванням матеріального становища та
побутових умов проживання сторін.

З рішення вбачається, що судом першої інстанції була
допитана малолітня дочка ОСОБА_3, яка висловила своє бажання проживати з
батьком, проте суд дійшов висновку, що на дитину чиниться психологічний тиск і
що дитині краще проживати з матір»ю. Тільки у виключних випадках  дочка може бути розлучена з матір»ю.

Проте з таким висновком суду  погодитись не можна.

На момент розгляду справи колегією суддів  між сторонами шлюб було розірвано.

Колегією встановлено з пояснень сторін, що дочка ОСОБА_3
продовжує проживати з батьком, який не чинить їй перешкод у зустрічах та
спілкуванні  з матір»ю. ОСОБА_3 не
виявляє бажання проживати з матір»ю,
навіть розмовляти з нею на цю тему. Після спілкуванні з матір»ю завжди
прагне швидше повернутись до батька.

Окрім того,  п.24
Постанови  Пленуму   Верховного Суду України від 12.06. 1998 року
№16, на який послався суд у своєму рішенні, втратив чинність відповідно до
Постанови  Пленуму   Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року №11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ
про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного
майна подружжя.»

Відповідно до п.18  Постанови
Пленуму від 21грудня 2007 року №11, при вирішенні спору про місце
проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з»ясовувати , з
ким із батьків вона бажає проживати.

Судам
слід врахувати також положення статті 160 СК, якою передбачено, що місце
проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків,
яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, яка
досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Колегією суддів також була допитана малолітня ОСОБА_3,
якій  уже виповнилось 10 років. Вона як і
в суді першої інстанції висловила своє бажання проживати тільки з батьком,
категорично, відмовляючись на проживання
з матір»ю. Доказів стосовно того, що
на дитину чиняться  якісь перепони
для зустрічей  або проживання з матір»ю,
колегією не здобуто.

Відповідно до ст.. 161 СК України -якщо мати та батько ,
які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд
бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків,
особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я, та
інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не може передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити
розвиткові дитини.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо
кращих умов проживання та матеріального забезпечення позивачки, ніж
відповідача.

Колегією встановлено, що позивачка зараз проживає в
будинку, який їй фактично не належить. Доказів
того, що вона його в подальшому придбає, суду не надала.

Відповідач з дочкою ОСОБА_3 проживає  в будинку батьків разом зі своєю матір»ю -
пенсіонеркою та молодшою сестрою.

З матеріалів справи вбачається, що він
матеріально забезпечений, має
самостійний доход. В судовому засіданні встановлено, що він звільнився з
попереднього місця роботи, розташованого в м. Кіровограді  і влаштовується на роботу по місцю
проживання. На цей період має доход  з
вирощування городини, та тримання корови.

Колегією встановлено, що сторони
характеризуються позитивно.

Відповідно до висновків ради опіки та
піклування Олександрівської районної державної адміністрації сім»я
ОСОБА_1продуктами харчування забезпечена в повній мірі.(а.с.61).

Відповідно того ж висновку батьки мають рівні права щодо
виховання дітей, але потрібно взяти до уваги особисту прихильність дітей до
кожного з батьків.(а.с.61).

Відповідно до правил ст..212 ЦПК суд оцінює
належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ст..214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються ; чи є інші фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених
обставин.

Усупереч зазначеним вимогам  суд , ухвалюючи рішення , не звернув уваги на
належність і допустимість доказів, достатність та взаємний зв"язок доказів
у їх сукупності.

Колегія суддів дійшла переконання, виходячи із
інтересів дитини, що дочці краще буде проживати з батьком.

Згідно вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Тому
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким в позовні
вимоги сторін підлягають частковому задоволенню.

На
підставі ЦК України, керуючись ст.ст.307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И  Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити  частково.

Рішення
Олександрівського районного суду від 8 січня  2008 року
скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2  та ОСОБА_1задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з
батьком ОСОБА_1за місцем його проживання.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2з
матір»ю ОСОБА_2за місцем її проживання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий -

судді -