Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 вересня 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Костенка А.В.,                       Левченка Є.Ф., Лихути
Л.М., ,                       Перепічая
В.С., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2та ОСОБА_3про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним,
визнання добросовісним набувачем, визнання права власності на автомобіль, визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_3на рішення Артемівського районного суду   м. Луганська від 19 лютого 2007 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Луганської  області від               5 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд
із позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3. про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Станично-Луганської
державної нотаріальної контори Луганської області, згідно з яким ОСОБА_3. успадкувала автомобіль марки ВАЗ-21099, 2003 року випуску, номерний
знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2; визнання
дійсним договору купівлі-продажу вказаного
автомобіля, укладеного між нею та ОСОБА_2.; визнання за нею права власності на зазначений автомобіль. Свої позовні вимоги ОСОБА_1.
обґрунтовувала тим, що купила спірний
автомобіль у відповідачки, яка діяла
за дорученням власника автомобіля,
що довірив їй продати спірний автомобіль. Гроші передала ОСОБА_2. і отримала
від неї автомобіль із документами та ключами
21 травня 2005 року, тобто до смерті власника автомобіля.

Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська від 19 лютого               2007 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Луганської  області від 5 вересня  2007 року, позов ОСОБА_1. задоволено. Визнано
дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки                 ВАЗ-21099, 2003 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно
з яким ОСОБА_3. успадкувала зазначений автомобіль. Визнано за ОСОБА_1. право
власності на цей автомобіль.

У касаційній скарзі ОСОБА_3. просить скасувати ухвалені у справі рішення та
постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судовими інстанціями норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що 21
жовтня 2003 року ОСОБА_4. видав посвідчене нотаріусом доручення строком на три роки на ім'я ОСОБА_2., яким уповноважував її укласти
договір купівлі-продажу належного йому автомобіля марки ВАЗ-21099, 2003
року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2. На підставі цього
доручення  ОСОБА_2. 21 травня 2005 року
продала, а ОСОБА_1. - купила вказаний
автомобіль, при цьому ОСОБА_2. отримала гроші за проданий автомобіль у сумі 30 тис. грн., а ОСОБА_1. - отримала
автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного
засобу. Однак договір купівлі-продажу автомобіля у встановленому законом
порядку вони не уклали.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4. помер, а 7 лютого 2006 року його дочка, ОСОБА_3., відповідачка у
справі, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після його смерті,
згідно з яким успадкувала майно ОСОБА_4., у тому числі й спірний автомобіль.

Проте з такими
висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Обґрунтовуючи
правові підстави заявленого позову, ОСОБА_1. просила визнати договір
купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ-21099, 2003 року випуску, номерний
знак  НОМЕР_1, укладений між нею та ОСОБА_2., дійсним
з підстав, передбачених ст. 220 ЦК України.

Відповідно до
ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Вирішуючи спір,
суд зазначених вимог закону не врахував і не звернув уваги на те, що згідно зі
ст. 220 ЦК України суд може визнати дійсним лише той договір, який за законом
підлягав нотаріальному посвідченню, але сторони уклали його без додержання цієї
форми і одна зі сторін виконала його повністю або частково, а друга -ухиляється
від нотаріального посвідчення укладеного договору. Для договорів про
купівлю-продажу автомобіля таке посвідчення не є обов'язковим.

За викладених
обставин ухвалені у справі рішення без змін залишатися не можуть і підлягають
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.
ст. 335, 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3задовольнити.

Рішення Артемівського
районного суду   м. Луганська від 19
лютого 2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської  області від
5 вересня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1до ОСОБА_2та ОСОБА_3про визнання договору купівлі-продажу автомобіля
дійсним, визнання добросовісним набувачем, визнання права власності на
автомобіль, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовити.

Рішення набирає законної
сили з моменту його оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

А.В. Костенко

Л.М. Лихута

Є.Ф. Левченко

В.С. Перепічай