Справа
№ 22ц - 1420/2008р.
Головуючий у 1 інст. - Білокур В.І.                                                                                       Доповідач - Губар
21 серпня 2008 року                                                                          місто
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді: Литвиненко
суддів - Губар В.С.,
при секретарі - Пільгуй
з участю -  представника виконавчого комітету Прилуцької
міської ради Чернігівської області - Андрєєвої А.О., старшого державного
виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у Чернігівській області - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою
Виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області на ухвалу
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 липня 2008 року у
справі за скаргою виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської
області на дії державного виконавця ОСОБА_1 підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області,
Оскаржуваною ухвалою  в задоволенні
скарги виконавчому комітету Прилуцької міської ради на дії державного виконавця
ОСОБА_1 підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у Чернігівській області  відмовлено.
В апеляційній скарзі виконавчий комітет Прилуцької міської ради просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу по суті
заявлених вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи.
Доводи апеляційної скарги
зводяться  до того, що суд першої
інстанції дійшов неправильного висновку стосовно строку для добровільного виконання
рішення суду від 5 листопада 2007 року, оскільки відповідно до ст. 30 Закону
України „Про виконавче провадження” державний виконавець, починаючи виконувати
рішення, повинен пересвідчитися чи здійснювались  боржником дії, спрямовані на добровільне виконання
рішення. Апелянт наголошує на тому, що
виконання рішення до винесення постанови про стягнення виконавчого збору
здійснювалося у добровільному порядку.

Апелянт посилається на ст. 32 Закону України „Про виконавче провадження”,
якою передбачено, що за наявності обставин, що перешкоджають провадженню
виконавчих дій, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за власною
ініціативою  на строк до 10 днів. Але
державний виконавець всупереч вказаної норми не відклала здійснення виконавчих
дій та не зверталася із заявою про відстрочення рішення суду відповідно до п.
13 ч. 1 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження”. Судом першої
інстанції зазначені обставини не були взяті до уваги.

В запереченнях на апеляційну скаргу державний виконавець підрозділу
примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну
скаргу, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що
оскаржувана ухвала  винесена без
порушення норм матеріального і процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково, провадження по справі необхідно
закрити,   виходячи з наступного.

Розглянувши скаргу по суті та
відмовляючи  виконавчому  комітету Прилуцької міської ради в
задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з  того, що позивач не надав доказів про  порушення державним виконавцем вимог Закону
України „Про виконавче провадження” у ході виконня  судового рішення, яке набрало законної сили.
За висновком суду,  державний виконавець
діяв в межах своїх повноважень і не допустив будь-яких порушень прав  скаржника.

Однак з таким висновком суду першої
інстанції не погоджується апеляційний
суд, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають
право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до
цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

По справі встановлено, що постановою
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 листопада 2007
року, винесеною  за правилами Кодесу
адміністративного судочинства України, зобов'язано виконавчий комітет
Прилуцької міської ради видати ВАТ „Автотранспортне підприємство 17461”
Державний акт на земельну ділянку, що розташована по вул. Пирятинській, 127, в
м. Прилуки, без відкриття процедури оформлення.

В ході виконання вищевказаного судового рішення державним виконавцем
ОСОБА_1 була винесена постанова від 05 червня 2008 року про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі 850 грн. на підставі ст. 46 Закону України
„Про виконавче провадження”, оскільки боржник не виконав судове рішення у
строк, встановлений для добровільного його виконання.

Зазначену постанову по справі
адміністративного судочинства виконавчий комітет Прилуцької міської
ради  оскаржив в порядку, визначену
Цивільним процесуальним кодексом Ураїни для оскарження судових рішень,
постановлених  відповідно до цього
кодексу.

Проте, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із
скаргою у порядку ст. 383 ЦПК України лише у випадках, якщо предметом
оскарження є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої служби, ухваленого відповідно до
Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки предметом спору між сторонами є дії державного виконавця, що
вчинені на виконання постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 05 листопада 2007 року по справі, яка розглядалася в порядку
адміністративного судочинства, то дана справа підлягає розгляду не в порядку
цивільного, а в порядку адміністративного судочинства.  Зазначені обставини залишились поза увагою
суду першої інстанції, що призвело
до  постановлення помилкового
рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав,
зазначених статтею 205 і 207 ЦПК України.

Враховуючи наведене, виходячи з положень ст. 303 ЦПК України, апеляційний
суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і
скасування ухвали суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 209,
218,  303, 307, 310, 312, 313-315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд, -

у  х
в  а  л
и  в:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Прилуцької міської
ради Чернігівської області - задовольнити частково.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 липня
2008 року - скасувати.

Провадження у справі за скаргою виконавчого комітету Прилуцької міської
ради Чернігівської області на дії державного виконавця ОСОБА_1 підрозділу
примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській області - закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: