overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа 2-1111/08
УХВАЛА

31 березня 2008
року суддя Печерського районного суду м. Києва Фінагєєв В.О., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та соціальної політики України про відшкодування
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2008 року
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Державного
казначейства України, Міністерства праці та соціальної політики України про
відшкодування шкоди.

Вказана заява не була прийнята судом до розгляду,
оскільки не відповідала вимогам ЦПК України. Так відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України  до справи не була долучена    квитанція
щодо    оплати    витрат
на    інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, не зазначена повна адреса позивача, відсутній
поштовий індекс зазначеної адреси позивачем,
не зазначена ціна позову щодо вимог майнового характеру. Крім того,
згідно ст. 119 ЦПК України позивачем не зазначено докази, що підтверджують
кожну обставину викладену у позовній заяві.

У відповідності до позовної заяви
позивач зазначив адресу свого проживання - с. Заставці, Бучацького району,
Тернопільської області. Направлена судом ухвала про залишення позовної заяви
без руху повернулася до суду в зв'язку з тим, що    позивач
за вказаною в заяві адресою не проживає.

Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого
місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає
або не знаходиться.

Ухвала про залишення позову без руху, що направлялася позивачці
повернулася до суду в зв'язку  з тим, що
позивачка за вказаною нею адресою не проживає. Оскільки позивачка не
повідомляла суд про зміну місця свого проживання, суд на підставі ст. 77 ЦПК
України вважає позивачку такою, що повідомлена про залишення позовної заяви без
руху.

Однак позивачем відповідно до ухвали
суду вказані недоліки не усунуті станом на 31.03.2008 року в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 121 ч. 2 ЦПК України, якщо позивач згідно з ухвалою
суду не виконає вимоги визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України, не оплатить
витрат  на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи - позовна заява вважається неподаною та
повертається позивачеві.

На підставі
викладеного, керуючись вимогами ст.ст.  119,
120, 121  ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Державного казначейства
України, Міністерства праці та соціальної політики України про відшкодування
шкоди повернути позивачу.

Ухвала  може бути оскаржена до   апеляційного суду  м. Києва на протязі п'яти діб з моменту її
проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження та подачі
апеляційної скарги протягом 10 діб з моменту подачі заяви.

Суддя:
Справа № 2-1151/2008 року
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 року                                                                                   м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області  в
складі:

головуючого-судді:                 Шалаута Г. І.

секретаря:                                Гаврилів М.М.

з участю
позивачки                ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу

встановив:

ОСОБА_1подала
позов до ОСОБА_2про розірвання шлюбу. Позов мотивувала тим , що
зареєструвала  шлюб з відповідачем
07.06.1986 року, в шлюбі народилося двоє дітей, які досягли 14-річного віку.
Причиною розірвання шлюбу є те, що міцної сім”ї вони не створили,  сімейно-шлюбних стосунків не підтримують
тривалий час, спільного господарства не ведуть, просить шлюб  розірвати, витрати пов'язані з оформленням
розлучення в органах РАЦСу  покласти на
відповідача.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала ,просила його задоволити.

Відповідач в судове  засідання не з»явився , попередньо подав до
суду заяву в якій позов  визнав , просив
розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки ,
дослідивши обставини  справи, суд
приходить до висновку,що стосунки, які існують між сторонами виключають
можливість збереження сім'ї,    подальше
перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому суд вважає, що
шлюб слід розірвати, витрати пов»язані з оформленням свідоцтва про розірвання
шлюбу в державних органах реєстрації актів цивільного стану покласти на
відповідача .

На підставі наведеного, ст.ст.
110, 112 СК України, керуючись ст. ст. 215 - 216
ЦПК Укаїни, суд,-

вирішив:

Позов задоволити. Шлюб між ОСОБА_1та
ОСОБА_2, який зареєстрований 07.06.1986 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського
міськвиконкому, актовий запис № 671- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2при оформленні
свідоцтва про розірвання шлюбу в державних органах реєстрації актів цивільного
стану на користь держави держмито в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, звільнивши від сплати ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення суду, якщо
апеляційна скарга не була подана в строк, рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду до апеляційного суду області може бути подано протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подається через Івано-Франківській міський суд.

Суддя:
Г.І.Шалаута

Копія вірна:
19 березня 2008 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
Головуючого - Сеніна Ю.Л.,
Суддів:  Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,
розглянувши скаргу ОСОБА_1про
перегляд у зв'язку з винятковими обставинами рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 15 лютого 2006 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23
червня 2006 року та ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 10 жовтня 2006 року, постановлених в справі за позовом
дочірнього підприємства (далі - ДП) “Екос” акціонерного товариства холдингової
компанії (далі - АТ ХК) “Київміськбуд” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про
Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 15 лютого 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду м. Києва від 23 червня 2006 року, зазначений позов     ДП “Екос” АТ ХК “Київміськбуд” задоволено,
постановлено виселити ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3.,ОСОБА_4. з кімнати АДРЕСА_1без надання іншого жилого
приміщення.

Ухвалою колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 жовтня 2006 року
касаційну скаргу ОСОБА_1. відхилено, ухвалені в справі судові рішення залишено
без змін.

ОСОБА_1. звернувся до Верховного
Суду України зі скаргою про перегляд ухвалених в справі судових рішень в
зв'язку з винятковими обставинами, просить їх скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального права. Одночасно заявник порушив питання про
поновлення строку на оскарження в зв'язку з винятковими обставинами.

Колегія суддів вважає, що строк на оскарження підлягає поновленню, а в допуску скарги до провадження в зв'язку з
винятковими обставинами та витребуванні справи слід відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України судові
рішення у цивільних справах можуть бути переглянуті в зв'язку з винятковими
обставинами після їх перегляду в касаційному порядку, якщо вони оскаржені з
мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одного і
того самого положення закону; визнання судового рішення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана Україною, таким, що порушує міжнародні
зобов'язання України.

Доводи скарги ОСОБА_1. не дають підстав для висновку про
наявність передбачених ст. 354 ЦПК України підстав для перегляду судових рішень
в зв'язку з винятковими обставинами.

Керуючись ст. 356 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Поновити ОСОБА_1строк на
оскарження судових рішень у зв'язку з винятковими обставинами.

У допуску скарги ОСОБА_1до
провадження в зв'язку з винятковими обставинами та витребуванні справи за
позовом ДП “Екос” АТ ХК “Київміськбуд” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про
виселення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Ю.Л.Сенін

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Н.П.Лященко

Л.І.Охрімчук

Ю.В.Прокопчук

Я.М.Романюк
У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

28 лютого 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 жовтня 2007 року та
рішення апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2007 року в справі
за позовом акціонерної компанії “Харківобленерго” до ОСОБА_1про стягнення
збитків,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

У травні 2007 року АК “Харківобленерго” в особі
Лозівського РВЕ звернулася в суд із вищезазначеним позовом, посилаючись на те,
що відповідач, який проживає в будинку АДРЕСА_1 є абонентом з користування
електричною енергією. 17 квітня 2007 року працівниками Лозівського РВЕ було
виявлено порушення відповідачем Правил користування електричною енергією для
населення у вигляді змонтованої прихованої проводки поза приладом обліку
електричної енергії, про що було складено акт. Відповідно до Методики
визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачем вказаних Правил, нарахування за актом складає 7 415, 84
грн. Оскільки відповідач нараховану суму добровільно не сплатив, просила суд
стягнути з ОСОБА_1. на користь АК “Харківобленерго” 7 415, 84 грн. нарахованих
за актом збитків.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської
області від            11 жовтня 2007
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь АК “Харківобленерго” 7 415, 84 грн. - вартість
використаної електроенергії не облікованої внаслідок порушення Правил
користування електричною енергією для населення.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10
грудня                 2007 року рішення
суду першої інстанції змінено. Зменшено суму стягнутої з ОСОБА_1. на користь АК
“Харківобленерго” до 6 179, 87 грн. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати судові
рішення суду з підстав порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до них
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених
судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частиною 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
акціонерної компанії “Харківобленерго” до ОСОБА_1про стягнення збитків
відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                         М.В. Патрюк
У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

28 лютого 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Харківського районного суду Харківської області від 9 жовтня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 6 грудня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: друга державна нотаріальна
контора Харківського району, про визнання права власності на Ѕ частину будинку
як за забудовником, визнання права власності на
1/6 частину будинку в порядку спадкування,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

У лютому 2007 року ОСОБА_1. звернулася в суд із
вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони разом з чоловіком в період
шлюбу побудували жилий будинок АДРЕСА_1, що був зареєстрований на ім'я
чоловіка, який померІНФОРМАЦІЯ_1. Вона та її діти прийняли спадщину шляхом
подання заяв до нотаріальної контори в шестимісячний строк. 27 березня 1996
року їм було видано свідоцтво про право на спадщину кожному на 1/3 частину
будинку. При ознайомленні зі свідоцтвом в нотаріальній конторі вона погано себе
почувала, а тому не зрозуміла, що у свідоцтві вказано по 1/3 частині кожному та
вважає, що нотаріус не врахувала, що їй, як дружині померлого належить Ѕ
частина спірного будинку. У січні 2007 року вона уважно прочитала свідоцтво та
з'ясувала, що в ньому не враховано її право на Ѕ частину будинку. Просила суд
визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку, як за забудовником та 1/6
частину в порядку спадкування за законом, визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину із поновленням строку позовної давності.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області
від 9 жовтня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 6 грудня 2007 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати судові
рішення суду з підстав порушення судами норм матеріального та процесуального
права із ухваленням нового рішення, яким задовольнити її позов.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до них
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених
судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частиною 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: друга державна нотаріальна контора
Харківського району, про визнання права власності на Ѕ частину будинку як за
забудовником, визнання права власності на 1/6 частину будинку в порядку
спадкування відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                         М.В. Патрюк
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

20
березня 2008  року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду
України в складі:

Берднік І.С.,  Косенка В.Й.,  Костенка А.В.,-

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 5 червня 2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 5 червня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2007 року позов
ОСОБА_1. задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 8 677
грн. 14 коп. на відшкодування матеріальної шкоди,              5 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, 300 грн. витрат за проведення експертизи, 1 000 грн. витрат на
правову допомогу, 136 грн. 77 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

ОСОБА_2. звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені
у справі рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судовими інстанціями норм процесуального права та
неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга  не підлягає задоволенню з таких  підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції  в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 5 червня 2007 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області від 31 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
й оскарженню не підлягає.

Судді:

І.С. Берднік

В.Й. Косенко

А.В.
Костенко
У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

20 березня
2008 року                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від   15 серпня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від     16
жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2. про стягнення боргу.

Зазначав, що 13 вересня 2006 року
ОСОБА_2. позичив у нього   2 000 грн. та зобов'язався повернути зазначену суму у
строк до 14 вересня 2006 року, про що було складено розписку.

Посилаючись на те, що відповідач у
зазначений строк суму позики не повернув, просив стягнути з останнього на його
користь 2 000 грн. заборгованості, 51 грн. державного мита та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області
від 15 серпня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 16 жовтня 2007 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від               15 серпня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від              16 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Ю.Л. Сенін
У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

13 березня 2008
року                                                                                            м.
Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в
складі:

Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного утримання, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Городоцького районного суду Львівської області від 20 червня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 3 грудня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У жовтні 2006
року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_2. про розірвання договору довічного утримання, мотивуючи свої
вимоги тим, що 27 травня 2003 року між ним та відповідачем укладено договір
довічного утримання, згідно з яким позивач передав у власність відповідачу
квартиру АДРЕСА_1, а відповідач взяв на себе обов'язок забезпечувати його
харчуванням, доглядом та необхідною допомогою. Однак відповідачем умови
договору виконувались неналежним чином, в результаті чого позивач просив суд
розірвати вищезазначений договір та стягнути 5 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням
Городоцького районного суду Львівської області від 20 червня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 3 грудня 2007 року, в
позові ОСОБА_1. відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч. 2 ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування  судом
першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не
може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і
це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду ухвалено з додержанням судом
норм матеріального та процесуального права і доводи скарги їх висновків не
спростовують.

Керуючись ст.ст.
331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Городоцького районного суду Львівської області від 20 червня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 3 грудня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.