Справа № 22ц-2084/2008
Головуючий у першій інстанції - рахманкулова і.п.
Категорія - цивільна
Доповідач - шарапова
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

Іваненко
Л.В.

суддів:

шарапової
о.л., ішутко В.М.

при секретарі

сетченко
н.м.

за участю:

ОСОБА_1,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 жовтня 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ ЕК „Чернігівобленерго” про поновлення на
роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

В травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ
„Чернігівобленерго”, в якому просив поновити його на роботі на посаді інженера
( по договорам) 2 категорії  служби по
роботі з побутовими споживачами та стягнути на його користь середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивував тим, що він з 18 січня 2007 року перебував з
відповідачем в трудових відносинах, з 02.07.07 року працював інженером ( по
договорам) 2 категорії  служби по роботі
з побутовими споживачами. Відповідно до наказу № 102-к від 16.04.08 року він
був звільнений з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, за
прогул без поважних причин. Вважає, що його звільнення на підставі п. 4 ст. 40
КЗпП України є незаконним, оскільки 18 березня 2008 року був відсутній на
роботі з поважних причин. Він працює за сумісництвом директором ПП „Санта” ,
про що було відомо відповідачу. 18 березня 2008 року він повинен був, як
представник ПП „Санта”,  приймати участь
у засіданні Київського апеляційного господарського суду, про що 17.03.08 року
повідомив начальника служби по роботі з побутовими споживачами та отримав усний
дозвіл останнього.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2008 року
відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та
постановити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права, судом  неповно встановлені обставин, що мають
значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт
посилається на те, що 18 березня 2008 року він був відсутній на роботі з
поважних причин, оскільки як директор ПП „Санта” приймав участь у засіданні
Київського апеляційного господарського суду, про що повідомляв відповідача та
отримав усний дозвіл останнього, а тому його звільнення на підставі п. 4 ст. 40
КЗпП України є незаконним.  Апелянт вказує
на те, що Київським апеляційним господарським судом було встановлено, що він
являється директором ПП „Санта”, але вказаній обставині суд першої інстанції не
дав належної правової оцінки. Апелянт зазначає, що в ході розгляду справи
свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що раніше він приймав участь в судових
засіданнях і його відсутність на роботі не вважалася прогулом, але вказаним
обставинам суд першої інстанції також не дав належної правової оцінки.  Крім того, апелянт посилається на те, що
розгляд справи тривав більше шести місяців, що є грубим порушенням вимог ст.
157  ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що з 18 січня 2007 року ОСОБА_1 перебував з відповідачем в
трудових відносинах: працював на посаді керівника групи - інженера
енергонагляду, 02 липня 2007 року позивач був переведений на посаду
інженера  ( по договорам) 2 категорії
служби по роботі з побутовими споживачами.

Згідно з  актом від 18.03.2008 року
ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці протягом усього робочого дня 18.03.2008
року.

Відповідно до наказу № 102-к від
16.04.2008 року ОСОБА_1 звільнено з роботи по п.4 ст.40 КЗпП України за прогул
без поважних причин 18.03.08 року; звільнення проведено за попередньо
згодою  профспілкової організації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що 18 березня 2008 року позивач був відсутній на робочому місці  протягом усього робочого дня, будь-яких
доказів того, що він працює за сумісництвом
на іншому підприємстві ні відповідачу, ні під час розгляду справи не
надав, а тому  звільнення ОСОБА_1 на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України є законним.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який
відповідає вимогам законодавства та матеріалам справи.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно п. 1 Положення про умови
роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій,
затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України,
міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, сумісництвом
вважається виконання працівником, крім основної роботи, іншої регулярної
оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи
час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у
громадянина за наймом.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2007 року ОСОБА_1 був
звільнений з посади директора ПП „Санта” на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України,  за угодою сторін ( а. с. 4). В
ході розгляду справи позивачем не надано належних доказів, які б свідчили, що
після 18 січня 2007 року  він працював за
сумісництвом директором ПП „ Санта”.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що ПП „Санта”
фактично не працює, а він представляє інтереси підприємства лише під час
судових засідань.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від
26.03.08 року порушено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП „Санта”
на рішення господарського суду Чернігівської області від 18.01.08 року та
призначено розгляд апеляційної скарги на 18 березня 2008 року  об 11 годині; доведено до відома учасників,
що їх явка не є обов”язковою.

Згідно листа Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2008
року ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні Київського апеляційного
господарського суду 18.03.2008 року в якості директора ПП „Санта”; судове
засідання розпочалося об 11 год. 20 хв. та закінчилося об 11 год. 35 хв.

18 березня 2008 року позивач був відсутній на робочому місці протягом
усього робочого дня, що підтверджується відповідним актом  та не оспорювалося в ході розгляду справи.
Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що господарська діяльність
ПП „Санта” будь-яким чином не пов”язана з виробничою діяльністю ВАТ ЕК
„Чернігівобленерго”. Позивач до керівництва Чернігівських районних електричних
мереж з письмовою заявою про увільнення його 18 березня 2008 року від виконання
трудових обов”язків не звертався, згоди щодо відсутності на роботі від
керівництва  підприємства не отримав ( а.
с. 31, 35, 58). В ході розгляду справи позивачем не надано належних доказів,
які б свідчили, що його участь в засіданні Київського апеляційного
господарського суду була обов”язковою, а ПП „Санта” було позбавлено можливості
надати повноваження на представлення своїх інтересів іншим особам.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що  відсутність позивача на основній роботі в
зв”язку із здійсненням підприємницької діяльності без відповідного погодження з
відповідачем не обумовлена поважною причиною, а тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про законність звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 4
ст. 40 КЗпП України.

Доводи апелянта про те, що Київським апеляційним господарським судом було
встановлено, що він являється директором ПП „Санта”, що підтверджується ухвалою
суду від 18.03.08 року, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі
посилання є довільним  тлумаченням
правової норми.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення
суду, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без зміни.

Керуючись ст.ст.  209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 жовтня 2008 року -
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: