Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ

02 червня 2008р.
Павлоградськиій міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді    Литвиненко В.М.

при  секретарі  Гармаш
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля"  та відділення виконавчої дирекції  фонду соціального страхування   від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді
про відшкодування шкоди здоров,ю

В С Т А Н ОВ И В

18
грудня 2006 року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до
відкритого  акціонерного товариства
«Павлоградвугілля»  та відділення
виконавчої дирекції  фонду соціального
страхування   від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді  про відшкодування шкоди здоров,ю

В
обґрунтування свого позову він посилався на те, що з  09 квітня 1975 року по 24 листопада 1997 року
він  працював на  ВАТ шахті «Благодатна» ,
правонаступником  якого є  ВАТ «Павлоградвугілля»  підземним
електрослюсарем п,ятого розряду і отримав професійні захворювання.

Висновком МСЕК  від  20 травня 1996 р.  йому
була вперше встановлена  втрата
15%  професійної працездатності. по  професійному     захворюванню - кохлеарний неврит.

Висновком
МСЕК  від
18 грудня 1996 р.  йому  була
встановлена  третя група
інвалідності та  втрата 50% професійної
працездатності, з них  15%  професійної працездатності. по  професійному     захворюванню - кохлеарний неврит
повторно  та 35% вперше по другому професійному  захворюванню -пиловий бронхіт.

Висновком МСЕК  від  03 жовтня 2000 р.  йому
була  встановлена  втрата 55%
професійної працездатності безстроково і він був визнаний інвалідом  2 группи по
професійному     захворюванню.

Відповідно до наказу №297 від 29.05.1996р.
шахта « Благодатна» призначила йому щомісячні
регресні   виплати у розмірі 15%
середньомісячної зарплати підземного електрослюсаря 5 розряду  без зазначення суми, починаючи з 30 квітня
1996 р.

Відповідно
до наказу №616 від 29.05.1996р. шахта « Благодатна» призначила йому
щомісячні  регресні виплати у розмірі 35%
середньомісячної зарплати підземного електрослюсаря 5 розряду  без зазначення суми починаючи з 05  грудня 1996р.

Відповідно до наказу №595  від
23.10.2000р. шахта « Благодатна» призначила йому щомісячні  регресні виплати у розмірі 40%
середньомісячної зарплати підземного електрослюсаря 5 розряду  з
зазначенням  суми - 183грн. 12
коп. та виплати у розмірі 15% середньомісячної зарплати підземного
електрослюсаря 5 розряду  з  зазначенням
суми 68грн 67 коп.  з його
особистого заробітку, починаючи з 03 жовтня 2000р.

Але при
розрахунку регресних виплат шахта не застосувала коефіцієнт  2.38,
який діє з  1 травня 1996р.,  коефіцієнт 1. 1458,  який діє з 1 серпня  1998р., коефіцієнт 1. 28, який діє з 1
січня    2000р. та  коефіцієнт 1.367, який  діє з 1
липня  2000р., тому  за період з
30. 04. 1996р. по 01.04. 2001р. відповідач  ВАТ «Павлоградвугілля» не доплатив йому  щомісячні регресні  виплати у сумі  2399 грн. 98 коп., які просив стягнути  на його користь.

В
зв,язку з  тим, що   на облік
в відділенні виконавчої дирекції
фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в м. Павлоград  він   взятий
з не донарахованою сумою щомісячних виплат від цього відповідача він теж
не отримав  належне  йому
страхове  відшкодування за період
з  01 квітня 2001р.  по листопад 2006 р. у сумі11514грн 07 коп.,
яке тех. Просив стягнути на його користь. (а.с. 2-4 )

07
лютого 2008р.  позивач  звернувся до суду з додатковою позовною
заявою, в якій просив   встановити розмір
його особистого заробітку за 12 місяців
до встановлення стійкої втрати працездатності  у сумі
850грн. 14 коп. з застосуванням
коефіцієнтів  підвищення тарифних
ставок:  з 01.07.1994р. - 2.01,з 01.10
.1994р.- 2.00,  з 01.02.1995р. - 3.17, з
01.09.1995р. - 1.50 та   з 01.04. 1996р .
- 2.38;  вподальшому застосувати  коефіцієнти підвищення тарифних ставок: з
01.08.1998р. -1.1458, з 01. 01. 2000р. - 1.28, з 01.07 2000р.- 1.367  і
стягнути з ВАТ «Павлоградвугілля» на його користь недоплачену суму
одноразової допомоги- 27423 грн 80 коп., недоплачену суму по щомісячним
виплатам з 01. 05. 1996р. по 01.04.2001р.
- 14506грн 92 коп.;  та
зобов,язати  відділення виконавчої
дирекції  фонду соціального
страхування   від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді  виплачувати йому з 01.04.2001р.  щомісячну страхову виплату у  сумі 467грн 56 коп. ( а.с. 95 - 104 ).

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні  вимоги і просить стягнути з ВАТ
«Павлоградвугілля» на його користь недоплачену суму одноразової допомоги- 27 423
грн 80 коп., недоплачену суму по щомісячним виплатам з 01. 05. 1996р. по
01.04.2001р.  - 14 506грн 92 коп.
зобов,язати  відділення виконавчої
дирекції  фонду соціального
страхування   від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді  призначити та виплачувати з 01.04.2001р.  щомісячну страхову виплату йому  в  сумі
467грн 56 коп..

Представники  відповідачів позов
не визнали, просили застосувати строки позовної давності та відмовити в позові
,так як нарахування  відшкодування
здоров,ю  зроблені вірно.

Вислухавши   пояснення
позивача  та представників відповідачів,
вивчивши  матеріали справи, суд вважає,
що  в задоволені  позову
слід відмовити  з наступних
підстав.

В   судовому засіданні встановлено, що дійсно з
09. 04. 1975р.  по  24.11. 1997р. позивач ОСОБА_1. працював на
шахті  “Благодатна”, правонаступником
якої стало    ВАТ     “Павлоградвугілля”, підземним  електрослюсарем 5 розряду з повним робочим
днем в шахті (а.с. 10 ) в шкідливих умовах праці і отримав  хронічні професійні захворювання -кохлеарний
неврит та пиловий  бронхіт, що
підтверджено актом  розслідування
від  11 грудня 1996р. (а.с.12-13 ).

Згідно з висновком  МСЕК від 20
травня 1996 р. (а.с.  )  йому було вперше встановлено 15%  втрати
професійної працездатності безстроково з заліком з  30.04.1996р.

В
подальшому  згідно висновка   МСЕК
від  18 грудня 1996 р.  йому
була  встановлена  третя група інвалідності та  втрата 50% професійної працездатності, з
них  15%
професійної працездатності. по
професійному     захворюванню -
кохлеарний неврит повторно  та 35% вперше
по другому професійному  захворюванню
-пиловий бронхіт.(а.с. 14)

Висновком МСЕК  від  03 жовтня 2000 р.  йому
була  встановлена  втрата 55%
професійної працездатності безстроково і він був визнаний інвалідом  2 групи по
професійному
захворюванню.(а.с.  15 )

Відповідно до наказу №296 від 29.05. 1996р. шахта «Благодатна»
нарахувала та виплатила позивачу
одноразову допомогу у розмірі 3568грн 20 коп

Відповідно до наказу №297 від 29.05.1996р. шахта « Благодатна»
призначила позивачу щомісячні
регресні   виплати у розмірі 15%
середньомісячної зарплати підземного електрослюсаря 5 розряду  без зазначення суми, починаючи з 30 квітня
1996 р.

Відповідно до наказу №616 від 29.05.1996р. шахта « Благодатна»
призначила йому щомісячні  регресні
виплати у розмірі 35% середньомісячної зарплати підземного електрослюсаря 5
розряду  без зазначення суми починаючи з
05  грудня 1996р.

Відповідно до наказу №595  від
23.10.2000р. шахта « Благодатна» призначила позивачу щомісячні  регресні виплати у розмірі 40%  із його особистого заробітку   з
зазначенням  суми відшкодування
шкоди- 183грн. 12 коп. та виплати у розмірі 15% із його особистого
заробітку  з  зазначенням
суми  відшкодування шкоди - 68грн
67 коп., починаючи з 03 жовтня 2000р.

Тобто
при вирішенні питань  про
відшкодування  шкоди здоров,ю позивача
спочатку шахта  «Благодатна» керувалась
Тарифною угодою  між Держвуглепромом та
галузевими профсоюзами вугільної промисловості від 10 вересня  1992р. з доповненнями від  12 лютого 1993р. та від 22 жовтня 1993р. і
тільки у наказі № 595 від 23 жовтня 2000р.
назначив виплати відповідно до «Правил відшкодування …»

Але
позивач  бажає  нарахування
відшкодування  шкоди здоров,ю на
підставі п. 22 “Правил відшкодування...” , затверджених  Постановою КМУ № 472   від 23 червня 1993р. із свого  заробітку за 12 останніх повних
календарних  місяців роботи, що
передували стійкій втраті працездатності.

Його  вимоги  відповідають закону, оскільки згідно п
12.27  «Тарифної угоди…» для призначення
розміру відшкодування шкоди, втраченого заробітку та одноразової допомоги,
береться  середній заробіток по
відповідній професії по підприємству в тому
разі, якщо  цей розмір
середньомісячного заробітку буде не менший ніж визначений по  «Правилам відшкодування…»

Шахта назначила виплати
відшкодування шкоди  з
порушенням  п.12.27 «Тарифної
угоди…»,  тому позивач отримує відшкодування
шкоди в заниженому розмірі і тому слід знайти
середній заробіток позивача по п. 22 «Правил відшкодування …»   для нарахування  відшкодування шкоди здоров,ю з урахуванням
довідки про  заробітну плату ( а.с.
90  )
та довідки про коефіцієнти росту тарифних ставок (а.с. 113  )
яка складає:

1996 рік
заробіток   з вислугою років        коефіцієнти                   сума

лютий    24 107 840.00

січень     41 173 814.00

1995 рік

грудень  30 350
454.00   х 1.5 = 45 525 681.00

серпень  23 179
962.80    х 1.5  =34 769 944.20

липень   21 224
583. 20    х 1.5 = 31 836 874.80

червень  26 521
559.54    х 1.5 = 39 782 339.31

травень  16 306
940.00    х 1.5=24 460 410.00

лютий    10 351
874.00    х 1.5= 15 527 811.00

1994 рік

грудень    8 330
035.12     х3.17 х 1.5=39 609 316.99

листопад  6 240
022.00    х  3.17 х
1.5=29 671 304.61

серпень    3  869 622.55
х 2  х 3.17 х 1.5=36 800 110.45

липень    4 135 055. 28     х  2
х 3.17 х 1.5=39 324 375.71

а всього  402 589 822.07 : 12 = 33 =
335грн 49 коп

Таким
чином,  заробіток позивача  за 12
останніх  повних календарних
місяців роботи   для нарахування регресу
становить 335грн 49 коп.,  а заробіток за
3 останні повні календарні місяці роботи позивача, що передували  стійкій втраті професійної
працездатності   при  професійному захворюванні становить :  24 107 840.00 +41 5 681.00= 110
807 335 : 3 =36 935 778. 3333 крб= 369грн 36коп

Суд  вважає , що немає підстав для
застосування  коефіцієнтів 2.01   та
2.38 при

визнанні
середньомісячного заробітку позивача. Коефіцієнт    2.01 був застосований при  нарахуванні та виплаті зарплати позивачу  в
липні 1994 року , тому  не може
бути врахованим вдруге. Щодо коефіцієнта 2.38, то  на підставі Указу  Президента України №41/99 від 9 січня 1996р.
наказом  Міністра вугільної промисловості
України від 4 березня  1996р. №72
збільшення тарифних ставок і окладів на
коефіцієнт 2.38 здійснювалося  з
метою збільшення долі тарифних ставок у середньомісячній заробітній платі в
межах встановленого фонду споживання. А тому при застосуванні даного
коефіцієнту  при збільшенні тарифних
ставок  і окладів одночасно були зменшені
інші складові заробітної плати без зміни загального розміру заробітної плати, у
зв,язку з чим розмір  середньомісячного
заробітку не збільшився і  у  шахти не було підстав для проведення
перерахунку розміру відшкодування.

Оскільки  заробіток позивача  за 3 останні повні календарні місяці його
роботи, що передували  стійкій втраті
професійної працездатності   при  професійному захворюванні-   369грн 36коп. вище його заробітку  за 12 останніх повних календарних місяців
роботи -

335грн 49коп. слід
обрати більший заробіток для нарахування
відшкодування шкоди, тобто 369 грн 36 коп. При цьому заробіток
позивача  на  квітень 1996р. вищий , ніж по його професії
по шахті. Останній складав 266грн.99 коп. ( а.с. 45)  та 339грн 83коп  ( а.с. 105)

Звідси
одноразова допомога дорівнює  369.36грн
х15%  =5540грн 40коп, а недоплата
одноразової допомоги складає 1972грн.20коп
(5540.40 - 3568.20 згідно наказу
№  286 від 29 травня 1996р., яка
виплачена).

З
приведеного розрахунку щомісячні регресні виплати повинні становити  55грн 40 коп, починаючи з 30 квітня 1996р. по
05 грудня  1996р.

18
грудня  1996р.   згідно
висновку МСЕК позивачу встановлена втрата    50% професійної працездатності   безстроково з заліком з 5 грудня
1996р.:  з них  -
15%  повторно по  кохлеарному
невриту та 35% вперше по  пиловому
бронхіту  і  він визнаний інвалідом третьої групи.

Тому
слід знайти  середній заробіток позивача
по п. 22 «Правил відшкодування …»   для
нарахування  відшкодування шкоди здоров,ю
з урахуванням довідки про  заробітну
плату ( а.с. 91  )   та довідки про коефіцієнти росту тарифних
ставок (а.с. 113  )      яка складає:

1996 рік
заробіток   з вислугою років       коефіцієнти                   сума

листопад  247.51

серпень   22 941
700.00

липень    28 102
690.00

травень   23 100
100.00

лютий     24 107
840.00

січень      41 173
814.00

1995 рік

грудень  30 350
454.00   х 1.5 = 45 525 681.00

серпень  23 179
962.80    х 1.5  =34 769 944.20

липень   21 224
583. 20    х 1.5 = 31 836 874.80

червень  26 521
559.54    х 1.5 = 39 782 339.31

травень  16 306
940.00    х 1.5=24 460 410.00

лютий    10 351
874.00    х 1.5= 15 527 811.00

а всього 3560грн 80 коп
:12 = 296грн 73 коп

Таким
чином,  заробіток позивача  за 12
останніх  повних календарних
місяців роботи   для нарахування регресу
становить 296грн 73 коп.,  а заробіток за
3 останні повні календарні місяці роботи позивача, що передували  стійкій втраті професійної
працездатності   при  професійному захворюванні становить :  247.51 + 22 941 700.00 +  28 102
690  =  757.96 : 3 = 252грн 65коп

Але
позивач бажає залишити  свій середній
заробіток, який було встановлено при відшкодуванні шкоди вперше,  с чим слід погодитись, оскільки його вимога
основана на законі, тому суд  для
нарахування одноразової допомоги та щомісячних виплат треба застосовує  заробіток ОСОБА_1.  у розмірі
369грн 36 коп

На
підставі вказаних вище обставин суд
вважае за неможливе застосування коефіцієнту  2.38 при нарахуванні середнього заробітку позивача
для відшкодування шкоди  по другому
професійному захворюванні.

Позивачу   слід було призначити
одноразову допомогу в розмірі 12 927грн 60коп.

(369.36 х 35 %), а фактично нараховано та виплачено  на підставі
наказу № 611 від 30 грудня 1996р.-11 515 грн.00 коп. Недоплата  складає
1 412грн 60коп. (12 927.60 - 11515.00)

Щомісячні виплати, починаючи з
01 січня  1997р за втрату  50% професійної працездатності повинні
складати - 184грн 68 коп.(369.36 х 50%)
по 01 липня 1998р.

За
грудень  1996р.   виплата
по відшкодуванню шкоди повинна складати -175грн 11коп. з наступного  розрахунку:

За втрату   15%
професійної працездатності - 55грн 40 коп;

За втрату   35%
професійної працездатності з 5 грудня 1996р.-

369.36 х 35% = 129грн 28 коп

129.28 : 31 = 4.17
х 27 =112грн. 59 коп.

55.40 + 112.59 =167грн.99коп.

З 01 липня
1998р введений в дію коефіцієнт росту
тарифу  1.1458, тому щомісячні
регресні  виплати повинні  були складати з відкоригованої зарплати
позивача - 423грн 21коп ( 369.36.х 1.1458 ) - 211грн 61 коп.

Але  з  цього періоду повинен  застосовуватись п.  28
«Правил відшкодування…» відносно того, що перерахований або нарахований
розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної
працездатності  не може бути більшим від
середньомісячного заробітку відповідного працівника ( після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом
повного календарного  місяця  або у перерахунку на повний календарний  місяць роботи.

Водночас згідно положень п. 9 цих
Правил  визначений розмір  втраченого
заробітку або відповідна  його
частина залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності коригуванню в бік зменшення не
підлягає.

Як
видно  з довідки  (а.с.22 )
на    шахті “Благодатна”  не збереглися відомості про розмір середньої
заробітної плати по  професії  підземного електрослюсаря 5 розряду

по  шахті за липень
1998р., але в своїх розрахунках сторони
брали до уваги  розмір середньої
заробітної плати по  професії  підземного електрослюсаря 5 розряду по шахті
за серпень 1998р., тому суд вважає за можливе
погодитись з цим в зв,язку  з
неможливістю отримати потрібні  дані.

Згідно довідки (а.с. 92 )   в  серпні 1998р. середній заробіток
робітника  на шахті  «Благодатна»
по професії позивача становив 223грн.90коп. а по довідці  (а.с. 105 ) -294грн , в той час, як    розрахунковий середній втрачений
заробіток  позивача   складає
423грн 21 коп та перевищує
середній заробіток  відповідного
працівника   за професією ,  тому коригування  втраченого
заробітку не виконується., а щомісячні страхові виплати повинні
дорівнювати  сумі 184грн 68 коп.  до 1 вересня 1999р.

З 01
вересня  1999р введений в дію  коефіцієнт росту   тарифних ставок   1.28, тому щомісячні   регресні
виплати повинні були складати з відкоригованої зарплати позивача -541грн
71коп  ( 423.21 х 1.28 ) - 270грн 85 коп.

Але
слід виконати вимоги ст. 28 та ст. 9
“Правил відшкодування, тому слід порівняти відкоригований заробіток
позивача з середнім  заробітком
працівника за  його спеціальністю по
шахті

В
зв,язку з тим, що на шахті  “Благодатна”
не збереглися відомості про розмір середньої заробітної плати по  професії
підземного електрослюсаря 5 розряду

по  шахті за
вересень 1999р., але в своїх розрахунках сторони  брали до уваги  розмір середньої заробітної плати по  професії
підземного електрослюсаря 5 розряду по шахті за січень 2000р. 331грн 00
коп і в судовому засіданні встановлено що особистий заробіток позивача з 1997
р. постійно зростав, суд вважає за можливе також  погодитись з розрахунками сторін відносно
прийняття до уваги в розрахунках середню заробітну  плату по
професії  підземного
електрослюсаря 5 розряду по шахті за січень 2000р. в зв,язку  з неможливістю отримати потрібні  дані.

Згідно довідки (а.с. 92 )   в  січні 2000р. середній заробіток
робітника  на шахті  «Благодатна»
по професії позивача становив
331грн 00коп. а згідно довідки( а.с. 105
- 335 грн 13коп.), а  розрахунковий
середній втрачений заробіток
позивача  складає   541грн 71коп) та перевищує  середній заробіток  відповідного працівника   за професією ,  тому коригування  втраченого
заробітку не виконується., а щомісячні страхові виплати повинні
дорівнювати  сумі 184грн 68 коп.  до 1 липня 2000р.

З
01 липня 2000р введений в дію  коефіцієнт
росту   тарифних ставок   1.367, тому щомісячні   регресні
виплати повинні були складати з відкоригованої зарплати позивача -740грн
52коп  ( 541.71х 1.367 ) - 370грн 26 коп.

Але
слід виконати вимоги ст. 28 та ст. 9
“Правил відшкодування, тому слід порівняти відкоригований заробіток
позивача з середнім  заробітком
працівника за  його спеціальністю по шахті.

Згідно довідки (а.с. 92 )   в
липні 2000р. середній заробіток робітника
на шахті  «Благодатна»  по професії позивача становив  457грн 80коп. а згідно довідки (а.с. 105
-445грн 74 коп ), а  розрахунковий
середній втрачений заробіток
позивача  складає  740грн 52 коп перевищує  середній заробіток  відповідного працівника   за професією ,  тому коригування  втраченого
заробітку  позивача слід   обмежитися
середнім  заробітком працівника
за  його спеціальністю по шахті у розмірі
457грн 80 коп.

Тоді  щомісячні  виплати відшкодування шкоди повинні становити
228грн90 коп  ( 457.80 х 50% ) по 3
жовтня 2000р.

26
жовтня  2000р.   згідно
висновку МСЕК позивачу
ОСОБА_1.встановлена втрата    55%
професійної працездатності   безстроково
з заліком з 03 жовтня 2000р.:  з них  -
15%  повторно по  кохлеарному
невриту та 40% по  пиловому
бронхіту  і  він визнаний інвалідом другої групи.

01
листопада  2000р.  щомісячні
виплати повинні складати -  251грн
79 коп

з такого розрахунку : 228.90  : 50% х 100% х 55% : 100 % .

За
жовтень  2000р.  виплати повинні складати -250грн 31 коп.

228.90   : 31 х 2
=14грн 77 коп.

251.79   :31х
29=  235грн 54 коп.

14 .77  + 235.54
=250грн 31 коп

З
приведених розрахунків  видно, що шахта
«Павлоградська» недоплатила позивачу одноразові допомоги   у сумі 3 384грн 80 коп та має недоплати по
щомісячним виплатам  і ці суми позивач
просив стягнути в ВАТ «Павлоградвугілля « як з правонаступника, але   ст. 71 ЦК України 1963р . ( з урахуванням правил
п. 6 Прикінцевих  положень  ЦК України
2003р.) та роз,ясненнями, викладеними в пунктах 1.1 - 1, 1-2,22
постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. №6 «Про  практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» ( з наступними змінами ) загальний строк, у
межах якого особа  може звернутися до
суду з вимогою про захист свого права (позовна давність)  встановлюється у три роки.  У випадку, коли вимоги потерпілого стосуються
перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом , або роботодавцем
( у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних платежів ) при
задоволенні позову кошти стягуються за час, що не перевищує трьох останніх
років, які передували моменту звернення особи до суду.

Як
вбачається із матеріалів справи , позивач звернувся до суду  з приводу перерахування одноразової допомоги
та щомісячних регресних виплат, які повністю не отримав, 18 грудня 2006р.,
тобто  після спливу трьох років з дня
настання права вимоги, тому в задоволенні позову в цій часті слід відмовити за
пропуском  строку  позовної давності.

Таким  чином,  на момент переходу  позивача
на облік до Павлоградського відділення
ВД ФСС на квітень 2001р. його щомісячні страхові внески повинні  складати
251грн 79 коп., тому   слід
відмовити  ОСОБА_1. в задоволенні  позову відносно прийняття його на облік  до
Павлоградського відділення  ВД ФСС
та в виплаті первинної   щомісячної
страхової  виплати  у сумі
467 грн 58 коп.

За
час знаходження   ОСОБА_1на обліку в
Павлоградськім відділенні ВДФСС з квітня 2002р по  цей час застосовувались коефіцієнти  перерахування страхових виплат, доведені
рішеннями Правління  ФССНВ, в тому числі:

постановою №15 від 14.03.2002р. -1.193

постановою № 3  від04.03.2003р. -
1.182

постановою № 5  від24.02.2004р. -
1.152

постановою № 3  від28.02.2005р. -
1.238

постановою № 3  від 06.03.2006р. -
1.203

постановою № 9  від 28.02.2007р. -
1.183

при цьому його право не порушувалось з введенням  коефіцієнтів зростання виплат.

Таким
чином, в позові до Відкритого
акціонерного товариства « Павлоградвугілля »  слід відмовити за  пропуском строка позовної давності, а в
позові до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від  нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді за безпідставністю.

Враховуючи вищевикладене
та керуючись ст.ст. 10,60, 131,212,214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити  ОСОБА_1в задоволенні
позову про стягнення  з Відкритого  акціонерного товариства « Павлоградвугілля
»  недонарахованих  одноразової допомоги та  недонарахованих щомісячних регресних виплат
за пропуском строку позовної давності.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову про зобов,язання Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді  взяти його на облік  та в виплаті первинної щомісячної суми
страхових виплат  у розмірі 467 грн.58
коп.за безпідставністю.

Стягнути з
ОСОБА_1на користь державного бюджету м. Павлограда (р/р  0032 код одержувача 24237540 банк
«ГУДКУ» в Дніпропетровській області МФО банку 805012 ) витрати на інформаційно
-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 1 гр. 50 коп.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подана в  Павлоградський міськрайонний
суд протягом десяти   днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський    міськрайонний
суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:
В.М. Литвиненко