Справа № 22ц-1551/2008 р.
Головуючий у першій інстанції
Доповідач - Демченко Л.М.
У Х В А Л А

Іменем    України

23 вересня 2008 року

м.
Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого-судді

Хромець Н.С.,

суддів:

Демченко Л.М., Бобрової І.О.,

при
секретарі:

Вареник О.М.

з
участю:

Позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в  м.
Чернігові  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова  від 17 липня  2008 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Чернігівської міської
ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Новозаводського районного суду
м. Чернігова  від  17 липня 2008 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до  ОСОБА_3, Чернігівської міської
ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Не погоджуючись з  таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до
суду з апеляційною скаргою,  в якій
просить  рішення суду скасувати та
направити на новий розгляд в іншому складі суду, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права. Також
зазначаючи, що  судом  розглянуто не всі вимоги і цей недолік не був
і не міг бути усунутий ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Апелянт вказує, що суд дійшов хибного
висновку про те, що порушень  порядку
користування земельною ділянкою встановленого судом 1958 року не встановлено,
що суперечить висновку апеляційного суду у справі 22-ц-614/07, судом не повно
встановлені обставини, які мають
значення для справи, зокрема, як змінено співвласниками домоволодіння
встановлений порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, чи наявна у
домоволодінні частина земельної ділянки, не розділена за рішенням суду 1958
року, яка її площа та місцезнаходження, чи є у домоволодінні самочинні будівлі
та споруди, який фактичний порядок землекористування земельною ділянкою між
співвласниками, які площі земельних ділянок повинні знаходитись у користуванні
співвласників зазначеного землекористування відповідно до належних їм часток у
будинку без урахування площ, зайнятих самовільно збудованими спорудами. Крім
цього апелянт вважає, що судом не правильно встановлені обставини справи,
внаслідок не обґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх
дослідження та оцінки.

В засіданні апеляційного суду  позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали.

Відповідач та його представник
просили  рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши суддю -доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що  апеляційна
скарга  задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Відмовляючи в  задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що встановлений порядок користування спірною
земельною ділянкою  в частині розміру
земельної ділянки під будівлями та двором змінений за угодою між
співвласником  ОСОБА_3 та попереднім
власником   ОСОБА_5.

З таким висновком суду першої інстанції
погоджується апеляційний суд, оскільки суд правильно  встановив характер спірних
правовідносин,  повно та всебічно
з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, дав  належну
оцінку  доказам в їх сукупності, його
висновки ґрунтуються на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи, власниками
домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 - Ѕ частини житлового будинку з надвірними
будівлями, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.10.2002
року та  ОСОБА_3  - Ѕ частини
житлового будинку з надвірними будівлями, згідно договору дарування від
31.03.1997 року./ а.с. 5,6/ Земельна ділянка між двома колишніми співвласниками
була розділена рішенням народного суду  2
дільниці м. Чернігова  і за кожним
співкористувачем була закріплена земельна ділянка під огород, під будівлями під
двором та схилом та земельна ділянка, що залишається в спільному користуванні.
Відповідно до  генерального плану 1958
року встановлені межі огороду
ОСОБА_6  на даний час
землекористувач ОСОБА_1 під № 1 та ОСОБА_7 на даний час  землекористувач ОСОБА_3 під № 2. / а.с.
7,8/  не змінювались.

Порядок користування земельною ділянкою  під будівлями та двором  змінювався
відповідно до угоди 2000 року  між
співвласниками ОСОБА_5  та ОСОБА_3,
згідно якої останнім було прибудовано двоповерхову прибудову до будинку/ а.с.
33-39/ ,  позивачка ж  стала
співвласницею частини  будинку
тільки  в 2002 році і для неї дана угода
є обов'язковою, виходячи з
роз'яснень  викладених в п. 20
Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді цивільних справ”, де зазначено що,
порядок користування спільною земельною ділянкою визначається  згодою співвласників, яка є обов'язковою для
осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю
або на жилий будинок і для яких зазначена угода є обов'язковою.

Крім цього позивачем не надано доказів
того, що дана угода ущемляє її права та законні інтереси, як співвласника,
позбавляє її можливості належно користуватися своєю частиною будинку.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог та стягнув на користь
відповідача витрати на правову допомогу.

Доводи апелянта про те, що судом розглянуті не всі  позовні вимоги не можуть бути підставою для
задоволення апеляційної скарги, оскільки суд розглянув справу в межах
заявленої  позивачем  вимоги.

Доводи апеляційної
скарги  про неповне з'ясування судом всіх обставин в
справі та неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права  не
знайшло свого підтвердження в апеляційному суді і не спростовують  правильності прийнятого  рішення суду першої інстанції,  а тому
рішення  є законним і
обґрунтованим, постановленим з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись  ч. 3 ст. 209, ст.ст. 218, 303,  307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України,  апеляційний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду
м. Чернігова  від 17 липня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: