Справа №  22 - 474/08                                       Головуючий у 1 інстанції
-             Войтюк  Л.М.
Категорія - 80                                      Доповідач - Веремчук Л.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ОБЛАСТІ_____________
У Х В А Л А

11 червня 2008 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області  в складі:

головуючого - судді Мудренко Л.І.,

суддів :                       Русинчука М.М., Веремчук
Л.М.

при секретарі -          Матюхіній О.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за  заявою
закритого  акціонерного товариства
комерційний банк “ПриватБанк” (далі ЗАТ КБ “Приватбанк”) про  видачу судового наказу про стягнення  з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою заявника ЗАТ КБ “Приватбанк” на ухвалу судді
Любомльського районного суду від 03 квітня 2008 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Любомльського районного суду від 03 квітня 2008 року
відмовлено у прийнятті заяви далі ЗАТ КБ “Приватбанк” про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі заявник, покликаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права, просить скасувати цю ухвалу і передати
питання на новий судовий розгляд.

Судом першої інстанції встановлено, що зі змісту заяви ЗАТ КБ “Приватбанк”
про видачу судового наказу і доданих до неї документів вбачається спір про
право.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді - залишенню без змін з
наступних підстав.

За змістом ст.ст.95,96,98 ЦПК України судовий наказ може бути видано за
наявності безспірної вимоги стягувача , що підтверджується належно оформленими
письмовими документами.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.100 цього Кодексу суддя відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів
вбачається спір про право.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що  ОСОБА_1 08.02.2007 року  отримала
кредит  в розмірі 2500 грн. зі
сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1  в
порушення статей 526,527530 Цивільного кодексу України  умов договору належним чином не виконала , А
тому у нього виникло право вимагати дострокове повернення всієї суми
кредиту.  Зокрема , просить стягнути
2426.28 грн. заборгованості за  кредитом
та 382.46 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом.

На підтвердження своїх вимог банк надав суду копію заяви боржника, Умови і
правила надання банківських послуг, Правила
користування платіжною картою
та  документ під назвою
“Розрахунок заборгованості”……., що містить інформацію у вигляді числових
колонок, яку необхідно перевірити.

Як передбачено пунктом 5.5.1. Правил користування платіжною картою, за
несвоєчасне виконання боргових зобов”язань
(користування  Простроченим
кредитом і Овердрафтом) Тримач оплачує проценти за завищеною процентною ставкою
або за додатковою комісією,  розміри яких
встановлюються Тарифами.

Пунктом 8.5 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що усі
суперечки й розбіжності, які випливають із даного договору або виникли у
зв”язку з ним, в тому числі ті, що стосуються його виконання, порушення,
припинення або визнання недійсним, підлягають розгляду в суді, що вказаний в
заяві.

Таким чином, спір між сторонами стосовно кредиту повинен вирішуватись в
передбаченому законом порядку, оскільки не врегульований шляхом переговорів.

В заяві про видачу судового наказу заявник вказує, що боржник отримала
кредит в сумі 2500.00 грн. Крім того, він не представив будь-яких документів
щодо розмірів та часу внесення боржником коштів на повернення отриманого за
заявою кредиту, в зв”язку з чим немає підстав для видачі судового наказу без
з”ясування дійсних обставин справи та перевірки їх доказами  без перевірки нарахованих відсотків за
користування кредитом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що між ЗАТ КБ
“Приватбанк” і ОСОБА_1 виник спір про право. А тому суд першої інстанції
підставно відмовив у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали, яка
постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника - закритого
акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” відхилити , а
ухвалу судді Любомльського районного суду від 03 квітня 2008 року  в даній справі залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту її проголошення
і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: