Справа|річ| № 2-267/2008
РІШЕННЯ|розв'язання,вирішення,розв'язування|

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2008 рік

Красноперекопський міськрайонний  суд Автономної Республіки Крим

у складі: головуючого судді
Мамаєвій О.В.,

при секретарі          Гевак С.М.,

представників позивача ОСОБА_1,
ОСОБА_2

представника 3-ї особи ВАТ
„Красноперекопське” ОСОБА_4

розглянувши|розгледівши| в судовому засіданні в
приміщенні|помешканні|
Красноперекопського міськрайонного суду цивільну|громадянську| справу|річ| за позовом ОСОБА_1 до ПП «Самсун» про визнання договору
купівлі-продажу від 10.10.2003р. укладеним і визнання за ним права власності на
майно та за позовом ВАТ «Красноперекопське» до ПП «Самсун»,ОСОБА_1 про визнання
договору купівлі-продажу від 10.10.2003р. недійсним,

ВСТАНОВИВ
:

Позивач звернувся до суду із
позовом до ПП «Самсун» про визнання договору купівлі-продажу від 10.10.2003р.
дійсним та про визнання за ним права власності на майно, придбане за вказаним
договором: столярного цеху з прибудовою та будівлю пилорами, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1вказуючи, що між ним та ПП «Самсун» було укладено договір
купівлі-продажу зазначеного майна, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх
істотних умов договору : предмету (зазначене майно), ціни (4200 грн.), умов
платежу. Згідно акту прийому-передачі, вказане майно було передано позивачеві.
Однак відповідач ухилявся від нотаріального оформлення зазначеного договору
купівлі-продажу, в зв'язку з чим він змушений звернутись до суду із позовом.

До
участі у справі в якості 3-ї особи, що заявляє самостійні вимоги залучено ВАТ
«Красноперекопське», яке звернулось із позовом до ПП «Самсун» та ОСОБА_1про
визнання договору купівлі-продажу від 10.10.2003р., укладеного між ПП «Самсун»
та ОСОБА_1 недійсним. На обґрунтування позовних вимог вказали, що ПП «Самсун»
не є власником спірного майна і відповідно не мав права на його реалізацію,
оскільки спірне майно 15.06.2001р. Фондом майна АРК передано на баланс ВАТ
«Красноперекопське» і знаходиться у власності ВАТ «Красноперекопське». Договір
міни від 23.08.2001р. укладений між ВАТ „Красноперекопське” та ПП „Самсун” про
передачу майна, в тому числі і того, яке є предметом даного спору, у власність
ПП „Самсун” визнано недійсним,  що
підтверджується рішеннями Господарського суду АРК від 15.11.2005р., ухвалою
Вищого господарського суду України від 05.04.2006р., ухвалою Верховного Суду
України від 20.07.2006р., тому договір купівлі-продажу від 10.10.2003р., який
випливає із недійсного договору міни також є недійсним.

Ухвалою
суду від 23.08.2006р. до участі у справі в якості 3-іх осіб залучені: ОПДІ
м.Красноперекопськ АР Крим /а.с. 42 Т.1/, ухвалою суду від 01.02.2008р. -
ОСОБА_3. /а.с. 1 Т.2/.

У
судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить справу
розглядати у його відсутність за участю його представників ОСОБА_1, та ОСОБА_2

Представники
позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у
повному обсязі, з позовом ВАТ «Красноперекопське» не згодні, просять у його
задоволенні відмовити, зазначили, що ОСОБА_1. є добросовісним набувачем
спірного майна. ОСОБА_1 пояснила, що перед укладенням договору купівлі-продажу
вона особисто переконалась у тому, що майно належить ПП «Самсун». З часу
передання їм майна та сплати коштів у розмірі 4200 грн. вони підтримують спірне
майно у належному стані, вкладають кошти на його утримання та поліпшення.  При укладенні договору 10.10.2003р. власник
ПП «Самсун» ОСОБА_3. була присутня, та не заперечувала проти укладення
зазначеного договору. Рішення Господарського суду АРК про визнання договору
міни між ПП «Самсун» та ВАТ «Красноперекопське» набрало чинності після
укладення договору купівлі-продажу між ПП «Самсун» та ОСОБА_1 і тому не має
значення для вирішення позову ОСОБА_1

Представники
ПП «Самсун» до суду не з'явились, про причини неявки суд не сповістили,
заперечень проти позову не надали.

Третя
особа ОСОБА_3. до суду не з'явилась, надіслала на адресу суду лист, в якому
вказала, що у судове засідання не може з'явитись, оскільки доглядає малолітню
дитину, справу просить розглядати у її відсутність. Надала відгук на позов, в
якому зазначила, що позов ОСОБА_1вважає обґрунтованим, з позовом ВАТ «Красноперекопське»
не згодна. Вказала, що дійсно 10.10.2003р. між ОСОБА_1 та ПП «Самсун» був
укладений договір купівлі-продажу майна, яке знаходилось у власності ПП
«Самсун»: столярного цеху з прибудовою та будівлю пилорами, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1нотаріально договір не оформили, оскільки не було
зареєстровано право власності ПП «Самсун» на спірне майно. ОСОБА_1.
неодноразово звертався до ПП «Самсун» з приводу нотаріального оформлення угоди.
При укладенні договору 10.10.2003р. були присутні позивач, його дружина, вона
та директор ПП «Самсун» ОСОБА_3 Таким чином, вона, як власник ПП «Самсун»,
обмежень щодо укладення вказаної угоди не встановлювала, про вчинення вказаної
угоди їй було відомо і вона її схвалила. Також вказала, що на момент укладення
договору купівлі-продажу, договір міни між ПП «Самсун» та ВАТ
«Красноперекопське» не був визнаний недійсним, а запис до реєстру застави майна
було зроблено 04.03.2004р., тобто після укладення договору купівлі-продажу 10.10.2003р.

Представник
ВАТ «Красноперекопське» підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, просить
визнати договір купівлі-продажу від 10.10.2003р. недійсним, у задоволенні
позову ОСОБА_1відмовити. Вказав, що при укладенні договору купівлі-продажу
10.10.2003р. у ОСОБА_3 були відсутні повноваження на укладення даного договору,
ПП «Самсун» не є власником спірного майна. ОСОБА_1. на момент укладення
договору мав переконатись, що відчужувач майна є його власником і потребувати
на підтвердження цього витяг із Реєстру прав власників, що не було зроблено.
При укладенні договору ПП «Самсун» та ОСОБА_1 проігнорована та обставина, що
майно, яке було предметом договору знаходилось у податковій заставі, і не могло
бути відчужено без згоди податкового органу. Крім того, має сумніви щодо
повноважень директора ПП „Самсун” ОСОБА_3, при укладенні договору
купівлі-продажу від 10.10.2003р.

Представники
3-ї особи Красноперекопської ОДПІ до суду не з'явились, про день слухання
справи були повідомлені належним чином. Згідно листа
податкової інспекції від 19.07.2006р., все майно та майнові права ПП „Самсун”
знаходяться у податковій заставі з 01.10.2001р., запис про реєстрацію застави
дійсний до 03.03.2009р. /а.с. 51 Т.1/. Листом від 01.07.2004р. ПП „Самсун” було
відмовлено у самостійній реалізації техніки, зокрема, будівлі столярного цеху з
прибудовами і пилорамою /а.с.52 Т.2/.

Суд,
вислухавши представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 представника 3-ї особи, що
заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ВАТ «Красноперекопське» - ОСОБА_4,
дослідивши письмові докази у справі|речі|,
вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1відмовити, позов ВАТ
«Красноперекопське» задовольнити.

Судом
встановлені такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Спірне майно знаходилось на балансі ВАТ «Красноперекопське» з 15.06.2001р.,
що підтверджується актом прийому передачі державного майна, що належить АР Крим
у власність ВАТ «Красноперекопське» /а.с.35-37 Т.1/. 23.08.2001р. між ВАТ
«Красноперекопське» та ПП «Самсун» укладено договір міни, після чого спірне
майно було передано на баланс ПП «Самсун» на підставі акту прийому-передачі від
26.11.2001р. Дані обставини, зокрема, встановлені рішенням Господарського суду
АР Крим від 15.11.2005р. Цим же рішенням зазначений договір міни товарів між
ВАТ «Красноперекопське» та ПП «Самсун» визнано недійсним, та зобов'язано ПП
«Самсун» повернути ВАТ «Красноперекопське» отримане за вказаним договором міни
майно, в тому числі і те, яке є предметом даного спору /а.с. 28 Т.1/. Зазначене
рішення Господарського суду АР Крим було оскаржене до Севастопольського
Апеляційного господарського суду та до Вищого господарського суду України,
постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2006р. рішення
Господарського суду АР Крим від 15.11.2005р. залишено в силі /а.с. 23 Т.1/.
Таким чином, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при
розгляді інших справ.

У судовому засіданні встановлено, що 10.10.2003р. між ПП «Самсун» в особі
директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ПП
«Самсун» передає у власність ОСОБА_1столярний цех з прибудовою та будівлю
пилорами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ціна договору склала 4200 грн,
майно мало бути передано протягом 2 днів з дня підписання договору, ОСОБА_1.
зобов'язався сплатити суму договору до 15.10.2003р. /а.с.6-7 Т.1/.

Згідно акту прийому-передачі, зазначене майно передано ОСОБА_1 10.10.2003р.
/а.с.8 Т.1/, а згідно квитанції до прибуткового касового ордеру НОМЕР_1 ПП
«Самсун» прийнято від ОСОБА_1в оплату за придбане майно 4200 грн. /а.с.10 Т.1/.

За ПП „Самсун” було зареєстровано право власності на столярний
цех з прибудовою та будівлю пилорами 02.11.2004р. /а.с. 73-74 Т.1/.

Згідно листа податкової інспекції від 19.07.2006р., все майно та майнові
права ПП „Самсун” знаходяться у податковій заставі з 01.10.2001р., запис про
реєстрацію застави дійсний до 03.03.2009р. /а.с. 51 Т.1/. Листом від
01.07.2004р. ПП „Самсун” було відмовлено у самостійній реалізації техніки,
зокрема, будівлі столярного цеху з прибудовами і пилорамою /а.с.52 Т.2/.

Відповідно до п. 3.3 Статуту ПП «Самсун» розпоряджатися майном підприємства
без доручення має право його власник, яким згідно п. 1.2 Статуту є ОСОБА_3. /а.с.25-31 Т.2/.

Виходячи із пояснень 3-ї особи ОСОБА_3., викладених у відгуку на позов,
наданого до позову доручення на ім'я ОСОБА_3 від 12.01.2003р. вчиняти від імені
ПП «Самсун» всі передбачені законодавством угоди без обмеження будь-якими
сумами /а.с. 45 Т.2/, суд не вбачає, що підписання договору купівлі-продажу від
10.10.2003р. від імені ПП «Самсун» ОСОБА_3. було проведено з обмеженнями зі
сторони власника.

Оцінюючи
надані докази в їх сукупності, суд вважає позов ВАТ „Красноперекопське”
обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., ЦК України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення
цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правовідносини між сторонами у даній цивільній справі виникли до набрання
законної сили ЦК України 2004р. та продовжували існувати після набрання ним
чинності, тому суд застосовує норми ЦК 2004р.

Згідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого
майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Уклавши договір купівлі-продажу від 10.10.2003р., сторони дійшли згоди щодо
всіх істотних умов договору, проведена оплата за договором, майно було передано
позивачу.  Як слідує із пояснень
представників позивача та 3-ї особи ОСОБА_3., позивач неодноразово звертався до
ПП „Самсун” з вимогою про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від
10.10.2003р., однак посадові особи ПП „Самсун” ухилялись від нотаріального
посвідчення договору. Тобто, мало місце порушення прав позивача.

Однак, договір купівлі-продажу від 10.10.2003р. укладений між ПП „Самсун”
та ОСОБА_1, випливає із недійсного договору. Так, договір міни від 23.08.2001р.
між ВАТ „Красноперекопське” та ПП „Самсун”, предметом якого було в тому числі і
спірне майно за даним позовом, визнаний рішенням Господарського суду АР Крим
від 15.11.2005р. недійсним, рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст. 236 ЦК України 2004р. - нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, договір купівлі-продажу від 10.10.2003р., випливає із
недійсного договору і не породжує правових наслідків, оскільки угода, визнана
недійною не створює для сторін тих прав та обов'язків, на встановлення яких
вона була спрямована, недійсною така угода є з часу її укладення, а передати
далі за договором особа може лише ті права, які має.

Таким
чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову
ОСОБА_1про визнання договору купівлі-продажу майна від 10.10.2003р. дійсним та
визнання за позивачем права власності на спірне майно, відмовити, позов ВАТ
«Красноперекопське» до ПП «Самсун», ОСОБА_1про визнання договору
купівлі-продажу від 10.10.2003р. недійсним - задовольнити.

Інші
доводи сторін, наведені на підтвердження ними своїх вимог, зокрема про те, що
позивач є добросовісним набувачем спірного майна,  суд вважає необґрунтованими, та такими, що не
можуть бути взяті судом до уваги.

Судові
витрати понесені ОСОБА_1 віднести на його рахунок.

Судові
витрати, понесені ВАТ „Красноперекопське” : витрати по оплаті судового збору у
розмірі 8,5 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у розмірі 7,5 грн., стягнути з ОСОБА_1та ПП „Самсун” у рівних долях.

Керуючись ст.ст.| 3, 4, 10, 11, 60, 61, 79,
88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України,  п.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., ст.ст. 216, 219,
236, 657 ЦК України 2004р., суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП «Самсун» про визнання договору
купівлі-продажу від 10.10.2003р. укладеним і визнання за ним права власності на
майно відмовити.

Позовні вимоги ВАТ „Красноперекопське” до ПП „Самсун”,ОСОБА_1 про визнання
договору купівлі-продажу від 10.10.2003р., укладеного між ПП „Самсун” та
ОСОБА_1 недійсним задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1та ПП „Самсун” на користь ВАТ „Красноперекопське” судові витрати у
розмірі по 8 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР
Крим через Красноперекопський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ :