Справа № 2-13/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
лютого 2008  р.

Тячівським районним судом
Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарях Галац
Г.М., Кошілко Н.М., з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_3,
відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
3-ї особи Тячівської держнотконтори про визнання свідоцтва про право на
спадщину в частині недійсним та визнання права власності,-

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2, 3-ї
особи Тячівської держнотконтори про визнання свідоцтва про право на спадщину в
частині недійсним та визнання права власності посилаючись на те, що його мама
ОСОБА_5померла ІНФОРМАЦІЯ_1і після її смерті залишився житловий АДРЕСА_1, та грошові
заощадження, які знаходяться в Тересв”янському відділенні ВАТ „Державний
ощадний банк України”. Всі витрати по організації поховання мами взяв на себе
він зі своєю сестрою ОСОБА_2. При житті мама не робила ніякого розпорядження на
рахунок свого майна. Єдиними спадкоємцями після її смерті залишилися він та
його сестра сестра ОСОБА_2 Після смерті матері вони підтримували
дворогосподарство в належному стані. На протязі шести місяців після смерті
матері він хотів звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини. Сестра сказала йому, що вже не треба, так як вона була у нотаріуса і
подала заяви від свого і його імені. Наприкінці 2005 року пішли чутки по селу,
що сестра продає будинок мами. Він спитав її, чи то правда, адже будинок має належати
їм обом, на що вона відповіла, що йому там нічого не належить. Після таких слів
він поцікавився в нотаріальній конторі, чи була подана заява про його бажання
прийняти спадщину і від його імені і отримав відповідь, що такі заяви подаються
особисто і за нього ніхто такої зави не подавав. По заяві сестри, яка була
подана нею у нот контору 12.09.2005 року на її ім.”я було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на грошові заощадження. Він зрозумів, що його
сестра його обманула. Лише після цих подій він дізнався про те, що згідно
нового законодавства, якщо спадкоємець на протязі шести місяців після смерті
спадкодавця не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини, вважається, що він її не прийняв. Вважає, що обманні дії його сестри
суд може розглянути, як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини.
Просить суд прийняти до уваги і те, що з 01.01.2004 року діє нова норма закону
стосовно прийняття спадщини, яка до того могла прийнятись і шляхом вступання в
оперативне управління спадковим майном, що мало місце і в їхньому випадку. Крім
цього, якщо би він і хотів звернутись до нот контори із заявою до 6 місяців,
все одно він би цього не зміг зробити, оскільки у той період він хворів, про що
свідчить довідка Тересв”янської міськлікарні № 8 від 14.02.2008 року. У березні
2006 року він звернувся до Тячівського райсуду із заявою про внесення змін до
свідоцтва про право на спадщину за законом, однак суд повернув йому матеріали
на руки у зв”язку з тим, що не було довідки-характеристики будинку. Після цього
він захворів, а після одужання виїхав на роботу за межі області і довідку зміг
отримати лише 23.11.2007 року. У зв”язкуз тим, що Тячівська держнотконтора
відмовила видати копію свідоцтва про право на спадщину за законом, просить суд
визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих
Тячівською держнотконторою на ім.”я ОСОБА_2 в &frac12; частині заощаджень, які знаходяться в Тересв”янському відділенні ВАТ
„Державний ощадний банк України” та АДРЕСА_1недійсними та визнати право
власності на &frac12; частину заощаджень та &frac12; частину жилого АДРЕСА_1за ним.

Позивач та його представник в судовому засіданні
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, розширили позовні вимоги,
просять суд продовжити ОСОБА_1продовжити строк для прийняття спадщини, визнати
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом виданого Тячівською
державною нотаріальною конторою на грошовий вклад, та розподілити спадкове
майно, грошові вклади та житловий будинку порівну між спадкоємцями

Відповідачка та її представник проти заявлених позовних
вимог заперечують, та пояснили, що десь в 1971 році її батьки побудували
житловий будинок в АДРЕСА_2, і в 1980 році подарували його її братові ОСОБА_1,
з умовою, що після їх смерті АДРЕСА_1 перейде в спадщину до неї. Таким чином
між нею, братом і батьками була укладена усна мирова угода відносно розподілу
майна батьків після їх смерті. Тому брат ОСОБА_1 виконуючи волю померлих
батьків і не подав заяву про прийняття спадщини в законом установлений строк, хоч
мав таку можливість. Після смерті батьків вони з позивачем відносно розподілу
майна взагалі не говорили. Він мав повну можливість поцікавитись в
райдержнотконторі, чи подала вона таку заяву відносно нього, який порядок
оформлення спадщини. В жовтні місяці, коли вона тяжко захворіла, і можливо тоді
брат порахував, що вона може вмерти і і спадковий будинок дістанеться її
синові. ОСОБА_1 за шість місяців після смерті матері мав достатньо часу подати
заяву на прийняття спадщини. Термін подачі заяви в нот контору закінчився
30.10.2004 року і змилка на те, що  брат
хворів декілька днів, будучи на амбулаторному лікуванні, а так був ходячий і
міг звернутись в нот контору з заявою, говорить про те, що він не мав наміру
прийняти ту частку спадкового майна, яка б йому належала.

Представник Тячівської райдержнотконтори в судовому
засіданні проти позову заперечила та пояснила, що відповідачка встановлений
законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття
спадщини, відповідач з такою заявою не звертався, а тому нею було оформлено
свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади на інше майно
спадщина не оформлялась, оскільки стало відомо, що ОСОБА_1звернувся з даним
позовом в суд.

В дальнійшому, судове засідання продовжено у відсутності
представника Тячівської райдержнотконтори, на підставі ст. 169 ЦПК України
справу розглянуто у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, його представника,
відповідачки та її представника, представника Тячівської райдержнотконтори,
свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що батько позивача та
відповідачки помер 17.05.2002 року, що стверджується свідоцтвом про смерть
серії І-ФМ № НОМЕР_1 від 28.04.2006 року, а мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
що стверджується  свідоцтва про смерть
серії І-ФМ НОМЕР_2 від 16.02.2006 року.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на
нерухоме майно № 1323 від 05.06.2006 року посвідчено виконкомом Тересвянської
селищної ради нерухоме майно в складі житлового будинку з надвірними спорудами
в 1/1 цілому розташоване в АДРЕСА_1дійсно належить ОСОБА_6 &frac12; частини та ОСОБА_5 &frac12; частини.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається вищевказане свідоцтво про право приватної
власності на нерухоме майно на момент розгляду справи ніким не оскаржене і є
чинним.

Разом з цим, про факт належності будинку по АДРЕСА_1,
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ніхто з сторін не заперечує.

Як встановлено в судовому засіданні після смерті батька
позивача та відповідачки в спадковому будинку залишилась проживати його жінка
ОСОБА_5, якає їх матір”ю, і яка у відповідності до ст.ст. 548, 549 ЦПК України
(в редакції 1963 року) прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння
спадковим будинком.

Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 27.05.2004
року ОСОБА_5 успадкувала грошове заощадження № НОМЕР_3, що зберігається в
відділенні ощадбанку в смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області,
на рахунку № НОМЕР_4, що належало померлому ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_5 залишились двоє спадкоємців першої
черги, позивач та відповідачка.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із
спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦПК України, заява про
прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

ІНФОРМАЦІЯ_1відповідачка ОСОБА_2 звернулася з заявою про
прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5.

09.11.2005 року державним нотаріусом Тячівської
райдержнотконтори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно
якого відповідачка ОСОБА_2 успадкувала грошові заощадження з належними
відсотками та компенсаціями, які зберігаються в Тересвянському відділенні
Тячівського району Закарпатської області № НОМЕР_2 ВАТ „Державний Ощадний банк
України” на рахунках № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, №
НОМЕР_10, №НОМЕР_11, № НОМЕР_12 які належали померлій ОСОБА_5, на підставі
ощадних книжок, виданих їй вказаним вище Ощадбанком.

Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що матір”ю
сторін зроблено відповідності до ст.
1237 ЦК України заповідальний відказ на рахунки № НОМЕР_10, № НОМЕР_13,
№ 0НОМЕР_9, що знаходяться  в
територіальному відділення відокремленого безбалансового відділення  № НОМЕР_3 філії Тячівського відділення „ОЩАД
БАНК” № 7298. відказоодержувачем яких є відповідачка ОСОБА_2- цей факт
стверджено грошовими вкладами вказаного банку.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і
заперечень...

Твердження позивача, його представника, та свідків
ОСОБА_7ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, щодо пропущення позивачем шестимісячного
строку для прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин, а саме в
зв”язку з запевненням відповідачки оформити право власності на спадкове майно
на них обох, а також заволодіння шляхом обману грошовими вкладами
спростовується як ч.ч. 1,2 ст 1269 ЦК України, так і постановою Тячівського РВ
УМВС від 01.02.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_2 за ознаками ст.190 ч. 2 КК України з підстав, передбачених п. 6 ч. 2
КПК України, яка на момент розгляду справи ніким не скасована і є чинною.

Крім цього, позивачем та його представником в судовому
засіданні ні показами свідків, ні матеріалами справи не доведено факт вступу
ОСОБА_1 в управління та володіння спадковим будинком після смерті матері, в
порядку ст.1268 ч. 3 ЦК України.

Навпаки, матеріалами справи, а саме, наявними ощадкнижками,
що знаходяться у відповідачки та довідкою Тересвянської селищної ради № 1169
від 13.05.2005 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 за власні кошти похоронила
матір ОСОБА_5, стверджується факт прийняття саме нею спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в
заявленому позові слід відмовити.

Керуючись ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 1237, 1268 ч. 3, 1269 ч.ч. 1,2, ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦПК
України (в редакції 1963 року)

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, 3-ї особи
Тячівської держнотконтори про продовження ОСОБА_1строку на прийняття спадщини
за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом
виданого Тячівською державною нотаріальною конторою на грошовий вклад, та
розподілення спадкового майна, грошового вкладу та житлового будинку порівну
між спадкоємцями - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з подальшим поданням апеляційної скарги
протягом 20 днів.

Суддя:
В.В. Чопик