Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня  2008р.
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі:
головуючого судді Стоілової Т.В.

при
секретарі  Коваленко О.Г.

за
участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про
визнання договору дарування квартири недійсним,

В С Т А Н О В И В:

08.05.2008р.
позивач  ОСОБА_3. звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4. про визнання договору дарування квартири недійсним,

В обґрунтування позову зазначила, що
їй на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 в м.Красноармійську.

13.08.2007р. між  нею
та  відповідачем  було укладено договір дарування вказаної
квартири, посвідчений державним нотаріусом Першої Красноармійської державної
нотаріальної контори 13.08.2007р. за реєстром № 1-1256, відповідно до якого
вона подарувала ОСОБА_4. квартиру за зазначеною адресою. Відповідач за це обіцяв
доглядати її, надавати  матеріальну та
іншу допомогу, влаштувати її в будинок-інтернат, де зобов'язався її
провідувати, а після смерті похоронити її.

Але відповідач ОСОБА_4. не виконав
своїх зобов'язань: в будинок інтернат її не оформив , це зробили сусіди,
жодного разу не провідав її, не передавав їй продуктів, інших речей, не
цікавився про стан її здоров'я. Тобто залишив її без догляду та утримання, при
цьому заволодівши її квартирою.

Посилаючись  на те,
що позивачка є особою похилого віку( їй 77 років), крім того вона є
інвалідом другої групи, вона  зазначила ,
що внаслідок цього  помилялася щодо
природи правочину, прав та обов'язків сторін у договорі дарування. Оскільки відповідач
запевнив її, що в разі  укладення
договору  дарування квартири, він буде
зобов'язаний забезпечувати її
матеріально та  постійним
доглядом, позивачка повірила відповідачеві і тому подарувала йому квартиру.
Тільки тепер вона зрозуміла, що в цьому випадку повинен був укладатися договір
довічного утримання(догляду), а не договір дарування.

Позивачка вважає, що вона була
обманута і помилялася щодо  природи цього
правочину, а тому просить визнати недійсним договір дарування квартири, за
адресою м. Красноармійськ Донецької області АДРЕСА_2, укладений між нею та відповідачем
ОСОБА_4. та посвідчений державним нотаріусом Першої Красноармійської
державної нотаріальної контори 13.08.2007р. за реєстром № 1-1256..

В  судовому
засіданні представник позивачки ОСОБА_5,
що діє  за  дорученням
та адвокат  на стороні  позивачки
ОСОБА_1. підтримали позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4. та  його представник - адвокат ОСОБА_2 позовні
вимоги не визнали, посилаючись на те,  що
договір було  укладено  відповідно
до діючого  законодавства,  що
позивачка  знала який  договір
вона  підписувала. Крім того,  відповідач
суду пояснив, що  він  обіцяв
позивачці тільки  похоронити
її  в разі  смерті, але
не обіцяв  доглядати та
влаштувати  до  будинку-інтернату,  що
зробили її сусіди.

Заслухавши пояснення сторін, свідків
ОСОБА_6,  ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги   підлягають задоволенню з  таких
підстав.

Відповідно до ст..229 ЦК України,
якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення
має помилка щодо природи правочину, прав і обов'язків сторін.

Згідно ст..230 ЦК України, якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення(ч.1 ст.229 ЦК України), такий правочин визначається
судом недійсним.

Відповідно до абз.2 п.11 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 28.04.1978р. № 3 зі змінами та доповненнями
«Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» під помилкою слід
розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших
істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за
обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Судом встановлено, що 13.08.2007р.
позивачка з відповідачем уклали договір дарування квартири, посвідчений
державним нотаріусом Першої
Красноармійської державної нотаріальної контори 13.08.2007р. за реєстром №
1-1256, відповідно до якого позивачка ОСОБА_3. подарувала ОСОБА_4. квартиру за
адресою:  АДРЕСА_1 по в
м.Красноармійську(л.с.11-12).

Із матеріалів справи, пояснень
представника  позивача, свідків
ОСОБА_6,  ОСОБА_7, ОСОБА_8  вбачається,
що відповідач ОСОБА_4. перед укладенням договору з  позивачкою обіцяв їй доглядати за  нею, так як вона  є інвалідом
2 групи (а.с.15), особа  похилого
віку, одинока, крім того у зв'язку з травмою ноги не може самостійно  рухатись(а.с.23, 24). Після  травми ноги, позивачка  деякий
час  знаходилась вдома  зовсім
без  догляду  в антисанітарних умовах, поки  сусіди - свідки  по
справі  не влаштували її в
будинок-інтернат, при цьому
відповідач  ніякої  участі
в  долі  позивачки
не приймав. , В судовому
засіданні  свідки, кожна окремо,
пояснили,  що  позивачка, яка  на цей
час знаходиться  в
будинку-інтернаті, в  бесіді  з ними
говорила, що помилилась  щодо  відповідача, мала  на
нього надію по  догляду, але
він  не виконав свою обіцянку.

За таких обставин суд вважає,  що
позивачка, вчиняючи правочин -  договір  дарування квартири, помилялась  щодо природи правочину, прав та обов'язків
сторін, фактично  позивачка  мала намір укласти  договір довічного утримання.

Згідно ст.717  ЦК
України,  за  договором дарування  одна сторона(дарувальник) передає  або зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні(обдарованому)
безоплатно  майно у власність.

Договір, що встановлює обов'язок
обдарованого вчинити  на користь
дарувальника будь-яку дію майнового характеру, не є договором  дарування.

Згідно ст. 744 ЦК  України
за  договором  утримання( догляду) одна сторона  (відчужувач) передає  другій
стороні ( набувачеві)  у
власність  житловий будинок, квартиру або її частину, а
взамін набувач  зобов'язується  забезпечувати
відчужувача  утриманням  або
доглядом  довічно.

Враховуючи
вищевикладене,  суд вважає,  що
вимоги  позивача  є
законними  та  обґрунтованими  і
їх  слід  задовольнити,
визнати  недійсним договір
дарування квартири, розташованої за адресою м.Красноармійськ Донецької області
АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_4. та посвідчений
державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори
13.08.2007р. за реєстром № 1-1256...

.           Також у відповідності зі ст..88 ЦПК
України, оскільки позивачка ОСОБА_3. є інвалідом 2 групи та звільнена від
сплати державного мита,  з відповідача
ОСОБА_4. необхідно стягнути на користь держави судовий збір державне мито у
розмірі 51грн.

Керуючись  ст.229, 230, 717, 727 ч.4,5 ЦК  України, Постановою Пленуму Верховного суду
України від 28.04.1978р. № 3 зі змінами та доповненнями «Про судову практику у
справах про визнання угод недійсними, ст.10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК  України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3
до ОСОБА_4, про визнання договору дарування квартири недійсним,  задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
квартири, розташованої за адресою м.Красноармійськ Донецької області АДРЕСА_2,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений державним
нотаріусом Першої Красно армійської державної нотаріальної контори 13.08.2007р.
за реєстром № 1-1256..

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір державне мито у розмірі 51грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку  до Апеляційного
суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Суддя: