УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ)
“Криворізький залізорудний комбінат” та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Відділення) про
перерахунок розміру страхових виплат, стягнення заборгованості за щомісячними
виплатами, компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У січні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним
позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 1 листопада 1992 року до 1 квітня 2001 року
ВАТ “Криворізький залізорудний комбінат”, а з 1 квітня 2001 року по теперішній
час Відділення при розрахунку сум відшкодування шкоди, які йому сплачуються в
зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві,
не застосували коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових
окладів, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Позивач просив стягнути: з ВАТ “Криворізький залізорудний
комбінат” заборгованість за щомісячними виплатами відшкодування шкоди за період
з         1 липня 1994 року до 1 квітня
2001 року в сумі 5 984 грн. 10 коп., компенсацію за період з 1 січня 1998 року
до 1 квітня 2001 року в сумі 3 534 грн. 56 коп., а всього 9 518 грн. 66 коп.; з
Відділення заборгованість за щомісячними виплатами відшкодування шкоди за
період з 1 квітня 2001 року до 1 березня 2006 року в сумі 10 834 грн. 14 коп.,
компенсацію за період з 1 квітня 2001 року по 1 січня 2006 року в сумі 5 903
грн. 25 коп., а всього 16 737 грн. 39 коп. - та призначити йому нову суму
щомісячних платежів з 1 березня 2006 року в розмірі 387 грн. 70 коп.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто на його користь із ВАТ “Криворізький
залізорудний комбінат” 3 431 грн. 31 коп. заборгованості за щомісячними виплатами,
2 326 грн. 69 коп. компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати сум та 57
грн. 58 коп. судового збору в доход держави; стягнуто на його користь із
Відділення 8 977 грн. 88 коп. заборгованості за щомісячними виплатами, 4
289грн. 60 коп. компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати сум та
страхові виплати в розмірі 335 грн. 40 коп. щомісячно, починаючи з 1 березня
2006 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 лютого 2007 року рішення районного суду
скасовано і постановлено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто
на його користь з Відділення 7 536 грн. 92 коп. заборгованості за щомісячними
виплатами та страхові виплати в розмірі 322 грн. 29 коп. щомісячно, починаючи з
1 лютого 2006 року, до зміни обставин, що є підставою для їх перерахування або
припинення; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі
Відділення просить скасувати рішення апеляційного суду  та ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права.

На зазначені
рішення судів надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, в якій він просить їх скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права, та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що з 1992 року
при перерахування позивачу сум страхових виплат відповідачем неправильно
застосовувалися або ж не застосовувалися взагалі коефіцієнти підвищення
тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємства. Після передачі
підприємством документів Відділенню, воно також неправильно продовжувало
виплачувати позивачу суми відшкодування шкоди, тому  вони
підлягають  перерахування  та
стягненню.

Проте, з такими висновками судів щодо наявності підстав
для  перерахування  щомісячних
платежів погодитися  не  можна.

Відповідно до п. 28 Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної  працівникові  ушкодженням здоров'я, пов'язаної  з
виконанням  ним  трудових обов'язків, затверджених постановою
Кабінету  Міністрів  України
від  23  червня
1993 року № 472 , перерахований
або нарахований  розмір втраченого
заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної  працездатності не може бути більшим від
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунку на повний  календарний  місяць роботи.

За  таких обставин
з  висновками  судів щодо
наявності  підстав  для перерахування щомісячних платежів і
стягнення суми недоплати погодитися не можна, оскільки змінюючи  розмір
щомісячних  виплат, суди як
першої, так і  апеляційної інстанцій не
перевірили, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати на підприємстві;
не витребували від відповідача відомості про розмір середнього заробітку за
професією позивача на кожний момент підвищення
тарифних ставок  протягом повного
календарного місяця або в перерахунку на повний календарний місяць роботи,
унаслідок чого не визначилися з відповідністю розміру суми відшкодування,
нарахованої позивачу, граничним сумам середньої заробітної плати.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій
допущені  порушення  норм
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення  справи, постановлені у справі рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд  до
суду  першої  інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 25 квітня 2006 року  та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 лютого 2007 року скасувати, а справу направити
на  новий розгляд до  суду
першої  інстанції.

Ухвала
оскарженню  не  підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка