У Х В А Л А ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

23 квітня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного

Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової адміністрації в місті Севастополі, Державної податкової інспекції
Гагарінського району міста Севастополя про визнання наказу про переведення
незаконним, поновлення на роботі та стягнення різниці в заробітку, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гагарінського районного суду міста
Севастополя від 6 березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду міста
Севастополя від 3 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2005 року ОСОБА_1 звернулася в суд із названим позовом.

Зазначала, що до 29 червня 2005 року працювала на посаді заступника
начальника - начальника управління оподаткування юридичних осіб Державної податкової
інспекції Гагарінського району міста Севастополя. В зв'язку зі зміною структури податкових органів 27 квітня 2005 року її
було  попереджено про наступне
вивільнення з роботи, а наказом від 29 червня 2005 року - переведено на нижче
оплачувану посаду - начальника управління оподаткування юридичних осіб
Державної податкової інспекції Гагарінського району м. Севастополя.

Посилаючись на те, що це переведення було здійснено з порушенням вимог
трудового законодавства, позивачка
просила суд про задоволення позову.

Рішенням Гагарінського
районного суду міста Севастополя від 6 березня           2007 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду міста Севастополя від                 3 травня 2007 року, у позові
відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивачка посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права,
в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення
нового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір,
суди вважали, що позов є необґрунтованим, а названа справа підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Проте погодитись з висновком судів не можна, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У ч. 2 ст. 2 Закону України "Про державну службу" визначено
поняття посадової особи державного органу та його апарату. Так, посадовою
особою відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників
державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або
іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій.

Згідно ст. 4 Закону України "Про державну податкову службу в
Україні" державні податкові адміністрації та державні податкові інспекції
є органами державної виконавчої влади.

Статтею 15 цього ж Закону
встановлені вимоги до посадової особи органів податкової служби, умови
проходження служби на цій посаді, спеціальні звання, які присвоюються  посадовій особі органів податкової служби та
порядок атестації.

Згідно п. 15 ч. 1  ст. 3  КАС України, який набрав чинності з  1 вересня            2005 року, публічна служба -
діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична
служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим,
органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної служби.

Таким чином, спір між сторонами, що виник з приводу проходження позивачкою
державної служби, мав розглядатись та вирішуватись в порядку адміністративного,
а не цивільного судочинства.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом після набрання чинності
КАС України, то відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 205 та 340 ЦПК України судові
рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 336, 340 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Гагарінського районного суду міста Севастополя від 6 березня            2007 року та ухвалу Апеляційного
суду міста Севастополя від 3 травня 2007 року скасувати, а провадження у справі
за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації в місті Севастополі,
Державної податкової інспекції Гагарінського району міста Севастополя про
визнання наказу про переведення незаконним, поновлення на роботі та стягнення
різниці в заробітку закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк