Справа № 2-92/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
квітня 2008 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна
М.О.,

при секретарі                        Ременякі
М.С.,

з
участю:

-
позивачаОСОБА_1.;

-
представника відповідачів ОСОБА_7.;

-
третьої особиОСОБА_5.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про відшкодування шкоди,

установив:

31 травня 2007 року позивач звернулася до
суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що у 2004
році між нею та відповідачами існувала домовленість про купівлю-продаж
домоволодіння АДРЕСА_1. Позивач сплатила в якості завдатку 1 500,00 доларів
США, вселилася із сім'єю в будинок та відремонтувала його. Згодом відповідачі
відмовилися від продажу домоволодіння, а також відмовилися компенсувати
позивачеві її витрати з ремонту будинку. Ці дії відповідачів позивач вважає
незаконними, що явилося причиною її звернення до суду з позовом про
відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою завдатка, проведенням ремонту,
оплати послуг адвоката тощо в сумі 29 502,50 грн. (а.с.а.с. 4 - 7, 14, 17 -
20).

У
судовому засіданні позивач підтримала свій позов у повному обсязі.

Представник
відповідачів просив суд відмовити позивачеві у позові.

ОСОБА_5.
наполягав на задоволенні позову.

Вислухавши
пояснення позивача, представника відповідачів, третьої особи, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
було встановлено, що будинокАДРЕСА_1 був збудований та належав на підставі
рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів
від 14.11.1979 р. № 780/119 ОСОБА_8

Після
смерті ОСОБА_8. право власності (по &frac12; частці) на будинок перейшло до його
дружини, ОСОБА_9, та сина, ОСОБА_10.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_9.

Після
смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли її другий чоловік, ОСОБА_11, та син, ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_2
року помер ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_3
року помер ОСОБА_11

Після
смерті ОСОБА_10. та ОСОБА_11. спадкоємцями першої черги стали відповідачі,
ОСОБА_2 та її діти, ОСОБА_3 ОСОБА_4

У
першій половині жовтня 2004 року ОСОБА_1., ОСОБА_5., з одного боку, та ОСОБА_2,
з другого боку, досягли згоди про укладення правочину купівлі-продажу
будинкуАДРЕСА_1.

Разом
з тим сторони склали розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала від позивача
в рахунок майбутнього договору аванс в сумі 1 500,00 доларів США (а.с. 34).

Водночас
ОСОБА_1., ОСОБА_5. були допущені до проживання у спірному будинку.

Згодом
через різке подорожчання нерухомості ОСОБА_2 відмовилась від укладення договору
купівлі-продажу.

02
вересня 2005 року Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_10. Свідоцтво було видано на 3/8 частки спірного будинку та
зареєстровано в реєстрі за № 2-3302. 18.10.2005 р. право власності ОСОБА_2 на
придбану частку було зареєстровано у КП «ДМБТІ».

Того
ж дня Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3
було також видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_10. Свідоцтво було видано на 3/8 частки спірного будинку та зареєстровано
в реєстрі за № 2-3300. 18.10.2005 р. право власності ОСОБА_3 на придбану частку
було зареєстровано у КП «ДМБТІ».

02
вересня 2005 року Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_4. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_11. Свідоцтво було видано на &frac14; частку
спірного будинку та зареєстровано в реєстрі за № 2-3304. 18.10.2005 р. право
власності ОСОБА_4. на придбану частку було зареєстровано у КП «ДМБТІ».

Під
час проживання позивача із сім'єю у будинку ними були проведені ремонтні
роботи, про що свідчать матеріали справи (а.с.а.с. 21 - 29).

Зазначені
обставини підтверджуються, у тому числі рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 12.03.2007 р., ухваленим у цивільній справі

№
2-121/07 за позовомОСОБА_1.,ОСОБА_5. до ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4. про визнання
правочину дійсним, визнання права власності на домоволодіння, за позовом
ОСОБА_4., ОСОБА_3 ОСОБА_2 доОСОБА_1.,ОСОБА_5.,ОСОБА_6. про усунення перешкод у
користуванні домоволодінням шляхом виселення та набравшим законної сили
(а.с.а.с. 8 - 11).

При
підготовці позову у цивільній справі № 2-121/07 позивачем за послуги адвоката
було витрачено 3 200,00 грн., про що свідчать копія квитанції від 10.10.2006 р.
та визнавальні пояснення позивача (а.с. 30).

Вказані
вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В
силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб,
що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно
до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком визнається грошова сума або рухоме майно,
які видаються кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження зобов'язання й на забезпечення його виконання.

Згідно
з ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За
таких обставин суд вважає, що в разі, коли сторони домовились укласти договір,
але належним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору
гроші вважаються авансом і мають бути повернуті у тому розмірі, в якому вони
передавалися.

Отже,
передані позивачем 19.10.2004 р. ОСОБА_2 гроші в сумі 1 500,00 доларів США без
належного оформлення договору купівлі-продажу домоволодіння, є авансом і були
передані лише в рахунок належних з відповідача платежів.

Ураховуючи
положення вказаної норми, співвідношуючи їх з тією обставиною, що відповідач
згодом не уклала з позивачем договір купівлі-продажу домоволодіння, на користь
позивача підлягає стягненню аванс в сумі 7 500,00 грн. (1 500,00 х 5).

При
цьому суд вважає, що вказану суму необхідно стягнути лише з ОСОБА_2, оскільки
саме вона отримувала її.

Суд
вважає, що позов в частині відшкодування позивачеві витрат з проведення ремонту
не підлягає задоволенню, оскільки згоди власників на такі роботи отримано не
було, що також було встановлено рішенням Самарського районного суду

м.
Дніпропетровська у цивільній справі № 2-121/07.

Решту
позовних вимог (відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 3 200,00 грн.
та судових витрат в сумі 1 182,50 грн.) також необхідно відхилити, оскільки ці
витрати понесені позивачем при розгляді іншої цивільної справи (№ 2-121/07), в
якій ухвалені остаточні рішення.

У
порядку ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути її
витрати з оплати судового збору пропорційно задоволеній частці позову в сумі
75,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 30,00.

Керуючись
ст.ст. 11, 570 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60,
79, 81, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,
суд

вирішив:

позов
ОСОБА_1 доОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс в сумі 7 500,00 грн., витрати зі
сплати судового збору в сумі 75,00 грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., разом - 7 605,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: