Справа № 22-1096/08                                               Головуючий в 1 інстанції:
РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня
2008
року                                                                                         м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах  Апеляційного суду Рівненської області в
складі:

головуючого - судді:               Оніпко О.В.

суддів:                                        Хилевич
С.В., Мельника Ю.М.,

при секретарі
Сеньків
Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному
цивільну справу за апеляційною скаргою  Рівненської
міської ради на рішення Рівненського міського суду від  2 червня 2008 року у цивільній справі за
позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до Рівненської міської ради, виконавчого комітету Рівненської міської
ради,  третьої особи - комунального
підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання
права власності на самочинну добудову

в с т а н о в и л а:

У лютому
2008 року  позивачі звернулися з позовом про визнання
права власності на самочинно переобладнаний коридор «1» , коридор «3» , житлову
кімнату «4» , хол «7» , кімнату «8» та лоджії в АДРЕСА_1 В обґрунтування позову
покликалися на те, що в належній на праві власності квартирі , яка знаходиться
на приватизованій земельній ділянці, позивачі без відповідних дозволів
добудували прибудову та мансардний поверх та провели переплануваня квартири, а
тому в порядку ст.376 ЦК України просили визнати право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно.

Рішенням
Рівненського міського суду від  2 червня
2008 року  позов було задоволено у
повному обсязі .Визнано право власності позивачів на самочинно переобладнаний
коридор «1» , коридор «3» , житлову кімнату «4» , хол «7» , кімнату «8»  та лоджії в АДРЕСА_1

У апеляційній
скарзі Рівненська міська рада вказує на незаконність рішення суду і просила
його  скасувати та  відмовити позивачам у задоволенні позову.

Сторони  були належним чином повідомлені про час
розгляду справи в  апеляційному суді,
однак до суду не з»явилися і суд розглянув справу без їх участі.

Колегія суддів ,
дослідивши докази у справі та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що  скарга  підлягає задоволенню із таких міркувань.

Із апеляційної
скарги Рівненської міської ради вбачається, що
вона вважає рішення суду незаконним , оскільки   суд
відповідно до вимог  ч.2 ст. 376
ЦК України  не мав права визнавати  право власності позивачів на самочинне
будівництво.

Інші доводи в
апеляційній скарзі Рівненської міської ради відсутні.

Відповідно до
ч.1  ст. 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.
303 ЦПК України слідує, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги , якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів
вважає , що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми
матеріального права , що призвело до неправильного вирішення справи , а тому
колегія суддів виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Із матеріалів
справи вбачається , що АДРЕСА_1належить на праві спільної сумісної
власності  ОСОБА_1,
ОСОБА_2,ОСОБА_3таОСОБА_4 ( а.с. 16).

Відповідно до
Державного акта на право власності земельна ділянка , яка розташована в
АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3 таОСОБА_4 ( а.с. 15).

Судом
встановлено, що позивачі  без належного
дозволу та належно затвердженого проекту здійснили перепланування квартири ,
здійснили надбудову мансардного поверху та здійснили прибудову до будинку.

Відповідно до
ч.1 ст. 376 ЦК України  будівництво
об»єктів нерухомості , що здійснене позивачами є самочинним будівництвом.

Частиною 2 ст.
376 ЦК України  визначено, що  особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна , не набуває права власності на нього.

Згідно вимог ч.5
та 7 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати
за ним право  власності на нерухоме
майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб та  не порушує істотно будівельні норми і
правила.

Для визнання
права власності на самочинне будівництво позивачам відповідно до ст. 61  ЦПК України необхідно було надати докази
про  дотримання під час самовільного
будівництва будівельних норм та правил. Проте таких доказів позивачі суду не
надали.

При відсутності
доказів про відповідність самочинного будівництва будівельним норма і
правилам   у суду першої інстанції не
було правових підстав для визнання права власності позивачів на  самочинно збудоване нерухоме майно.

Оскільки судом
першої інстанції  до спірних
правовідносин не було застосовано правило ч.7 ст. 376 ЦК України  , що призвело до визнання судом права
власності позивачів на самочинно збудоване нерухоме майно без достатніх
правових підстав , то колегія суддів прийшла до висновку , що рішення суду 1
інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись  ч.3 ст. 303 , п. 2 ч. 1 ст. 307,  п. 4 ч.
1 ст. 309,
ч.2 ст. 314,  ст..316 , ст..  317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу Рівненської міської ради на рішення
Рівненського міського суду від  2
червня 2008 року задовольнити частково.

Рішення
Рівненського міського суду від 2 червня 2008 року скасувати .

Відмовити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні позову до Рівненської
міської ради, виконавчого комітету Рівненської міської ради,  третьої особи - комунального підприємства
«Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності
на самочинно збудоване нерухоме майно.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                                            Оніпко О.В.

Судді:                                                                        Мельник
Ю.М.

Хилевич С.В.