overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа 2 - 999 - 2008 рік
Р  І Ш Е Н Н Я

І м е н е м             У к р а ї н и

07 травня 2008 року Алуштинський  міський суд Автономної Республіки Крим, у
складі:

головуючого - судді Хотянової В.В.

при секретарі - Баєвої Т.В.

розглянувши у
попередньому  судовому засіданні  в місті Алушті цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення  аліментів на  дітей,

В с т а н о в и
в  :

Позивач
звернулась до суду з позовом про стягнення
аліментів з відповідача, який є батьком
неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріальної
допомоги  на їх утримання не надає.

У
попередньому  судовому засіданні позивач
позов підтримала.

Відповідач у
попередньому  судовому засіданні позов
визнав.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені
попереднього судового засідання.

Відповідно до
ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законих підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає
задоволенню  .

Судом
встановлено, що відповідач, який є
батьком  неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
матеріальної допомоги на їх утримання не надає, вихованням займається мати.
Керуючись ст.ст.182, 183 Сімейного Кодексу України суд стягує аліменти з
відповідача і визначає розмір аліментів у вигляді 1/3 частки від заробітку
батька дітей.

Таким
чином,визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону,
не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі
викладеного, керуючись ст.181- 183 Сімейного
кодексу України, ст.ст.10, 11, 57, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В
:

Стягнути з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Вязникі
Владимирської області,   мешкає
АДРЕСА_1, пенсіонер на користь  ОСОБА_1
аліменти у розмірі  1/3 частки заробітку
відповідача щомісячно на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2,  починаючи з 17.03.2008 року та до досягнення
дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Рішення суду в частині
стягнення аліментів  у межах платежу за
один місяць виконується негайно .

Стягнути з  ОСОБА_2
судовий збір на користь держави  у
розмірі 51 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення  справи у розмірі 30 грн.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного Суду Автономної
Республіки Крим         через  Алуштинський міський суд , шляхом подачі в 10
- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з  подачею її копії до апеляційної інстанції або
в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3 червня 2008 року                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в
с т а н о в и л а:

У червні 2004 року
позивачка, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що є власником
квартири АДРЕСА_1. Поверхом вище, в квартирі № 93, проживають відповідачі.

Позивачка указувала, що
відповідачі систематично заливають водою її квартиру, останній раз 15 травня
2004 року, про що було складено акт комісією Львівського комунального
підприємства «Балатон».

Посилаючись на те, що
внаслідок залиття квартири пошкоджено електромережу, паркетну підлогу в двох
кімнатах, з'явилися тріщини на стелі у коридорі та кімнаті, зіпсовані речі та
інше, просила відшкодувати майнову та моральну шкоду, а також судові витрати,
всього на суму 15 330 грн.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від          18 лютого 2008 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідачів солідарно
на користь позивачки 2 081 грн. на відшкодування майнової шкоди, 2 тис.
грн. - моральної шкоди, 244 грн. 56 коп. витрат, пов'язаних з проведенням
експертизи та 150 грн. витрат на правову допомогу. У решті позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять зазначені судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 15 жовтня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 18 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва
Справа  №2-1228/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

02
червня 2008  року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у
складі

головуючого
судді                                              Ярошенко А. Г.

при секретарі                                                      Мойсеєнко В.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні  в залі суду  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі з  21.08.2004 року,
про що відділом РАЦС Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя,
зроблено актовий запис № 341. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю.

Позивач
просить шлюб розірвати з тих причин, що подружнє життя не склалось так як
подружжя має різні погляди на спільне життя, із-за чого  виникають сварки, відповідач вчиняє фізичну
силу, ображає позивачку, принижує її людську гідність  в присутності малолітньої дитини, що
негативно впливає на її вихованні. Із-за такої поведінки відповідача, позивачка
втратила до нього почуття любові та поваги і прийшла до твердого рішення про
необхідність розірвання шлюбу.

Шлюбні стосунки між ними
припинились з 05.03.2008 року.

Сумісне господарство
сторони не ведуть.

Майнова суперечка
відсутня.

Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи
повідомлений належним чином. Заперечень на позов не надіслав.  Зі згодою позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 глави 8 ЦПК
України.

З показань позивача судом установлено, що шлюбні стосунки між позивачем і
відповідачем  фактично припинились, тому
що не було взаєморозуміння в родині, подальше спільне життя стало не можливим.
Ці обставини перешкоджають сторонам відновити стосунки.

Крім
цього, позивач примиритись з відповідачем не має наміру.

З
огляду на сформовані відносини сторін, суд приходить до висновку, що подальше
спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам.

Видатки  по оформленню розірвання шлюбу в органах РАЦС
покласти на відповідача.

Керуючись ст.104, 105, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб,
зареєстрований 21.08.2004 року, відділом РАЦС Комунарського районного
управління юстиції, актовий запис № 341 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

При оформленні розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 держмито  в розмірі - 9 гривень, ОСОБА_1 від сплати
держмита - звільнити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив. За письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд
рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя:                                                                          А.Г.
Ярошенко
У Х В А Л А

Іменем  України

26 травня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального
підприємства територіальної громади смт Новомиколаївка Запорізької області
(далі - Підприємство) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати за
теплопостачання, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на
рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25 жовтня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня 2007
року,

встановила:

У липні 2007 року Підприємство звернулося в суд із позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплопостачання, мотивуючи його
тим,  що
відповідачка,   проживаючи   за
АДРЕСА_1 не оплатила послуги за теплопостачання протягом опалювальних
сезонів 2006  та  2007
років  у  розмірі
1 110  грн.  63 коп. Оскільки відповідачка в добровільному
порядку відмовляється сплатити за надані послуги Підприємство просило позов
задовольнити.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25
жовтня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 20 грудня 2007 року, позов задоволено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм матеріального права  або порушення норм процесуального права, а отже,
відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування вказаних
судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення  Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 25 жовтня
2007  року  та  ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова
У Х В А Л А

Іменем  України

28 травня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
національної акціонерної компанії „Украгролізинг” (далі - НАК „Украгролізинг”),
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою  ОСОБА_1 на
рішення апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2008 року,

встановила:

У квітні 2007 року позивачка звернулася в суд із зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що 6 березня 2005 року ОСОБА_2, керуючи
автомобілем „Ауді-А-8”, що належить НАК „Украгролізинг”, скоїв зіткнення з  її
автомобілем  „Пежо 405”,  в
салоні якого знаходилась її донька ОСОБА_3, якій були нанесені тілесні
ушкодження середнього ступеня тяжкості. ІНФОРМАЦІЯ_1 донька померла. Вироком
Оболонського районного суду від 8 листопада 2006 року ОСОБА_2 визнаний винним у
скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Просила стягнути з
відповідача  матеріальну шкоду в сумі 36
787 грн. 47 коп. та 20 330 грн. моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2007 року позов
задоволено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2008 року зазначене
рішення районного суду скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто
з  НАК „Украгролізинг” 1 094 грн. 15 коп.
матеріальної шкоди, судові витрати в розмірі 367 грн. 97 коп. та 5 тис. грн.
моральної шкоди.

У касаційній   скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення
апеляційного суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм матеріального права  або порушення норм процесуального права, а отже,
відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування вказаних
судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова
Справа
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

3 червня  2008 р.                                                                                   м. Тячів

Тячівський районний  суд Закарпатської області в особі  головуючого судді Мельник В.І при секретарі
Гайдукова Н.А з участю позивача ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ

Позивач пред'явив позов в суд до відповідачки  про розірвання шлюбу який зареєстровано 28
січня 1989 року у виконкомі Нересницької сільської ради за актовим записом № 8       Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх
дітей  донька ОСОБА_3 виховується та
утримується відповідачкою а,  син
ОСОБА_4   утримуються та виховується ним
.

Позовні вимоги мотивує тим, що з
відповідачкою по справі вони не зійшлись
характерами, та поглядами на життя між ними постійно виникали сварки та
скандали. Відповідачка не поважала його як свого чоловіка, не рахувалась з його
думкою по веденню домашнього господарства. Вже тривалий час як шлюбні відносини
припинені.

Він проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою

Просить суд даний  шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити
на вихованні у нього а доньку ОСОБА_3 на вихованні у відповідачки.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась , а написала письмову заяву в
якій просить шлюб розірвати, доньку залишити їй на виховання, неповнолітнього
сина залишити на вихованні у позивача.

Заслухавши  пояснення
позивача,  дослідивши матеріали
справи, суд вважає що позов слід задовольнити.

Сторони  разом не проживають тривалий час, за час   спільного проживання між ними виникали
сварки та скандали ,  шлюбні відносини
припинені більше 10 років. Позивач проживає у фактичних шлюбних відносинах з
іншою жінкою   Вони  втратили почуття віри та поваги один до
одного . За таких обставин сім'я розпалась остаточно та шлюб носить формальний
характер

Вимог про  розподіл майна, та
стягнення аліментів  не заявлялось .
Неповнолітнього сина ОСОБА_1 залишити на вихованні у батька ОСОБА_1,
неповнолітню доньку ОСОБА_3 залишити на вихованні у матері ОСОБА_2

На основі викладеного та
керуючись ст.ст.110-112 СК  України  ст. ст. 10
60, 80,  213, 215, ЦПК України

РІШИВ

Позов   про розірвання шлюбу
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
який  зареєстровано   28 січня
1989 року   у виконкомі
Нересницької  сільської ради   за актовим записом № 8 розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу
стягнути 17 гривен судового збору    з
ОСОБА_1    в  користь держави, звільнивши від сплати
відповідачку ОСОБА_2

Вимог про розподіл майна,   та
стягнення аліментів  не заявлялось.

Неповнолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження залишити на вихованні
у позивача ОСОБА_1, неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження
залишити на вихованні у відповідачки ОСОБА_2.

Заява про оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня

проголошення
рішення , а апеляційна скарга  протягом
двадцяти днів  після подання заяви  про апеляційне оскарження в апеляційний
суд  Закарпатської області через
Тячівський районний суд з подачею  копії
скарги до апеляційного суду

Суддя Тячівського  районного  суду
В.І.Мельник
Справа № 2-163/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 червня 2008 року
Турківський районний суд Львівської обла- сті в складі: головуючої, судді
Строни Т.Г., при секретарі Синичич Г.З., розглянувши в м.Турці позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

28.05.2008 року до
суду із даним позовом звернулася ОСОБА_1.

Посилається на те,
що із лютого 2006 року по травень 2007 року співпроживала у фактичних шлюбних
стосунках із відповідачем ОСОБА_2. Від спільного співмешкання мають сина
ОСОБА_3 народження ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час вони
проживають окремо, дитина залишилася на її утриманні. Відповідач, який є
батьком дитини, не надає коштів на ут- римання сина.

Просить суд стягнути
із нього аліменти в розмірі &frac14;
частини із усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідно до її віку, щомісячно.

В судовому засіданні
позивачка свій позов підтримала і дала су- ду пояснення, аналогічні викладеним
у позовній заяві.

В судовому засіданні
відповідач позов визнав і дав пояснення.

Вислухавши сторони,
дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку,
що позов підлягає до задово- лення, із таких підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що сторони із лютого 2006 ро ку по квітень 2007 року співмешкали
разом, мають спільного сина ОСОБА_3 народження ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
відповідач. На даний час дитина перебуває на утриманні позивачки, яка потребує
допомоги в утриманні дитини.

Наведені вище
обставини підтверджуються свідоцтвом про на- родження дитини від 22.03.2007
року, актом обстеження матеріально-побутових умов позивачки від 15.05.2008
року,  довідкою про склад сім'ї позивачки
від 15.06.2008 року.

Не довіряти даним
доказам у суду немає підстав.

-2-

В силу ст.ст.
180,182 СК України батьки повинні утримувати сво їх неповнолітніх дітей, розмір
аліментів на дитину не повинен бути меншим
за 30% прожиткового мінімуму відповідного до віку дитини.

Відповідач інвалідом
не є, інших утриманців не має, а тому суд вважає,що він спроможний сплачувати
аліменти на утримання дитини у встановленому законом розмірі.

На підставі
наведеного вище та керуючись ст.ст. 4,10,11,60,212

ЦПК України, ст.ст. 180,182 СК України,-

вирішив:

стягувати аліменти
із ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та
жителя с.Межигір'я Тур- ківського р-ну Львівської області в користь ОСОБА_1 на
утримання сина ОСОБА_3 народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі &frac14; частини із усіх видів
заробітку,але не мен ше 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини,
щомісяч- но, починаючи із 28.05.2008 року до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2
судовий збір в сумі 51 грвн. та витрати із ІТЗ в сумі 7 грвн.50 коп.

Рішення може бути
оскаржено до Апеляційного суду Львів- ської області через районний суд протягом
20 днів після подання зая- ви про апеляційне оскарження, яка має бути подана до
суду протягом 10 днів із дня його проголошення.

Головуюча-
№ 2-87208
17 червня 2008 року.          Тячівський районний суд Закарпатської
області в складі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила , що шлюб між нею і
відповідачем зареєстровано 11 березня 2000 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження , який перебуває на її вихованні і утриманні та спорів
про виховання якого немає. Майнових спорів не виникає. Сім'я розпалася по тій
причині , що відповідач зловживає спиртними напоями , ображає її та наносить
побої , внаслідок чого сумісне проживання стало нестерпним. Примирення вважає
неможливим  і просить шлюб розірвати.
Позивачка  в судовому засіданні позов підтримала
посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і додатково
пояснила , що сімейним життям з відповідачем не проживають вже сім місяців. Їх
відносини дедалі погіршуються.Настоює на розірванні шлюбу і примирення не
Відповідач  в судове засідання не з'явився , хоч про час
та місце розгляду справи був належним чином повідомлений , а тому суд в порядку
ст..ст. 169 , 224 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.
Дослідивши всі обставини справи ,
суд вважає , що позов підставний і в судовому засіданні доведений..
Сторони тривалий час разом не
проживають і не підтримують сімейних стосунків. Позивачка в судовому засіданні
настоює на розірванні шлюбу і примирення не бажає.
Факт негативної поведінки
відповідача в сім'ї підтверджується також , крім твердження позивачки ,
постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.02.2008 року.
Враховуючи наведене , суд вважає ,
що шлюб між сторонами існує тільки формально , подальше спільне життя подружжя
і збереження шлюбу є неможливим  , а тому
шлюб між сторонами слід розірвати.
Витрати , пов'язані з реєстрацією
розірвання шлюбу , покласти на відповідача , звільнивши від сплати державного
Позовних вимог  щодо порядку виховання і утримання дитини ,
поділу спільного майна сторін не
Керуючись ст.ст. 4 , 10
, 60, 169 , 209 , 213-215 , 224-226 ЦПК України , ст.ст.104 , 105 , 110-112 СК
України , суд ,
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ,  який зареєстровано
11 березня 2000 року у виконкомі Тересв'янської селищної ради ,  актовий запис № 16 , р о з і р в а т и.
При реєстрації розірвання шлюбу
стягнути з ОСОБА_2  сімнадцять гривень
державного мита на користь держави , а ОСОБА_1 від сплати державного мита
Позовних вимог щодо  поділу спільного майна сторін , порядку
виховання і утримання дитини не заявлено.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської  області
через Тячівський районний  суд шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення , з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів.

Головуючий :
М.М.Розман