У Х В А Л А

Іменем  України

8 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Уїздецької сільської ради про продовження строку на прийняття
спадщини, визнання свідоцтва про право власності на житло за законом недійсним
та визнання права власності на спадщину за законом на 1/2 частину жилого
будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 12 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 3 жовтня 2007 року,

встановила:

У квітні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що після смерті його матері
ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на жилий будинок АДРЕСА_1, єдиними
спадкоємцями за законом є він та його сестра - ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що з 23 червня 1993 року до 30 січня 2005 року він
перебував за кордоном (у США) та втратив документи, що посвідчують його особу,
просив продовжити йому строк для прийняття спадщини, визнати недійсним
свідоцтво про право власності на вказаний жилий будинок, визнати за ним право
власності на 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельного та майнового паю.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від       12 грудня 2006 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 3 жовтня 2007 року, у
задоволенні позову               ОСОБА_1
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
рішення Здолбунівського районного суду Рівненської
області від 12 грудня 2006 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області
від 3 жовтня 2007 року та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від                12 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області від              3 жовтня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова