У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

5 листопада
2008 року                                                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                  ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначав, що у лютому 2001 року між ним та відповідачем був укладений
договір позики, відповідно до умов якого він передав ОСОБА_2 62 000 дол. США, а
останній зобов'язався повернути зазначену суму коштів за першою вимогою.

У 2002 року він позичив відповідачу
додатково 62 000 дол. США.

У лютому 2004 року ОСОБА_2 написав
розписку на підтвердження свого боргу.

У червні 2004 року відповідач
частково повернув позичену суму грошей та 25 червня 2004 року склав розписку
про підтвердження боргу у розмірі                  120 000 дол. США.

Посилаючись на те, що відповідач
відмовляється повернути йому борг, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь
600 000 грн. боргу.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 2 листопада 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:
стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 600 000 грн. заборгованості за договором
позики, 251 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
держави 1 449 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 12 лютого 2008 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси
від 2 листопада 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в
силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 12 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Ю.Л. Сенін