Справа
№ 22ц- 1132 /2008                     Головуючий у 1
інстанції -Білокур В.І.
Доповідач - Демченко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 липня  2008 року

м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі :

головуючого-судді:

КОРЕНЬКОВОЇ
З.Д.

суддів:

ДЕМЧЕНКО Л.М.  ОСТРЯНСЬКОГО  В.І.

при
секретарі:         з участю:

КУКСІ   М.В. Представника позивача   Карпусь С.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
апеляційну
скаргу  Відкритого
акціонерного товариства „ Банк Демарк”
на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15
травня 2008 року в справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства „ Банк Демарк”  до ОСОБА_1про стягнення боргу.

В С Т А Н О В И В

В апеляційній скарзі ВАТ „ Банк Демарк”  просить скасувати рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області
від 15 травня 2008 року та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог.

Оскаржуваним рішенням в позові ВАТ „ Банк Демарк” про стягнення боргу з
ОСОБА_1відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення  суду першої інстанції є необґрунтованим та
постановленим з порушенням норм матеріального права .  03.04.2006 року на підставі судового  наказу
з ОСОБА_1стягнуто на користь банку
заборгованість по кредитному договору
в сумі 2626,19 грн за період  з
01.03.2005 р. по 09.03.2006 року. Кредит фактично повернуто 28.11.2007 року,
тому була нарахована заборгованість в сумі 1078,95 грн., з них 558,08 грн. - за
процентами за користування кредитом; 128,10 грн., - пеня за несвоєчасно
сплачені  проценти за період з 01.04.2006
року по 30.03.2008 року ; 392,77 грн - пеню за несвоєчасне повернення кредиту
за період з 10.03. 2006 року по 28.11.2007 р. Отже вимоги викладені в
судовому  наказі та в позовній заяві
різні, так як стягується заборгованість по відсотках та пеня за різні періоди.
У відповідності до п 2 ч 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Враховуючи те, що кредит повернутий 28.11.2007 року то правильно нараховані
відсотки за користування кредитом. Крім цього судовим наказом стягнута лише
заборгованість за кредитним договором, а не розірвано договір, тому він
залишається  чинним до дати повної сплати
позичальником банку заборгованості за кредитом та інших платежів відповідно до
умов договору.

В
запереченнях  ОСОБА_1  просить відхилити апеляційну скаргу  ВАТ „

Банк Демарк” вважаючи його обґрунтованим, винесеним з дотриманням  норм

матеріального та процесуального права, так як заборгованість по кредитному

договору нею сплачена.

В судовому засіданні представник
позивача скаргу   підтримав.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників судового розгляду,

дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд ,

вважає, що вона підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції
встановлено, що  згідно кредитного
договору № 630

від 22.07 2004 року відповідачка дійсно отримала 2000 грн. кредиту зі
сплатою

25%  річних з кінцевим терміном
повернення  до 21 липня 2005 року.

Відповідно до вимог ст..ст.
526,527, 625 ЦК України судовим наказом

Прилуцького міскрайонного суду
Чернігівської області від 03 квітня 2006 року

з ОСОБА_1було стягнуто на користь банку 2626 грн.19 коп. і ця сума була

повністю сплачена відповідачкою
29.11.2007 року.

Відмовляючи в задоволенні позову
ВАТ „ Банк Демарк” виходив з того, що

банк не мав права нараховувати відсотки по кредиту  в сумі 1078,95 грн., так як

це відбулося поза межами дії кредитного договору, і уже після фактично

урегульованих правовідносин між сторонами судовим наказом від 03.04.2006

року. Спірні правовідносини сторін з приводу  несвоєчасного повернення ОСОБА_1  суми кредиту
припинили свою дію із часу звернення ВАТ „ Банк Демарк”

до суду з заявою про видачу судового наказу. А тому суд не може  допустити

повторного вирішення спірних правовідносин.

Такий висновок суду підтверджується матеріалами справи та відповідає
вимогам закону.

Статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Правовідносини, які виникли між сторонами
кредитного договору, пов'язані з невиконанням відповідачкою умов даного
договору, відповідно до зазначеної статті, вирішені шляхом постановлення
судового рішення, а саме судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду від
03.04.2006 року,  згідно якого стягнуто
заборгованість за кредитним договором  за
період з 22.07.2004 року по 20.03.2006 року в сумі  2626 грн.19 коп. / а.с. 5-6,12/

Позивач вимагаючи   стягнення з відповідачки заборгованості в
сумі 1078,95 грн., посилається на те, що умови договору продовжували діяти,
вона користувалася кредитом і тому повинна була сплачувати відповідні
відсотки.   З такими доводами позивача не
погоджувався  суд першої інстанції,
відмовляючи в позові. Суд апеляційної інстанції вважає, що дані доводи суду
правильні, оскільки дана заборгованість виникла в період виконання судового
наказу і не може бути стягнута з відповідачки, оскільки чинним законодавством
не передбачені  такі нарахування.

Твердження апелянта на те, що по даній справі стягується заборгованість
по відсоткам та пеня за різні періоди, а саме з 21 березня 2006 року по 28.11.
2007 року  а також посилання на п.8.1
кредитного договору, де визначено, що договір залишається чинним до повної
сплати позивальником банку заборгованості за кредитом та інших платежів
відповідно до умов цього договору, не заслуговує на увагу, оскільки  на час звернення до суду з заявою про видачу
судового наказу, позивач визначився з сумою заборгованості до якої входила
заборгованість за кредитом та інші платежі, і яка була стягнута в повному
обсязі судом.  Законодавством  не передбачено будь-яких стягнень після
винесення судового рішення, всі інші дії спрямовані на його виконання
відповідно до Закону України „ Про виконавче провадження”. Це підтверджується
матеріалами справи, зокрема, довідкою про відрахування з заробітної плати
коштів на погашення заборгованості по кредитному договору / а.с. 15/.

Доводи апелянта про те, що судовим наказом   не розірвано дію кредитного договору,  а стягнута тільки заборгованість по ньому,
також не можуть  бути також враховані
апеляційним судом, оскільки спростовуються матеріалами справи  та зазначеними вище доводами.

Суд визначив характер спірних
правовідносин, дав  належну оцінку всім
доказам в справі, а тому за таких обставин рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановленим з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його
скасування.

Керуючись
ст.ст. 209 ч 3, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України,  апеляційний суд, -

У Х
В А Л И В

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „
Банк Демарк”    -  відхилити.

Рішення
Прилуцького міськрайонного  суду
Чернігівської області від 15 травня  2008
року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: