У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного

Суду України в складі :

Головуючого

Барсукової В.М.,

суддів:

Балюка М.І., Григор'євої Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до  відкритого акціонерного  товариства “Рівненський завод тракторних
агрегатів”, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в своїх   інтересах та  інтересах неповнолітнього  ОСОБА_4   про визнання угоди недійсною, визнання
недійсним розпорядження,  визнання  недійсним
ордера  та   виселення
з гуртожитку,

в с т а н о в и л а :

Рішенням
Рівненського міського суду від 6 липня 2007 року позов  задоволено та
визнано недійсним  договір найму  житла
в гуртожитку від 17 грудня 2003 року укладений між ВАТ “Рівненський
завод тракторних агрегатів” та ОСОБА_2ОСОБА_3, які  діяли
від  свого імені та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Визнано
недійсним розпорядження директора філії “Побут” ВАТ “РЗТА” № 105/168 від 19
грудня 2003 року про виділення відповідачам кімнати АДРЕСА_1 та
їхню реєстрацію за вказаною  адресою.

Визнано
недійсним ордер, виданий ВАТ “РЗАТ” ОСОБА_2 на склад сім'ї з трьох осіб
на вселення у кімнату АДРЕСА_1  без
надання  іншого  житла.

Ухвалою
апеляційного суду Рівненської області від 2 жовтня 2007 року рішення
Рівненського міського суду від 6 липня 2007 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
ставиться питання про скасування рішення судів першої й апеляційної інстанцій
та направлення справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції, в зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права .

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з  положеннями ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість судових
рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції та
доводів касаційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди як першої так й апеляційної
інстанцій вірно виходили із того, що у порушення вимог            ст. 59 ЖК України ордер  на вселення позивача та членів  його сім'ї
в  спірну  кімнату АДРЕСА_1  був виданий на зайняте  приміщення та їх вселення у спірне приміщення
гуртожитку, яке виділено на підставі спільного рішення адміністрації та  профспілкового  комітету
заводу від 31 березня 2004 року для проживання ОСОБА_1, є
неправомірним.

Крім того, директор філії “Побут” ВАТ
“РЗТА” не був  уповноважений на укладення
договору від імені ВАТ “РЗТА” на вселення громадян у  гуртожиток
та його  дії  вірно судами визнані  неправомірними. До того ж, ні позивач, ні
члени його сім'ї не перебували у трудових стосунках з  вищевказаним товариством.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для  висновку, що при розгляді справи судом
допущено порушення норм матеріального та
процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України,
як  підстави для скасування рішень, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 6 липня 2007 року та  ухвалу
апеляційного суду Рівненської області від 2 жовтня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                             Барсукова В.М.

Судді:                                                                         Балюк М.І.

Григор'єва Л.І.