Справа № 2-0-279    2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 травня  2008 року               Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області в складі судді
Дмитренко А.М., народних засідателів
ОСОБА_3,ОСОБА_4 при секретарі судового засідання Музиченко О.О. з участю
прокурора Григоренко К.О. розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті
Білій Церкві залі суду № 1  справу за
заявою лікаря -психіатра Білоцерківського психонаркологічного
територіального  медичного об»єднання
ОСОБА_1 про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому
порядку,-

В С Т А Н О В И В:

Лікар-психіатр
Білоцерківського ПНТМО  ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що ОСОБА_2 1941 року
народження  перебуває на обліку у
психіатра з лютого 2002 року  з приводу
хронічного маячного розладу в інволюційному віці, перебувала на спецобліку в
зв”язку з асоціальною поведінкою-конфлікти з сусідами, погрози  в їхню адресу, 10.08.2007 року була знята з
спецобліку,  але дільничого
лікаря-психіатра відвідує нерегулярно,
підтримуючого лікування не приймає, внаслідок наявності в неї важкого
психічного розладу ухиляється від лікування, що може завдати шкоди її здоров”ю.
А тому заявник просить суд призначити ОСОБА_2 амбулаторну психіатричну допомогу
в примусовому порядку без її усвідомленої згоди терміном на 6 місяців.

В судовому засіданні
лікар-психіатр ОСОБА_1 свою заяву підтримала.

Прокурор щодо
задоволення вказаної заяви не заперечує.

Розгляд даної
справи проведено в присутності ОСОБА_2, яка на даний час  поміщена
на стаціонарне лікування до Білоцерківського ПНТМО.

Вислухавши думку
учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заява підлягає до задоволення.

Так, з заяви
лікаря-психіатра, медичного висновку вбачається, що ОСОБА_2 1941року
народження, страждає на важкий психічний розлад у формі хронічної маячні, під
диспансерним наглядом з 2002 року, з цього ж року була взята на спецоблік в
зв”язку з асоціальною поведінкою /конфлікти з сусідами, погрози в їхню адресу/,
неодноразово лікувалася стаціонарно, але з серпня 2007 року за медичною допомогою
не зверталася, підтримуючого лікування не отримувала, а тому ненадання
психіатричної допомоги завдасть шкоди її здоров”ю, вона потребує призначення
амбулаторної примусової психіатричної допомоги без її усвідомленої  згоди терміном на шість місяців.

З пояснень
лікаря-психіатра ОСОБА_1 слідує, що хвора проживає сама, доросла донька
проживає в Росії, хвора  потребує
призначення  амбулаторного примусового
лікування без її усвідомленої згоди, оскільки вона страждає тяжким психічним
розладом, в зв”язку з чим поводиться неадекватно, за відсутності необхідного
лікування вона може завдати значної шкоди своєму здоров»ю.

Відповідно до
ст.12 ч.2 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична
допомога  може надаватися без
усвідомленої згоди особи  або без згоди
її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу,
внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров»ю у зв»язку з
погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.  Амбулаторна психіатрична допомога  особі без її усвідомленої згоди або без згоди
її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за
рішенням суду.

Закон України
«Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров»я особи і
таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності,
додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та
необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими
обмеженнями.

Ст.5 Європейської
конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших
прав людини-право на свободу, п.»е» цієї статті дозволяє законне затримання
психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою
покращення їх стану.

Європейський суд
з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання
особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст.5 Конвенції:

-необхідно
довести стан психічного розладу;

-розлад повинен
бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до
лікарні;

-знаходження в
лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу.

Ці ж принципи
повинні бути дотримані і при вирішенні питання про надання особі амбулаторної
психіатричної допомоги а примусовому порядку.

Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до
висновку про необхідність призначення
ОСОБА_2 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без її
усвідомленої згоди строком на шість місяців, оскільки вона страждає тяжким
психічним розладом, внаслідок чого в разі ненадання їй психіатричної допомоги
завдасть значної шкоди своєму здоров»ю.

А тому керуючись
ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.              279-282 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш
И В:

Заяву
лікаря-психіатра задовольнити.

Призначити
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає
АДРЕСА_1,  амбулаторну
психіатричну допомогу без її усвідомленої згоди в примусовому порядку строком
на шість місяців.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський
міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня
проголошення  рішення.

Суддя                            Дмитренко А.М.

Народні  засідателі                         ОСОБА_3

ОСОБА_4