Справа № 2-107
РІШЕННЯ

іменем України

17 квітня 2008 року

Чечельницький районний суд Вінницької
області

в
складі : головуючої судді Гарник М.С.

при секретарі Загородній Т.В.,

з
участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2..

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про стягнення коштів, якими забезпечувалося виконання
зобов"зання,-

в с т а н о в и в  :

у березні
2008 року позивач ОСОБА_1. звернувся у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2.
про стягнення 2500 гривень, якими забезпечувалося виконання зобов"язання
по ремонту тину.

У судовому засіданні позивач
частково підтримав позов і пояснив, що 14 лютого 2008 року керуючи автомобілем,
не справився з керуванням, здійснив наїзд на тин господарства ОСОБА_2.,
внаслідок чого пошкодив два прольота тину, частково пошкоджено виноградну арку,
кущ винограду. Позивач домовився з відповідачем, що за власні  кошти відрементує тин, виноградну арку. Для
гарантії виконання свого зобов"язання 15 лютого 2008 року позивач передав
відповідачу 2500 гривень, які відповідач зобов"язався  повернути позивачу після виконання ремонту.
Позивач найняв робітників, придбав необхідний матеріал і протягом кількох днів
повністю зробив ремонт тину, виноградної арки. Один чи два кущі винограду  аналогічного сорту позивач пропонував
відповідачу пересадити зі свого господарства або виплатити грошову компенсацію,
але відповідач відмовився. Після закінчення ремонту позивач звернувся до відповідача
про повернення 2500 гривень, але відповідач відмовився повернути гроші. Позивач
вважає, що відповідач порушив  умови
укладеної між ними угоди. Оскільки позивач визнає, що своїми діями завдав
відповідачу певної моральної шкоди, то погоджується щоб відповідач в рахунок
відшкодування моральної шкоди залишив собі 500 гривень. Для ремонту тину
позивач привіз відповідачу 130 штук штахетин, а використано лише 40 штук, то
позивач погоджується  залишити
відповідачу 90 штахет в рахунок придбання фарби для фарбування тину. Позивач
просить стягнути з віповідача 2000 гривень.

Відповідач позов не визнав і
пояснив суду, що 14 лютого 2008 року, перебуваючи  за кермом автомобіля в стані алкогольного
сп"яніння, позивач  здійснив наїзд
на тин садиби відповідача, пошкодив великий і малий тин, пошкодив багаторічний
кущ винограду, пошкодив металеву виноградну арку, дерев"яну лавку,
бетонний бордюр, чим завдав значної матеріальної та моральної шкоди. Відповідач
отримав великий стрес, змушений звертатися до лікарів за медичною допомогою,
потратив  значну суму грошей на
медикаменти. В рахунок відшкодування шкоди позивач заплатив 2500 гривень і
зобов"язався відремонтувати тин, арку, лавку, але якісно ремонт не зробив:
не закінчив ремонт тину, дерев"яної лавки, бетонного бордюру, При ремонті
відповідач використав власні цвяхи, болти, при проведенні зварювальних робіт
використовувалася електроенергія, за яку заплатив відповідач. Весь тин
необхідно пофарбувати фарбою одного кольору. Відповідач вважає, що для якісного
ремонту потрібно більше, ніж 2500 гривень, а тому будь-які гроші відповідач не
зобов"язаний повертати позивачу. Просить позов залишити без задоволення.

Оцінивши зібрані по справі
докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.З
відповідача в користь позивача необхідно стягнути  1928 гривень по слідуючим підставам.

З показів сторін, свідків
вбачається, що 14 лютого 2008 року позивач внаслідок вчинення необережного
правопорушення власним автомобілем у АДРЕСА_1, пошкодив тин, металеву виноградну
арку, кущ винограду відповідача.

З показів позивача, свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що 15 лютого 2008 року позивач  передав відповідачу 2500 гривень як гарантію
виконання  зобов"язання по ремонту.
Свідки ОСОБА_3  ОСОБА_4. у судовому
засіданні  показали, що чули як
відповідач  і його дружина обіцяли
повернути гроші позивачу  після
проведення ремонту. Саме це розуміли свідки, коли підписували розписку, яку
написав позивач під диктовку дружини відповідача. Цими ж показами
спростовуються покази відповідача, якими він твердить що позивач дав йому 2500
гривень для проведення ремонту, оскільки позивачу не було б сенсу після
передачі грошей наймати людей для ремонту, привозити матеріал для ремонту, якби
він знав що за ремонт він розрахувався грішми.

Відповідно до вимог ст. 526
ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставлятья.

З показів свідків ОСОБА_5. та
ОСОБА_6. вбачається, що позивач виконав своє зобов"язання по ремонту тину,
виноградної арки відповідача. Ці свідки показали, що вони два дні робили ремонт
тину, виноградної арки у відповідача по дорученню позивача, який їм заплатив за
роботу по 100 гривень. Відповідач керував ремонтом, свідки робили все, що
говорив відповідач, який ніяких претензій не висловлював про неякісний ремонт,
а тому твердження відповідача у судовму засіданні про проведення  поганого ремонту не можуть бути прийняті
судом. Ці ж свідки підтвердили, що відповідач не був хворий, ніяких пігулок не
ковтав. Позивач привіз 130 штахет, перила, швелер, а вибили лише 40 штахет.
Відповідач давав свої цвяхи, а болти взяли зі старого тину, користувалися
електрозваркою. Суд вважає, що позивач зобов"язаний відшкодувати
відповідачу вартість цвяхів, вартість електроенергії,  в сумі 100 гривень, оскільки відповідач не  надав суду інших доказів про цю вартість.

Суд  вважає, що позивач вправі залишити
відповідачу 500 гривень  як відшкодування
моральної шкоди        .

Оскільки позов судом
задоволено частково, то відповідач повинен нести  судові витрати пропорційно до задоволених
позовних вимог, що становить  28 гривень  на
інформаційно-технічне забезпечення процесу (ст. 88 ЦПК).

Керуючись ст.ст.10,60,212-215
ЦПК України, суд -.

РІШИВ :

Позов
задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2в користь ОСОБА_1    1928 гривень (одну тисячу дев"ятсот
двадцять вісім гривень).

Від сплати судового збору
сторони звільнити на підставі п.18 ст.4 Декрету "Про державне мито".

Рішення може  бути оскаржено до Апеляційного суду
Вінницької області.

Заява про апеляційне
оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а
апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви.

Суддя  : підпис

Вірно
: Суддя
М.С.Гарник