У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                                    Лященко
Н.П., Костенка А.В.,                              Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської спеціалізованої школи-інтернату для
дітей з важкими порушеннями мови № 6 про поновлення на роботі та оплату
вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 29 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 25 червня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Львівської
спеціалізованої школи-інтернату для дітей з важкими порушеннями мови № 6 про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка посилалася на те, що з 1 вересня 1995 року вона працювала на
посаді кухаря Львівської спеціалізованої школи-інтернату для дітей з важкими
порушеннями мови № 6. Наказом № 35 від 2 вересня 2005 року звільнена із
займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку  з відсутністю на роботі більше трьох годин
протягом дня 30 та 31 серпня 2005 року та невихід на роботу без поважних причин
1 та 2 вересня 2005 року.

Вважаючи звільнення незаконним, просила поновити її на роботі та стягнути
середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від                       25 червня 2007 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судові рішення ухвалено всупереч цих норм.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав,
передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП цього Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом
якої є працівник.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив із того, що
звільнення ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП України проведено за наявності на те
підстав (прогули з 30 серпня 2005 року до 2 вересня 2005 року) з дотримання вимог
ст. 43 КЗпП України, що підтверджено клопотанням директора установи від 23
серпня 2005 року до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення та
рішенням профкому із цього питання.

З таким висновком погодитися не можна, оскільки суди не врахували, що
клопотання містило посилання на порушення позивачкою трудової дисципліни до 23
серпня 2005 року, а була звільнена вона за порушення 30, 31 серпня, 1 і 2
вересня 2005 року.

Суди також не з'ясували, чи звертався керівник до профспілкового комітету про
надання згоди на звільнення за ці порушення та чи було таке клопотання
предметом розгляду цього органу.

Районний суд, крім того, посилався на пропущення позивачкою строку на
звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, оскільки поважність причин
пропуску якого не доведена. Підстав такого висновку суд не навів.

За таких обставин, які свідчать про порушення судами ст. ст. 213, 214, 309
ЦПК України, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на
новий  розгляд до суду першої інстанції з
підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 червня 2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П.
Пшонка