справа
№ 2-280
24.04.2008 року Свердловський  міський
суд Луганської області у складі:
головуючого судді:
при секретарі: Жировой
розглянувши у відкритому  судовому засіданні
в залі суду м. Свердловська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, з наступним зняттям його з реєстраційного обліку по зазначеній адресі.
Позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до суду і в обґрунтовування
заявлених вимог пояснила, що 17.02.1947 року був зареєстрований шлюб між нею та
ОСОБА_2 В шлюбі народжений синОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. ІНФОРМАЦІЯ_2
чоловік помер, після чого позивачка прийняла спадщину на частину будинку, в
якому мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 На теперішній час вона є власником
зазначеного будинку. 07.12.2005 рокуОСОБА_3 за її згодою прописався у належному
їй на праві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1 Раніше відповідач
неодноразово одружувався, тому проживав за іншими адресами. Вона сподівалась,
що відповідач буде допомагати їй, тому що вона людина похилого віку, але вийшло
навпаки. Своєю недостойною поведінкою ОСОБА_2зробив неможливе спільне
проживання з ним в одному домі, він часто вживав спиртні напої, приводив у її
дім сторонніх людей для вживання спиртного, зневажував її, ображав, навіть
неодноразово застосовував до неї фізичне насилля. Факти звернення за медичною
допомогою після побоїв відповідача можуть підтвердити лікарі Станції швидкої
допомоги їхнього селища. Таким чином, відповідач систематично порушував правила
співжиття. Позивачка неодноразово зверталась за допомогою міліції, відповідач
отримував неодноразові попередження, але він продовжував вести себе як і
раніше, тому вона іноді була змушена піти зі свого дому та проживати у своєї
сестри. В березні 2007 року відповідач позбавив її можливості проживати у
своєму будинку, так як навісив новий замок на одній двері, інші двері закрив на
внутрішній замок, а ключі їй не віддав. Вона була вимушена звернутись до суду з
позовом до відповідача про вселення в житловий будинок. Вищевказані перешкоди
були усунені, вона змогла заходити в свій дім, позов судом не розглядався. З
травня 2006 року ОСОБА_2проживав за іншою адресою зі своєю сім'єю, але він не
дав їй спокою, приходив у її дім, робив, що завгодно, без її дозволу забирав її
речі, погрожував їй, і вона змушена була ходити ночувати до своєї сестри. Крім
того, ОСОБА_2одержував вугілля для опалення будинку та продавав його, залишаючи
її проживати у неопалювальному приміщенні. Прописка відповідача у її домі
ставить себе в безвихідне становище. За таких умов спільне проживання з
відповідачем в одному будинку є неможливим. Позивачка вважає, що згідно ст. 116
ЖК України відповідач повинен бути виселений з її будинку. Окрім цього, згідно
довідки депутата Ленінської сільради ОСОБА_2дійсно за адресою: АДРЕСА_1 не
проживає з травня 2006 року. У добровільному порядку ОСОБА_2не бажає
виписуватися, тому вона змушена звертатися до суду з позовною заявою. Своїми
неправомірними діями відповідач грубо порушує її права володіння, користування
та розпорядження житловим будинком. Вона повинна нести зайві матеріальні
витрати за цього. Все це заважає їй спокійно жити.
Позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця
АДРЕСА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 з
наступним зняттям його з реєстраційного обліку по зазначеній адресі.
Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх
задоволенні. Позивачка пояснила, що на праві власності їй належить житловий
будинок АДРЕСА_1 З 2005 року з її згоди в будинок був прописаний її син
ОСОБА_2Її син ОСОБА_2не допомагає їй, не дає їй жити, неодноразово бив її,
ображав, приводив додому друзів, з якими пиячив. Вона вимушена була убігати з
дому, ночувати у сусідів. Син хотів помістити її у психіатричну лікарню, але
вона у здравому умі, все розуміє. У зв'язку з тим, що син її бив, вона
зверталась у лікарню, до дільничного, голови селищної ради. Син привів додому
собаку, яка її покусала. Бив її у присутності своєї жінки, хватав за грудки,
погрожує їй. Продавав вугілля, а вона сиділа без вугілля. У травні 2006 року
син пішов проживати до своєї жінки, де проживає у теперішній час, але приходить
до неї та погрожує їй.
Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду
пояснив, що другий рік він проживає окремо від матері, за адресою: вАДРЕСА_3 та
не хоче жити з матір'ю, щоб не було пліток. Прописатись до жінки він не може,
так як не дозволяє жила площа. Він хоче повернутись проживати у будинок матері.
Свої речі з будинку матері він забрав.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4, що він являється
головою Ленінського посилкової ради та позивачка ОСОБА_1неодноразово зверталася
до нього з скаргами на свого сина, який не дозволяє іншим людям за нею
доглядати та не виписується з будинку. Дільничний інспектор проводив розгляд по
цим скаргам, але скарги продовжують поступати і тепер.
Суд, вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно копії домової книги  для
прописки громадян, проживаючих у АДРЕСА_1 убачається, що з 13.11.1973 року у
будинку прописана ОСОБА_1, а з 07.12.2005 року прописаний ОСОБА_2, та згідно
даних БТІ м. Свердловська будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1, згідно
рішення Свердловського міського суду Луганської області від 11.12.2001 року.

Згідно копії довідки МСЕ ОСОБА_3 з 01.12.2006 р. є інвалідом 2 групи, та
йому встановлено 70% втрати працездатності.

Згідно копії довідки, виданої Ленінською селищною радою,ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження по АДРЕСА_1 не проживає з травня 2006 року.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім,ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

У судовому засіданні було встановлено, що за згодою позивачки у грудні 2005
року у будинку, який належить позивачці на праві власності був прописаний її
рідний син ОСОБА_2, відповідач по справі. А також встановлено, що
ОСОБА_2виселився з будинку АДРЕСА_1, проживає по АДРЕСА_2
разом з дружиною, у продовж двох років не ходить у будинок позивачки, свої
особисті речі з дому забрав, прописатись йому більш нікуди.

З урахуванням вищевикладеного, суд, вважає, за потрібне визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_2, таким, що втратив право
користування житловим будинком АДРЕСА_1 так як він
відсутній та не проживає в будинку більше 6 місяців.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224 ЦПК України, на підставі ст. ст.
71, 72 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_2, таким, що
втратив право користування житловим будинкомАДРЕСА_1 з наступним зняттям його з
реєстраційного обліку по зазначеній адресі.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Свердловського
міського суду, а апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження в апеляційний суд Луганської області, через
Свердловський міський суд.

Головуючий суддя: