У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 23
січня    2008 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10
липня 2007 року й Апеляційного суду Київської області від 1 листопада 2007 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту належності особі
правовстановлюючого документу на земельну ділянку, визнання будинку об'єктом
спільної сумісної власності, визнання права власності на                      &frac34;
частини
будинку, визнання заповіту частково недійсним,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що з грудня 1983 року він перебував у
шлюбі з ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 1953 році остання уклала з
виконавчим комітетом Фастівської міської ради договір на право зведення будинку
та безстрокового користування земельною ділянкою. У договорі було зазначено
дівоче прізвище дружини - ОСОБА_4.

Під час перебування у шлюбі вони з
дружиною разом побудували будинок.

26 вересня 2001 року ОСОБА_3 склала
заповіт на користь відповідачки.

Вважає, що він є непрацездатним
вдівцем та має право на обов'язкову частку
у спадщині.

Просив його позов задовольнити,
встановити факт належності правовстановлюючого документу на земельну ділянку
ОСОБА_3, визнати спірний будинок об'єктом спільної сумісної власності подружжя,
визнати за ним право власності на &frac34; частини  будинку, визнати заповіт частково недійсним.

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області від
10 липня 2007 року позов задоволено, ухвалено встановити факт   належності вказаного договору ОСОБА_3,
визнати спірний будинок об'єктом спільної сумісної власності, визнати за
позивачем право власності на &frac34; частини  будинку, визнати  недійсним заповіт у частині, що стосується
спірного будинку.

Рішенням Апеляційного суду
Київської області від 1 листопада
2007 року зазначене рішення суду першої інстанції  в частині визнання будинку об'єктом спільної
сумісної власності, визнання права власності на &frac34;
частини
будинку та визнання заповіту частково недійсним скасовано та в цій частині
ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги про визнання будинку об'єктом
спільної сумісної власності, визнання права власності на &frac34;
частини
будинку та визнання заповіту частково недійсним задоволено частково, визнано за
позивачем право на &frac12; частину спірного будинку, у
задоволенні решти зазначених вимог відмовлено, в іншій частині рішення
міськрайонного суду залишено без змін.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень й ухвалення нового
рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За
змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд
касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту належності особі правовстановлюючого
документу на земельну ділянку, визнання будинку об'єктом спільної сумісної
власності, визнання права власності на &frac34; частини будинку, визнання заповіту
частково недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2007 року й Апеляційного
суду Київської області від 1 листопада
2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема