УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 червня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області (далі
- Фонд) про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2005 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до Фонду про відшкодування моральної
шкоди.

Зазначав, що під час роботи у ВАТ «Павлоградвугілля» він отримав професійне захворювання.
Згідно з висновком МСЕК від
18 липня 2005 року йому встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Посилаючись
на викладене, позивач просив стягнути з відповідача
75
000 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня
2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:
стягнуто на його користь із Фонду 22 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від
5 липня 2007 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, і рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції виходив
із того, що позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, оскільки
відповідно до п. 22 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік”, який набрав чинності з 1 січня 2007 року, з метою приведення окремих норм
законів відповідно до цього Закону на 2007 рік зупинено дію абз. 4 ст. 1 (у
частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей), підп.
“е” п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3            ст. 34 Закону  від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі -
Закон).

Проте погодитись із такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Так,
норми ст. ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачають
обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду в разі настання страхового випадку.

Відповідно
до ст. 13 Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму, за обставин, зазначених у цьому Законі, з настанням
яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення
та (або) соціальних послуг.

Судом установлено,
що позивач під час роботи у ВАТ «Павлоградвугілля» отримав професійне захворювання.
Згідно з висновком МСЕК від
18 липня 2005 року йому встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,
апеляційний суд не врахував, що
страховий випадок із позивачем настав 18 липня 2005 року, коли йому вперше було
встановлено стійку втрату працездатності у зв'язку з професійним захворюванням,
і з цього часу в нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, тобто
до набрання чинності Законом України “Про Державний бюджет України на 2007
рік”.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з'ясувавши
обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної
шкоди.

Безпідставно
скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний
суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону.

Ураховуючи
наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення
суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 липня 2007 року скасувати, а рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від
12 січня 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка