Справа № 2-570/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М           У К Р А Ї Н И

20 травня
2008 року                              м.
Чернігів

НОВОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ЧЕРНІГОВА

в складі: головуючого - судді  Косач І.А.

при секретарі        Лящинській М. В., Гордієнко М.М.

за участю позивачки    ОСОБА_1.

представника позивача ОСОБА_2.

представників відповідача Бистрова П.
О., Матюша Т. А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
товариства з обмеженою відповідальністю «Едвайс» про стягнення заробітної
плати, компенсаційних виплат та середньої заробітної плати за час затримки
розрахунку при звільненні працівника, -

В с т а н о в и в :

Позивачка
звернулася до суду з позовом до товариства
з обмеженою відповідальністю «Едвайс»  про стягнення на її користь 7316,61 грн.,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала на посаді головного бухгалтера у
відповідача з 10.02.2002 року по 26.11.2007 рік. Наказом № 4 від 23 листопада
2007 року була звільнена з 26 листопада 2007 року за п. 2 ст. 42 КЗпП України.
Звільнення вважає незаконним, оскільки при її звільненні грубо порушені вимоги
п.2 ст. 41 КЗпП України, а тому воно оскаржене до суду. При розрахунку їй не
виплатили 7316, 61 коп.(заробітна плата, виплата по лікарняним листам,
компенсація за невикористану відпустку). Просила стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю  «Едвайс» на
її користь всі необхідні суми при звільненні у розмірі 7316,61 грн.

17.03.2008
року позивачкою була надана до суду заява про збільшення позовних вимог, згідно
якої вона просила стягнути з відповідача 9938,33 грн. (з урахуванням
несвоєчасної виплати заробітної плати та інших виплат: грудень - 2800 грн.,
січень і листопад - 2290,86 грн. 16.01.08 р. відповідач  сплатив 2669,14 грн. Сума складає - 9938,33
грн.

В судовому
засіданні позивачка позовні вимоги
уточнила,  просила стягнути з
відповідача на її користь  заробітну
плату  за 1, 26 листопада 2007 року в
сумі 228, 35 грн., компенсацію за невикористану
відпустку за 1,5 кал. дні за жовтень 2007 року  в сумі 54,38 грн., за 1,7 кал. дні за
листопад 2007 р. в сумі 209,22 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку
при звільнені  в розмірі 4251,77 грн.,
відпускні за 2002 рік згідно видаткового ордеру № 115 від 01.08.2003 року в
сумі 2224,18 грн., а всього  6967,90 грн.

Представник
позивачки позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити.

Представники
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в
задоволенні позову відмовити згідно наданих суду письмових заперечень.
Додатково  пояснили, що заробітна
плата  за 1, 26 листопада позивачці не
нарахована в зв'язку з відсутністю у ці дні позивачки на роботі. Заборгованості
за відпускні за 2002 рік немає. Позивачка знаходилась у відпустці, особисто
собі нарахувала відпускні, згідно веденого нею бухгалтерського обліку,
заборгованість по бухгалтерським документам відсутня.  Компенсація за невикористану відпустку 3,2
календарні дні нарахована правильно. ОСОБА_1. в розрахунку помилково при
обчисленні компенсації врахувала разову премію за підсумками роботи за 2006
рік. При звільнені позивачки не  було
проведено повного розрахунку при звільнені, оскільки позивачкою не було надано
листки непрацездатності за листопад 2007 року. Лікарняні по пошті були отримані
відповідачем лише 09.12.2007 року, не було вказано позивачкою поштової адреси
для перерахування суми повного розрахунку.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає частковому  задоволенню з
наступних підстав.

Позивачка
працювала на посаді головного бухгалтера у товаристві з обмеженою
відповідністю  «Едвайс» з 10.02.2002 року
по 26.11.2007 рік. Згідно  наказу № 4 від
23.11.2007 року (а.с. 52), позивачка
була за неналежне виконання своїх обов'язків, викривлення та
перекручення бухгалтерського обліку, безконтрольність за внесенням грошових
коштів від продажу товару, що призвело до матеріальних збитків товариства в
розмірі 111192,85 грн. звільнена з роботи головного бухгалтера за п. 2 ст. 41
КЗпП України з 26.11.2007 р. в зв'язку з втратою довіри.

Згідно
наданого суду наказу  № 01-07/3-8-1 від
14.12.2007 року, в зв'язку з тим, що   1 та 26 листопада 2007 року   ОСОБА_1. на роботу не з'явилася і не надала
будь яких документів, якими була б засвідчена
причина її неявки, бухгалтерії підприємства наказано не
нараховувати  ОСОБА_1.  заробітну плату за 1 та 26 листопада 2007
року (а.с. 49). Факт відсутності на роботі позивачки 1, 26 листопада на
роботі  підтверджується табелем обліку
використання робочого часу за листопад 2007 року (а.с. 48), листом на ім'я
ОСОБА_1. від 14.11.2007 року  за  вих. № 01/07-1126, за змістом якого позивачка
терміново запрошувалась  з'явитись на
роботу для встановлення причин відсутності на роботі  з 01.11.2007 року та про необхідності
звернутись до міліції для її розшуку. Даний лист було отримано позивачкою
15.11.2007 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 139). Факт відсутності на роботі 26.11.2007 року не
заперечувала і сама позивачка, мотивуючи тим, що вона була недопущена до
робочого місця адміністрацією відповідача, з будь якими запереченнями до
керівництва ТОВ «Єдвайс» в зв'язку з даним фактом не зверталась. Суд приходить
до висновку, що  в судовому засіданні
факт відсутності позивачки на робочому місці 1, 26 листопада 2007 року знайшов
своє підтвердження і вимоги позивачки щодо нарахування їй заробітної плати за
ці дні є безпідставними.

Згідно
довідки про нарахування  розрахункових
виплат  при звільнені ОСОБА_1.  за № 04/08-28 від 17.03.2008 року, на момент
звільнення ОСОБА_1. нараховані:
компенсація за невикористані 3,2 календарні дні  відпустки
за період з 10.10.2007 року  по
26.11.2007 року в сумі 400 грн. 99 коп. (а.с. 61). Вимагаючи від відповідача
донарахування та виплати
заборгованості  компенсації за
невикористану відпустку  за 3,2 дні за
жовтень-листопад 2007 року   в сумі   263 грн. 50 коп., позивачка посилається на
те, що вона не погоджується з
розрахунком відповідача щодо зроблених ним нарахувань. В судовому
засіданні позивачка не спростувала зроблений відповідачем  розрахунок. Від проведення судової
бухгалтерської експертизи відмовилась. За таких обставин суд приходить до
висновку, що вимоги позивачки про стягнення
263 грн. 50 коп.  в рахунок
компенсації за невикористані 3,2 календарні дні
відпустки  за період з 10.10.2007
року  по 26.11.2007 року є
безпідставними.

Також не
підлягає задоволенню вимога позивачки щодо стягнення відпускних за 2002 рік
згідно видаткового ордеру № 115 від 01.08.2003 року в сумі 2224,18 грн. Як
пояснила позивачка, у відпустці з 01.08.по 25.08.2003 року вона не була,
відпускних не отримувала, за період її роботи на підприємстві відповідача
нарахуванням заробітної плати, в тому числі і розрахунок відпускних як
працівникам підприємства так і за своєю посадою
виконувався особисто позивачкою. Згідно
заяви ОСОБА_1. від  31.07.2003
року, вона просить  надати їй  чергову відпустку  з 01.08.2003 року. (а.с. 30).  Наказом
№  8-04/03 від 01.08.2003 року
ОСОБА_1.  надано  чергову
відпустку  з 01.08.2003 року по
25.08.2003 року та надано матеріальну допомогу
на оздоровлення  в розмірі 365
грн. (а.с. 35). Згідно копії розрахункового листка на оплату за відпустку з
01.08. по 24.08.2003 року  в кількості
24  дні за період з 10.10.2002 р.  по 10.09.2003 року  нараховані
1027  грн. 20 коп. Даний
розрахунок виконано та підписано ОСОБА_1. особисто (а.с. 77). Згідно копії
видаткового касового ордеру  № 115 від
01.08.2003 року, видано ОСОБА_1. з/плата за липень 2003 року,  відпускні, матеріальну допомогу в сумі  2224,18 грн. Даний касовий ордер керівником
підприємства та ОСОБА_1.  не підписаний
(а.с. 80). Згідно розрахунково-платіжної відомості  № НЗП-000010 за серпень 2003 року  за підписом ОСОБА_1. їй виплачено за
попередній період 2224 грн. 18 коп. (а.с. 71).
Як вбачається з наданих до суду бухгалтерських документів,  заборгованості по заробітній платі та іншим
виплатам перед ОСОБА_1. не значиться.

Згідно ст.
116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому
від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені  не пізніше наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно
до ст. 117 КЗпП України  в разі невиплати
з вини власника або уповноваженого  ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116
цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа,
організація  повинні виплатити
працівникові його середній заробіток за весь
час затримки по день фактичного розрахунку.

Наказом  № 4 від 23.11.2007 року позивачка звільнена з
роботи з 26.11.2007 року. Як встановлено в судовому засіданні,  26.11.2007 року позивачка була відсутня на
роботі. Листом за № 01/07-1087 від 26.11.2007 року на адресу ЧОД Райффайзен
Банк «Аваль», ТОВ «Єдвайс» звернулось з проханням  в зв'язку зі звільненням з 26.11.2007
року  головного бухгалтера ОСОБА_1.
закрити її зарплатний рахунок ( № договору
НОМЕР_1)(а.с. 136).   Листом за
вих. № 01/07-1173 від 26.11.2007 року, в зв'язку з звільненням  позивачку було запрошено терміново з'явитись
для отримання трудової книжки  та
розрахункових сум. Даний лист позивачкою отримано  особисто 28.11.2007 року, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 36). 28.11.2007 року
ОСОБА_1. направила до відповідача листа з проханням  направити
трудову книжку цінною бандероллю, а розрахункові суми перерахувати на
заробітну картку або поштовим переказом (а.с. 6). З аналогічним листом вдруге
ОСОБА_1. звернулась  06.12.2007 року
(а.с. 7). На вимогу ОСОБА_1. заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку
за жовтень 2007 року за 1,5 кал. дні направлені простим переказом 06.12.2007
року. (а.с. 24). Листки непрацездатності
від 02.11.2007 року та  від
23.11.2007 року для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності та
проведення повного розрахунку при звільнені були направлені ОСОБА_1. поштою
лише 09.12.2007 року, та отримані позивачем 10.12.2007 року (а.с. 82-83).  З урахуванням наведеного суд приходить до
висновку, що не проведення повного розрахунку
з позивачкою з 26.11.2007 року по 10.12.2007 року сталося з вини
самої  позивачки, оскільки нею не було
вчасно надано  на адресу відповідача для
нарахування та проведення повного розрахунку листків непрацездатності.

Відповідачем,
в порушення вимог ст. 116 КЗпП України виплати за лікарняні та компенсація за
невикористану відпустку за листопад 2007 року за 1,7 кал. дні направлені
простим переказом 15.01.2008 року. (а.с. 25). Посилання  відповідача на відсутність поштової
адреси  позивача для перерахування суми
повного розрахунку суд залишає поза увагою, оскільки  заробітна плата та компенсація за
невикористану відпустку за жовтень 2007 року за 1,5 кал. дні направлені  позивачкою простим переказом 06.12.2007 року
та нею отримані, що спростовує твердження про відсутність відомостей щодо
поштової адреси позивачки.  Таким чином з
ТОВ «Едвайс» на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені з наступного дня після отримання  листків непрацездатності тобто з 11.12.2007
року по день фактичного розрахунку при звільненні - 15.01.2008 року.

Згідно
довідки від 17.03.2008 року ТОВ «Едвайс» середньоденна  заробітна плата позивачки  за останні 2 місяці роботи до звільнення
складає 147,37 коп., а середньомісячна - 2800, 00 коп.( а.с. 60). Тому, на
користь позивачки підлягає стягненню середньомісячна  заробітна плата за час затримки розрахунку
при звільненні  в сумі 3536,88 грн. (24
робочі дні х на середньоденну заробітну
плату 147,37 коп. = 3536,88 грн.). Розрахунок даної компенсації на
суму  3536 грн. 88 коп. зроблено без
проведення обов'язкових  відрахувань.

При частковому  задоволені позовних вимог позивачки, з ТОВ
«Едвайс» підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 51 грн. 00
коп. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду справи.

Керуючись  ст.ст. 10,11,57-61,209,213,215 ЦПК України,
ст.ст.74, 83, 116, 117 КЗпП України,

В И Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1до товариства з обмеженою відповідальністю «Едвайс» про стягнення
заробітної плати, компенсаційних  виплат
та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку  при звільнені працівника - задовольнити
частково.

Стягнути  з товариства з обмеженою відповідальністю
«Едвайс» на користь ОСОБА_1середньомісячну заробітну плату  за час затримки розрахунку при звільненні
в  сумі
3536,88 грн. (без врахування сум обов'язкових платежів).

Стягнути  з товариства з обмеженою відповідальністю
«Едвайс» в доход держави  судові витрати
в розмірі 51 грн. 00 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Едвайс» в доход
місцевого  бюджету м. Чернігова 30 грн.
00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В
решті позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано.

Суддя :
І.А.Косач