Справа
№ 2-805/2007 р.
№2-27/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 січня 2008 року             Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко В.Г.

при секретарі - Мартинюк Є.Я.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді справу за позовом   ОСОБА_1до ОСОБА_2,    про визнання  угоди дійсною і визнання права власності
на   житловий будинок ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом  до ОСОБА_2 про
визнання дійсними договору купівлі продажу нерухомого майна, а саме:  житлового будинку з надвірними будівлями і
спорудамиАДРЕСА_1Кіровоградської області , власником  якого є відповідач ,   укладеного між ними 15 липня 1997 року,  та визнання за  ним
права власності на зазначений житловий будинок.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що  15.07.1997
року  між ним та  відповідачем була досягнути домовленість про
укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку.  Згідно досягнутої домовленості він сплатив  відповідачеві обумовлену ними вартість
житлового будинку 2800 дол. США,  а
відповідач передав йому будинок у володіння, яким він володіє по даний час,
сплачує за нього всі платежі.

Згідно
досягнутої між ними домовленості, відповідач взяв на себе зобов”язання  оформити необхідні документи на  житловий будинок  і нотаріально посвідчити  договір купівлі-продажу вказаного будинку,
однак від вчинення зазначених дій відповідач ухилився.

Посилаючись на  вказане, просив позов
задовольнити.  У судовому засіданні
позивач свої вимоги підтримав і дав пояснення по обставинам, якими обґрунтовує
позов.

Відповідач про час і місце судового засідання
повідомлявся належним чином ,    про що
свідчать  судові повідомлення.  Причини неявки суду не повідомив, письмових
заперечень на позов не надав.   Зі згоди
позивача  суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Свідок
ОСОБА_3  допитаний в судовому засіданні
показав, що відповідач ОСОБА_2 є його рідним сином.  Свідок підтвердив, що йому достовірно зі слів
сина відомо, що в 1997 році син продав
належний йому будинок, що розташований в с. Федорівка,  позивачеві.
На даний час син  перебуває за
межами України,  але  в телефонній розмові, яка відбулася між ними,
син заявив, що ніякий претензій до позивача він не має, що той повністю  розрахувався з ним  і він не заперечує  щодо задоволення вимог позивача, про що і
просив підтвердити в судовому засіданні.

Матеріалами
справи встановлено,  що  відповідач ОСОБА_2 є власником  житлового будинкуАДРЕСА_1Кіровоградської
області на підставі договору дарування від 21.10.1989 року, номер в реєстрі
46,    що підтверджується даними
Кіровоградського ООБТІ.

15
липня 1997 року сторони уклали між собою
угоду, відповідно до якої
відповідач ОСОБА_2  продав,  а
ОСОБА_1 купив належний  ОСОБА_2
житловий будинок.

Згідно
наявних у справі   матеріалів  ОСОБА_1повністю сплатив  ОСОБА_2 обумовлену  договором
вартість  нерухомості   і зазначена нерухомість  передана йому ОСОБА_2   у
володіння, якою позивач  володіє і
користується по даний час. Вказані обставини підтверджені письмовою  розпискою відповідача, документальним
підтвердженням про сплату  позивачем  до Федорівської сільської ради всіх належних
платежів.

У
відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець)  передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар)  і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно
до ст. 319 цього Кодексу   власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, котрі не суперечать законодавству,
зокрема продавати його, передавати його безплатно або за плату в користування
іншим особам.

Згідно
до ч.1  ст. 328 ЦК України,   право власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно
до ч.2ст.220 ЦК України, якщо сторони
домовилися щодо істотних  умов
договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося  повне або часткове  виконання договору, але одна із сторін
ухилилася  від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

На
підставі зазначеного, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено
укладення між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку і виконання
сторонами умов договору, нотаріальне посвідчення якого не відбулося з вини
відповідача.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими й такими,
що підлягають задоволенню.

Керуючись
ч.2 ст.220, ст.ст.319, 328, 655 ЦК України, ст.ст.  224,
213-215 ЦПК Україн  ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Визнати  дійсним договір купівлі-продажу  житлового будинку з надвірними будівлями і
АДРЕСА_1, Кіровоградської області,
укладений 15.07.1997 року  між
ОСОБА_2і ОСОБА_1.

Визнати
за  ОСОБА_1.   право власності на       житловий будинок з надвірними будівлями
і АДРЕСА_1, Кіровоградської області,  .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої
інстанції  шляхом подачі в 10-денний  строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги ї або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя