Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 серпня 2008 року                                       м.
Малин
справа № 2-104/2008

Малинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді Тарасенка М.П., з секретарем Хитрич Н.Я., за участю сторін
та їх представників, ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Малині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист гідності,
честі та відшкодування моральної шкоди,-

Встановив

Позивачка уточнивши позовні вимоги просить зобов”язати
ОСОБА_2, ІІНФОРМАЦІЯ_1, спростувати поширені ним недостовірні відомості
протягом одного місяця з дня проголошення судового рішення в газеті
„ІІНФОРМАЦІЯ_2” НОМЕР_1 на 3 сторінці поміщену в статті „Чи можна підкупити
владу? Можна.”, а саме: що її підкупили, що вона йде на зустріч киянам за
подарунки та гроші, коли ті „рвуть” кожен вільний клапоть землі, що її підкупив
сусід відповідача, що вона сказала ОСОБА_2, що його сусіду не вистачає соток до
норми ото і відрізала їх у нього. Хіба ж він обідніє,  що вона в особі сільради представляла в суд
фальшиві документи та довідки стягнути на її користь 25000 грн.. моральної
шкоди та 257 грн. судових витрат, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року
в газеті „ІІНФОРМАЦІЯ_2” /засновник ОСОБА_5/ НОМЕР_1 на 3 аркуші надрукована
стаття під заголовком „Чи можна підкупити владу? Можна”, автором якої є
відповідач за позовом. Виклад статті та зазначена інформація є не достовірною
та порушує її честь та гідність як людини, особистості та посадової особи
сільської ради. В статті йдеться про те, що рішенням Малинського районного суду
йому відмовлено у задоволенні позову, оскільки її підкупили, а тому вона йде на
зустріч  за дорогі подарунки та гроші і
про це у селі всім відомо, а  вона є
сільським головою то натяк стає зрозумілим.

Вважає, що
зазначеною образою відповідач підірвав її авторитет не тільки серед її районних
колег а і перед громадянами села, а також те, що протягом усієї трудової
діяльності вона намагається дотримуватися букви закону, а тому це є додатковим
тягарем, що вплинув на глибину її страждань, оскільки газета розповсюджується в
10 районних центрах та м. Житомирі і має наклад 9100 примірників, багато
працівників з районної ради були здивовані поширеною інформацією і, проявляли
підвищену зацікавленість з приводу публікації, що потягло за собою недовіру їй,
як громадянці та сумніви у її чесності що завдало їй моральної шкоди, яку вона
оцінює в 25000 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник
підтримали вимоги та пояснили, що позивачка працює сільським головою, сумлінно
відносить до роботи неодноразово нагороджувалася похвальними грамотами, а тому
у статті „Чи можна підкупити владу? Можна” від 16.11.2007 року на сторінці 3,
абзац 4 викладене, „що ж це за самоправство?” - запитую у місцевої влади.
-  Яке маєте право землю мою комусь
віддавати?” А головиха спокійно відповідає, що моєму сусіду, дачнику, не
вистачає соток „до норми”, ото і „відрізала”
їх у мене. Хіба я обіднію.

У абзаці 5 зазначено, що „Таке нахабство мене
приголомшило. Та зрозумів погодя, правди у місцевих можновладців не доб”юся.
Їх просто підкупили.

У останньому абзаці надруковано, „Сільські чиновники,
користуючись, так би мовити, „нагодою” залюби йдуть їм на зустріч. Не задарма
звичайно, за дорогі подарунки та гроші,” а
тому ця інформація є недостовірною, вона сприймає цю публікацію
спрямовану особисто на неї, як на фізичну особу.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що викладена
інформація у статті відповідає дійсності, зокрема, позивачка дійсно говорила,
що її сусідові не вистачає соток і вона відрізала їх з належної

йому земельної ділянки, а оскільки ОСОБА_6 передавав
позивачці подарунок, він зрозумів, що позивачку було підкуплено. Факт можуть
підтвердити свідки  ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі
наданих доказів, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково з таких
підстав:

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та /або/ членів її
сім”ї недостовірної інформації, яка має право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Встановлено, що позивачка працює сільським головою с.
Федорівка Малинського району Житомирської області, в газеті „ІІНФОРМАЦІЯ_2”
НОМЕР_1 на 3 сторінці поміщено  статтю
під заголовком: „Чи можна підкупити владу? Можна.”, у якій прізвище позивачки
не згадується, але вона вважає, що інформація стосується її, а саме: що її
підкупили, що вона йде на зустріч киянам за подарунки та гроші, коли ті „рвуть”
кожен вільний клапоть землі, що її підкупив сусід відповідача, що вона сказала
ОСОБА_2, що його сусіду не вистачає соток до норми ото і відрізала їх у нього.
Хіба ж він обідніє,  що вона в особі
сільради представляла в суд фальшиві документи.

Свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, підтвердили, що
читали статтю в газеті, зрозуміли, що мова йде про сільського голову, але факти
викладені у ній не відповідають дійсності, оскільки про такі факти їм нічого
невідомо.

Суд визнає, що публікація „що ж це за самоправство?” -
запитую у місцевої влади. -  Яке маєте
право землю мою комусь віддавати?” А головиха спокійно відповідає, що моєму
сусіду, дачнику, не вистачає соток „до норми”, ото і „відрізала”  їх у мене. Хіба я обіднію” стосується
позивачки, оскільки вона дійсно обрана сільським головою, що підтверджується
рішенням Федорівської сільської ради від 11.04.2006 року.

Проте цю інформацію -”А головиха спокійно відповідає,
що моєму сусіду, дачнику, не вистачає соток „до норми”, ото і „відрізала”  їх у мене. Хіба я обіднію” достовірною
відповідач не довів. Його посилання на свідка ОСОБА_14 суд до уваги не
приймає, оскільки їй про такий факт нічого не відомо У абзаці 5 цієї статті
публікація, що „Таке нахабство мене приголомшило. Та зрозумів погодя, правди у
місцевих можновладців не доб”юся. Їх просто підкупили, суд до уваги не
приймає, оскільки в ній йде мова про когось.

У останньому абзаці надруковане, „Сільські чиновники,
користуючись, так би мовити, „нагодою” залюбки йдуть їм на зустріч. Не задарма
звичайно, за дорогі подарунки та гроші.” не може сприйматися судом, як
інформація, яка стосується позивачки, оскільки вона спрямована відносно
сільських чиновників, а тому пояснення свідка ОСОБА_7.

Суд визнає, що позивачка дійсно отримувала подарунок від
ОСОБА_6 в 2006 року у зв”язку зі св”яткуванням якоїсь події, що підтверджується
свідками ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_14, а тому
у спростуванні цієї інформації слід відмовити.

Суд не визнає достовірною інформацію поміщену  у статті щодо надання позивачкою в особі
сільради в суд фальшивих документів та довідок, оскільки таких доказів суду не
надано, посилання відповідача на протест прокурора № 37/82-08 від 28.01.2008
року є безпідставним, оскільки такий документ не підписаний прокурором і із його
змісту видно, що мова йде про прийняття незаконного рішення сільської ради
внаслідок незаконних дій позивачки, а не про подачу документів в суд, які не
відповідають дійсності, а тому у цій частині позову слід відмовити.

Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до
його гідності та честі. Гідність і честь фізичної особи є недоторканими.
Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності і
честі.

Встановлено, що позивачка за період роботи неодноразово
заохочувалася в 2003, 2004, 2005, 2006 роках Малинської районною державною
адміністрацією похвальними грамотами, а тому суд визнає, що публікація щодо
того, що „А головиха спокійно відповідає, що моєму сусіду, дачнику, не
вистачає соток „до норми”, ото і „відрізала”
їх у мене. Хіба я обіднію” розцінює як таку, що направлена на
приниження гідності і честі позивачки.

Згідно ст. 23 цього Кодексу особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Проте, суд відмовляє позивачці у задоволенні позову щодо
стягнення моральної шкоди, оскільки нею не доведено в суді, що розмір у 25000
грн. складається із характеру суспільного резонансу в результаті розповсюдження
недостовірної інформації, що ганьбить її гідність та честь „ІІНФОРМАЦІЯ_2, безперечно
створює і впливає на суспільну думку його читачів, що не може не відобразитись
на створенні іміджу, шкоди, що заподіяна планам і перспективам діяльності
сільського голови.

Більше того, позивачка посилається на ту обставину, що їй
заподіяно шкоду газетою „ІІНФОРМАЦІЯ_2”, а це самостійний позов до іншої особи,
з яким вона має звернутися суду.

Посилання позивачки на те, що моральною шкодою їй
заподіяно шкоду здоров”ю і вона знаходилась на лікуванні у неврологічному
відділенні Малинського РТМО суд не визнає обгрунтованим, оскільки суду не
надано доказів про причинний зв”язок між публікацією недостовірної інформації
про те, що „а головиха спокійно відповідає, що моєму сусіду, дачнику, не
вистачає соток „до норми”, ото і „відрізала”
їх у мене. Хіба я обіднію” та захворюванням.

Судові витрати в розмірі п”ятої частини матеріальної
вимоги, оскільки з 5 вимог задоволенню підлягає одна в сумі 50 грн.
/250:5/  та витрати за ІТЗ розгляду
справи в сумі 7 грн.50 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88,179 213, 215 ЦПК України,
ст.ст. 23, 277,297 ЦК України,-

Вирішив

Позов задовольнити частково.

Зобов"язати ОСОБА_2, ІІНФОРМАЦІЯ_2, спростувати
поширені ним недостовірні відомості протягом одного місяця з дня проголошення
судового рішення в газеті "ІІНФОРМАЦІЯ_2" на 3 сторінці поміщену в
статті "Чи можна підкупити владу? Можна.", а саме: що вона сказала
ОСОБА_2, що його сусіду не вистачає соток до норми ото і відрізала їх у нього.
Хіба ж він обідніє." та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 судові витрати
в сумі 50 грн. та витрати за ІТЗ розгляду справи. В решті позову відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Житомирської області через Малинський районний суд шляхом подачі  заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження.

головуючий

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Житомирської області через Малинський районний суд шляхом подачі  заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження.

головуючий