Справа
№ 2-1390
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02
квітня 2008 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючій судді Цалко А.А., при секретарі Єршовій Я.Ю., адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Ялтинський морський
торговельний порт», третя особа начальник Державного підприємства «Ялтинський
морський торговельний порт» Бедін Федір Павлович про скасування наказу, поновлення
на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а
н о в и в:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати наказ про його
звільнення № 485 від 05 листопада 2007 року, поновити його на колишній роботі
на посаді старшого водороздавальника Ялтинського морського торговельного порту
з 06 листопада 2007 року, а також стягнути середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Вимоги
мотивовані тим, що він з 21 серпня 2007 року був прийнятий на роботу на період
навігації знаючи, що навігація в Ялтинському порту триває протягом року,
вважав, що прийнятий на постійну роботу. З 02 листопада 2007 року він захворів
і знаходився на лікарняному по 05 січня 2008 року. У цей період він був
звільнений по ст. 36 п. 2 КЗпП України.

Представник
відповідача з позовом не згоден, пояснивши, що звільнення проведене відповідно
до вимог трудового законодавства України.

Третя
особа - Бедін Ф.П. в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином.

Вислухавши
сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що в позові повинно бути відмовлено по наступних підставах:

Відповідно
до ст. 36 п. 2 КЗпП України, - підставою припинення трудового договору є
закінчення строку (пункти 2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

В
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 працював на постійній посаді
старшого водороздавальника Пасажирського комплексу Ялтинського морського
торговельного порту.

Наказом
№ 282 від 13 червня 2007 року дана посада була скорочена і був затверджений
новий штатний розклад Пасажирського комплексу, в якому була введена ця посада
на період навігації суднозаходів (а.с. 46).

Наказом
№ 360/л від 15 серпня 2007 року ОСОБА_2 був звільнений з 16 серпня 2007 року по
скороченню штатів по ст. 40 п. 1 КЗпП України (а.с. 42). Даний наказ він не
оскаржував.

20
серпня 2007 року ОСОБА_2 написав заяву начальникові Ялтинського порту про
прийняття його на роботу з 21 серпня 2007 року на посаду старшого
водороздавальника  Пасажирського
комплексу за строковим трудовим договором на період навігації (а.с. 43).

Наказом
№ 370/л від 21 серпня 2007 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду старшого
водороздавальника Пасажирського комплексу (морський вокзал) за строковим
трудовим договором на період навігації, з окладом за штатним розкладом 880
гривень в місяць (а.с. 35).

Згідно
Положення про структурно-виробничий підрозділ «Пасажирські комплекси» (морський
вокзал) Ялтинського морського торговельного порту (п. 3.1), - «структуру і
штати затверджує начальник порту з врахуванням роботи, особливостей виробництва
і враховуючи виражену сезонну роботу порту - початок навігації в ПК починається
з прибуттям першого круїзного судна, а закінчується після відходу останнього
круїзного судна» (а.с. 128-131).

Як
видно з графіка заходження суден на 2007 рік по Ялтинському морському
торговельному порту, складеному і затвердженому 05 квітня 2007 року, -
пасажирські судна почали заходити в Ялтинський порт 15 квітня 2007 року і
закінчився захід в порт суден 03 листопада 2007 року (а.с. 144-147).

05
листопада 2007 року начальником пасажирського комплексу Устіменко В.А. був
поданий рапорт начальникові порту про необхідність звільнення працівників Пасажирського
комплексу, у тому числі і ОСОБА_2, у зв'язку із закінченням навігації і
закінченням строку трудового договору (а.с. 55).

Цього ж
дня був виданий наказ № 485/л про звільнення ОСОБА_2 з 06 листопада 2007 року у
зв'язку із закінченням строку трудового договору (закінчення навігації) по ст.
36 п. 2 КЗпП України (а.с. 36).

Пункт 2
статті 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у
зв'язку із закінченням його строку. По цій підставі може бути припинений лише
строковий трудовий договір, укладений з дотриманням вимог ст. 23 КЗпП України.

Відповідно
до ст. 23 КЗпП України, - трудовий договір може бути: безстроковим, що
укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за
погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не
можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної
роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках,
передбачених законодавчими актами.

Таким
чином, строковий трудовий договір може укладатися на будь-який строк,
визначений за угодою сторін. В даному випадку з ОСОБА_2 був укладений строковий
трудовий договір на період навігації в Пасажирському комплексі Ялтинського
порту, про що він чітко написав в своїй заяві і це ж відмічено в наказі про
прийом на роботу.

Та
обставина, що в наказі не вказаний конкретно строк закінчення трудового
договору, не може бути підставою рахувати укладеним договір на невизначений
строк.

Стаття
23 КЗпП України встановлює правило про інший спосіб вирахування строку
трудового договору, окрім ст. 241-1 КЗпП України.

Як
вказано в тлумачних словниках різних видань, - навігація - це період або час,
протягом якого можливе судноплавство за місцевими кліматичними умовами.

Згідно
підручника «Навігація» (автор В.Ф. Кузнєцов) видання 1956 року, - навігація
визначається як «… методи безперервного обліку руху судна в період його
проходження, що гарантує безпеку плавання…» (стор. 7). Навігація
підрозділяється на цілорічну, сезонну, зимову і літню. В Ялтинському морському
торговельному порту цілорічна навігація здійснюється лише через
вантажопасажирський комплекс «Массандра».

У
структурному підрозділі, де працював ОСОБА_2, - «Пасажирські комплекси»
(морський вокзал) - він займався водозабезпеченням іноземних і вітчизняних
круїзних суден, що заходять в порт.

Як
видно з представлених суду графіків заходження пасажирських суден, починаючи з
2003 року, строки початку і кінця навігації цих суден є різними в різні роки.

Таким
чином, при укладенні трудового договору порту з ОСОБА_2 неможливо було вказати
конкретну дату закінчення строкового трудового договору.

Що
стосується аргументів ОСОБА_2 про те, що і після його звільнення в порт
заходили судна і отримували водозабезпечення, тобто навігація не була закінчена
і продовжувалася всю зиму, то суд, перевіривши ці обставини, вважає, що вони не
обґрунтовані. Дійсно, з листопада 2007 року по лютий 2008 року в пасажирський
порт заходили кілька разів плавкран «ПК-39», декілька яхт, які заправлялися
водою в невеликій кількості і не тривалий час (0,5 години до 1 години), про що
мається графік.

Як
пояснив представник порту, ці функції по заправці суден в зимовий час виконує
береговий робітник.

Саме
тому, що після закінчення сезонної навігації, коли перестають заходити в порт
великі круїзні судна, в підприємстві відпала необхідність містити постійну
одиницю старшого водороздавальника, оскільки в зимовий час водозаправку
декількох невеликих суден, у тому числі і плавкрана порту, який здійснює зимою
роботи по зміцненню берегової лінії, може здійснювати береговий робітник, у
якого ці функції включені в посадові обов'язки.

Суд
вважає, що це право власника, тобто порту, проводити скорочення штату постійних
працівників, вводити посади на певний період. І та обставина, що ОСОБА_2 раніше
декілька років працював на цієї посаді постійно, про що підтвердили в судовому
засіданні допитані свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не може бути підставою для того,
щоб рахувати ОСОБА_2 таким, що працював за договором без певного строку.

Що
стосується аргументів ОСОБА_2 про порушення у тому числі і процедури його
звільнення, оскільки він в цей період був тимчасово непрацездатним, то суд,
перевіривши ці аргументи, приходить до висновку, що вони не обґрунтовані.

Працівник,
що уклав строковий трудовий договір, після закінчення обумовленого строку
підлягає звільненню. Звільнення відбувається без його заяви за наказом
власника.

Посилання
позивача на ст. 40 ч. 3 КЗпП України про те, що не допускається звільнення
працівників за ініціативою адміністрації в період його тимчасової
непрацездатності, не може бути взято до уваги, оскільки припинення трудового
договору по підставах ст. 36 КЗпП України не є звільненням за ініціативою
адміністрації.

ОСОБА_2
представив лікарняні листки з 02 листопада 2007 року по 05 січня 2008 року, які
частково були сплачені підприємством. В разі виникнення спору по оплаті, він
має право звернутися до суду.

Таким
чином, судом не встановлені жодні порушення процедури звільнення ОСОБА_2.

Виходячи
з вищевикладеного, суд вважає, що в позові ОСОБА_2 має бути відмовлено,
оскільки його вимоги суперечать закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
ст. ст. 23, 36, 40, 221, 235, 236, 241-1 КЗпП України,

ВИРІШИВ:

В
позовній заяві ОСОБА_2 до Державного підприємства «Ялтинський морський
торговельний порт» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційному суду АРК через
Ялтинський міський суд в порядки та строки, передбачені ст. ст. 294-296 ЦПК
України.

СУДДЯ