У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,
Прокопчука Ю.В., Лященко Н.П.,
Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки, ОСОБА_2, до ОСОБА_3
про визнання права власності на майно, відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки, ОСОБА_2,
на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27 лютого 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2007 року,

в  с
т  а  н  о
в  и  л  а :

У грудні 2004 року ОСОБА_1, діючи в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2,  звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3. про визнання права власності
на майно, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивачка посилалася на те, що 10 вересня 2001 року ОСОБА_4. склав заповіт, згідно з яким
все належне йому на день смерті майно заповідав       ОСОБА_2. як спадкоємиці. 15 квітня 2003 року він продав належну йому
квартируАДРЕСА_1 в м. Донецьку              ОСОБА_3. Належні попередньому власнику
речі відповідач перевіз з квартири до гаража. 16 жовтня 2003 року ОСОБА_4. звернувся із заявою до прокуратури,
в якій просив вжити заходів до відповідача, який привласнив його майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. помер. 12 листопада 2003 року
батько спадкоємиці звернувся до П'ятої Донецької державної нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 10 вересня 2001 року. Згідно з
поданою заявою була прийнята спадщина у вигляді квартиАДРЕСА_1в м. Донецьку та грошових внесків.            27 грудня 2003 року в порядку розслідування
кримінальної справи слідчим були оглянуті майно та речі, які належали спадкодавцю
й зберігалися в гаражі ОСОБА_3., і визначено, що оглянуте майно пошкодилось і втратило свої
якості та призначення.

У зв'язку з цим позивачка просила суд визнати за ОСОБА_2. право власності на майно, яке
належало ОСОБА_4, відшкодувати
матеріальну шкоду в розмірі 10 248 грн. та
моральну шкоду  в розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27
лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області
від                   17 травня 2007 року,
у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення,  посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення у справі ухвалені з порушенням цих норм.

Районний суд, з яким погодився апеляційний суд, установивши, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. залишив заповіт на ім'я неповнолітньої ОСОБА_2, батько якої 12 листопада 2003 року подав до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини, а 13 травня 2004 року видано свідоцтво на грошові
вклади спадкодавця, відмовив у визнанні права на спадкове майно у вигляді
побутової техніки, посуду, меблів, одягу тощо з підстав неподання заяви про
прийняття цього спадкового майна й відмови батька спадкоємиці, ОСОБА_5. від
прийняття цього майна від відповідача з посиланням на його зіпсованість.

З таким висновком погодитися не можна, оскільки його зроблено без законних
на те підстав.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР визначалося, що для прийняття спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння
спадковим майном чи шляхом подання державній нотаріальній конторі заяви про
прийняття спадщини.

Жодна із цих норм не визначала за необхідне прийняти протягом шести місяців
указаними способами всього переліку наявного спадкодавцю майна.

Не ґрунтується на ст. 553 ЦК УРСР і висновок суду про те, що батько
спадкоємиці відмовився від прийняття спірного спадкового майна, оскільки судом
не з'ясовано, чи подавалася про це заява в нотаріальну контору.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої
дочки ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 27
лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 травня
2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П.
Пшонка