Справа № 2-521/2008
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 липня  2008 року
Шаргородський районний суд Вінницької
області

в
складі: головуючого                                       судді  Трофімчука М.Ю.

при секретарі
Палій
М.Д.

з
участю представників:

позивача                                                     ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника
третьої особи

Ради
опіки і піклування

відділу
освіти Шаргородської РДА                             Сербіної М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду  справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення місця проживання  малолітньої
дитини,

в с т а н о в и в:

12.06.2008 року ОСОБА_3
звернулася до суду з вказаним позовом, в
якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому  шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_4 з
30.12.1989 року по 20.03.2008 року. Від даного шлюбу вони мають двох синів:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Їхнє життя не склалося і вона
була вимушена подати до суду позов про розірвання шлюбу, оскільки відповідач
вигнав її з дому, не давав одягу, неодноразово її бив, завдавав тілесні
ушкодження, в їх сімейне життя втручалась
її свекруха.

Під час шлюбного життя  вони спільно
придбали за договором куплі-продажу житловий будинок АДРЕСА_1. В ньому сім'я
проживала разом до лютого 2008 року. Після розлучення вона  стала мешкати в будинку своєї матері ОСОБА_7
АДРЕСА_2. Будинок великий є всі умови для утримання та виховання дітей.

На даний час старший син ОСОБА_5 навчається в Чернятинському аграрному
технікумі на другому курсі відділення «механізація сільського господарства»
денної форми навчання.

Після того як відповідач прогнав її із дому і вони розлучились, молодшого
сина ОСОБА_6 він залишив у себе.

Вона має стабільний заробіток, її мати отримує пенсію, вона може утримувати
та виховувати сина ОСОБА_6, але відповідач
не бажає, щоб син проживав із нею.

10 квітня 2008 року рада опіки і піклування прийняла рішення про залишення
сина ОСОБА_6 проживати біля відповідача, але я не можу з цим погодитись,
оскільки відповідач, хоча й має самостійний заробіток, про те він має таку
роботу, коли він не завжди може забрати сина з дитячого садка,  чи відвести
дитину до садочка. В рішенні ради
вказано, що він має нормований робочий день, що дійсності не відповідає.
Крім того дитині лише шість років, а в рішенні рада враховує  думку сина. Вважає, що це протизаконно,
оскільки думка дитини є спотвореною внаслідок здобрення сина подарунками, які
йому дарує відповідач. Крім того відповідач наголошує синові, що його мати
знаходиться в гостях, а він проживає дома.

Вона вважає, що син має
проживати  біля неї, біля матері яка його
народила. Крім того, відповідач допускає промахи у вихованні сина, коли каже,
що він йому присуджений, а вона  має
право з ним бачитись лише у випадках встановлених радою опіки і піклування. Але
радою не враховано ставлення батька  до
виховання дитини, особисту прихильність сина до неї, його вік.  ОСОБА_6 проявляє особисту прихильність до
неї, але через вік не може розібратись в сімейних проблемах.

Просить прийняти рішення про визнання
місця проживання  малолітньої дитини - її
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із нею в будинку АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка та
представник позивача ОСОБА_1 позов підтримали посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 позов
не визнав, суду пояснив, що позивачка надала до суду неправдиві  відомості про їх подружнє життя. ОСОБА_3
вказала, що він її бив, завдавав тілесні ушкодження, не надавав одягу тощо, однак  в підтвердження даних фактів  доказів до суду не надала. Також позивачка
вказала, що вони разом працювали, утримували сім'ю, разом будувалися, однак в
її трудовій книжці зроблений запис, що вона працювала всього два роки. Крім
того позивачка стверджує, що у нього така робота, що він не має змоги водити
дитину у садок, хоча відповідно довідки виданої ПП «Золотий колос»
с.Михайлівки, він дійсно працює неповний робочий день, при шестиденному
робочому тижні, тому він має змогу забирати сина з дитячого садка. В своєму
позові позивачка стверджує, що думка сина спотворена, внаслідок здобрення
сина  ним подарунками що не відповідає
дійсності, це лише доводи  ОСОБА_3,  тому просить в судовому засіданні  вислухати синів ОСОБА_6 та ОСОБА_5. В акті
обстеження матеріально-побутових умов від 12.03.2008 року наданому суду,
вказано що на момент обстеження діти проживали АДРЕСА_2, хоча діти там не
проживали і не проживають. Позивачка не цікавиться вихованням дитини, про що
свідчить те, що  вона у встановлені
рішенням Ради опіки та піклування дні зустрічей матері з дитиною не приходить
та не відвідує сина. А коли забирає сина до себе, то всього на декілька годин,
хоча з дитиною може проводити 12 год. в день, ніби відмічаючись в тому, що вона
брала дитину, безпосередньо вказує на те, що позивачка проявляє неналежної
материнської турботи до сина, не бажає більше проводити з ним часу. Крім того
ОСОБА_3 виявляє байдужість до виховання сина, не цікавиться його розвитком та
успіхами, не приймає участі у важливих моментах життя сина. Позивачка не була
присутня на виступах сина на святі 8-го Березня , яке проводилось в дитячому
садку, на параді з Дня Перемоги, на випускному
святі дитячого садка, не вела його перший раз у школу на «Останній дзвінок»
на посвячення в першокласники. Разом з тим позивачка  при побаченнях з сином проявляє недбалість по
відношенню до його здоров'я. так, 27.05.2008 року привівши сина близько 18.30
год. з чергової зустрічі  вона спокійно
повідомила його племінниці ОСОБА_8, що у сина температура, розвернулась і
пішла. Після чого навіть не поцікавилась здоров'ям дитини. Просить в  позові відмовити.

Представник Ради опіки і піклування
Шаргородської райдержадміністрації Сербіна М.В. суду пояснила, що вона є членом
Ради опіки і піклування і приймала участь у зборі та розгляді матеріалів по
заяві позивачки про те, щоб визначити місце проживання сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2  біля неї, а Михайлівською
сільською радою  було проведено
обстеження умов проживання позивачки  та
її малолітнього сина. Рада опіки і піклування 10.04.2008 року своїм рішенням
визначила місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 біля батька
ОСОБА_4 АДРЕСА_1. Дане рішення вона підтримує, вважає, що малолітній дитині
батько може надати повноцінне виховання, утримання, опіку та турботу.

Вислухавши  пояснення сторін, їх  представників, допитавши свідків,  прийнявши до уваги  думку малолітньої дитини ОСОБА_6, який
пояснив, що він любить батька і хоче жити з ним, а не з матір'ю, суд вваждає,
що в позові слід відмовити.

Вирішуючи спір, суд встановив, що з
20.03.2008 року розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 /а.с.7/,
від даного шлюбу у них народилось двоє синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.8-9/. 10 квітня 2008 року рада опіки і піклування прийняла
рішення про залишення сина ОСОБА_6 проживати біля відповідача ОСОБА_4 /а.с.13/.

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_6 АДРЕСА_2
встановлено, що в будинку, де проживає позивачка, загальною площею 85 кв.м.,
кам'яний, 1973 року побудови /а.с.10/, є всі умови для виховання сина.

Фактів аморальної поведінки з боку
відповідача ОСОБА_4, якою він міг би зашкодити розвитку дитини, фактів
зловживання ним спиртними напоями або наркотичними засобами,  судом не встановлено. Позивачка ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_4 по місцю проживання характеризуються позитивно /а.с.12/.
Встановлені факти також підтверджуються показами свідків, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_4,
ОСОБА_17.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які
регулюються ст. ст. 6, 19,160,161 СК України, відповідно до яких малолітньою
вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років; дитина має бути
забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією
України, Конвенцією про права дитини; мати, батько мають рівні права та
обов”язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між
собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини; батьки
зобов'язані піклуватися про здоров”я дитини, її фізичний, духовний та моральний
розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, батьки зобов'язані поважати дитину; той із батьків, хто
проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має
право на особисте спілкування з нею, інший із батьків не має права перешкоджати
йому в цьому; місце проживання дитини, яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків; якщо мати та батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між
ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини
суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків,
особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров”я та
інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою
зашкодити розвиткові дитини.

При розгляді судом спорів щодо
місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який
подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може  не погодитися з висновком органу опіки і
піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.ч.4,5,6
ст.19 СК України).

Оскільки в судовому засіданні відповідачем
доведено, що він  уважно ставиться до
виконання своїх батьківських обов'язків, син прихильний до нього, що він не
зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, створив сину належні
умови для гармонійного і всебічного виховання та розвитку, оточив його
турботою, любов'ю, піклуванням, розумінням, приділяє дитині необхідний час для
навчання,  що він має належні житлові
умови та присадибні земельні ділянки, які обробляє і за рахунок цього
забезпечує себе та дитину сільськогосподарськими продуктами, має стабільний
дохід, працюючи в ПП «Золотий колос» с. Михайлівка, Шаргородського району,
Вінницької області.

Керуючись ст.ст.
10,11,60,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.52 ч.ч.1,2; 55 Конституції
України; ст.ст. 6, 19, 160, 161 СК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду  Вінницької області
через Шаргородський районний суд Вінницької області шляхом подачі в 10
денний  строк з дня виготовлення повного
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Рішення  набирає чинності через 10 днів після виготовлення повного рішення, якщо
заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання заяви про
апеляційне оскарження, але неподання у 20 денний строк апеляційної скарги,
рішення суду набирає чинності після закінчення цього строку.

СУДДЯ
: