У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня 2008 року

м. Київ

Колегія  суддів Судової палати у

цивільних  справах Верховного Суду
України в складі:

Головуючого

Гнатенка А.В.,

Суддів:

Балюка М.І.,

Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,

Косенка В.Й.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Рівненської області,
прокуратури Радивилівського району та  її
посадових осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3, старшого слідчого Рівненської обласної
прокуратури ОСОБА_4 та Державного казначейства України про відшкодування  моральної шкоди, завданої  незаконними діями органів  досудового слідства та  прокуратури в розмірі  100 000 грн. та  матеріальної шкоди в розмірі 1800 грн.,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1  звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що 9 лютого 2005 року він був викликаний
до прокуратури помічником  прокурора
ОСОБА_3, який примусив його написати пояснення про  скоєння злочину, який він не вчиняв та на
підставі його пояснень ОСОБА_3 написав рапорт прокурору ОСОБА_2 про скоєння ним
злочину.

10 лютого 2005 року  відносно
нього  порушено кримінальну справу
за          ч. 4 ст.191 КК України, яку
об'єднано із справою по обвинуваченню ОСОБА_5 та направлено для проведення
досудового слідства слідчому відділу
Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4. Пізніше  йому було
пред'явлено обвинувачення і
відібрано підписку  про невиїзд.

3 травня 2005 року  кримінальна  справа
стосовно  нього  постановою слідчого ОСОБА_4 була закрита
за  відсутністю в його діях  складу злочину.

9 червня 2005року  постановою  судді
Радивилівського  районного
суду  скасовано  постанову
прокурора ОСОБА_2 від  10 лютого
2005 року  через відсутність приводів  і підстав.

В результаті відібрання підписки про невиїзд та пред'явлення  обвинувачення
погіршився  стан його  здоров'я, матеріальне становище в сім'ї, так
як він втратив роботу в громадському формуванні і позбавлений  можливості
виїхати на заробітки закордон. Крім того, погіршилися стосунки із  близькими, органами влади, які вбачали в
ньому злочинця. Просив суд стягнути на його користь 100 000 грн. моральної
шкоди та 1800 грн. матеріальної шкоди.

Рішенням Радивилівського районного суду від 28 квітня 2007 року   позов
задоволено частково та стягнуто
на  користь  позивача
10 000 грн.  моральної шкоди,
завданої зазначеними незаконними діями працівника прокуратури. В задоволенні
позовних  вимог  щодо стягнення  матеріальної шкоди  відмовлено.

Ухвалою  апеляційного  суду Рівненської області  від 27 червня 2007 року  рішення
Радивилівського районного суду від 28 квітня 2007 року в частині  стягнення на користь позивача 10 000 грн.
моральної шкоди  скасовано та позов  залишено без розгляду. В  іншій
частині  рішення  суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати  ухвалу  суду апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення його позову, в зв'язку з  порушенням
норм  матеріального та
процесуального  права.

Касаційна  скарга  підлягає
задоволенню частково за
таких  підстав.

Залишаючи позов ОСОБА_1  в  частині
стягнення  моральної  шкоди без розгляду, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що позивачем при зверненні із вказаною вимогою не дотриманий
встановлений для даної  категорії  справи
порядок  попереднього  позасудового
вирішення  справи та всупереч
вимогам ст. 12 Закону України «Про
порядок відшкодування  шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суди» (далі-Закон) він не звертався із вказаною  вимогою до відповідних  органів
дізнання, досудового слідства , прокуратури і суду, про що вищевказаними
органами не виносилася відповідна постанова (ухвала).

Проте погодитися з висновкам апеляційного суду щодо залишення позову
ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди без розгляду не  можна.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України права і свободи  людини і
громадянина  захищаються  судом
та  відповідно  до
вимог  чинного  цивільного процесуального кодексу України
кожній  особі   гарантується
право  звернення  безпосередньо
до  суду  за
захистом  своїх  порушених
прав.

Згідно з вимогами ч. ч. 4,5 ст. 4 Закону, ч. 2 ст. 23 ЦК України,
відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли  незаконні дії органів дізнання,
попереднього  слідства, прокуратури і
суду  завдали  моральні втрати громадянинові, призвели  до порушення
його  нормальних життєвих зв'язків
, вимагають від нього  додаткових зусиль
для  організації  свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1  неправомірними діями органів досудового слідства
і прокуратури заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню за рахунок держави.
Тому він має право для захисту своїх прав звернутися із вказаним позовом про відшкодування
моральної шкоди безпосередньо до суду. Зазначеним Законом не встановлено порядок
визначення та відшкодування  моральної шкоди,
тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів  досудового слідства і прокуратури
та закриття  провадження  в  справі  у  суду  апеляційної
інстанції не  було.

За таких підстав ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню із  направленням справи
в частині заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди до апеляційного
суду для розгляду в апеляційному  порядку.

Щодо відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні  матеріальної  шкоди,
суди  першої та апеляційної  інстанції
вірно виходили  із того, що  позивачем
не надано належних доказів щодо втрат матеріального характеру. Тому  відмова
у позові  у цій частині є вірною.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія  суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу  апеляційного  суду Рівненської області  від 27 червня 2007 року в частині заявлених позовних вимог про
стягнення моральної шкоди, завданої  незаконними
діями прокуратури скасувати, а справу направити до апеляційного суду  для розгляду в апеляційному  порядку.

Ухвала  оскарженню  не
підлягає.

Головуючий                                                                     А.В. Гнатенко

Судді:                                                                                 М.І. Балюк

В.М. Барсукова

Л.І.Григор'єва

В.Й.Косенко