Рішення

Іменем України

16 вересня 2008 року м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Беламут П.М., при секретарі Гусар Н.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду 04.08.2008 року з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_4, після смерті якого залишилось спадкове майно, житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконкому Довжанської сільської ради № 10 від 22 березня 1974 року, яке зареєстроване КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» 11.12.2007 року за реєстровим № 21375178; та на грошові заощадження по рахунку НОМЕР_1 в Філії № 7297/02 Іршавського відділення Ощадного банку України в с. Довге. Крім позивача спадкоємцем на даний будинок є бабуся - ОСОБА_2, та дядько - ОСОБА_3, який проживає окремо у власному будинку. Дідусь 18.05.2000 року склав заповіт на свого сина ОСОБА_3, посвідчений секретарем виконкому Довжанської сільської ради, який зареєстровано в реєстрі за № 27. До дня смерті діда позивач проживала разом з ним, але не була зареєстрована, вони вели спільне господарство, позивач сплачувала комунальні послуги, податок на землю, похорон діда проводила за свій рахунок, що стверджується довідкою № 3457 від 03.12.2007 року, позивачем досягнуто домовленості про відмову баби і дядька від частки у спадковому майні на її користь, будучи юридично необізнаними баба і дядько не подали заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в суді позов підтримала, суду пояснила, що спадковий будинок збудований її дідусем та бабусею ОСОБА_2, на день смерті дідуся в спадковому будинку проживала тільки відповідач ОСОБА_2, просить визнати за нею - ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому з належними до нього надвірними спорудами, та на грошові заощадження по рахунку НОМЕР_1 в Філії № 7297/02 Іршавського відділення Ощадного банку України в с. Довге, після смерті дідуся - ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю, суду пояснила, що на день смерті її чоловіка в спадковому будинку проживала тільки вона, в нотаріальну контору за оформленням спадщини вона не зверталася, заяву про відмову від спадщини не подавала, на спадкове майно не претендує.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги позивача визнав, суду пояснив, що в нотаріальну контору за оформленням спадщини на себе не звертався, так як має власне житло, заяву про відмову від спадщини не подавав, проти задоволення позову не заперечує.

Представник Іршавської державної нотаріальної контори для участі в розгляді справи не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, тому відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто без її участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з слідуючих підстав :

В судовому засіданні належними доказами встановлено : ОСОБА_4 та ОСОБА_2 одружилися 19.11.1956 року, що зареєстровано виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом № 43. За час спільного подружнього життя вони побудували житловий будинок АДРЕСА_1 в с. Довге Іршавського району, який належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення Довжанської сільської ради № 10 від 22.03.1974 року та зареєстрованого КП «Іршавське БТІ» 11.12.2007 року , реєстровий номер 21375178. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. 18.05.2000 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім'я свого сина ОСОБА_3, який посвідчено секретарем Довжанської сільської ради Васкубинек С.Ю., що зареєстровано в реєстрі за № 27. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2. На день смерті ОСОБА_4 в спадковому будинку проживала та була прописана його дружина ОСОБА_2, що стверджується довідкою виконкому Довжанської сільської ради № 02-10/527 від 13.12.2007 року. ОСОБА_2 фактично вступила у володіння та управління майном, протягом встановленого законом строку не написала заяву про відмову від спадщини. Відповідачем ОСОБА_3 протягом встановленого строку не було подано до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини або про відмову від неї.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю від 20.06.1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 є власником Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 в с. Довге та спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Керуючись ст. 10, 131, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553, 560 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., ст. 22 КпШС від 20.06.1969 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно після смерті діда ОСОБА_4 - житловий будинок АДРЕСА_1 з належними до нього надвірними спорудами та грошові заощадження на рахунку НОМЕР_1 в Філії № 7297/02 Іршавського відділення Ощадного банку України відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя П.М. Беламут