Справа
№2-240/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10 червня 2008 року                    Печерський районний суд
міста Києва у складі:

головуючого                           -    судді Умнової О.В.

при секретарі                          -    Скопенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за позовом ЗАТ “Дослідний завод зварювального устаткування
Інституту електрозварювання ім. Є.О.Патона” до ОСОБА_1

-        про
виселення з адміністративно-побутового комплексу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просить виселити відповідача з
кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житла. В обґрунтування вимог зазначив, що
він є власником Адміністративно-побутового корпусу, що обліковується на балансі
товариства за адресою АДРЕСА_1. 5.08.2005 року між ним та відповідачем, на
підставі поданої останнім заяви, був укладений договір оренди житлового
приміщення. На підставі п.1.1 Договору позивач надав орендареві у користування
терміном на три місяці кімнатуАДРЕСА_1. Термін дії договору закінчився
5.11.2005 року, однак, відповідач в добровільному порядку займане житлове
приміщення не звільняє, чим порушує права ЗАТ “ДЗЗУІЕ ім. Патона”, які
підлягають судовому захисту.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав,
просив задовольнити вимоги.

Представник
відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог. Вважає, що
позивач проживає в кімнаті АДРЕСА_1 на законних підставах і має право в
подальшому проживати в ній.

Суд, вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити,
виходячи з наступного.

З матеріалів
справи вбачається, що згідно акту прийому передачі №165 від 12.06.2002 року
Фондом Державного майна України було передано у власність ЗАТ „Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.Є.О. Патона” нерухоме
майно, в тому числі будівлю Адміністративно-побутового корпусу, за адресою АДРЕСА_1.

Згідно ст.ст.
317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до
ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні
ним права користування та розпорядження своїм майном.

5.08.2005 року
між ЗАТ “ДЗЗУІЕ ім. Є.О.Патона” та ОСОБА_1, на підставі поданої останнім заяви,
був укладений договір оренди житлового приміщення, згідно умов якого позивач
надав ОСОБА_1 у користування терміном на три місяці кімнатуАДРЕСА_1.

Відповідно до
п.5.4 договір вступає в силу з моменту його підписання.

Пунктом 3.1.3
договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря звільнення
житлового приміщення після закінчення терміну договору оренди, а також при
розірванні договору.

Згідно пункту
3.2.3 договору орендар був наділений правом не пізніше ніж за п”ять робочих
днів до закінчення дії договору звернутись до орендодавця з пропозицією
продовжити договір оренди, або укласти новий.

Термін дії
договору закінчився 5.11.2005 року.

Згідно з
наданого суду повідомлення від 29.08.2007 року відповідач був попереджений
адміністрацією АПК про неможливість подальшого надання йому у користування
вищевказаної кімнати та необхідність її звільнення. ОСОБА_1 в добровільному
порядку займану кімнату не звільняє.

Статтею 821 ЦК
України передбачено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений
договором.

У разі розірвання
договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні,
підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого
житла (ст.826 ЦК України).

Судом
встановлено, що термін дії договору оренди приміщення №62 від 5.08.2005 року,
укладеного між сторонами закінчився 5.11.2005 року. ОСОБА_1 не скористався
правом звернення в п'ятиденний строк до закінчення дії договору до орендодавця
з пропозицією продовжити договір оренди, або укласти новий. На повідомлення
директора АПК від 29.08.2007 року про неможливість подальшого надання для
проживання кімнатиАДРЕСА_1, та необхідність її звільнення останній не реагує,
приміщення в добровільному порядку не звільняє, чим порушує право власності
позивача..

За таких
обставин, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає вимоги
позивача про виселення ОСОБА_1 з кімнатиАДРЕСА_1, без надання іншого житла
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню
сума сплачених судових витрат, що підтверджені документально, а саме: 51 грн.
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

На підставі
викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 317, 319, 391, 526, 821, 826 ЦК України,
ст. ст. 3, 10, 11, 59-60, 88, 208, 209, 212-214, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ЗАТ
“Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.
Є.О.Патона” задовольнити.

Виселити
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з кімнатиАДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ЗАТ “Дослідний завод зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О.Патона” судовий збір у розмірі 51 грн. та 30 грн. -
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський райсуд м. Києва.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Умнова О.В.