Справа № 33ц-27/08
Головуючий у І інстанції - Костів О.З.
Доповідач - Расевич С.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2008
року
місто Луцьк

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Русинчука М.М., Стрільчука В.А., Расевича С.І.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсними заповіту, договору довічного утримання та реєстраційного
посвідчення про право власності за касаційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на
рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 травня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 19 вересня 2006 року,

встановила:

В березні 2005
року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2., Першої Тернопільської
державної нотаріальної контори, Тернопільського міського бюро технічної
інвентаризації про визнання недійсними заповіту ОСОБА_3 від 14 вересня 2001
року на квартируАДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2.,
договору довічного утримання від 13
вересня 2002 року, укладеного міжОСОБА_3. та ОСОБА_5, а також
реєстраційного посвідчення Тернопільського
міського БТІ №9014 від 09.04.2004 року про право власності на вказану квартиру.

Позивач вказував, що 14 вересня 2001 року дружина його батька ОСОБА_4. ОСОБА_3.,
будучи у похилому віці - 85 років, склала заповіт на квартируАДРЕСА_1 на користь відповідача ОСОБА_2.

13 вересня 2002 року міжОСОБА_3. і ОСОБА_5 укладено договір довічного утримання, згідно умов
якого останній зобов'язався довічно утримувати ОСОБА_3, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою
з встановленням вартості матеріального забезпечення в
розмірі 70 грн. в місяць.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3. померла і після її смерті ОСОБА_6ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Тернопільському міському бюро
технічної інвентаризації отримав реєстраційне посвідчення № 9014, згідно з яким
спірна квартира зареєстрована за ним на праві власності.

Позивач вважає, що вказані вище заповіт та договір довічного утримання ОСОБА_3. підписала у стані, який позбавляв її
можливості розуміти свої дії та керувати ними, внаслідок глибокої старості та
хвороби. Крім цього, відповідачем не виконувались умови договору, а саме, не проводилася оплата комунальних послуг, утриманням та доглядом заОСОБА_3. займалися інші особи, які здійснювали
щоденний догляд, прибирання, забезпечували її їжею та медичними препаратами.

12 вересня 2005 рокуОСОБА_5 помер, в зв'язку із чим судом до участі в
розгляді справи в якості відповідача допущено ОСОБА_2 матір померлого.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 28 березня 2006 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19 вересня 2006 року,
позов задоволено.

Визнано недійсними: заповіт ОСОБА_3 від 14 вересня 2001 року на квартиру
АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2., посвідчений
приватним нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округуОСОБА_7.; договір
довічного утримання від 13 вересня 2002 року, укладеного міжОСОБА_3. та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу
ОСОБА_8; реєстраційне посвідчення
Тернопільського міського БТІ №9014 від 09.04.2004
року про право власності ОСОБА_2. на квартируАДРЕСА_1.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення
Тернопільського міськрайонного суду та ухвалу апеляційного суду Тернопільської
області в даній справі, а позов залишити без розгляду, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

При розгляді справи судами правильно встановлено, що
оскільки заповіт укладено особою, не здатною розуміти свої дії та керувати
ними, а тому обґрунтовано цей заповіт визнаний недійсним та на підставі цього
визнано недійсними всі послідуючі угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення постановлені з додержанням
норм матеріального і процесуального права, а також відсутні передбачені  ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують
висновки судів.

Керуючись ст. ст. 332, 366 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну
скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 траня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 19 вересня
2006 року в даній справі, залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді  апеляційного суду

&Acirc;&icirc;&euml;&egrave;&iacute;&ntilde;&uuml;&ecirc;&icirc;&iquest;
&icirc;&aacute;&euml;&agrave;&ntilde;&ograve;і