У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 березня 2008 року                                                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                         Гнатенка
А.В.,

суддів:                                  Косенка
В.Й.,                     Григор'євої Л.І.,

Данчука
В.Г.,                      Барсукової В.М.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до акціонерного банку “Київська Русь”, треті особи: приватний нотаріус
ОСОБА_2, товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “Халал”, про
визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Черкаської області від 27 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а:

27 липня 2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з указаним
позовом до акціонерного банку “Київська Русь”, треті особи: приватний нотаріус
ОСОБА_2, ТОВ “Халал”, мотивуючи тим, що їй відповідно до державного акта на
право власності ЯА № 218596, виданого  28
лютого 2005 року Драбівською райдержадміністрацією, належить земельна ділянка
площею 2,0603 га, яка розташована АДРЕСА_1.

4 квітня 2005 року між нею та відповідачем укладений
договір іпотеки, відповідно до якого вона, не розуміючи суті його умов,
поручилась своїм майном за зобов'язання ТОВ “Халал”, взяте ним за договором
кредиту.

ОСОБА_1 доводила, що при укладенні цього договору
керівництво ТОВ “Халал”, у тому числі її чоловік, ввело її в оману, унаслідок
чого вона уклала угоду на вкрай невигідних для неї умовах.

Доповнюючи та уточнюючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1
доводила, що укладений договір іпотеки не відповідає вимогам ст. 18 Закону
України “Про іпотеку”, оскільки в ньому не зазначене цільове призначення
земельної ділянки, що є істотною умовою такого договору, яка є підставою для
визнання його недійсним.

Рішенням
Драбівського районного суду від 8 жовтня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано договір іпотеки, укладений між ОСОБА_1 та акціонерним банком
“Київська Русь” 4 квітня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом
Драбівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, предметом якого є нерухоме
майно - земельна ділянка площею 2,0603 га,, що розташована АДРЕСА_1, недійсним
у зв'язку з відсутністю в ньому істотної умови, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 18
Закону України “Про іпотеку”, - зазначення цільового призначення земельної
ділянки. У решті позовних вимог відмовлено. Заборону на відчуження земельної
ділянки, встановлену в порядку забезпечення позову ухвалою судді Драбівського
районного суду від 6 серпня 2007 року, знято.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27
листопада 2007 року рішення Драбівського районного суду від 8 жовтня 2007 року
скасовано, у позові відмовлено.

Не погодившись із
зазначеним рішенням апеляційного суду, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду
України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Скасовуючи рішення Драбівського районного суду від 8
жовтня 2007 року та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд правомірно виходив із того, що відсутність у договорі іпотеки
істотної умови щодо цільового призначення земельної ділянки не є підставою для
визнання договору іпотеки недійсним.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України передбачено
випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального й процесуального права, а отже, відсутні підстави для скасування
постановленого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 27
листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            А.В. Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

В.Г. Данчук

Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова