АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа №22-17202008                                                                                                    Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2008 р.                                                                                                    м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                                                           Бочарникова
С.О.,

Суддів:                                                                      Приймака
В.М.,

Мануйлова
Ю.С.,

При секретарі:                                                          Петровій
О.Б.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного
сільськогосподарського підприємства «Приморський» на рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 8 лютого 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської міської ради, Приморської державної
нотаріальної контори, треті особи: Приморське комунальне підприємство бюро
технічної інвентаризації, Приватне сільськогосподарське підприємство
«Приморський» про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006 року
ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх
вимог позивач зазначив, що його батько, ОСОБА_2, на підставі договору
купівлі-продажу від 21.02.2000 р. належало кафе-магазин «Минутка», розташоване
по АДРЕСА_1. Батько розпочав реконструкцію цього об'єкту нерухомості, але
належним чином оформити документи не встиг, оскільки 21.08.2004 р. помер.
Згідно батьковому заповіту позивач повинен був отримати у спадок це
кафе-магазин і у встановлений законом строк звернувся до державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадку, але нотаріус своєю постановою від
13.12.2005 року відмовив йому у видачі свідоцтва, оскільки споруди які були
прибудовані під час реконструкції,
вважаються самовільним будівництвом. Тому позивач просив визнати за ним
право власності на кафе «Минутка» як за спадкоємцем батька.

Заочним рішенням
Приморського районного суду від 13 березня 2006 р. позов було задоволено.

На вказане рішення ПСП
«Приморський» 6 липня 2006 р. подало апеляційну скаргу, яка ухвалою колегії
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області
від 7 вересня 2006 р. по справі № 22-4401 2006 р. була задоволена частково,
рішення Приморського районного суду Запорізької області від 13 березня 2006 року
по цій справі було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до того ж
суду першої інстанції в іншому складі.

Приморським районним судом
Запорізької області в порядку пункту 3 частини першої та частини другої ст. 116
ЦПК України була передана Приморським районним судом Запорізької області до
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області 08 лютого 2008 року позов задоволено.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду ПСП «Приморський» 7.03.2008 року подало на рішення апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши доповідача,
пояснення учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні
апеляційного суду обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини
першої ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

В той же час, апелянт ПСП
«Приморський», який залучений до участі у справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору, в своїй апеляційній скарзі не
вказує на порушення його прав та законних інтересів і не обґрунтовує, яким
чином винесене рішення суду, може вплинути на його законні права та інтереси.

Частиною третьою ст. 61
Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини встановлені
судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського
суду Запорізької області від 05.03.2004 р. (а.с. 87) ПСП «Приморський»
зобов'язане усунути порушення права користування земельною ділянкою площею 1064
кв.м. по АДРЕСА_1 на користь СПД ОСОБА_2 шляхом звільнення вказаної ділянки від
торгового кіоску. Це рішення залишено без змін постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від 16.01.2008 р. Таким чином рішенням суду
встановлено, що саме ПСП «Приморський» порушує права позивача.

Не приймається до уваги
посилання апелянта, що Приморська міська рада як орендодавець земельної
ділянки, заперечувала проти визнання права власності на самовільні забудови орендаря,
оскільки сама Приморська міська рада, залучена до участі у справі у якості
відповідача відповідно до статті 294 ЦПК України апеляційну заяву та апеляційну
скаргу у встановлені терміни не подала та відповідно до ст.. 299 ЦПК України до
апеляційної скарги не приєдналась.

Посилання апелянтом на
порушення судом при винесенні рішення норм матеріального права, при розгляді
апеляційної скарги не знайшло підтвердження, оскільки, апелянт посилався на
норми постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1764, в той
же час вказаною постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок
державного фінансування капітального будівництва, при цьому п. 1 Цього Порядку
встановлено, що Порядок визначає лише механізм фінансування капітального
будівництва за рахунок коштів державного бюджету.

В той же час, з матеріалів
справи вбачається, що померлим батьком позивача - ОСОБА_2 було придбано у
власність на підставі договору купівлі-продажу від 21 лютого 2000 року (а.с. 8)
у Приморського районного споживчого товариства кафе «Минутка». 1 липня 2003
року між Приморською міською радою та ОСОБА_2
було укладено договір оренди земельної ділянки, на якій розташовано кафе
(а.с. 5-7), відповідним актом встановлено межі земельної ділянки в натурі.
Рішенням Приморської міської ради № 72 від 15 липня 2004 р. було затверджено
вказаний договір оренди земельної ділянки.

Рішенням виконавчого
комітету Приморської міської ради № 58 від 21.03.2003 р. «Про надання згоди на
проектно-вишукувальні роботи магазину-кафе «Минутка» було надано дозвіл на
проведення проектно-вишукувальних робіт по реконструкції торгівельної
точки-кафе-магазину «Минутка» та благоустрою прилеглої території.

Статтею 24 Закону України
«Про планування і забудову територій» встановлено порядок отримання дозволу на
будівництво об'єктів містобудування, при цьому відповідно до частини четвертої
вказаної статті у разі прийняття міською радою рішення про надання земельної
ділянки із земель комунальної власності для розміщення об'єкта містобудування в
порядку, передбаченому земельним законодавством, зазначене рішення одночасно є
дозволом на будівництво цього об'єкта. Дозвіл на будівництво дає право
замовникам на отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку,
визначеному цим Законом. При цьому відповідно до частини 14 вказаної статті
дозвіл на будівництво об'єкта містобудування не дає права на початок виконання
будівельних робіт без одержання відповідного дозволу Державної
архітектурно-будівельної інспекції України або її територіальних органів.
Частиною четвертою ст. 29 Цього Закону встановлено, що у разі здійснення
реконструкції об'єктів  містобудування
для отримання дозволу на виконання зазначених робіт додається копія документа,
що посвідчує право власності на будинок чи споруду.

Державні будівельні норми
України, а саме ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок оформлення, узгодження і
затвердження проектної документації для будівництва» визначають два різних
поняття, нове будівництво та реконструкція, при цьому під поняттям
«Реконструкція» розуміється: «Перебудова існуючих об'єктів виробничого та
цивільного призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням
його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виробляється,
поліпшенням умов експлуатації та проживання, якості послуг, змін основних
техніко-економічних показників (кількість продукції, функціональне призначення,
геометричні розміри).

Відповідно до частини
першої ст.. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Як вбачається з матеріалів справи, померлим
батьком позивача проводилось не нове будівництво, а саме реконструкція об'єкту
нерухомості, що належав йому на праві власності, реконструкція розпочалась на
земельній ділянці, яка була відведена відповідачем відповідно до земельного
законодавства саме під об'єкт, що підлягав реконструкції, було отримано
відповідні дозволи на проведення реконструкції об'єкту нерухомості, крім того
згідно висновку ТОВ «Бердянськгражданпроект» вказані будівлі відповідають
вимогам ДБН, при будівництві санітарні та пожежні норми порушені не були, стан
конструкцій задовільний, що робить споруди придатними для подальшої
експлуатації (а.с. 14-17), отримано позитивний висновок комплексної державної
експертизи Запорізької обласної служби «Облдержінвестекспертиза» від 16.02.2007
р. (а.с. 230) і дозвіл на виконання будівельних робіт від інспекції ДАБК
Запорізької області від 23.02.2007 р. (а.с. 229).

Посилання апелянта на
порушення судом норм матеріального права, також не знаходить підтвердження
матеріалами справа, оскільки:

ухвалою колегії суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 7
вересня 2006 р. по справі № 22-4401 2006 р. була задоволена частково, рішення
Приморського районного суду Запорізької області від 13 березня 2006 року по цій
справі було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до того ж суду
першої інстанції в іншому складі. Після надходження справи до приморського
районного суду. Відповідно до частини третьої статті 122 ЦПК України питання
про відкриття провадження у справі суддя вирішує не пізніше деїсти днів з дня
надходження заяви до суду. На момент надходження справи до Приморського
районного суду Запорізької області, в складі останнього справи розглядав лише
один суддя - Булашев Р.Л., оскільки другий суддя знаходився у щорічній відпустці,
термін якої закінчувався після закінчення строків, встановлених ст. 122 ЦПК
України. Керуючись статтями 20, 21 ЦПК України, які встановлюють правило
неприпустимості повторної участі судді в розгляді справи та підстави для
самовідводу судді, та пунктом 3 частини першої статі 116 ЦПК України, якими
визначено, що якщо після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити
новий склад суду для розгляду справи, суд передає справу на розгляд іншому
суду, при цьому, відповідно до частини другої ст.. 116 ЦПК України, у випадках
встановлених пунктами 3 і 4 частини першої цієї статті, справа передається до
суду, найбільш територіально наближеного до цього суду, що і було зроблено по
цій справі.

Передача справи з одного
суду до іншого, згідно з частиною третьою ст.. 116 ЦПК України,  здійснюється на підставі ухвали суду після
закінчення строку на її оскарження. Ухвала Приморського районного суду
Запорізької області про передачу справи до Бердянського міськрайонного суду не
оскаржувалась ні одним з учасників судового процесу.

Крім того, представник
апелянта під час розгляду справи в апеляційній інстанції вказав, що під час
розгляду справи в першій інстанції не було розглянуто позовну заяву ПСП
«Приморський» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою, подану до Приморського районного суду. Але як вбачається з матеріалів
справи вказана позовна заява додана до клопотання ПСП «Приморський» про
зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання права
власності на нерухоме майно, до закінчення розгляду справи за позовом ПСП
«Приморський», однак вказане клопотання залишено судом без задоволення. Ухвали
про прийняття до провадження вказаної позовної заяви та об'єднання провадження
з первісним позовом, оформлені відповідно до статей 122, 123, 126 ЦПК України
не постановлювались, в матеріалах справи відсутні докази про те що цей позов
слухався разом з первісним, що свідчить про те, що позов ПСП «Приморський» є
самостійним і не розгляд судом першої інстанції не є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції, визначеною ст.. 311 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307, 308,
314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Приватного сільськогосподарського підприємства «Приморський» відхилити.

Рішення  Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 08.02.2008 року по цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту його проголошення, проте, може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного
Суду України.

Головуючий                                                                                                С.О.
Бочарников

Судді                                                                                                            В.М.
Приймак

Ю.С.
Мануйлов