УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                                  Лященко
Н.П.,         Костенка А.В.,                              Прокопчука
Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області
(далі - Відділення) про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 12 лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від 22 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2007 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до  Відділення про відшкодування моральної шкоди
на підставі ст. ст. 1, 5, 6, 13, 21, 28, ч. 3 ст. 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
(далі - Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року).

Позивач зазначав, що за час роботи на АП “Шахта ім. А.Ф. Засядька” з 1991
року до 2002 року отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 19 листопада 2002 року йому  встановлено 50 % втрати  професійної працездатності безстроково та
третю групу інвалідності .

Посилаючись на те, що виробнича травма та її наслідки спричиняють фізичні
та моральні страждання, призвела до серйозних порушень здоров'я зі стійким
розладом функцій організму, до обмеження життєдіяльності, до втрати роботи та
до неможливості продовження активного особистого життя,  ОСОБА_1. просив суд про задоволення позову та
відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 тис. грн.

Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 12
лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 22 травня 2007 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати ухвалені у справі  судові
рішення й ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1., суд першої інстанції, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не має право
на відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до п. 22        ст. 71 Закону України “Про Державний
бюджет України на 2007 рік”, який набрав чинності з 1 січня 2007 року, з метою
приведення окремих норм законів відповідно до цього Закону на 2007 рік зупинено
дію абз. 4 ст. 1 (у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та
членам їх сімей), підпункту “е” п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34
Закону  від 23 вересня 1999 року               № 1105-ХІV (далі - Закону).

Проте погодитись із такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Так,
норми ст. ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачають
обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду в разі настання страхового випадку.

Відповідно
до ст. 13 Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у цьому Законі, з настанням
яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення
та/або соціальних послуг.

Судом установлено, що з 1991 року до 2002 року ОСОБА_1. працював на АП
“Шахта ім. А.Ф. Засядька”.

Висновком МСЕК від 19 листопада 2002 року йому  встановлено 50 % втрати  професійної працездатності безстроково та
третю групу інвалідності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1. про відшкодування моральної
шкоди, суд не врахував, що
страховий випадок із позивачем настав                у 2002 році, коли йому було
встановлено стійку втрату працездатності у зв'язку з професійним захворюванням,
і з цього часу в нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, тобто
до набрання чинності Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

Указані порушення закону залишились поза
увагою суду апеляційної  інстанції.

За таких обставин судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, тому вони як постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 12 лютого
2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 травня 2007 року
скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук