Справа № 2 – 1830/ 2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2008 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого – судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Черно А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна Фірма “Авіобуд” до
ОСОБА_1
про стягнення боргу за комунальні послуги” ,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2008 року ТОВ “Будівельна Фірма “Авіобуд” звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1
про стягнення боргу за комунальні послуги в сумі 1845,56 грн., мотивуючи тим, що відповідачка, мешкає у багатоповерховому будинку, який знаходиться на балансі підприємства позивача. Відповідачка, посилаючись на певні пільги, а саме 50 % знижку на сплату комунальних послуг, не сплачує їх у повному розмірі, тому виникла заборгованість, яку сплатити у добровільному порядку не бажає.

У судовому засіданні представник позивача
ОСОБА_2
. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити , а саме стягнути з відповідачки на користь товариства 1845,56 грн. та 81 грн. судових витрат.

Представник відповідачки
ОСОБА_3
вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, оскільки заявлені вимоги є незаконними.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та додані документи, суд вважає, що позов належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_1
працює на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідно до Указу Президента України “Про переведення суддів” № 1237/2001 від 19 грудня 2001 року по теперішній час.

23.09.2006 року на підставі ордера на житлове приміщення
НОМЕР_1
від 06.09.2006 року вселилась та зареєструвалася в квартирі
АДРЕСА_1
м. Миколаєва.

Дана квартира знаходиться у багатоповерховому будинку, який знаходиться на балансі позивача ТОВ “Будівельна Фірма “Авіобуд”, тому 10 жовтня 2006 року позивач в особі директора
ОСОБА_4
та позивачка підписали договір
НОМЕР_2
про надання комунальних послуг, послуг по утриманню будинку та прибудинкової терріторії.

Відповідачка, згідно ст. 44 Закону України “Про статус суддів” представила позивачу довідку на 50% знижку на сплату житлово- комунальних послуг, на що позивачем було запропоновано їй стати на облік в Управлінні соціальних виплат та компенсацій Заводського району міста Миколаєва, але вона цього не зробила.

10.09.2007 р. позивач сам звернувся до Управління соціальних виплат, де письмово йому була надана відповідь, що пільги суддям та членам їх сімей на 2007 р. не передбачені Законом України “Про державний бюджет на 2007 рік”.

24.04.2008 р. за вих. № 1426 позивачу Управлінням соціальних виплат був направлений ще один лист вже про те, що згідно ст. 69 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік” та ст. 65 Закону України “ Про державний бюджет України на 2008 рік” всі питання щодо надання пільг працівникам бюджетних установ, які мають на них право згідно із Законом України “Про статус суддів”, вирішуються з адміністрацією установи за місцем роботи цієї категорії громадян.

Крім того, відповідно до статті 130 Конституції України Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Відповідно до ст. 3 Закону України “Про статус суддів” судді у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежними, підкоряються тільки законові і нікому не підзвітні.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про статус суддів» незалежність суддів забезпечується, зокрема, створенням необхідних організаційно-технічних та

інформаційних умов для діяльності судів, матеріальним і соціальним забезпіченням суддів відповідно до їх статусу. Гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального, ї соціального забезпечення, передбачені цим Законом,

поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Відповідно до п.9 ст.44 Закону України «Про судоустрій України» суддям надається 50-відсоткова знижка плати за займане ними та членами їх сімей житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка і користування індивідуальним домашнім телефоном). Такі ж пільги зберігаються за ними і після виходу у відставку.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України, щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про гарантії незалежності суддів) від 18.06.2007 №1-23/2007 зокрема визнано неконституційним положення ст.36 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік” , а саме:

- "пільги, компенсації і гарантії, на які згідно із законами України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, військовослужбовців та особи рядового і начальницького складу, щодо знижки плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична та теплова енергія), безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі) та автомобільним транспортом загального користування у сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів надаються у разі, якщо зазначені працівники мають право на податкову соціальну пільгу. Розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із грошовими доходами зазначених працівників не повинен перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу", в частині, що стосується професійних суддів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року
НОМЕР_2
-рп/2005 зазначено, що частиною третьою статті 11 Закону України "Про статус суддів" ( 2862-12 ) передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Це положення кореспондується з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" ( 3018-14 ), згідно з якою при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Зазначені положення узгоджуються з вимогами міжнародних актів про незалежність суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, які є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. За своїм конституційним змістом вони встановлюють принцип заборони скасування чи зниження досягнутого рівня змісту та обсягу гарантій незалежності суддів. Тому положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" ( 2862-12 ) необхідно розглядати у контексті статті 126 Конституції України ( 254к/96-ВР ) і частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" ( 3018-14 ).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу щодо незалежності суддів, у Рішенні від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004 ( У019р710-04 ) зазначив, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Визначені Конституцією ( 254к/96-ВР ) та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначаються Конституцією України ( 254к/96-ВР ) і законами, зокрема Законом України "Про статус суддів" ( 2862-12 ), що виключає в процесі його конкретизації та розвитку обмеження, законодавчо встановлених гарантій статусу судді або зниження їх рівня. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Отже, за змістом статті 126 Конституції України ( 254к/96-ВР ) положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" ( 2862-12 ) у взаємозв'язку з

частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" ( 3018-14 ) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Надання суддям 50% знижки на оплату комунальних паслуг відповідно до п.9 ст.44 Закону України «Про статус суддів» є законом передбачений захід матеріального та соціального забезпечення незалежності суддів.

Відповідачка
ОСОБА_1
, працюючи
ІНФОРМАЦІЯ_1
, під час оплати 50% за комунальні послуги скористалася своїм правом на пільгову оплату, що передбачено чинним законодавством, зокрема Законом України «Про статус суддів».

Що стосується покриття другої половини вартості комунальних послуг, то позивач повинен звертатися з позовом до бюджетних установ, котрі відповідно до чинного законодавства України повинні здійснювати дані виплати, а не до судді Кутової Т. 3., тобто відповідачки.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до статті 130 Конституції України, ст.11 Закону України «Про статус суддів», рішень Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005, та від 18.06.2007 №1-23/2007, ст. 128 Цивільного процесуального Кодексу України, вважаю дану позовну заяву ТОВ «БФ «Авіобуд» до
ОСОБА_1
такою, що є необґрунтованою і такою, що містить незаконні вимоги до відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна Фірма “Авіобуд” до
ОСОБА_1
про стягнення боргу за комунальні послуги залишити без задоволення.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: Агєєва Л.І.