Україна
Красногвардійський районний суд
м. Дніпропетровська
Справа № 2-194-2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2008 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Руденко М.А.
при секретарі Сорокіній А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Закритого акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особи: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним, про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння по праву на спадщину по закону, про визнання частково недійсним договору іпотеки від 21 травня 2007 року, -
В С Т А Н О В И В:
05 червня 2007 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просила суд винести рішення про визнання частково на 1/2 частину недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою ІНФОРМАЦІЯ_3 за реєстром № 3-423 на домоволодіння АДРЕСА_1на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати частково на 1/2 частину недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, посвідчений 21 травня 2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_4. за реєстром № 2970 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати за нею, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати ОСОБА_3. повернути їй, ОСОБА_1, 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в натурі.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка вказала на те що відповідачка ОСОБА_2 - її рідна сестра. Їх батьками були - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в період зареєстрованого шлюбу збудували спірне домоволодіння АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 - помер, після його смерті її мати, ОСОБА_6, прийняла спадщину як спадкоємець першої черги після смерті свого чоловіка отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати - ОСОБА_6. 14 лютого 1998 року вона подала заяву до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері у вигляді спадкового майна: житлового будинку з господарчими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, внаслідок чого була відкрита спадкова справа за № 128/98. До теперішнього часу свідоцтво про право на спадщину вона не отримала. Її сестра - ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3. отримала свідоцтво про право на спадщину після померлої матері ОСОБА_6 на весь вище вказаний житловий будинок. 21 травня 2007 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 спірне домоволодіння. Вважає, свідоцтво про право на спадщину та договір купівлі-продажу домоволодіння частково недійсними, просила позов задовольнити.
23 квітня 2008 року позивачка ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, та просила визнати недійсним на 1/2 частину свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Третьої дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 3-423 від ІНФОРМАЦІЯ_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 затверджений 21 травня 2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_4. за реєстровим номером № 2970, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, визнати частково не дійсним договір іпотеки від 21 травня 2007 року в частині предмета застави між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», виключивши з нього п. 35,3; 35,4; 35,5; 35,6 вказаного договору, стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори на її користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
За ініціативою позивачки до участі в розгляді справи в якості відповідача було притягнуто Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 відмовилась від позовної вимоги в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори на її користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн. просила надалі вказану позовну вимогу не розглядати, решту уточнених позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Суду пояснила, що вона як спадкоємець першої черги має право на 1/2 частину спірного домоволодіння АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_5, але відповідачі позбавили її такого права на домоволодіння. ОСОБА_3 скориставшись юридичною безграмотністю та матеріальною потребою ОСОБА_2., шляхом укладення договору купівлі-продажу з нею заволоділа спірним домоволодінням. Уклавши договір іпотеки з ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 21 травня 2007 року ОСОБА_3 порушила її права, оскільки вона мала право на 1/2 частину спірного домоволодіння, а в забезпечення виконання умов по кредитному договору було передано домоволодіння з усіма господарськими будівлями та прибудовами в цілому. Просила уточнені позовні вимоги задовольнити.
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги не визнала, та просила відмовити в задоволені позовних вимог. Вважає, що свідоцтво про право на спадщину по закону було видано вірно. За продаж будинку від ОСОБА_3отримала 20 000 доларів США, уклавши з нею договір купівлі-продажу. Договір іпотеки був укладений на 40 000 доларів США, з яких 20 000 доларів США вона отримала за продаж будинку, а 20 000 доларів США призначалися для його ремонту. Надававши ОСОБА_3 довіреність на оформлення спадщини вона говорила, що має сестру. Про подаччу хаяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 їй не повідомляла, але на її вимогу ОСОБА_1 не надавала домову книгу, сама виписала матір ОСОБА_5. Переконана, що договір купівлі продажу домоволодіння та договір іпотеки був укладений законно.
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги не визнала, та просила відмовити. Суду пояснила, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано в Третій дніпропетровській державній нотаріальній конторі державним нотаріусом Демуш Є.В. в присутності відповідачки ОСОБА_2. Державний нотаріус в її присутності перевіряла надходження заяви про прийняття спадщини. Державний нотаріус не роз'яснювала права та обов'язки спадкоємців.
Представник відповідачки ОСОБА_3за договором про надання юридичної допомоги ОСОБА_8 уточнені позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що ОСОБА_3 законно оформила спадщину, про наявність спадкоємиці ОСОБА_1, державного нотаріуса повідомляла.
В судовому засіданні представник відповідача Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за довіреністю Кухар О.О. уточнені позовні вимоги не визнав, та просив відмовити у їй задоволені. Суду пояснив, що договір іпотеки будинку від 21 травня 2007 року на 40 000 доларів США, предметом даного договору є житлове приміщення - домоволодіння АДРЕСА_1. Служба безпеки банку перевіряла підстави володіння майном, внаслідок чого було видано службову записку про можливість видачі кредиту.
В судовому засіданні представник третьої особи Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори державний нотаріус Демуш Є.В. пояснила суду, що при видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 за реєстром № 3-423 на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2, була допущена помилка - не врахована спадкоємиця ОСОБА_1. Вона неодноразово викликала ОСОБА_2 та ОСОБА_3. для виправлення помилки, але коли відповідачі по справі з'явилися до нот контори, то виявилось, що між ними було укладено договір купівлі-продажу даного будинку, і спірне домоволодіння стало предметом договору іпотеки.
В судовому засіданні представник третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4. за довіреністю ОСОБА_9 пояснив суду, що 21 травня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладеного договір купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від ІНФОРМАЦІЯ_3 виданого Третьої дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3-423.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що сестер ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знає вже досить давно, вони разом з матір'ю ОСОБА_6 проживали разом в домоволодінні АДРЕСА_1. Відносини між сестрами зіпсувалися, після смерті їх матері. ОСОБА_1 неодноразово говорила їй, що подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, але свідоцтва ОСОБА_1 так і не отримала, а в 2007 році їй стало відомо що домоволодіння придбала ОСОБА_3
СвідокОСОБА_11. в судовому засіданні пояснила, що знає сім'ю ОСОБА_6 давно, коли померла спадкодавця ОСОБА_6, по поховала її позивачка по справі - ОСОБА_1, а ОСОБА_2 в похованні участі не приймала. Вона достовірно знає, що у ОСОБА_1 не було коштів для оформлення спадщини, хоча заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини вона подавала.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що позивачку та відповідачку знає давно, знала їх померлу матір. Вона була присутньою при розмові між сестрами , коли ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_2, що звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Також повідомила суду , що відповідачка зловживає спиртними напоями, не розуміла, що при укладенні договору купівлі-продажу будуть порушині права її та сестри ОСОБА_1.
Заслухавши сторони, свідків, державного нотаріуса, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується актовим записом № 163 від 02 лютого 1998 року Красно гвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть (а.с.87). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Широківською державною нотаріальною конторою 15 березня 1979 року за № 292 (а.с.95), зареєстрованого в Дніпропетровському інвентар бюро 20 березня 1979 року за № 358-79 та свідоцтва про право власності, виданого Широківською державною нотаріальною конторою 15 березня 1979 року за № 290 зареєстрованого в Дніпропетровському інвентар бюро 20 березня 1979 року за 358-79, реєстраційний номер 17542644 (а.с.97).
Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 557 кв. м., та складається з житлового будинку А-1 житловою площею 51,5 кв. м., убиральні - Б, сараю - В, огорожі - 1-6, водоколонки - 7, мостіння - І.
Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадкоємці, прийняли спадщину фактично, оскільки проживали в спадковому будинку та прийняли в спадщину частину майна спадкодавця.
14 лютого 1998 року ОСОБА_1 подала заяву до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини по закону після смерті свої матері ОСОБА_5 (а.с.14). Внаслідок чого в Третій дніпропетровській державній нотаріальній була відкрита спадкова справа за № 128/98. Але у зв'язку з скрутним матеріальним становищем та поганим самопочуттям до теперішнього часу ОСОБА_1 не одержала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірного домоволодіння як спадкоємець першої черги.
ІНФОРМАЦІЯ_3 до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за законом, діюча на підставі довіреності від імені ОСОБА_2. Того ж дня, на ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с.53). Як пояснила в судовому засіданні державний нотаріус Демуш Є.В. коло спадкоємців перевіряється за допомогою єдиного реєстру заповітів, спадкових договорів та спадкових справ. В даному випадку спадкова справа не була виявлена, оскільки книги реєстрації прийняття заяв про прийняття спадщини особисто нею перевірена не була, а також в своїй заяві представник спадкоємиці ОСОБА_2. підтвердила, що спадкоємців не має (а.с.36), тому суд приходить до висновку, що державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. помилково було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2. Нотаріусом були прийняті всі необхідні міри для виправлення помилки, але виявилось що 21 травня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладеного договір купівлі-продажу нерухомого майна - домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.65). Договір купівлі-продажу нерухомого майна підписаний сторонами в присутності приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4., ним же посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 2970. А спірне домоволодіння стало предметом договору іпотеки будинку від 21 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».
Ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог які встановлені ч.1, 2, 3,5,6 ст. 203 ЦК України.
Ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
На підставі свідоцтва про спадщину було укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кредитний договір та договір іпотеки будинку між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством банк «Приватбанк», при укладанні вищевказаних договір було порушено майнові права позивачки ОСОБА_1, яка надежним чином в установленний строк звернулась з заявою до третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому суд приходить до висновку, що в силу ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) слід визнати недійсним на 1/2 частину свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 3-423 від ІНФОРМАЦІЯ_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 видане на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та в силу ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Окрім того, при укладенні договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було порушено право співвласниці спірного домоволодіння на переважне права купівлі частини домоволодіння та не отримано її погодження на здійснення угоди відповідно до ст. 362 ЦК України.
Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо, обставин які мають істотне значення, такий право чин може бути визнаний судом недійсним) такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Як встановлено в судовому засіданні, що також не заперечувалось сторонами та свідками по справі, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знали про існування спадкоємиці ОСОБА_1, знали про її право на частину спадщини після смерті матері ОСОБА_5, але при укладанні договору купівлі-продажу домоволодіння своєчасно не повідомили приватного нотаріуса ОСОБА_4. про існування спадкоємиці, тим самим ввели його в оман, що нотаріус не міг передбачити. Тому, суд вважає за можливе визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4., та зареєстрований в реєстрі за № 2970, так як був укладений під впливом обману.
На підставі ст. 230 ЦК України суд вважає за необхідне, також визнати частково недійсним договір іпотеки від 21 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», в частині п.35,3 (з договору): в забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором та Іпотекодавець зобов'язань з цим договором, Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (далі - Майно), а саме: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: площа земельної ділянки складає 557 (п'ятсот п'ятдесят сім) кв. м. на якій розташоване: А-1 житловий будинок, шл. бетон, житлова площа 51,5 (п'ятдесят один та п'ять десятих) кв. м., загальна площа 79,5 (сімдесят дев'ять та п'ять десятих) кв. м., Б - убиральня, шл. блок, В-сарай (тимчас.), дер, 1-6 огорожа, 7-водоколонка, І - мостіння. Майно належить Іпотекодавцю па праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого від «21» травня 2007 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округа ОСОБА_4 за реєстром № 2970. Майно передається в іпотеку з невід'ємними при належностями, що знаходяться в ньому. Майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності. Цільове призначення Предмету іпотеки жила нерухомість; п. 35,4 (з договору): У відповідності до ст.6 Закону України „Про іпотеку", іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 557 (п'ятсот п'ятдесят сім) кв. м. (далі - Земельна ділянка), на яку Іпотекодавець зобов'язується набути право власності і отримати відповідні документи протягом 9 (дев'ять) місяців від дати підписання цього договору. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1; 35,5 (з договору): Сторони визначили, що вартість Предмета іпотеки складає 151 500,00 (сто п'ятдесят одна тисяча п'ятсот грн. 00 коп.) гривень; 35,6 (з договору): На протязі 30 (тридцять) днів з дати купівлі Предмету, іпотеки зареєструвати договір купівлі-продажу Предмету іпотеки та право власності на Предмет іпотеки згідно з чинним законодавством (якщо така реєстрація не здійснюється безпосередньо Іпотекодержателем за дорученням Іпотекодавця). Іпотекодавець повинен зареєструвати Предмет іпотеки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та отримати акт про право власності на земельну ділянку.
Згідно за ст. 88 ЦПК України солідарно з відповідачів на користь позивачки належить стягнути судові витрати у розмірі 51 грн. 00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), 215, 216, 229, 230, 236 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК Україн, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недійсним на 1/2 частину свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 3-423 від ІНФОРМАЦІЯ_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 видане ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченний приватним нотаріусом ОСОБА_4., та зареєстрований в реєстрі за № 2970.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1.
Визнати частково недійсним договір іпотеки від 21 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», в частині п.35,3; 35,4; 35,5; 35,6.
Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки судові витрати у розмірі 51 грн. 00 грн.
Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подання через Красногвардійський районний суд на протязі десяти діб від дня оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається на протязі двадцяти діб після надання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя М.А. Руденко