Справа № 2-97/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2008 року Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді:               Католікяна М.О.,

при
секретарі:                        Дятленко
М.О.,

з участю:

- представника ОСОБА_1 ОСОБА_3.;

- представника ОСОБА_2 ОСОБА_4.;

- позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5;

- представника ОСОБА_6. ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора,
Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації», про визнання свідоцтва про право на спадщину частково
недійсним, визнання права власності на &frac14; частку домоволодіння у порядку спадкування
за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від
права спадкування, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа
- Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково
недійсним, визнання права власності на 1/6 частку домоволодіння у порядку
спадкування за законом,

установив:

09 липня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи - Восьма дніпропетровська державна
нотаріальна контора, КП «ДМБТІ», про визнання свідоцтва про право на спадщину
частково недійсним, визнання права власності на &frac14; частку
домоволодіння у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що він відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства
доводиться сином ОСОБА_7, постійно мешкає у

м. Одеса. ОСОБА_7. належало АДРЕСА_1.
Відповідач доводиться останньому дружиною. У грудні 2004 року батько позивача
помер. Після його смерті позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори, але
згодом дізнався про те, що спадкові права на усе майно в цілому отримала
дружина померлого. Зазначені обставини явилися причиною звернення позивача до
суду з позовом про визнання виданого на ім'я відповідача свідоцтва про право на
спадщину недійсним на &frac14; частку, визнання за ним права власності на
&frac14; частку спірного домоволодіння у порядку спадкування за законом (а.с.а.с. 5
- 8).

06
травня 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Восьма дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про усунення від права спадкування, який ухвалою суду був прийнятий до
спільного розгляду з первісним позовом. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 за життя батька не турбувався за ним, не допомагав
матеріально, не взяв участі у його похованні. Ці обставини явилися причиною
звернення позивача до суду із зустрічним позовом

(а.с.а.с.
129 - 133).

06
травня 2008 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6., третя особа - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора,
про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним, визнання права власності на 1/6 частку
домоволодіння у порядку спадкування за законом, який ухвалою суду був прийнятий
до спільного розгляду з іншими позовами. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що вона є дочкою померлого. На час смерті батька вона
тривалий час постійно мешкала разом з ним, доглядала його тощо, а тому фактично
прийняла спадщину. Крім неї, у померлого є ще один син, ОСОБА_6 ОСОБА_1 є
позашлюбним сином померлого, ніколи не приїздив до останнього, не турбувався
про нього, а тому не має прав спадкоємця.
Зазначені обставини явилися причиною звернення позивача до суду з
позовом про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті батька,
визнання виданого на ім'я матері свідоцтва про право на спадщину недійсним на
1/6 частку, визнання за нею права власності на 1/6 частку спірного
домоволодіння у порядку спадкування за законом (а.с.а.с. 112 - 117).

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлений ним позов підтримала,
заперечував проти зустрічних позовних вимог.

Представник ОСОБА_2 наполягала на задоволенні позовних вимог останньої, а
також позову ОСОБА_5, заперечувала проти первісного позову.

ОСОБА_5 просила суд задовольнити зустрічні позовні заяви, заперечувала
проти первісного позову.

Представник ОСОБА_6. просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Решта учасників у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним
чином.

Суд, вислухавши пояснення представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6., а також
ОСОБА_5, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісні
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_5 слід
задовольнити повністю, а вимоги ОСОБА_2 - відхилити, з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1народився ОСОБА_1, про що свідчить
копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Кобулетським районним
відділом ЗАГС Аджарської АРСР (актовий запис № 55). Батьками ОСОБА_1 були
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не перебували у шлюбі (а.с.а.с. 11, 64, 173, 174).

ІНФОРМАЦІЯ_2 між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було укладено шлюб, що підтверджується
копією повторного свідоцтва про одруження, виданого 03.02.1997 р.
Голованівським районним відділом ЗАГС Кіровоградської області (актовий запис №
17). При цьому ОСОБА_9 прийняла прізвище чоловіка

(а.с.а.с. 22, 65-звор., 124, 135).

ІНФОРМАЦІЯ_8 у подружжя народився син, ОСОБА_6, про що свідчить копія
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 26.03.1967 р. Голованівським
районним бюро ЗАГС Кіровоградської області (актовий запис № 28) (а.с.а.с. 122,
136, 154).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилася дочка, ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 26.03.1967 р.
Голованівським районним бюро ЗАГС Кіровоградської області (актовий запис № 81)
(а.с.а.с. 123, 137).

23 січня 1976 року Голованівським районним відділом ЗАГС Кіровоградської
області було видане свідоцтво про встановлення батьківства серії НОМЕР_4, за
яким ОСОБА_7 був визнаний батьком ОСОБА_10. (згодом - ОСОБА_1) (актовий запис №
2) (а.с.а.с. 31, 63, 170).

06 лютого 1979 року Кобулетським районним відділом ЗАГС Аджарської АРСР на
ім'я ОСОБА_1 було видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (актовий запис
№ 55). При цьому батьком ОСОБА_1 був записаний ОСОБА_7 (а.с.а.с. 11, 64).

ІНФОРМАЦІЯ_4 між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що свідчить
копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5, виданого 29.03.1988 р.
Амур-Нижньодніпровським районним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська (актовий
запис

№ 308). При цьому ОСОБА_5 прийняла прізвище чоловіка (а.с.а.с. 121, 134).

02 листопада 2000 року ОСОБА_7 придбав за договором купівлі-продажу
АДРЕСА_1 м. Дніпропетровськ. Договір був посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 і зареєстрований у
реєстрі за № 2304 (а.с.а.с. 27, 120).

04 грудня 2000 року ОСОБА_7 зареєстрував своє право власності на придбане
домоволодіння у КП «ДМБТІ», що підтверджується відповідним штампом на
зворотньому боці договору купівлі-продажу (а.с.а.с. 27-звор., 120-звор.).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_6, виданого 17.12.2004 р. відділом РАЦС Самарського районного
управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис № 1210)

(а.с.а.с. 15, 65, 125).

Із січня 2004 року до смерті ОСОБА_7 ОСОБА_5 постійно мешкала разом з
батьками у спірному домоволодінні, що підтверджується довідкою Квартального
комітету № 18 Самарського району м. Дніпропетровська № 150 від 20.07.2008 р.

11 червня 2005 року ОСОБА_2 видала на ім'я ОСОБА_5 довіреність, якою
уповноважила останню від свого імені оформити усі спадкові права після смерті
ОСОБА_1 Довіреність була посвідчена Восьмою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою і зареєстрована у реєстрі за № 3-748 (а.с. 23).

19 квітня 2005 року ОСОБА_1 звернувся за місцем свого постійного проживання
до Другої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Заява
була зареєстрована у реєстрі за № 3-893. 16.05.2005 р. ця заява була передана
до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, про що свідчить
відповідний штамп на ній (а.с.а.с. 10, 61).

У серпні 2005 року ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 звернулася до Восьмої
дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька (а.с.
14).

30 серпня 2005 року Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора
зробила запит до єдиного електронного Спадкового реєстру щодо наявності
відкритих спадкових справ, заповітів, спадкових договорів, а також до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на прізвище ІНФОРМАЦІЯ_7
(а не ІНФОРМАЦІЯ_6) та отримала відповідь про відсутність таких (а.с.а.с. 16 -
18, 24).

Того ж дня на ім'я ОСОБА_2 Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною
конторою було видане свідоцтво про право на спадщину з законом, згідно з яким
вона набула право власності на спірне домоволодіння в цілому. При цьому,
реєструючи в єдиному електронному Спадковому реєстрі видачу свідоцтва про право
на спадщину, нотаріус знову помилився, зазначивши прізвище спадкоємця як
«ІНФОРМАЦІЯ_9» (а.с.а.с. 29, 30, 62, 119).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Кодексом про шлюб та сім'ю Української РСР, Цивільним кодексом України.

В силу ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю.

Відповідно
до ст. 28 КпШС УРСР під час поділу майна, яке є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка рівні, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ураховуючи
положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 безумовно розповсюджується на спірне домоволодіння, а частки
подружжя в ньому є рівними.

Таким
чином, після смерті чоловіка ОСОБА_2 об'єктивно є власником &frac12; частки домоволодіння як майна, нажитого під час шлюбу, отже спадковим
майном є решта (&frac12; частка) домоволодіння.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за
законом.

У
відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття
спадщини.

В
силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ураховуючи вказане, суд доходить висновку про те, що після смерті ОСОБА_7 право
на спадкування виникло у його дружини та дітей: у ОСОБА_2 - на 1/8 частку, у
ОСОБА_6. - на 1/8 частку, у ОСОБА_1 - на 1/8 частку, у ОСОБА_5 - на 1/8 частку.

Стаття 1224 ЦК України передбачає чіткий та вичерпний перелік обставин, які
можуть бути підставою для усунення спадкоємця від спадщини, зокрема:

-     спадкоємець
умисно позбавив життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або
вчинив замах на їхнє життя;

-     спадкоємець умисно перешкоджав
спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і
тим самим сприяв виникненню права на спадкування у нього чи в інших осіб або
сприяв збільшенню їхньої частки у спадщині;

-     спадкоємець ухилявся від надання
допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був
у безпорадному стані.

ОСОБА_12 у своєму позові не довела належними доказами наявність підстав,
визначених у приведеній нормі, для усунення від спадщини ОСОБА_1, який постійно
мешкає в іншому населеному пункті (віддаленому), а тому суд вважає за необхідне
цей позов відхилити.

При цьому, на думку суду, суттєвою обставиною є постійне тривале
безперервне мешкання ОСОБА_1 в іншому місті (м. Одеса).

Відповідно
до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину,
якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Крім
цього способу прийняття спадщини, закон передбачає таке прийняття в інший
спосіб, а саме шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Судом
було встановлено (і не заперечувалося жодним з учасників), що ОСОБА_6 протягом
шести місяців з дня смерті батька не звернувся до Восьмої дніпропетровської
державної нотаріальної контори та не мешкав постійно разом з батьком на час
його смерті, а тому, у розумінні закону, він не прийняв спадщину та не має
право на неї.

Натомість,
у розумінні приведених вище норм, спадщину прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_5
(оскільки постійно проживали разом з ОСОБА_7 на час смерті), а також ОСОБА_1
(оскільки у шестимісячний строк з дня смерті батька звернувся до нотаріальної
контори).

Таким
чином, з урахуванням неприйняття спадщини ОСОБА_6 спадкове майно має бути
поділено між трьома спадкоємцями по 1/6 частки від усього домоволодіння, отже
вимога ОСОБА_1 про надання йому спадкових прав на &frac14; частку
домоволодіння є безпідставною, оскільки такий розподіл спадщини порушує права
та охоронювані законом інтереси ОСОБА_5, яка також прийняла спадщину.

Зважаючи
на те, що спадкові права на усе домоволодіння в цілому через помилку нотаріуса
перейшли до ОСОБА_2, що порушило інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_5, видане 30.08.2005
р. свідоцтво про право на спадщину підлягає частковому визнанню недійсним: на
1/6 частку - в частині інтересів ОСОБА_1 та на 1/6 частку - в частині інтересів
ОСОБА_5

Керуючись
ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, ст.ст. 1217, 1222,
1224, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57
- 60, 169, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,
суд

вирішив:

позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації», про визнання свідоцтва про право на спадщину частково
недійсним, визнання права власності на &frac14; частку домоволодіння у порядку спадкування
за законом задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 30 серпня 2005
року Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстроване у
реєстрі за № 3-2237 (спадкова справа № 525/05), за яким ОСОБА_2 набула у
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на
АДРЕСА_1, частково недійсним (на 1/6 частку).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Восьма
дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права
спадкування відмовити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа - Восьма
дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття
спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання
права власності на 1/6 частку домоволодіння у порядку спадкування за законом
задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті батька, ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 30 серпня 2005
року Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстроване у
реєстрі за № 3-2237 (спадкова справа № 525/05), за яким ОСОБА_2 набула у
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на
АДРЕСА_1, частково недійсним (на 1/6 частку).

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вважати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 30 серпня 2005
року Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстроване у
реєстрі за № 3-2237 (спадкова справа № 525/05), за яким ОСОБА_2 набула у
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на
АДРЕСА_1, в цілому недійсним на 1/3 частку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: