Справа №22Ц-2281/2008                                                                      Головуючий
у І інстанції Костенко І.В
Доповідач у 2 інстанції Яворський М.А.
У Х В А Л А

іменем України

18 серпня 2008 року                                                                                                                      м.
Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді :
Яворського М.А..

суддів                                  Воробйової
Н.С., Ігнатченко Н.В.

при секретарі :                   Приходько Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 11
квітня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
відшкодування шкоди ,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, та просив постановити рішенням, яким розірвати договір купівлі-продажу
будинку, укладений 2 жовтня 2007 року між ним та відповідачкою  та зобов'язати відповідачку повернути йому
оплату за не отриманий будинок.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 2 жовтня 2007 року між
ним та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, який був оформлений приватним нотаріусом Кагарлицького нотаріального
округу ОСОБА_3  та зареєстрований в
Кагарлицькому БТІ. Згідно угоди в момент її підписання ним було сплачено
відповідачці вартість будинку через її валютний рахунок в Кагарлицькому
відділення Ощадбанку та до 2 листопада 2007 року вона мала звільнити житловий
будинок і передати його йому для проживання. Однак 29 жовтня 2007 року куплений
ним будинок згорів, втративши своє основне призначення і експлуатації не
підлягає.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та
просив суд стягнути з відповідачки на його користь спричинені йому пожежею
збитки в сумі 53050 грн., посилаючись на те, що вказаний житловий будинок не
був фактично переданий відповідачкою в його користування.

Рішенням Кагарлицького районного суду від 11 квітня 2008
року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсягу.

В апеляційній скарзі позивач по справі ОСОБА_1 просить
скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог,
задовольнивши його позов, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права. Зокрема на думку позивача судом не
правильно витлумачено норм матеріального права ст. 667 ЦК України, якою
покладено на продавця обов'язок зберігати продане майно не допускаючи
погіршення його стану.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України
<nau://ukr/1618-15|st303> в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно до ст. 308 ЦПК України
<nau://ukr/1618-15|st308> апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 2 жовтня 2007 року
між позивачем по вказаній справі  ОСОБА_1
та  відповідачкою по справі ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1. Зазначений  договір він був нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_3 і
16.10.2007р. зареєстрований в Кагарлицькому бюро технічної інвентаризації, що
відповідає вимогам ст. 657 ЦК України.

Продаж будинку було вчинено за 111 100 грн., що
еквівалентно 21500 доларів США, де кошти буди передані в день підписання
договору, що стверджується і випискою з особового рахунку № 40 на ім'я ОСОБА_2

Відповідно до договору ОСОБА_2 зобов'язувалась звільнити
будинок та виписати всіх зареєстрованих в будинку громадян до 2 листопада 2007
року.

29 жовтня 2007 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_2
звільнила будинок АДРЕСА_1від власних речей і вивезла їх в с. Бране Поле
Богуславського р-ну, де придбала собі будинок.

А 29 жовтня 2007 року близько 18 год. в даному будинку
виникла пожежа в результаті, якої були знищені віконні рами у 2-х кімнатах,
перекриття на площі 21 м. кв., речі домашнього вжитку, дерев'яна обрешітка
крівлі житлового будинку на всій площі, двері у двох кімнатах та пошкоджено
крівлю житлового будинку по всій площі, дерев'яну підлогу, двері, чим
спричинені збитки, відповідно до акту про пожежу від 30.10.07р.  в розмірі 53 050 грн.

Постановою Кагарлицького РВ ГУМВС України в Київській
області від 18.11.2007 року в порушенні кримінальної  справи за ст. 194 ч. 2 КК України по факту
пожежі в будинку АДРЕСА_1відмовлено з підстав
того, що в діях невстановлених осіб відсутній склад злочину.

Вирішуючи вказаний спір та, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив, із того, що після
укладення договору купівлі - продажу житлового будинку, позивач по справі як
покупець зареєстрував  16 жовтня 2007
року зазначений договір купівлі-продажу в реєстрі прав власності на нерухоме
майно в Кагарлицькому БТІ , та з вказаного часу відповідно до ч.4  ст.334 ЦК України набув права власності на
даний будинок.

Крім того судом також встановлено що до моменту
звільнення відповідачкою вказаного будинку 29 жовтня 2007 року позивач фактично
приступив до його користування, тому суд з врахуванням вказаних обставин та
вимог ст. 668 ч.1 ЦК України  при йшов до
висновку, що ризик випадкового знищення або
випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому
товару, та відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає даний висновок суду першої
інстанції законним, обґрунтованим і таким, що зроблений у відповідності до наданих
сторонами, досліджених судом доказів з врахування норм матеріального права та з
дотримання норм процесуального законодавства.

Так відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

З матеріалів цивільної справи вбачається що договором
купівлі - продажу, укладеним між позивачем та відповідачкою було визначено
момент виникнення у покупця ( позивача по справі ОСОБА_1) права власності на
придбане майно. Даний момент визначений в п. 9 договору  моментом державної реєстрації укладеного
договору.   (а.с.5).

З наявного в матеріалах справи витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано придбаний будинок 16 жовтня 2007
року ( саме вказаного числа була проведена державна реєстрація договору
купівлі-продажу), тому з вказаної дати він згідно до ч.4 ст. 334 ЦК України
набув права власності на даний об'єкт нерухомого майна  відповідно до ч.1 ст. 668 ЦК України перейшов
ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність законних підстав для
покладення на відповідачку по справі відповідальності за спричинену матеріальну
шкоду оскільки вина останньої як того вимагає ст. 1166 ЦК України  не доведена .

Посилання позивача в заяві про уточнення позовних вимог
на ст. ст. 950, 951, 953, 954 ЦК України як підставу для стягнення з
відповідачки спричиненої матеріальної шкоди на думку колегії суддів
обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки вищезазначені позивачем
норми матеріального права регулюють правовідносини, що випливають із договорів
зберігання, а не спричинення майнової шкоди.

Оскільки між сторонами не укладався договір на зберігання
майна тому й вимоги позивача в порядку ст. ст. 950, 951, 953, 954 ЦК України
обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Крім того відповідно до укладеного договору (п.11)
продавець зобов'язався  звільнити
будинок, та виписати всіх зареєстрованих в будинку за вищевказаною адресою  громадян до 2 листопада 2007 року.  Зазначені зобов'язання продавцем були
виконанні у строки та в порядку зазначеному договору.

Доводи апелянта проте, що продавець - відповідачка по
справі, не надала суду письмових доказів про передачу йому житлового будинку,
що свідчить на її думку про те, що вона йому не передала придбаний будинок
належним чином є необґрунтованим, оскільки такий порядок передачі житлового
будинку не передбачався укладеним договором купівлі-продажу.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення Кагарлицького
районного суду Київської області від 11 квітня 2008 року ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків викладених в даному рішенні, тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303 <nau://ukr/1618-15|st303>, 307
<nau://ukr/1618-15|st307>,308 <nau://ukr/1618-15|st308>,313
<nau://ukr/1618-15|st313>-315 ЦПК України
<nau://ukr/1618-15|st315>, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області
від 11 квітня 2008 року, залишити без змін.

Ухвала набирає, законної сили з моменту її оголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом 2 місяців.

Головуючий:

Суддя: