У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

4 листопада 2008 року
м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши касаційні скарги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28
травня 2008 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня
2008 року у справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про виселення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4звернулися із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
ОСОБА_4. належить 41/100 частка будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 20 липня 2000 року. ОСОБА_3. належить 59/100 частин зазначеного будинку на
підставі договору дарування від 20 липня 2000 року. З 2006 року у спірному
будинку проживає їхній дядько - відповідач ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_1.
Відповідачі займають житлову прибудову площею 33,7 кв.м, яка складається з
кухні, санвузла та кімнати. Окрім того, ОСОБА_2 користується гаражем, який
також належить на праві власності позивачам. Відповідач користується зазначеними
приміщенням без будь-яких правових підстав, ніякого договору на користування
частиною житлового будинку він не укладав. Самовільне користування
відповідачами житловим приміщенням створює перешкоди у користуванні будинком та
гаражем. ОСОБА_2 постійно влаштовує конфлікти, сварки, погрожує фізичною
розправою, у зв'язку чим вони неодноразово зверталися до органів міліції та
прокуратури. ОСОБА_2. оспорювався даний договір, але рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 5 квітня 2007 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволені
позову про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за
законом, визнання частково недійсним договору дарування від 20 липня 2000 року
між ОСОБА_5., ОСОБА_4і ОСОБА_3., визнання за ОСОБА_2 права власності на &frac12; частину спірного будинку та
земельної ділянки, розташованої за АДРЕСА_1. Просили виселити відповідачів з
будинку АДРЕСА_1

Рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2008 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2008 року, позов
задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні позивачами власністю шляхом
виселення відповідачів з будинку АДРЕСА_1

У касаційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2008 року, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Касаційні скарги необґрунтовані. Доводи скарг висновків суду не
спростовують. Передбачених законом підстав неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм процесуального права не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини 3 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
виселення.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                     В.І. Гуменюк