вересня 2008 року                                                                        м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Барсукової В.М.,                       Гуменюка В.І.,                           Григор'євої
Л.І.,                        Косенка
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Одеського державного центру професійного навчання працівників
переробної промисловості до ОСОБА_1, третя особа: відділ
паспортно-реєстраційної та міграційної роботи Суворовського РВ ОМУ УМВС України
в Одеській області про виселення, зняття з реєстраційного обліку, стягнення
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2006 року Одеський
державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості
звернувся із зазначеним позовом посилаючись на те, що 1 лютого 2003 року вони
уклали з відповідачем договір на тимчасове проживання ОСОБА_1, на строк до 1
квітня 2003 року, у гуртожитку позивача розташованому за адресою: м. Одеса,
вул.. Кримська, будинок № 61. Після спливу терміну договору відповідач
продовжує проживати в гуртожитку, порушує правила внутрішнього розпорядку, не
сплачує за проживання, в результаті чого виникла заборгованість  2 134 грн. Враховуючи викладене, Одеський
державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості
просив  задовольнити їх позовні вимоги та
виселити ОСОБА_1 з кімнати ОСОБА_1 у будинку № 61 по вул. Кримській у м. Одесі
без надання іншого жилого приміщення, зобов'язати відділ
паспортно-реєстраційної та міграційної роботи Суворовського РВ ОМУ УМВС України
в Одеській області зняти ОСОБА_1 з реєстрації по вказаній адресі та стягнути з
відповідача заборгованість за проживання у гуртожитку у розмірі 2 134 грн.
Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 20 грудня 2006 року позов задоволено. Виселено ОСОБА_1 із
кімнати ОСОБА_1, будинку № 61 по вулиці Кримській в місті Одесі без надання
іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеського державного
центру професійного навчання працівників переробної промисловості
заборгованість за проживання у гуртожитку в сумі      2 134 грн., державне мито в сумі 51 грн.
та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 2 215 грн.
Зобов'язано відділ паспортно-реєстраційної та міграційної роботи Суворовського
РВ ОМУ УМВС в Одеській області зняти ОСОБА_1 з реєстрації в кімнаті ОСОБА_1,
будинку № 61 по вулиці Кримській в місті Одесі.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 8 травня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2006 року
скасовано. Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеського
державного центру професійного навчання працівників переробної промисловості
заборгованість за проживання в гуртожитку за період з 1 квітня 2005 року по 1
жовтня 2006 року в сумі 1 890 грн., судові витрати в сумі  71 грн. 70 коп., а всього 1 961 грн. В решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі Одеський
державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості
просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити рішення про
задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд апеляційної
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 при укладенні договору від 1 лютого 2003
року реалізував своє право на житло і не може бути примусово позбавлений житла,
оскільки користується ним на підставі цього договору.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можливо.

Відповідно до пункту 3 розділу 8 та
підпункту 4 розділу 9 Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними
навчальними закладами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від
20 січня 1997 року № 38 (далі- Постанова № 38), державні навчальні заклади
можуть надавати в міжсезонний період гуртожитки для тимчасового проживання
окремих громадян.

Встановлено, що на підставі
Постанови № 38 адміністрація гуртожитку уклала з відповідачем 1 лютого 2003
року договір на тимчасове проживання терміном на два місяці.

Умовами цього договору було
передбачено, що в разі не заявлення однією із сторін договору про його
розірвання або зміну його умов, договір вважається пролонгованим на слідуючий
строк.

Нормами статті 651 ЦК України
передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі
договір є розірваним, якщо право на таку відмову встановлено у самому договорі.

Відповідача ОСОБА_1 було
повідомлено про Наказ № 2 від 31 травня 2005 року про розірвання укладеного
договору з 1 травня 2005 року (а.с.31, 33).

У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняється (частина 2 статті 653 ЦК України).

Договір про проживання у
гуртожитку, укладений 1 лютого 2003 року, вважається розірваним з 1 травня 2005
року (а.с. 33).

З цього моменту сторони не
перебувають у зобов'язальних правовідносинах.

Таким чином, вимога Одеського
державного центру професійного навчання працівників переробної промисловості
про виселення ОСОБА_1 з гуртожитку та зняття його з реєстрації ґрунтується на
вимогах закону.

Крім того, відповідно до статті 526
ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору.

Встановлено, що заборгованість у
відповідача виникла за період з 1 квітня 2005 року по 1 жовтня 2006 року.

Наказ директора Одеського державного
центру професійного навчання працівників переробної промисловості від 31
березня 2005 року про заборону касиру приймати у відповідача гроші за поживання
у гуртожитку не звільняє ОСОБА_1 від сплати заборгованості, яка виникла за
період з 1 квітня 2005 року по 1 жовтня 2006 року.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що оскільки між позивачем та відповідачем
відсутні зобов'язальні відносини, тому ОСОБА_1 повинен бути виселений з
гуртожитку та знятий з реєстраційного обліку і сплатити заборгованість за
проживання.

Згідно зі статтею 339 ЦПК України
суд касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасовано судове
рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної
інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись
статтями 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу Одеського державного центру професійного навчання працівників переробної
промисловості задовольнити частково.

Рішення
апеляційного суду Одеської області від 8 травня 2007 року скасувати, залишивши
в силі рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 20 грудня 2006 року.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                           А.В. Гнатенко

Судді:                                                                                   В.М.
Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко