У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого - Сеніна Ю.Л.,

Суддів:             Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук
Л.І.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

У березні 2007
року ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її
та неповнолітньої ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачка та її неповнолітня дочка більше
шести місяців не проживають у квартирі без поважних причин.

Ухвалою
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2007 року позов ОСОБА_3
залишено без розгляду.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2007 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду Запорізької області від 3 вересня 2007 року рішення суду
першої інстанції скасоване та ухвалене нове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 у власних
інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до частин 1, 2 статті 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з
поважних причин  понад шість місяців, цей
строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору
- судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
яка проживає в квартирі АДРЕСА_1, є інвалідом 2 групи, хворіє на шизофренію в
хронічній формі, у 1999 році визнана недієздатною, в квартирі створено
антисанітарні умови.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції дав оцінку зазначеним фактам та виходив із того, що такі
об'єктивні обставини свідчать про поважність причин відсутності відповідачки з
неповнолітньою дочкою в спірній квартирі.

При встановленні зазначених
фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону, правильно
застосовано норми матеріального права.

Апеляційний суд помилково
скасував зазначене рішення, не навів достатніх мотивів, за якими він вважає
невірними висновки суду першої інстанції, констатував те, що          ОСОБА_2 не проживає у квартирі, однак
не дав належної оцінки причинам її відсутності та не спростував висновків суду
першої інстанції про поважність таких причин.

За таких обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої
інстанції з підстав, передбачених статтею 339 ЦПК України.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 у
власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду
Запорізької області від 3 вересня 2007 року скасувати і залишити в силі рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Ю.Л.Сенін

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк