№ 2-1477/ 08
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2008 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:
судді Попової С.А.,
при секретарі Ченгал О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю і призначення страхових виплат, -
В С Т А Н О В И В:
У березні 2008р. позивачі звернулись до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Маріуполі Донецької області (далі - ФССВНВ, Фонд) про встановлення факту проживання однією сім'єю та стягнення страхової суми, посилаючись на наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, що є сином позивачів, працюючи на посаді монтажника ВАТ „ММК ім. Ілліча при виконанні виробничого завдання був смертельно травмований. Нещасний випадок, що трапився із ОСОБА_3, визнаний таким, що пов"язаний з виробництвом. У зв'язку із тим, що син проживав разом із позивачами однією сім"єю, вони звернулись до ФССВНВ із заявою про призначення страхової виплати як членам сім'ї загиблого сина. Але їм за постановою Фонду було відмовлено з мотивів реєстрації сина за іншою адресою. Посилаючись на те, що син ОСОБА_3, хоча і був зареєстрований за іншою адресою, але проживав фактично разом із батьками весь час, вів з ними спільне господарство, мав спільний бюджет, просять встановити факт їх спільного проживання однією сім"єю та зобов'язати ФССНВНВ призначити їм страхові виплати на сім'ю загиблого на виробництві сина.
В даному судовому засіданні, підтримуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_2, що представляє свої інтереси і інтереси співпозивачки ОСОБА_1, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та доповнив наступне. Від самого народження ІНФОРМАЦІЯ_2 й по день трагічної смерті син ОСОБА_3 постійно проживав спільно із ним і матір"ю, разом вели господарство. За період спільного проживання та за рахунок спільного бюджету придбали квартиру АДРЕСА_1, де ОСОБА_3 й зареєстровався. У зв"язку з проведенням ремонтних робіт по місцю реєстрації, відсутності власної сім"ї, ОСОБА_3 проживав разом із позивачами однією родиною у квартирі АДРЕСА_2. Просили задовольнити позов в повному обсязі.
Представник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Морозова В.В., що діє за довіреністю, заперечувала проти позову, посилаючись в обгрунтування заперечень на те, що загиблий ОСОБА_3 зареєстрований за іншою адресою, ніж позивачі, тому останні не могли мати спільного бюджету та побуту і їхня вимога про призначення їм страхових виплат як членам сім'ї загиблого на виробництві сина є необґрунтованою і суперечить вимогам діючого законодавства.
Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно із актом № 22/2 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув на підприємстві ВАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча, внаслідок дії механічної асфіксії від закриття отворів дихальних шляхів сипучою рідиною (реагентним порошком).
Згідно із свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 20 лютого 2008 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що вчинено актовий запис за № 483.
ОСОБА_3, як вбачається з його паспортних даних, в період з 02.02.1996 р. був зареєстрований АДРЕСА_2, а з 18.08.2005 р. й по день загибеліАДРЕСА_1. В той час, як позивачі - батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 згідно з їх паспортними даними, інформації житлової організації зареєстровані АДРЕСА_2.
Втім, допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4, яка проживає в квартирі АДРЕСА_3 по сусідству за місцем реєстрації ОСОБА_3 в одному тамбурі, пояснила, що сусід ОСОБА_3 рідко навідувався до цієї квартири з моменту її придбання, проводив ремонтні роботи, на кухні була відсутня мийка, меблі в необхідній для постійного проживання кількості ОСОБА_3 не завозив.
Допитана у якості свідка ОСОБА_5, що є рідною сестрою загиблого ОСОБА_3, підтвердила той факт, що брат ОСОБА_3 проживав разом із батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з ними вів спільне господарство, мав спільний бюджет, за рахунок спільних коштів придбавали побутову техніку, продукти харчування та сплачували поточні рахунки. Квартира ж за місцем реєстрації брата була куплена для нього за рахунок їх спільних коштів, але він там ніколи не проживав, оскільки квартира з моменту її набуття знаходилась в стадії ремонту, аж до смерті брата, і не була придатна для постійного в ній проживання. За життя брат власної сім"ї не утворив.
Свідок ОСОБА_6, що знаходиться в дружніх стосунках з родиною ОСОБА_1 і проживає по сусідству позивачів, в судовому засіданні пояснила, що після прибдання ОСОБА_3 квартири, він продовжував постійно проживати в батьківській квартирі, а в новій квартирі робив ремонт.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_7, що є другом загиблого ОСОБА_3, пояснив, що із ОСОБА_3 з моменту їх навчання у Приазовському технічному державному універсітеті з 1998р. встановились дружні стосунки, які подовжувались до дня смерті останнього. За життя ОСОБА_3 вони багато часу проводили разом. Підтвердив той факт, що ОСОБА_3 проживав разом із позивачами в батьківській квартирі, де в нього була своя кімната, вів з ними спільне господарство. В квартирі ж за місцем реєстрації ОСОБА_3 робив ремонт і вона не була придатна для постійного проживання за відсутності елементарних побутових умов, а саме меблів, пічки для готування їжі, мийки, іноді збирались там тільки з друзями для відпочинку.
Отже, допитані у ході судового розгляду свідки об"єктивно підтвердили, що ОСОБА_3 не проживав за місцем своєї фактичної реєстрації, а мешкав разом із батьками АДРЕСА_2, вів з ними спільне господарство і побут, маючи певні взаємні права та обов'язки.
Факт спільного проживання однією сім"єю ОСОБА_3 разом із матір"ю ОСОБА_1 і батьком ОСОБА_2 підтверджується довідкою про склад родини, наданою ЖКП „Домовик-4 від 05.03.2008 року, а також актом від 03.03.2008 року.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 стосовно поняття «член сім'ї» Конституційний Суд виходить із його змісту залежно від галузі законодавства.
Оскільки правовідносини, які склались між сторонами, регулюються, зокрема, нормами Сімейного права, суд відповідно до ст. 3 ч. 4 Сімейного кодексу виходить з того, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В сенсі ст. 64 ЖК України до членів сім'ї належать батьки.
Відповідно до ст. 34 п. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого.
Підсумовуючи викладене, із врахуванням викладених правових норм і доведених в судовому засіданні обставин і фактів, суд знаходить неспроможними доводи відповідача для відмови в призначенні страхових виплат лише з підстав відсутності спільної реєстрації в жилому приміщенні позивачів і їх загиблого сина ОСОБА_3 І враховуючи доведення усіх складових понять сім"ї як то спільне проживання позивачів із сином, спільний побут, взаємні права та обов"язки, вважається, що сума одноразової допомоги на сім"ю загиблого ОСОБА_3 у контексті п. 7 ст. 34 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІY, є певним відшкодуванням (компенсацією) за перерваний зв'язок між батьком та сином, матір"ю та сином.
Отже, відповідно до ст. 34 п. 7. Закону № 1105-ХІY позивачі, як безспірно встановлено в ході судового розгляду, мають право на страхові виплати ( одноразової допомоги сім'ї) загиблого на виробництві ОСОБА_3, як батько і матір, що має призначити Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області.
На підставі ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 64 Житлового кодексу України, ст. 13, 21, 28, п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1,ОСОБА_2 задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1,ОСОБА_2 з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Маріуполі Донецької області призначити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 страхові виплати як членам сім'ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 на виробництві ОСОБА_3.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя _________________________ С.А. Попова