Справа № 22ц-10612008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Ільченко О.І.
Доповідач: Редька А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

14 серпня 2008 року                                 місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів - Заболотного В.М., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Пільгуй Н.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 та її представників ОСОБА_3 та
ОСОБА_4,

третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2008 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання частково недійсними свідоцтва про право
на спадщину за заповітом та визнання права власності на часнику жилого будинку,
за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про виділ спадкового майна у натурі та
відшкодування шкоди за знищене майно,

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 16 квітня 2008 року частково
задоволені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, поділено у натурі
садибу по АДРЕСА_1та виділено:

- ОСОБА_1 в рахунок 12 частини у будівлі А-1 приміщення 1-2 площею 3,6 кв
м вартістю 2394 грн, 1-7 площею 2,9 кв м вартістю 1928 грн, прибудову А-1
вартістю 16353 грн, прибудову а-1 вартістю 15334 грн, прибудову а-1 вартістю
6572 грн, тамбур а-1 вартістю 914 грн, сарай б-1 вартістю 379 грн, 12 частину
огорожі з воротами та хвірткою вартістю 1291 грн, загальною вартістю 45165 грн,
що більше належної йому ідеальної 12 частки на 3284,50 грн;

- ОСОБА_2 в рахунок 12 частини у будівлі А-1 приміщення 1-4 площею 14,4 кв
м вартістю 9576 грн, 1-5 площею 8,3 кв м вартістю 5519 грн, 1-6 площею 12,5 кв
м вартістю 8312 грн, гараж Д-1 вартістю 7261 грн, сарай Б-1 вартістю 3371 грн,
льох Пг-1 під сараєм вартістю 1514 грн, сарай Г-1 вартістю 973 грн, вбиральня
У-1 вартістю 780 грн, 12 частину огорожі з воротами та хвірткою вартістю 1290
грн, загальною вартістю 38596 грн, що менше належної їй ідеальної 12 частки на
3284,50 грн;

- визначено обов'язки кожного виконати відповідні переобладнання у
виділених частинах будинку для відособлення приміщень;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_220090 грн грошової компенсації
різниці вартості ідеальних часток та вартості виконання робіт;

- визначено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1528
кв м та виділено у користування:

- ОСОБА_1 177 кв м під будівлями та 587 кв м в індивідуальне користування,
всього 764 кв м;

- ОСОБА_2 177 кв м під будівлями та 587 кв м в індивідуальне користування;

- виділено у спільне користування сторін 354 кв м.

- у задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення та
повернути справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судом
процесуального та матеріального права, оскільки суд безпідставно об'єднав
позови в одне провадження, безпідставно відмовив у призначенні експертизи для
визначення вартості будівель, а надані ним докази свідчать про домовленість з
батьком на створення спільної власності на будинок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення та
повернути справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, оскільки суд фактично відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, але неправильно зазначив у резолютивній
частині рішення про часткове задоволення його позовних вимог, також
безпідставно відмовив у призначенні повторної експертизи про можливість поділу
будинку у натурі і неправильно визначив варіант поділу будинку, також не
вирішив спір щодо іншого спадкового майна - швейної машинки, мотоцикла та
автомобіля, що заявила ОСОБА_2 у додатковій заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, третіх осіб та їх представників, перевіривши доводи апеляційних скарг
та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача
ОСОБА_2 належить до задоволення частково, а апеляційна скарга позивача ОСОБА_1
не може бути задоволена.

З наданих витягів про реєстрацію права
власності на нерухоме майно встановлено, що сторони є співвласниками спірного
жилого будинку по 12 частині кожний відповідно до свідоцтв про право на
спадщину за заповітом, що були видані: ОСОБА_2 13 червня 2007 року державним
нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 на 12 частку
спадкового майна вартістю 29268,50 грн за заповітом ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 16 липня 2007 року державним нотаріусом Прилуцької
державної нотаріальної контори ОСОБА_1 на 12 частку спадкового майна вартістю
29268,50 грн за заповітом ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкове майно складається з житлового будинку А-1, сарай Б-1, сарай В-1,
сарай Г-1, гараж Д-1, льох Пг, вбиральня У-1, огорожа N-2 у АДРЕСА_1 на земельній ділянці територіальної громади
міста Прилуки, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого держаним нотаріусом Прилуцької державної
нотаріальної контори 1 грудня 1948 року за реєстром № 16019 та свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, виданого держаним нотаріусом Прилуцької міської
державної нотаріальної контори 21 травня 1993 року за реєстром 2-1763.

Суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 про виключення із спадкового майна приміщення будинку 1-1, 1-7, 1-8,
1-9, 1-10, А”-1, а”-1, гараж Д-1, що становить 13 частину будинку та визнання
за ним права власності на зазначену частину будинку та приміщення як за забудовником,
оскільки ці приміщення були зведені у 1978-88 р.р. за його та дружини
ОСОБА_8кошти за згодою батьків та якими він з сім'єю користувався весь час.

Надані документи, зокрема, акт про закінчення будівництва та прийняття в
експлуатацію індивідуального домоволодіння від 23 грудня 1981 року по АДРЕСА_1,
у якому зазначено, що будівництво розпочато у травні 1976 року, закінчено у
травні 1981 року, забудовниками є ОСОБА_9та ОСОБА_7, жила прибудова А”-1
зведена без належного дозволу, оскільки дозвіл мали тільки на зведення
приміщень а-1, а”-1, рішення Прилуцького міськвиконкому № 689 від 29 грудня
1999 року про затвердження оформлення документів Хорту Г.М. на самовільні
прибудови та господарські будівлі: сіни А”-1, тамбур а”-1, гараж Д-1, сараї
В-1, в-1, в”-1, Г-1 по вул. Польовій, 23, інших документів про зведення
приміщень та прийом їх у експлуатацію свідчать, що всі приміщення зводилися та
реєструвалися тільки на батьків, жодного доказу про вкладення коштів у
будівництво вказаних приміщень та про договір з батьками про створення спільної
власності суду не надано. Крім того, більшість зазначених приміщень зводилися
без належного дозволу та проекту і будь-яка домовленість забудовників про
створення самовільно збудованої нерухомості є нікчемною та не тягне ніяких
правових наслідків для забудовників. Висновки суду у цій частині ґрунтуються на
матеріалах справи та законі, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неправильний
висновок суду у цій частині його позовних вимог спростовуються матеріалами
справи і не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій
частині.

Суд дійшов правильного висновку, що для поділу спірного спадкового
домоволодіння у натурі перший варіант виділу сторонам приміщень, запропонований
висновком № С-202 від 20 грудня 2007 року експерта судової будівельно-технічної
експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати є найбільш
прийнятним та доцільним, оскільки при такому варіанті не порушуються права
співвласників, виділені кожному приміщення найбільш відповідають їх часткам у
праві власності і є можливість переобладнати їх в окреме житло, сплачена
грошова компенсація є незначною. Заперечення міськвиконкому, рішення від 29
січня 2008 року за № 57, стосувалися відсутністю у висновку експерта варіантів
визначення порядку користування земельною ділянкою і не стосувалися реального
поділу приміщень та їх можливих переобладнань. Висновки суду у цій частині
ґрунтуються на матеріалах справи та законі, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
про неправильний висновок суду в цій частині не дають підстав для скасування
рішення суду першої інстанції у цій частині.

Суд також дійшов правильного висновку про безпідставність вимог ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди за пошкоджені та знищені господарські будівлі, оскільки
матеріалами справи не підтверджується вина ОСОБА_1 у руйнування цих будівель, а
показаннями свідків доводи ОСОБА_2 були спростовані оскільки свідки підтвердили
факт руйнування будівель ще за життя спадкодавця і доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 також не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції у
цій частині.

Суд вирішив спір у частині визначення порядку користування при будинковою
земельною ділянкою пославшись на додатковий висновок судової
будівельно-технічної експертизи від 28 березня 2007 року № С-2021 про
визначення порядку користування земельною ділянкою при будинку, у якому
зазначена загальна площа земельної ділянки 1528 кв м, та запропонований
експертом єдиний варіант. Проте, крім зазначеного висновку експерта жодним
документом не підтверджено коли і ким земельна ділянка була надана у
користування власнику будинку. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за
заповітом розмір земельної ділянки не зазначено, тільки посилання, що будинок
розташований на земельній ділянці, що належить громаді міста Прилуки. У
матеріалах справи відсутні належні документи уповноваженого органу місцевого
самоврядування про надання коли-небудь власнику спірного будинку земельної
ділянки та які підтверджували б правомірність користування сторонами земельною
ділянкою при будинку площею 1528 кв м як це зазначено у висновку експерта від
28 березня 2007 року № С-2021. Суд не уповноважений визначити порядок
користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння, які без
законних на те підстав користуються цією земельною ділянкою. Отже у частині
визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами рішення суду
ухвалено всупереч норм земельного законодавства і у цій частині рішення суду не
можна визнати законним, таке рішення підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні
позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Керуючись ст.ст.307, 308, 309 ч.1 п.4,
314, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 16 квітня 2008 року в частині позовних вимог
ОСОБА_2до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою
скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2у цій частині.

Залишити без змін рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2008 року в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання частково недійсними
свідоцтв про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на 13
частину жилого будинку та у частині відмови у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та у
частині задоволення позову ОСОБА_2до ОСОБА_1 у частині поділу жилого будинку.

Рішення набуває чинності негайно та може бути оскаржене у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: