Справа № 2-457-1/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2008 року Печерський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого - судді : Вовк С.В.,

при секретарі :  Горовій Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до громадсько-правового тижневика
Міністерства внутрішніх справ України «Іменем Закону», Служби внутрішньої
безпеки головного управління по боротьбі з організованою злочинністю
міністерства внутрішніх справ України, Державне казначейство України про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до громадсько-правового тижневика МВС України «Іменем Закону» та служби
внутрішньої безпеки головного управління по боротьбі з організованою
злочинністю МВС України, в якому просив
стягнути з відповідачів солідарно 20 000, 00 грн. у відшкодування
моральної шкоди, завданої приниженням честі та ділової репутації.

Свої вимоги обґрунтував тим, що  статтею «Беззаконня захисників закону коштує
дорого як суспільству, так і їм самим», надрукованою 01.11.2007 у
громадсько-правовому тижневику МВС України «Іменем Закону» № 43 (5585)
принижено його честь та ділову репутацію. Моральну шкоду, завдану порушенням
зазначених особистих немайнових прав, позивач оцінює у 20 000, 00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Співвідповідач редакція щотижневої газети МВС України
«Іменем Закону» в судовому засіданні позов не визнав, у своїх письмових запереченнях
зазначив, що статтю «Беззаконня захисників закону коштує дорого як суспільству,
так і їм самим» надруковано без порушень чинного законодавства, а тому
відомості, що надруковано у зазначеній статті не відносяться до таких, що
порочать честь і ділову репутацію ОСОБА_1

Ухвалою суду від 25.04.2008 неналежного відповідача
службу внутрішньої безпеки головного управління по боротьбі з організованою
злочинністю МВС України замінено на належного - Міністерство внутрішніх справ
України.

Співвідповідач МВС України також заперечував проти
задоволення позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт
заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового
характеру, а також вказуючи, що публікація «Беззаконня захисників закону коштує
дорого як суспільству, так і їм самим» поширена не МВС України, а
загальнодержавним тижневиком «Іменем Закону», а, отже, обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди не може бути покладений на МВС України.

Ухвалою суду від 26.05.2008 до участі у справі в якості
відповідача залучено Держане казначейство України.

Співвідповідач
Держане казначейство України в судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце проведення якого повідомлений належним чином. У відповідності до
ст. 169 ЦПК України судом визнано можливим проводити розгляд справи за
відсутності представника Державного казначейства України.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими
сторонами доказами суд вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_1  відмовити з наступних підстав.

У ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 01.11.2007 у громадсько-правовому
тижневику МВС України «Іменем Закону» № 43 (5585) надруковано статтю
«Беззаконня захисників закону коштує дорого як суспільству, так і їм самим».
Разом з тим позивачем не надану суду жодних доказів, що вказана стаття принижує
честь ОСОБА_1 та порочить його ділову репутацію.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив суд виключно стягнути
моральну шкоду, завдану порушенням його особистих немайнових прав, та не просив
визнати інформацію, що міститься  у
статті «Беззаконня захисників закону коштує дорого як суспільству, так і їм
самим» такою, що порочить його честь та ділову репутацію.

За таких обставин, суд, дотримуючись принципу
диспозитивності, при розгляді даної справи лише з'ясовує чи є підстави
відшкодувати моральну шкоду, завдану порушенням особистих немайнових прав, а не
встановлює факт їх порушення.

Відповідно до ст. 276 ЦК України орган державної влади,
орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична
особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено
особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для
його негайного поновлення.

Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного
особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може
постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування
моральної шкоди, завданої його порушенням.

З наведеного випливає, що закон передбачає право особи на
відшкодування їй моральної шкоди як похідне від права на поновлення порушеного
особистого немайнового права.

Оскільки суд, розглядаючи дану справу не вирішує первісне
питання - відновлення честі та ділової репутації ОСОБА_1, то суд позбавлений
можливості вирішувати  й питання про
відшкодування моральної шкоди, яке в даному випадку є похідним та нерозривно
пов'язаним з первісним.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить висновку про
відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 276 ЦК України,
ст. ст. 11, 60, 169, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1до громадсько-правового тижневика Міністерства внутрішніх справ
України «Іменем Закону», Служби внутрішньої безпеки головного управління по
боротьбі з організованою злочинністю міністерства внутрішніх справ України,
Державне казначейство України про відшкодування моральної шкоди - залишити без
задоволення.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя