Справа
№ 22ц - 1344/2008р.
Головуючий у 1 інст.-Куровський Ю.В.
Доповідач - Острянський В.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

25 липня  2008 року Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого - судді Коренькової
З.Д.,

Суддів - Острянського
В.І., Бобрової І.О.,

При секретарі - Куксі
М.В.

З участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді
Ніжинського міськрайонного суду від 19 червня 2008 року по матеріалах за заявою
ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту наявності захворювання, яке призвело
до інвалідності до 18-річного віку,-

в с т а н о в и в:

На ухвалу судді Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської області від 19 червня 2008 року, якою у
відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту наявності
захворювання, яке призвело до інвалідності до 18-річного віку було відмовлено,
заявницею подана апеляційна скарга, у якій остання ставить питання про
скасування оскаржуваної нею ухвали судді місцевого суду та про направлення
заяви до суду першої інстанції для вирішення питання про її прийняття і
розгляду по суті..

У своїй скарзі апелянт
посилається на те, що ухвала судді від 19.06.2008 року є незаконною та
необгрунтованою. Зокрема, вважає, що суддя порушив ст.256 ЦПК України, оскільки
її ч.3 містить вичерпний перелік справ, які не підлягають розгляду в окремому
провадженні і серед них немає справ щодо встановлення факту наявності
захворювання з дитинства (до 18-ти років). Тому, на думку апелянта, факти щодо
наведеного підлягають вирішенню судом в порядку окремого провадження. Вказує,
що висновок суду, в основу якого покладено правило, що міститься в п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 з наступними
змінами „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають
юридичне значення” про те, що заяви щодо встановлення фактів про встановлення
групи інвалідності та часу її настання не можуть розглядатися судами, не є
нормою закону, а тому і не може бути підставою для відмови у розгляді питання
про відкриття провадження в справі.

Оскаржуваною ухвалою судді ОСОБА_1
відмовлено у відкритті провадження за її заявою про встановлення факту
наявності захворювання, яке призвело до інвалідності (до 18-ти річного віку).

Вислухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_1 перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановивши оскаржувану ухвалу,
місцевий суд виходив з того, що відповідно до правил п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року з наступними змінами „Про
судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення”
судами не можуть встановлюватися юридичні факти про встановлення групи
інвалідності та часу її настання.

Доводи апеляційної скарги про те,
що ст. 256 ЦПК України не містить заборони щодо можливості встановлення факту
наявності захворювання з дитинства ( до 18-ти років ) в порядку окремого
провадження не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали судді
місцевого суду, оскільки ці питання перебувають у віданні відповідних медичних
установ. Суд також враховує, що у разі відмови медичної установи чи її
службової особи у вирішенні даного питання, заінтересовані особи відповідно до
п.2 наведеної Постанови Пленуму можуть оскаржити її в судовому порядку.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку про те, що суддя місцевого суду постановив ухвалу з додержанням
норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 256, 303, 307,
312, 315, 317, 319, 324 ЦПК України
апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу судді Ніжинського
міськрайонного суду від 19 червня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку впродовж двох місяців з дня вступу її в законну силу.

Головуючий:
Судді: