Справа № 2-165/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2008 року Самарський районний суд міста
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                  Католікяна
М.О.,

при секретарі                          Дятленко
М.О.,

з участю:

- представника
позивача за первісним позовом ОСОБА_7. (відповідача за зустрічним позовом)
ОСОБА_8;

- відповідача за
первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2.;

- представника
ОСОБА_2. ОСОБА_9.;

- представника
відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3.ОСОБА_10.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство
Самарського району міста Дніпропетровська, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору дарування
недійсним, визнання права власності на 15/100 часток домоволодіння,

установив:

06 лютого 2006 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала
тим, що з відповідачем до 18.10.2005 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі. У
квітні 2003 року їй було подаровано 30/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1. У
березні 2005 року відповідач змінив місце проживання, самовільно покинувши
будинок. Будинок є особистою власністю позивача, а шлюб між сторонами
розірвано, що, на думку позивача, є підставою для визнання відповідача особою,
що втратила право користування будинком (а.с.а.с. 3 - 5).

13 квітня 2006 року ОСОБА_2. звернувся із зустрічним
позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_3., третя особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4., про визнання
договору дарування недійсним, визнання права власності на 15/100 часток
домоволодіння. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що насправді спірне
домоволодіння було придбано подружжям за договором купівлі-продажу, але
оформлено було договір дарування, у зв'язку з чим він має право на половину
домоволодіння, як один з подружжя (а.с.а.с. 27, 28, 45, 46).

01 серпня 2006 року суд своєю ухвалою прийняв зустрічну
позову заяву до спільного розгляду з первісним позовом (а.с. 51).

02 лютого 2007 року суд своєю ухвалою залучив до участі у
справі в якості третіх осіб співвласників спірного
домоволодінняОСОБА_5.,ОСОБА_6. (а.с. 99).

25 березня 2008 року суддя Самарського районного суду м.
Дніпропетровська своєю ухвалою за заявою ОСОБА_2. забезпечив його позовні
вимоги, заборонивши ОСОБА_1., будь-яким іншим особам вчиняти дії з відчуження
спірного домоволодіння.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1. підтримав
первісний позов, заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог.

ОСОБА_2., його представник заперечували проти первісного
позову, просили задовольнити зустрічний позов.

Представник ОСОБА_3. просив відмовити у зустрічному
позові.

Решта учасників процесу
у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, ОСОБА_2.,
вивчивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2-1684/05 за позовом
ОСОБА_11. до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу, вважає, що у первісному та
зустрічному позовах необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 09.09.1994 р. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_1, виданого 09.09.1994 р. відділом РАГС Виконавчого комітету
Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська
(актовий запис № 517). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 прийняла прізвище
чоловіка (а. 4 цивільної справи № 2-1684/05).

24 квітня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1. було укладено
договір дарування, за яким останній було подаровано 30/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округуОСОБА_4та зареєстрований у реєстрі за № 678
(а.с.а.с. 6, 30).

02 липня 2003 року право власності ОСОБА_1. на придбане
домоволодіння було зареєстроване у єдиному Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, що підтверджується відповідною позначкою на зворотньому боці договору
дарування та копією витягу КП «ДМБТІ» про реєстрацію права власності на
нерухоме майно № 898338 (а.с.а.с. 6 - 8, 30).

Після придбання ОСОБА_1. спірного домоволодіння ОСОБА_2.
зареєструвався у ньому, про що свідчить довідка Квартального комітету
Самарського району

м. Дніпропетровська від 12.01.2006 р. (а.с. 11).

04 жовтня 2005 року рішенням Самарського районного суду
м. Дніпропетровська у цивільній справі № 2-1684/05 шлюб між подружжям було
розірвано (а. 10 цивільної справи

№ 2-1684/05).

18 жовтня 2005 року розірвання шлюбу було зареєстроване,
про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого
18.10.2005 р. Самарським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління
юстиції Дніпропетровської області (актовий запис № 273). Після розірвання шлюбу
ОСОБА_1 змінила прізвище на дівоче (а.с. 9).

З березня 2005 року ОСОБА_2. не мешкає у спірному
домоволодінні, що підтверджується актом про відсутність громадянина за місцем
проживання від 29.01.2006 р., копією акта про відсутність громадянина за місцем
проживання від 29.03.2006 р., видані Квартальним комітетом № 12 Самарського
району м. Дніпропетровська (а.с.а.с. 10, 21).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Житловим
кодексом Української РСР, Цивільним кодексом Української РСР.

В силу ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 4 ЦК УРСР цивільні права і
обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і
Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені
законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства
породжують цивільні права і обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з
власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Ураховуючи зміст приведеної норми, суд вважає, що після
вселення та реєстрації з дозволу власника (ОСОБА_1.) у спірне домоволодіння
ОСОБА_2., який був членом сім'ї власника (чоловіком), придбав усі права,
передбачені ст. 156 ЖК УРСР.

Судом було встановлено, що на час розірвання шлюбу та
після цього між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 склалися стійкі неприязні стосунки.

Крім того, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 змінила замки
на вхідних дверях у спірне домоволодіння, про що свідчать копія акту про
відсутність громадянина за місцем проживання від 29.03.2006 р., видані
Квартальним комітетом № 12 Самарського району м. Дніпропетровська та
визнавальні пояснення представника ОСОБА_1., що, на думку суду, є обставиною,
яка підтверджує наявність поважних причин непроживання ОСОБА_2. у
домоволодінні.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне у
задоволенні первісного позову відмовити.

У відповідності з ч. 1 ст. 243 ЦК УРСР за договором
дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність.

В силу ч. 3 ст. 244 ЦК УРСР до договорів дарування
нерухомого майна застосовуються правила ст. 227 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу
жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.
47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

В силу абз. 1 п. 10, абз. 1 п. 11, п. 12, абз. 1 п. 13,
абз. 1 п. 19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу громадянина,
що звернувся за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за
паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо
особи громадянина. При посвідченні угод з'ясовується дієздатність громадян і
перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. При
посвідченні угод нотаріус перевіряє справжність підписів учасників угод та
інших осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії.
Нотаріально-посвідчувальні угоди, а також заяви та інші документи підписуються
у присутності нотаріуса. Усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, реєструються
в реєстрах нотаріальних дій.

Відповідно до абз. 1 п. 49, абз. 1 п. 50, абз. 1 п. 52
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України
посвідчення договорів про відчуження квартири провадиться за місцезнаходженням
вказаного майна. При нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого
будинку, а також іншого нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус
вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно
у осіб, які його відчужують. Крім правовстановлюючого документа на жилий
будинок та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, нотаріус вимагає
довідку-характеристику бюро технічної інвентаризації. При посвідченні договору
про відчуження квартири перевіряється відсутність заборони на відчуження або
арешту за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Згідно з письмовими поясненнями приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4. під час укладення
спірного договору дарування сторонам було роз'яснено правові наслідки вчинення
договору, договір до підписання був особисто прочитаний сторонами, договір був
підписаний сторонами без відмов і зауважень (а.с. 68).

Як вбачається з матеріалів справи, договір дарування від
24.04.2003 р. було укладено з додержанням нотаріальної форми, договір був
зареєстрований у КП «ДМБТІ», особи сторін під час укладення правочину було
перевірено нотаріусом, нотаріусом також було з'ясовано дієздатність сторін,
договір був підписаний у присутності нотаріуса і зареєстрований у реєстрі. Крім
того, перед укладенням правочину нотаріусові були надані правовстановлюючий
документ про право власності ОСОБА_3. на будинок та витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно. Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про те, що, у
розумінні закону, спірний договір дарування був укладений і не містить
формальних ознак недійсності, зазначених у ст. 227 ЦК УРСР.

Бажання ОСОБА_3. саме подарувати будинок ОСОБА_1. також
підтверджується її власними письмовими поясненнями, посвідченими нотаріально
(а.с. 145).

Згідно зі ст. 58 ЦК УРСР недійсною є угода, укладена лише
про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо
угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються
правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_2., його
представника про оплатність укладеного договору дарування, оскільки таке твердження
не було підтверджено належними доказами.

Суд також не бере до уваги посилання ОСОБА_2., її
представника на відсутність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 родинних зв'язків тощо,
оскільки ця обставина сама по собі не може ані підтверджувати, ані
спростовувати природу укладеного правочину.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що у
задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити через їх
безпідставність.

Суд також вважає, що відповідно до ст. 154 ЦПК України
скасуванню підлягають заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді
Самарського районного суду

м. Дніпропетровська 25.03.2008 р.

Керуючись ст.ст. 4, 58, 227, 243, 244 Цивільного кодексу
Української РСР, ст.ст. 64, 156 Житлового кодексу Української РСР, п.п. 10 -
13, 19, 49, 50, 52 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 р. №
18/5, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 154, 208, 209, 212 - 215, 218
Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

ОСОБА_1 у позові до
ОСОБА_2, третя особа - Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство Самарського району міста Дніпропетровська, про визнання особи
такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи -
приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним, визнання права
власності на 15/100 часток домоволодіння відмовити.

Скасувати заходи із забезпечення позову, знявши заборону
ОСОБА_1, будь-яким іншим особам вчиняти дії з відчуження 30/100 часток
домоволодіння

АДРЕСА_1 (реєстраційний

№ 6928429, контрольна сума - 194ЕД242Г2).

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: