Справа
№ 22ц - 165/08
Головуючий у 1 інстанції - Івасюта Л.В.
Доповідач - Свистун О.В.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

2008
року лютого 20
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

Головуючого судді Шевчук Л.Я.

суддів Подолюка В.А., Свистун О.В.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю  позивача ОСОБА_1

представника відповідача Малиновського В.Я.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління державної служби Головного управління державної служби
України у Волинській області про спростування недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди,  за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1  на
рішення Луцького міськрайонного суду від 18 грудня  2007 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вказує на незаконність рішення суду
із-за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та
просить його скасувати і ухвалити нове рішення, задоволивши позов повністю.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 грудня 2007 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до управління державної служби Головного управління державної
служби України у Волинській області про спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд при ухваленні рішення не
керувався Положенням про формування кадрового резерву для державної служби,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року
№199, зокрема п.3 та п.4, згідно яких до кадрового резерву зараховуються
професійно підготовлені працівники, які успішно справляються з виконанням
службових обов'язків, виявляють ініціативу, володіють навичками роботи на
комп'ютері, мають організаторські здібності, необхідні для виконання посадових
обов'язків.

Вважає, що оскільки у 2006 році його було включено до списку кадрового
резерву та враховано вимоги, передбачені вищезазначеним положенням, отже,
викладені судження в службовій записці від 15.12.2006 року №483/02-07, які стали
підставою не включення його до списку кадрового резерву за 2007 рік, не
відповідають дійсності. А тому підлягають спростуванню шляхом відкликання
службової записки.

Крім цього, такі ж судження викладені в характеристиці, яку йому видали на
його вимогу після звільнення із посади заступника начальника управління
державної служби ГУДСУ у Волинській області.

Вважає, що суд не з'ясував всіх обставин справи, не дав юридичної оцінки
наданих ним доказів і постановив рішення в порушення вимог чинного законодавства.

Заперечуючи апеляційну скаргу представник відповідача Малиновський В.Я.
просить залишити рішення суду без змін, оскільки ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в службовій записці та характеристиці
дана критична оцінка організаторським та діловим якостям позивача ОСОБА_1, його
професійним умінням як державного службовця, які необхідні для зайняття
керівних посад у сфері державної служби.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача
Малиновського В.Я., перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу
позивача слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював першим, а потім
просто заступником начальника Управління державної служби Головного управління
державної служби України у Волинській області з 28 квітня 2005 року по 17
квітня 2006 року. 13 березня 2006 року ОСОБА_1 було включено в список кадрового
резерву на посаду начальника Управління державної служби Головного управління
державної служби України у Волинській області.

Судом першої інстанції встановлено, що на 2007 рік ОСОБА_1 не було включено
у список осіб, які зараховані до кадрового резерву для державної служби на
посади начальників та заступників начальників управлінь державної служби
Головного управління державної служби України.

Відповідно до Положення про формування кадрового резерву для державної
служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001
року №199, до кадрового резерву зараховуються професійно підготовлені
працівники, які успішно справляються з виконанням службових обов'язків,
виявляють ініціативу, володіють навичками роботи на комп'ютері, мають
організаторські здібності, необхідні для виконання посадових обов'язків.

Перебування працівника у кадровому резерві може припинитися з його власної
ініціативи або за вмотивованою пропозицією керівника відповідного державного
органу. Керівник державного органу несе відповідальність  за ефективну підготовку і використання
кадрового резерву.

Судом встановлено, що до списку кадрового резерву ОСОБА_1 у 2007 році не
було включено, оскільки начальником Управління державної служби Головного
управління державної служби України у Волинській області Малиновським В.Я. було
подано службову записку про обгрунтування змін до кадрового резерву Управління,
згідно якого рекомендовано виключити ОСОБА_1 із резерву.

Крім того, ОСОБА_1. на неодноразові його звернення було видано
характеристику від 25 квітня 2007 року за підписом начальника Управління
Малиновського В.Я.

Як у службовій записці, так і в характеристиці було зазначено, що ОСОБА_1
не виявив організаторських, ділових якостей та професійних умінь, необхідних
для зайняття керівних посад у сфері компетенції Управління. А також, у
службовій записці зазначено, що в результаті чого, у квітні поточного року припинив
державну службу. (а.с.6)

ОСОБА_1 просить спростувати викладену в цих документах інформацію, оскільки
вважає її недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову
репутацію.

Згідно із ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Законом України «Про інформацію», ст.47-1 - встановлено, що ніхто не може
бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що
не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій,
сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Судом встановлено, що начальник управління державної служби Головної
державної служби України у Волинській області Малиновський В.Я. у службовій
записці та у характеристиці висловив своє судження щодо ділових якостей
ОСОБА_1, виходячи із відношення останнього до трудових обов'язків під час
перебування на посаді першого заступника, потім заступника начальника
Управління.

Отже, судом встановлено, що у службовій записці та характеристиці було
викладено оціночне судження, яке грунтувалось на переконанні начальника
Управління та не носило характеру поширення відомостей про ОСОБА_1

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вимоги
позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення ухвалене
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 18 грудня 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала   набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України  протягом двох місяців з дня набрання  законної сили.

Головуючий
/-/ Шевчук Л.Я.

Судді
/-//-/         Подолюк В.А., Свистун О.В.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
О.В.Свистун

Друк.бсф.