Справа № 2-116/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

23
травня 2008 року Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Шитченко
Н.В.,

при секретарі - Борисенко О.І.,

з
участю позивача ОСОБА_1,

адвоката позивача ОСОБА_2,

представників
відповідача Крук М.І., Неруш Т.М.,

відповідачки
ОСОБА_5,

адвоката
відповідачки ОСОБА_3,

представника
третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
„Рудка”, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду  з
позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та області, укладений 27 вересня 1992 року
між ним і  сільськогосподарським
підприємством «Воля», правонаступником якого є ТОВ «Рудка», мотивуючи свої
вимоги тим, що вказане домоволодіння він збудував за власні кошти, а спірний
договір укладав, не розуміючи його юридичних наслідків. Заявлені вимоги
мотивуються тим, що оспорюваний договір купівлі-продажу був укладений позивачем
внаслідок обману та під впливом помилки, оскільки він за власні кошти за
допомогою батьків побудував будинок, купуючи в СГП «Воля» лише будівельні
матеріали, мешкав в ньому та був зареєстрований, проте, не розуміючи юридичних
наслідків, які потягне укладення правочину, підписав договір купівлі-продажу,
оскільки  йому пояснили це формальною
необхідністю, зазначивши, що на його право власності укладення договору
будь-яким чином не вплине.

Позивач заявлені вимоги підтримав і
просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Адвокат позивача вважала, що позов
підлягає задоволенню, оскільки документально підтверджено, що ОСОБА_1 рішенням
виконкому Рудківської сільської ради було дозволено будівництво спірного
будинку та видано паспорт забудовника, а згодом - прийнято рішення про
оформлення права особистої власності на житловий будинок та виготовлено
технічний паспорт на його ім'я. Фактично позивач лише купував у відповідача
будівельні матеріали, про що свідчать надані платіжні квитанції, проте, договір
купівлі-продажу уклав під впливом обману, оскільки його повідомили про те, що
на його право власності щодо будівлі це будь-яким чином не вплине, а
посвідчення договору необхідно, оскільки колгосп не мав права продавати
будівельні матеріали. Крім того, ОСОБА_1, будучи юридично необізнаним, не
розумів правових наслідків укладеного правочину. Про те, що він не являється
одноособовим власником домоволодіння, позивач дізнався лише в 2007 році при
розгляді Чернігівським районним судом цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до
нього про розподіл майна подружжя.

Представник ТОВ «Рудка» проти
задоволення позову заперечував, посилаючись на пропуск ОСОБА_6 строків
звернення до суду. Крім того, стверджував, що СГП «Воля» будувало спірний
будинок, про що свідчать надані суду кошторисні відомості про будівництво
колгоспом в 1992 році будинків для колгоспників. Саме тому цього ж року з
позивачем, як і з іншими колгоспниками було укладено договір купівлі-продажу
будинку, а при виході з колгоспу ОСОБА_1 сплатив його повну вартість, що
підтверджується наданими ним платіжними квитанціями.

Відповідачка ОСОБА_5 та її
представник, заперечуючи проти задоволення позову, вважали, що договір
купівлі-продажу відповідав волі позивача і був укладений відповідно до вимог
законодавства, яке діяло на той час. Крім цього, зазначали, що позивачем
пропущено строк позовної давності, оскільки він особисто підписував оспорюваний
договір і не міг не знати про його зміст. На час укладення правочину ОСОБА_1 не
був обмежений в дієздатності, а отже відсутні обставини, які б перешкоджали
йому усвідомлювати значення своїх дій і оспорити договір у встановлені
законодавством строки за наявності такої необхідності.

Представник третьої особи
Рудківської сільської ради заперечувала проти задоволення позову, вважаючи, що
позивач пропустив строки звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Вислухавши сторін, дослідивши
письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено по справі, між
ОСОБА_1 та  сільськогосподарським
підприємством «Воля» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими спорудами, розташованого за адресою : АДРЕСА_1. Договір
підписано позивачем з однієї сторони та представником СГП «Воля» з іншої.

Згідно положень ст. 71 Цивільного
кодексу УРСР, що діяв на час укладення спірного договору, загальний строк за
захистом права за позовом особи, право якої порушено, встановлювався в три
роки.

Суд погоджується з поясненнями
сторони відповідача, про те, що позивачем пропущено строки звернення до суду,
виходячи з того, що ОСОБА_1 особисто укладав правочин  і підписував оспорюваний договір, чого не
заперечував в судовому засіданні, а тому не міг не знати про його зміст. На час
укладення правочину ОСОБА_1 не був обмежений в дієздатності, а отже відсутні
обставини, які б перешкоджали йому усвідомлювати значення своїх дій і оспорити
договір у встановлені законодавством строки за наявності такої необхідності.
Юридична необізнаність, на яку посилався позивач, не може бути підставою для
поновлення строку позовної давності, оскільки ОСОБА_1 не навів причин, через
які він був позбавлений можливості раніше отримати юридичну консультацію і
звернутись за захистом порушеного права.

Суд не бере до уваги доводи позову
про те, що лише під час розгляду Чернігівським районним судом цивільної справи
про розподіл спільного майна подружжя ОСОБА_1 дізнався, що не є одноособовим
власником будинку, вважаючи, що він мав можливість отримати інформацію про
режим спільного майна подружжя як на час укладення шлюбу, так і на час
укладення договору.

За умовами ст.ст. 80, 75 Цивільного
кодексу УРСР, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є
підставою для відмови в позові, її застосування для суду є обов'язковою
незалежно від заяви сторін. Наведене не суперечить положенням ч. 3  ст. 277 Цивільного кодексу України,
відповідно до яких позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони
у спорі, про що в судовому засіданні наполягала сторона відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України,  ст.ст. 71, 75, 80 Цивільного кодексу УРСР,
ст. 267 Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ
«Рудка», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку -
відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано до апеляційного суду Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом 20 днів після
подання заяви на апеляційне оскарження.

Суддя
Н.В. Шитченко