Справа № 22Ц - 954/2008 р.
Головуючий  у 1-й інстанції
Доповідач в 2-й інстанції Поліщук М.А.
У  Х  В  А  Л  А

Іменем               України.

25  березня 2008
року                       Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області
в складі:

головуючого - судді  Антоненко
В.І.

суддів  - Поліщука М.А.,
Касьяненко Л.І.

при
секретарі -  Рудзінській  А.С.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1,
ОСОБА_2  на
рішення Обухівського  районного
суду Київської області  від 14 грудня  2007 року у справі за позовом Дерев'янської
сільської ради до  ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Обухівська районна
державна адміністрація  про визнання
недійсним договору оренди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді
справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2007року
Дерев'янська
сільська  рада  звернулась
до  суду
із вказаним позовом, просила
визнати недійсним  договір оренди земельної ділянки та водного
об'єкта, укладений між нею і відповідачами 18.08.2005року.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вказаний договір
оренди був укладений з  порушенням
чинного законодавства України, а  Дерев'янська
сільська  рада  є неналежним орендодавцем і не мала права
укладати договір оренди водного об'єкта.

Рішенням  Обухівського
районного суду Київської області
від 14 грудня  2007 року позов
задоволено.  Визнано  недійсним
договір оренди земельної ділянки та водного об'єкта, укладений  18 серпня 2005 року між Дерев'янською
сільською радою Обухівського району Київської області та ОСОБА_1
і  ОСОБА_2.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 і  ОСОБА_2
просять  рішення суду скасувати, ухвалити
нове рішення,  яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись  на  неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального  права.

Апеляційна  скарга підлягає  відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно  з
законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами,  які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалюючи
рішення про  задоволення  позову, суд виходив із того, що  Дерев'янська сільська рада  є неналежним орендодавцем, на час укладення
договору оренди відповідач

ОСОБА_1 не був
суб'єктом підприємницької діяльності і не мав права займатись рибництвом,
об'єкт  оренди за цільовим призначенням
не використовується.

Вказані
висновки  колегія суддів вважає
обґрунтованими і такими, що відповідають вимогам закону.

Судом
встановлено, що  18 серпня 2005року
Дерев'янська сільська рада, з однієї сторони,
та ОСОБА_1 і  ОСОБА_2 з іншої сторони, уклали договір оренди земельної ділянки
та водного об'єкта загальною площею 2,9196 га, в тому числі під чагарниками
0,4947га, під вкритими землями 0,6267 га, під ставком 1,7902га. Згідно п.п.5.1,
5.2 Договору оренди цільове призначення земельної ділянки та водного об'єкта
для ведення ставково-рибного господарства.

Водний об'єкт, який є предметом договору оренди,
розташований на річці Нетека, яка є притокою другого порядку річки Дніпро і
відповідно до чинного Водного кодексу України є водним об'єктом
загальнодержавного значення.

Встановивши вказану обставину, суд правильно виходив із
того, що  оспорюваний договір оренди,
укладений з  порушенням чинного
законодавства, а саме  ст. 51 Водного
кодексу України, згідно  якої
орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного  значення є Кабінет Міністрів України та
місцеві державні адміністрації. Належною стороною  оспорюваного договору оренди водного об'єкту
повинна бути Обухівська районна державна адміністрація.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ст.203 ЦК України

1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

5.Правочин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України:
суб'єктами господарювання є зокрема: громадяни України, іноземці та особи без
громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані  відповідно до закону як підприємці.

Вирішуючи спір, суд прийшов до правильного і обґрунтованого
висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 на момент укладення договору  оренди не
був  суб'єктом
підприємницької діяльності,  а
ОСОБА_2  19.04.2007року припинив
підприємницьку діяльність,  що  свідчить про те, що на момент укладення
договору  один  із
відповідачів   ОСОБА_1 не міг займатись  таким видом господарської діяльності як  рибництво, тобто використовувати  об'єкт оренди
за цільовим призначенням  -  для ведення ставково-рибного господарства.

Із зазначених підстав правильним  також є висновок суду про те, що водний
об'єкт, який є предметом договору оренди, за цільовим призначенням не
використовується, а отже не відповідає п.5 ст.203 ЦК України.

З врахуванням встановлених обставин справи суд прийшов до
законного і обґрунтованого висновку про недійсність оспорюваного  правочину - договору оренди земельної ділянки
і водного об'єкту, тобто невідповідність його вимогам ст.51 Водного кодексу
України, ст.ст.203 ч.1, ч.5, 215 ч.1 ЦК України.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні  позову при апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом в рішенні суду
не зазначено норму закону, за якою ОСОБА_1 як фізична особа не може отримати
земельну ділянку в оренду, не
заслуговують на  увагу,  оскільки за змістом статей 59, 93 Земельного
кодексу України, статей 3,42,55 Господарського кодексу України  ОСОБА_1 як фізична особа, яка на момент
укладення договору не була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності
не могла використовувати об'єкт оренди - земельну ділянку та водний об'єкт
(ставок)  за цільовим призначенням -
ведення ставково-рибного господарства.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і
процесуального  права не
можуть бути враховані, оскільки не відповідають дослідженим у суді доказам, не
ґрунтуються на вимогах чинного законодавства
і  не спростовують висновків суду.

Керуючись
ст.ст.303,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення   Обухівського
районного суду Київської області
від 14 грудня  2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання  нею законної сили.

Головуючий

Судді