Справа 2-39
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 квітня
2008 року, Київський районний суд м. Сімферополя у складі:

головуючого-
судді Козленка В.В.,

при секретарі
Кудас О.М.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення судових
витрат,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2про стягнення судових витрат. Позивачка просить
стягнути з відповідачки 300 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову
допомогу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ухвалою Київського районного
суду від 14 грудня 2004 р. на підставі ч.3 ст. 255 ГПК Украині в ред. 1963 г.  залишена без розгляду  заява ОСОБА_2. про встановлення факту
знаходження  останньої  в трудових відносинах. В судовому засіданні
по цій цивільній справі, в якому вона приймала участь, як зацікавлена особа, її
інтереси представляла  адвокат
ОСОБА_3.  Витрати на правову допомогу,
понесені нею, складають 300 грн. Таким чином, залишенням заяви ОСОБА_2. без
розгляду  рішення по вказаній справі  було ухвалено на її користь  і згідно з діючим законодавством  на її користь з позивачки належить стягнути
вищевказані судові витрати.

В судовому засідання представник
позивачки підтримав позов та дав пояснення згідно з вищевикладеним.

Відповідачка ОСОБА_2. позов не визнала та пояснила , що їй не відоме
рішення  суду касаційної інстанції  за її касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду АР Крим , яким  їй було
було відмовлено в задоволенні позовнгих вимог до ОСОБА_1. про встановлення
факту перебування її у трудових відносинах з ОСОБА_1., про зобов язання внести
запис в трудову книжку, про встановлення факту калицтва на виробництві, а тому
передчасно  робити висновок, що рішення
по справі ухвалено на користь ОСОБА_1.

Суд,
вислухавши пояснення  представника
позивачки, відповідачки ОСОБА_2., дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що  в 2004 р. ОСОБА_2.
звернулася в суд з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту
знаходження її в трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_1.  Ухвалою Київського районного суду від 14
грудня 2004 р. на підставі ч.3 ст. 255 ГПК Украині в ред. 1963 г. заява
ОСОБА_2. була залишена без розгляду  і їй
було роз яснено, що вона має право звернутися
в суд з позовом на загальних підставах. В судовому засіданні  приймала участь  ОСОБА_1., як зацікавлена особа, з своїм
представником- адвокатом ОСОБА_3., при цьому ОСОБА_1. було сплачено адвокату
ОСОБА_3. 300 грн. за правову допомогу.

Згідно з
ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене  рішення, суд присуджує з дргої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов
задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві- пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким
чином, законодавством передбачений розподіл та відшкодування судових витрат, у
тому числі і витрат на правову допомогу, лише при прийнятті рішення
безпосередньо по позовних вимогах, а не рішення в широкому понятті, прийняті
судом по різним процесуальним питанням, які вирішуються судом шляхом
постановлення ухвал.

На
підставі викладеного, ч.1 ст. 88 ЦПК України, керуючись ст.ст.
10,11,60,209,212-214,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову  ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення судових витрат відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду АР Крим через Київський районній суд
м. Сімферополя шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги з  наданням її копії для
апеляційного суду, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: