Справа № 2-145/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

31 березня 2008
року Суворовський районний суд м. Херсона під головуванням судді
В.М. Палькової

При секретарі
І.В. Липовській

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Херсона  цивільна справа за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, Херсонської Міської Ради, Третя особа - Херсонське державне
бюро технічної інвентаризації про визнання договорів купівлі-продажу
недійсними, анулювання державної реєстрації, виділення частки з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить
ухвалити рішення про визнання договорів купівлі-продажу нежилого приміщення
недійсними, про скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно від
21.11.2006р. за №725, про виділ частки з майна, що перебуває в  спільній частковій власності, мотивуючи тим,
що  домоволодіння АДРЕСА_1, що
розташовано на земельній ділянці площею 971 кв.м.,  складається з житлового будинку літ «А»,
гаражів літ «Д», «В», сараїв літ. «Б», «К», «С», «З», належало Місцевій Раді,
на підставі рішення Херсонського виконкому № 645 від 26.07.1952 року.

На момент звернення до суду з
позовом, домоволодіння, розташоване АДРЕСА_1, складається з: житлового будинку
літ. «А», веранди літ. «а», прибудов
літ. «а-1», «а-2», «а-3», гаражів літ.
«В», «П», сараїв літ. «К», «Л», «С», «О».

Житловий будинок літ. «А» -
двоповерхова будова, на першому поверсі якого розташовані нежилі приміщення,
які належать  їй  на праві власності, а також веранда ( сіни)
літ. «а», прибудова (сіни) літ. «а-3», дійсною вартістю 122 624 грн.

Міській Раді, на підставі свідоцтва про право власності, виданого на
підставі рішення виконкому № 54 від 18.01.05 р., у зазначеному домоволодінні
належить не житлове приміщення загальною площею 61,4 кв.м. ( літ «а» -
прибудова)

На другому поверсі житлового будинку
літ. «А» розташовані житлові приміщення - квартири №№ 1, 2, 3, 4, 6, які
належать: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, які також є власниками: так ОСОБА_2  у зазначеному
домоволодінні  належить  кв. № 1 площею 28,23 кв.м.; ОСОБА_3 і ОСОБА_4
- кв. № 3 площею 44,85 кв.м.; ОСОБА_5 - кв. № 4 площею 32,73 кв.м.; ОСОБА_6 -
кв. № 6 площею 48,31 кв.м.; ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, - кв. № 2
площею 77,51 кв.м.,, за ОСОБА_8 закріплено сарай площею 8 кв.м.

Рішенням Комсомольського райсуда м. Херсона від 04.07.06
р. за ОСОБА_7 визнано право власності на добудоване нежиле приміщення - гараж
розмірами 8,2 х 7,9 м., АДРЕСА_1.
Херсонське  ДБТІ   15.08.06 р. за ОСОБА_7 зареєструвало право
власності на гараж у реєстрі, за реєстровим № 725.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від
13.12.2006 року, зазначене вище рішення Комсомольського суду від 04.07.06 р., і
ухвала про відкриття  провадження по
справі від 26.06.06 р. - скасовані, та справу спрямовано в той же суд з моменту
прийняття позовної заяви, після чого ухвалою Комсомольського суду м. Херсона
від 03.01.07 р., з підстав передбачених ст.ст. 109,115,121 ЦПК України
відповідачеві ОСОБА_7, була повернута позовна заява й провадження по справі
відкрито не було. У період знаходження справи в апеляційній інстанції  ОСОБА_7,
29.11.06 р., здійснює угоду з ОСОБА_11, продавши їй спірний гараж,
зазначена угода була зареєстрована в Херсонському ДБТІ.  Відповідачка ОСОБА_11, 06.12.06 року оформляє
договір купівлі-продажу спірного гаража з ОСОБА_12, який реєструє його, як
право власності в ХДБТІ 08.12.06 р., за реєстровим № 725.  У зв'язку з скасуванням рішення
Комсомольського суду, яким за ОСОБА_7 було визнане право власності на спірний
гараж, розмірами 8,2 х7,9 м., на момент угоди купівлі-продажу від 29.11.06 р.,
ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_11, не були законними власниками цього гаража.

Відповідач ОСОБА_11 проживає АДРЕСА_2 і ОСОБА_12
проживаючий АДРЕСА_3 не є співвласниками
будинку АДРЕСА_1 й до теперішнього часу спірним гаражем користується
відповідач  ОСОБА_7

В ході слухання справи, позивачка вточнила свої вимоги й
просила ухвалити рішення про скасування державної реєстрації права власності
ОСОБА_7 на гараж, розташований АДРЕСА_1, зареєстрований у ХДБТІ  15.08.06 р. за реєстровим № 725, визнати
недійсними угоди купівлі продажу
спірного гаража, укладену 29.11.06 р., між ОСОБА_7 і ОСОБА_11,  і укладену 06.12.06 р., між  ОСОБА_11 і ОСОБА_12, виділити їй в натурі
частку з майна, що перебуває в загальній дольовій власності, пропорційно її частці
в домоволодінні  - 45/100 частин, що
складається з гаража літ. «В» площею 64.8 кв.м., частини першого поверху сараю
літ. «К» з зовнішніми розмірами 4,25 х 4,0 м., площею 17 кв.м., розташовані
АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на зазначені підсобні приміщення.

У судовому
засіданні позивачка  і її представник
ОСОБА_13, підтримали вимоги позову по підставах у ньому викладеним. Позов
просили задовольнити.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, та їх представники ОСОБА_14 ОСОБА_15, ОСОБА_16 - вимоги позову не
визнали,  вважають  позов необґрунтованим, оскільки позивачка є
власницею нежилого приміщення й не має права на підсобні приміщення, які
належать мешканцям приватизованих квартир, що передбачено ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду». Просили відмовити в  задоволенні позову.     Крім того,
відповідачі ОСОБА_7 й ОСОБА_9 вважають, що вони в 1987р. зробили
перебудову сараю літ. «В» в гараж, згідно розпорядження №415-р від 21.04.1999р.
та мали повне право розпорядитися їм за своїм розсудом.

Відповідач ОСОБА_11,
будучи належним чином оповіщена про явку до судового засідання в суд не
з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, суд вважає її неявку в судове
засідання без поважних причин, що в відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України не
перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_12, -
ОСОБА_17, вимоги позову не визнав,
вважає, що ОСОБА_12 є власником гаража за договором купівлі-продажу,
оформленого відповідно до вимог цивільного законодавства і є  добросовісним покупцем.  В
задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити.

Представник відповідача Херсонської міської Ради позов визнала й вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 не суперечать нормам чинного законодавства.

Представник
третьої особи - Херсонське ДБТІ  в
судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи  в його відсутність.

Вивчивши
матеріали справи в тому числі інвентарної, заслухавши пояснення сторін та їх
представників,  свідків, судом  встановлено наступні факти та відповідні до
них правовідносини.

Так, у судовому
засіданні, і відповідно до матеріалів справи
встановлено, що згідно рішення Херсонського виконкому міської Ради
депутатів трудящих №645 від 26.07.1952р. домоволодіння АДРЕСА_1 належало
місцевій Раді, що підтверджується актом обстеження (а..с. 25 - інвентарна
справа).  Згідно акту обстеження (а.с. 23
інв. справа №22909 - ЖЕК -2) домоволодіння АДРЕСА_1 складається з житлового
будинку, майстерні, гаража, сараю. На підставі рішення міськвиконкому №645 від
26.07.1952р. було видано реєстраційне
свідоцтво від 10.11.1985р. про те, що домоволодіння АДРЕСА_1  в цілому - належить Місцевим Радам.

З матеріалів інвентарної справи №22909
вбачається, що господарська будівля літ. «В» значився як гараж починаючи
з 1945р. оціночний  акт - стіни камінь,
пл. 70,5 кв.м., висота 3,3м.; держ.. план (а.с.. 26)  від 08.11.1949р. дає графічне зображення
гаража з тими ж розмірами; на  (а.с..
33-34) є опис для переоцінки визначення зношування будинків - Дуправ - від
17.12.1959р., з якої  вбачається, що
домоволодіння АДРЕСА_1 складається з: жд - «А», сараю «Б», «Д», «Е», гаражу
«В», туалету «Г» - опис будівлі «В» - фундамент-кам'яний, стіни-камінь,  відсоток зношування - 27, оціночний акт від
23.12.1959р. на будівлю літ. «В» - гараж, вказує рік будівлі 1940, площа 70,5 кв.м.
висота будівлі - 3,20, стіни кам'яні оштукатурені, побілені усередині й зовні,
двері - воротного типу, електрика є.

Отже, виходячи з наявності технічної й
правової документації суд  приходить
до  висновку, що Херсонській  Міській Раді належало домоволодіння АДРЕСА_1,
яке складалося з житлового будинку й господарських будівель, розташованих на
земельній ділянці площею 971 кв.м.

Згідно свідоцтва №15341 про право власності на житло, виданого Фондом
комунального майна м. Херсона від 25.08.1994р. квартира №2, загальною площею
77,51 кв.м., у будинку АДРЕСА_1, на праві спільної часткової власності належить
відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, та з технічного паспорта, що
є невід'ємною частиною свідоцтва про право власності на житло, квартири
№2,  вбачається, що  при приватизації  за даною квартирою закріплено сарай площею 8
кв.м.. З розпорядження Херсонського міського голови №415-р від
21.04.1999р.  вбачається, що  відповідачеві ОСОБА_7 дозволена реконструкція
існуючого сараю розміром 6,0м. на 4,0 м. до кв. №2 (за умови розробки технічної
документації).

Квартира №6 загальною площею 48,31 кв.м. у зазначеному домоволодінні, була
приватизована 30.01.1997 року  - ОСОБА_18
і ОСОБА_19, власником якої, на підставі договору купівлі-продажу від
17.09.2002р. є відповідачка ОСОБА_6  і за
даною квартирою підсобні приміщення закріплені не були.

Відповідачці ОСОБА_2 з 04.11.02 року, на праві власності належить
квартиру №1 площею 28,23 кв.м., про що їй видане свідоцтво №11667.

Згідно договорів купівлі-продажу від 03.12.2003р. та від 12.05.2005р.
позивачці ОСОБА_1  належать нежилі
приміщення першого поверху житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 264,4
кв.м.

ОСОБА_20  03.05.2006 року,  було видане свідоцтво про право власності на
квартиру №4 загальною площею 32,73 кв.м., і 25.05.2006р. зазначена квартира
була продана відповідачці ОСОБА_5

Відповідачі  ОСОБА_3 і ОСОБА_4 28.11.2006 року
приватизували квартиру №3 у будинку АДРЕСА_1 загальною площею 44,85 кв.м.

На підставі свідоцтва про право
власності, виданого рішенням Міськвиконкому № 54 від 18.01.2005 року  Херсонській Міській Раді, у зазначеному
домоволодінні належать нежилі приміщення 1-го поверху пл. 61,4 кв.м. (прибудови
літ. «а-1», «а-2»).

Домоволодіння АДРЕСА_1, у цілому  складається з: житлового будинку літ. «А»,
гаража літ. «В» - пл. 64,8 кв.м., гаража літ. «П» - 37,15 кв.м., сараю літ.
«К-2» - 28,8 кв.м. ,х 2 пов,. = 57,6 кв.м., сараю літ. «О» - 11,4 кв.м., сараю
літ «Л» - 6,8 кв.м., сараю літ. «С» - 3,9 кв.м.
(загальна площа допоміжних споруд ( сараїв-гаражів)  становить 181,7 кв.м.).

Виходячи з викладеного, у зв'язку з передачею квартир у домоволодінні
АДРЕСА_1 у власність мешканцям на підставі ЗУ «Про приватизацію державного
житлового фонду» і зробленими відчуженнями по договорах купівлі-продажу,
домоволодіння  із цілого перейшло в
часткове.

Відповідно до ст. 355 ЦК України
- майно, що перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві   спільної
власності.

Розділом 26 ЦК України регулюються права співвласників і ст. 364 ЦК
України передбачено право співвласника на виділ його частини в натурі з
майна,  що знаходиться  в
спільній частковій власності.

В силу ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від
19.06.1992р. приватизація - це відчуження квартир (будинків), кімнат у
квартирах, однокімнатних будинків і приналежних до них господарських будов і
приміщень (підвалів, сараїв й ін.) державного житлового фонду на користь
громадян України.   Згідно ст. 10 п. 2
Закону - власники квартир є співвласниками допоміжних приміщень, технічного
встаткування у відповідності зі своєю часткою в майні будинку. Допоміжні
приміщення (комори, сараї й ін.) передаються у власність безкоштовно й окремо
приватизації не підлягають.

Згідно ст. 1 ЗУ « Про об'єднання  співвласників
багатоквартирних будинків» від 29.11.2001р. за №2866-111  - житловим комплексом є єдиний комплекс
нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в встановлених  межах, з розташованим на ньому житловим
будинком разом з будовами й інженерними спорудами.

Відповідно до  п. 42 Положення про порядок передачі квартир
(будинків) у власність громадян, затвердженого Наказом Держкомітету України по
житлово-комунальному господарству від 15.09.1992р. за №56, -  власники нежилих приміщень є співвласниками
будинку та укладають з іншими співвласниками угоду про спільне володіння
будинком й  дольову участь у витратах на
його  утримання.

Відповідно до вимог передбачених ч.3, 4 ст. 19 ЗУ «Про
об'єднання  співвласників  багатоквартирних будинків» від 29.11.2001р.
за №2866-111 - спільне майно співвласників будинку має статус спільної
часткової власності співвласників, які володіють, користуються та у
встановлених цим законом і цивільним законодавством межах розпоряджаються
спільним майном.

Статтею 13 Конституції України,
передбачено, що всі суб'єкти права власності рівні перед законом і держава
забезпечує захист прав всіх суб'єктів права власності.

Згідно п. 4.3. рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р.
№4-рп2004 - власники будинку є рівноправними співвласниками допоміжних
приміщень, є рівними в праві володіння, користування й розпорядження
допоміжними приміщеннями, ніхто не має пріоритетного права користуватися й
розпоряджатися цими приміщеннями. Правова характеристика спільного майна
співвласників будинку, указав Конституційний Суд України, конкретизована в ЗУ
«Про об'єднання  співвласників  багатоквартирних будинків» (п.19).

Суд вважає, що оскільки спільне майно співвласників будинку АДРЕСА_1
є  спільною частковою власністю, то
позивачка - як співвласник має право на виділ своєї частки з майна, що
перебуває в спільній частковій власності пропорційно своєї долі - що
передбачено ст. 364 ГК України.

З висновку судової будівельно-технічної
експертизи №65 від 26.06.2007р.
вбачається,   що  ідеальна частка  ОСОБА_1 у домоволодінні АДРЕСА_1  становить 45100 частин і відповідно до
розміру ідеальної частки в домоволодінні, визначена частка й у майні, що
перебуває в  спільній частковій
власності.(а.с. 116-128)

Загальна площа допоміжних приміщень становить 181,7 кв.м. і на частку
45100  необхідно  виділити - 81,8 кв.м. (гараж «В» - 64,8
кв.м.+ частина першого поверху сараю літ. «К» із зовнішнім розміром 4,25 на 4,0
м. - 17 кв.м..

Що стосується позову в частині визнання
угод купівлі-продажу, укладених відносно частки спільної майно
співвласників будинку - гаража літ. «В», - недійсними, то у відповідності
до  ч. 1 ст. 358 ГК України - право  спільної часткової власності здійснюється
співвласниками « за їх згодою», згідно ч. 2
цієї статті -  співвласники можуть
домовитися про порядок володіння й користування майном; ч. 3 передбачено, що
кожний із співвласників має право на
надання йому у володіння тієї частини
з спільного майна в натурі, що відповідає його частці  в праві
спільної часткової власності.

Відповідно  зі ст. 60 ЦПК
України  - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, користуючись при цьому рівними процесуальними правами, за принципом
змагальності, як це передбачено ст. 10 ЦПК України.

Суд вважає, що  відповідачами,
крім Херсонської Міської Ради, не надано суду
доказів у спростування  вимог
ОСОБА_1, оскільки  відповідач ОСОБА_7  повинен був в порядку  передбаченому ст. 358, 364 ЦК України зробити
виділ своєї частки з майна, що перебуває в спільній частковій власності, і
насамперед визначити розмір цієї частки, а йому на праві власності належить 14
частина квартири - 19,37 кв.м., і виділ частки необхідно було провадити за
участю всіх співвласників,  що з боку
жодного з відповідачів зроблено не було й лише після визначення розміру частки,
кожний зі співвласників мав право на розпорядження своєю часткою.

При приватизації квартири №2
відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, і ОСОБА_9, за квартирою  закріплено
в 1994 році сарай, що  дає  підставу суду вважати, що саме на це
допоміжне приміщення площею 8 кв.м. мають право власники квартири №2. або при
незгоді, необхідно було у встановленому порядку визначати свою частку.

Рішення Комсомольського районного суду від 04.07.2006р., яким за ОСОБА_7
було визнано право власності на добудоване
нежиле приміщення гараж  розмірами
8,2 х 7,9 м., АДРЕСА_1,   скасовано
13.12.2006р. апеляційним судом по апеляційній скарзі позивачки,  яка відповідно до  ст. 292 ЦПК України мала право апеляційного
оскарження рішення суду першої інстанції.

Виходячи з  вимог ст. 658 ГК України  право
продажу майна - належить власнику товару (майна).

На момент  здійснення першої угоди
купівлі-продажу від 29.11.2006м (угода між відповідачами ОСОБА_7 і ОСОБА_11) -
. ОСОБА_7 власником відчужуваного гаража не був, і право на відчуження майна в
нього не наступило,  однак він продав
спірний гараж  відповідачеві ОСОБА_11 за
3517.00 грн.

Оскільки відповідач  ОСОБА_7,
зареєстрував своє право власності на спірний гараж у Херсонському ДБТІ, на
підставі рішення Комсомольського суду, що було скасовано апеляційною
інстанцією, суд не може погодитися з законністю реєстрації  у третьої особи, і вважає, що вона підлягає
скасуванню

Майно, у вигляді гаража розмірами 8,2 х 7,9 м.,  покупцеві ОСОБА_11,  яка
проживає АДРЕСА_2, і не є співвласником у будинку АДРЕСА_1 -   передано не було.

06.12.2006р., відповідач  ОСОБА_11
проводить відчуження спірного гаража, за договором купівлі - продажу, продавши
його відповідачеві ОСОБА_12,  за 20.000
грн.

Відповідач  ОСОБА_7, знаючи про
апеляційне  провадження,  створив
низку  добросовісних покупців, не
передаючи спірний гараж цим покупцям, оскільки сам до теперішнього часу  користується спірним гаражем.

Спірний гараж є частиною допоміжних приміщень житлового комплексу й
призначений для побутового обслуговування власників будинку.

Відповідач ОСОБА_12 проживаючи АДРЕСА_3- також, не є співвласником
будинку АДРЕСА_1.

Згідно п. 1.1 Договорів купівлі-продажу: (а.с.47,49) - продавець
зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується
прийняти спірний гараж. Ні по одній з оскаржуємих угод, зазначений пункт
договору  так виконаний  і не був.

Доводи представника ОСОБА_12 про добросовісність і реальне прийняття
купленої речі (спірного гаража) - суд знаходить не спроможними, та такими, що
не мають  документального підтвердження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 203 ГК України -  зміст угоди не може суперечити цьому Кодексу,
актам цивільного законодавства, а також моральним  засадам
суспільства, і ця ж ст. 203 формує загальні вимоги, пред'являємі  до правочину,
та  їх невиконання є підставою для
визнання  правочину недійсним , при цьому
в  силу п.5 цієї статті - угода повинна
бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею, що
зроблено не було, оскільки відповідач ОСОБА_7 як користувався, до  правочину, так і користується до теперішнього
часу спірним гаражем, нікому його не передавши й відчужуючи перший раз спірний
гараж ОСОБА_11,  і суд вважає формально (
на папері),  лише провівши його
відчуження.

Оскільки суд приходить до висновку, що правочини відносно відчуження
спірного гаражу, було проведено в порушення вимог ст. 203 ЦК України,  ці
правочини в силу ст. 215 ч. 1 цього ж Кодексу - повинні бути визнані
недійсними й підставою недійсності правочинів є недотримання в момент  їх здійснення, сторонами (стороною) вимог,
встановлених ч.1-3,5 й 6 ст. 203 ЦК України.

Крім того, при відчуженні спірного гаражу( перша угода ) відповідач
ОСОБА_7, продав гараж  в порушення вимог
ст. 362 ЦК України - ОСОБА_11, оскільки, при продажі частки в спільній
частковій власності -  співвласник має
переважне право перед  іншими особами на
покупку за ціною, оголошеною для продажу.

З урахуванням викладеного, суд
знаходить вимоги  позивачки ОСОБА_1
обґрунтованими й підлягаючими задоволенню,
з підстав,  зазначених судом вище.

Ст. 216 ГК України передбачені правові наслідки недійсності правочину й
визначено, що при недійсності правочину, кожна із сторін зобов'язана повернути
іншій стороні в натурі все, що вона одержала
на  виконання цього
правочину.  Таким чином, відповідач  ОСОБА_11, зобов'язаний повернути
відповідачеві  ОСОБА_12, 20000.00 грн.,
по правочину  купівлі - продажу  від 06.12.06 року,  посвідченого
приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу
ОСОБА_21, реєстровий № 4265, а
відповідач ОСОБА_7 у свою чергу зобов'язаний повернути
відповідачеві  ОСОБА_11, 3517.00
грн,  по правочину купівлі - продажу від
29.11.2006 року,  посвідченого приватним
нотаріусом  Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_21, за реєстровим № 4172

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203,215, 216, 355,358,364,658
ЦК України, ЗУ

« Про об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків», ЗУ ««Про приватизацію державного житлового фонду»,
ст. ст. 10,60, 212,214-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1-
задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на гараж,
розташований АДРЕСА_1 зроблену Херсонським
ДБТІ  15.08.2006 року, за реєстровим
№ 725, зобов*язавши Херсонське ДБТІ скасувати зазначену реєстрацію.

Визнати договір купівлі - продажу гаража, розташованого АДРЕСА_1,
укладений 29.11.2006 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_11, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_21 за реєстровим №
4172, зареєстрований у ХДБТІ 29.11.2006 року за реєстровим № 725 - недійсним.

Визнати договір купівлі - продажу гаража, розташованого АДРЕСА_1,
укладений 06.12.2006 року між ОСОБА_11 й ОСОБА_12 посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_21 за реєстровим №
4265, зареєстрований у ХДБТІ 08.12.2006 року за реєстровим № 725 - недійсним.

Виділити в натурі ОСОБА_1,
частку, з спільної часткової власності,
з майна, розташованого в загальній частковій власності  АДРЕСА_1, а саме: у житловому будинку літ «А»
повністю перший поверх із зовнішніми розмірами 24,70 х 11,70 м., вартістю
100304 грн. + додатково  сіни літ «а-3»
із зовнішніми розмірами 7,90 х 8,4 м., вартістю 19972 грн. + частина першого
поверху веранди літ «а» приміщення № 5 площею 8,1 кв.м., вартістю 2348 грн., -
дійсною вартістю всіх приміщень 122624.00 грн., що становить 45/100 частин від
усього  домоволодіння,; а також гараж
літ. «В» площею 64,8 кв.м., частина  першого
поверху сараю літ «К» із зовнішніми розмірами 4,25 х4,0 м., площею 17.0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на підсобні приміщення - гараж літ «В» площею 64,8 кв.м.,
частину першого поверху сараю літ. «К» із зовнішніми розмірами 4,25 х4,0 м.,
площею 17.0 кв.м., АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_11 повернути ОСОБА_12
20000.00 грн., по правочину
договору купівлі - продажу гаража, розташованого АДРЕСА_1, укладеного
06.12.2006 року засвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_21 за реєстровим № 4265.

Зобов'язати  ОСОБА_7 повернути ОСОБА_11
3517.00 грн., по угоді по правочину
договору купівлі - продажу гаража, розташованого АДРЕСА_1, укладеного
29.11.2006 року засвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_21 за реєстровим № 4172.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк із дня оголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження й
подачу після цього в плині 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії в
апеляційну інстанцію, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
В.Н. Палькова