Справа
№2-784/08
Р І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20
червня 2008 року          Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у
складі:  головуючого  судді:
Мороз В.П.

при секретарі :              Баштаненко І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення суми боргу за договором позики, -

В
С Т А Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду із зазначеним позовом, з вимогою про стягнення з

відповідача
на користь нього суми позики - 103.000 гривень, мотивуючи свої

вимоги
тим, що 10 лютого 2006 року між ним та відповідачем був укладений

договір
позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом. Згідно якого,

відповідач
повинен повернути суму грошових коштів у розмірі 103.000 гривен до

17
лютого 2006 року. Однак на момент подання позовної заяви до суду відповідач

не
виконав зобов'язання передбачені договором позики.

У
судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з

відповідача
на його користь суму боргу за угодою позики в розмірі 103.000

гривень.

09.04.2008
року відповідачка суду надала зустрічну позовну заяву, де просила

винести
рішення, яким визнати недійсним договір позики, укладений 14.02.2006

року
між ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Відповідач
20.06.2008 року у судове засідання не з`явився, про час і місце

судового
засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не

повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,

що
відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Вислухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що

уточнені
позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона

(позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові

кошти  або
інші речі,  визначені  родовими ознаками, а позичальник

зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму

позики)
або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір
позики  є
укладеним  з  моменту передання грошей або інших речей,

визначених
родовими ознаками.

Відповідно
до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження
укладення  договору

позики
та його умов може бути представлена розписка позичальника або  інший

документ,
який  посвідчує  передання
йому  позикодавцем визначеної
грошової

суми
або визначеної кількості речей.

Судом
встановлено, що 10 лютого 2006 року відповідач взяв у позивача в борг

грошові
кошти в сумі 103.000 гривен, де між ними був укладений договір позики

грошей,
посвідчений приватним нотаріусом  ДМНО
ОСОБА_3., реєстровий №

20.
що є належним підтвердженням передачі позивачем грошей відповідачу у сумі

103.000
грн. Згідно якого, відповідач повинен повернути суму грошових коштів у

розмірі
103.000 гривен до 17 лютого 2006 року. Однак відповідач на неодноразові

усні
прохання позивача про повернення боргу не реагував, таким чином не виконав

свої
зобов'язання передбачені договором позики.

Відповідно
до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний  повернути

позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій сумі
або  речі,  визначені

родовими
ознаками,  у  такій
самій кількості,  такого самого
роду та такої

самої
якості,  що були передані йому
позикодавцем) у  строк  та  в порядку,
що

встановлені
договором.

Якщо
договором не  встановлений  строк повернення позики або цей строк

визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена

позичальником
протягом тридцяти   днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги

про
це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно
до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув

суму  позики,
він зобов'язаний  сплатити грошову
суму відповідно до статті 625

цього
Кодексу.

Відповідно
до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за

неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Право
розпоряджатися позовними вимогами належить позивачу, а тому суд вважає за

необхідне
задовольнити уточнені позовні вимоги позивача, у яких він просить суд

стягнути
з відповідача суму 103.000 грн., відповідно до договору позики.

Оскільки
на день розгляду справи у суді борг позивачу відповідачем у повному

розмірі
не повернутий, він підлягає стягненню з нього у судовому порядку.

На
підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та

доведеними
належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 625,1046,1047,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 10,11,58,60,88,

207,
212-215 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1 -  задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2(АДРЕСА_1)  на користь
ОСОБА_1(АДРЕСА_2) суму боргу в розмірі 103.000 (сто три тисячі) грн.., судові
витрати у вигляді держмита в розмірі 1030 грн. та витрати на

інформаційне-технічне
забезпечення процесу в розмірі 30 грн.

Зустрічну
позовну заяву ОСОБА_2- залишити без розгляду.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний

районний
суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної

інстанції
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за

письмовою
заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його

копії.

Суддя:

В.П. Мороз