У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 січня 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка
А.В.,                                     Прокопчука Ю.В.,  Лященко Н.П.,                                 Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення договору
найму житлового приміщення та виселення,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного
майна,  за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької
області від 18 квітня 2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 12 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернулася в
суд із позовом до ОСОБА_2 про припинення договору найму жилого приміщення та
виселення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить
3/10 частини будинку №АДРЕСА_1 в м. Могилеві-Подільському, що підтверджується договором купівлі-продажу від                  31 серпня 2001 року.

22
жовтня 2004 року в указаному будинку був зареєстрований і став проживати
відповідач, позбавивши позивачку та членів її сім'ї можливості користуватися й розпоряджатися будинком.

Позивачка в шлюбі з
відповідачем не перебувала й не перебуває, договору найму жилого приміщення з
ним не укладала, ніякої орендної плати за користування приміщенням він їй не
сплачує, а також не несе витрат на обслуговування будинку. 24 березня 2006 року
ОСОБА_1. попередила відповідача про звільнення займаного будинку та виписку, однак
він не звертає на це попередження ніякої уваги. Оскільки зазначене житло необхідне позивачці та
членам її сім'ї для проживання,
користування та розпорядження, просила виселити відповідача з будинку без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_2 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_1.  про поділ спільного сумісного майна,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 1987 року до 2005 року він проживав із ОСОБА_1. однією
сім'єю. Протягом усього періоду їх проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, сумісно займались підприємницькою діяльністю.
За виручені від підприємницької діяльності гроші сторони придбали частини жилих
будинків, до яких проводили добудови, та автомобіль.

18 грудня 1998 року
сторони за спільні кошти купили квартиру №АДРЕСА_2 у м. Могилеві-Подільському
за 2 000 грн., вартість якої на цей  час
становить 43 275 грн., а 31 серпня 2001 року за спільні кошти вони придбали
3/10 частин жилого будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у м.
Могилеві-Подільському за                2
650 грн., на сьогоднішній день вартість цього будинку складає                 6 818 грн. Також сторонами за спільні
кошти був придбаний автомобіль  ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1,
вартістю 5 тис. грн. Усе зазначене майно було
оформлене на ОСОБА_1.

ОСОБА_2 вважає, що
оскільки загальна сума вартості сумісного майна сторін складає 55 093 грн., йому належить 1/2 частина майна
на суму 27 546 грн.

На цей час сторони проживають окремо.
ОСОБА_1. не дає йому  можливості
проживати ні в одному з будинків, тому він вимушений звернутись у суд із
позовом про поділ спільного сумісного майна та просив визнати обидва жилих
приміщення та автомобіль спільним сумісним майном сторін і виділити йому у
власність 3/10 частини будинку №АДРЕСА_1 в м. Могилеві-Подільському та
автомобіль ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_1, а всього майна на загальну суму 11
818 грн. Сплати різниці в частинах він не вимагає.

Рішенням Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від
18 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 12 червня 2007 року,
у задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.
Визнано спільним сумісним майном ОСОБА_1. та ОСОБА_2 1/4 частину будинку
№АДРЕСА_2 в м.
Могилеві
- Подільському
вартістю 8 709 грн., зареєстровану на ОСОБА_1. на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Могилів - Подільського
міського та районного нотаріального округу ОСОБА_3 18 грудня 1998 року № 3696.
3/10 частини будинку №АДРЕСА_1 в  м.
Могилеві
- Подільському
вартістю 6 818 грн., зареєстровані на ОСОБА_1. на
підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Могилів - Подільською міською
державною нотаріальною конторою 31 серпня 2001 року № 1-1134. Визнано за
ОСОБА_2 та
виділено йому у власність 3/10 частини будинку №АДРЕСА_1 в м. Могилеві
- Подільському,
вартістю 6 818 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалені у справі рішення та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову, а її
позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судовими
інстанціями норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що  з 1987 року до 2005 року
сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство,
мали спільний бюджет і придбане ними майно в зазначений період є їхньою
спільною сумісною власністю.

Проте з такими висновками
погодитися не можна, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та не
підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з договором купівлі-продажу від 18
грудня 1998 року ОСОБА_1.  купила 1/4
частину  будинку №АДРЕСА_2  в м. Могилеві-Подільському.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу від 31 серпня 2001 року ОСОБА_1. купила
3/10 частини будинку №АДРЕСА_1 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області.

Судами в порушення норм Цивільного кодексу
УРСР (1963 року), що діяв на момент укладення вказаних договорів
купівлі-продажу, помилково зроблено
висновок про визнання 3/10 частин будинку №АДРЕСА_1 та 1/4 частину  будинку №АДРЕСА_2 в м. Могилеві-Подільському
спільною сумісною власністю, на підставі ст. 368 -379 Цивільного кодексу
України (2003 року),  який на час
виникнення правовідносин ще не набрав чинності.

Судом залишилося нез'ясованим
питання про те, чи не відбулася між сторонами домовленість про створення спільної
власності під час дії Закону України “Про власність”.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. своєї згоди на
вселення та проживання ОСОБА_2 у будинку №АДРЕСА_1 в м. Могилеві-Подільському
не давала, тому судами зроблено передчасні висновки стосовно відмови в
задоволенні позову ОСОБА_1. про виселення відповідача зі спірного будинку.

При
викладених обставинах ухвалені у справі рішення без змін залишатися не можуть і
підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції, у ході якого суду слід урахувати наведене та залежно від
установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від
18 квітня 2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області від 12 червня 2007 року  скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка