Справа  №2-372/08
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
15 травня 2008 року                                                                                       м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді:                                                                                            Дзярук
при секретарі:                                                                                                    Кожушаній
за участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_13, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_14, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_3, Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання
свідоцтва про право на спадщину недійсним,
про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на
2/3 частки житлового будинку в порядку спадкування, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Шоста Запорізька
державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини і
визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку в порядку спадкування,
посилаючись на те, що в АДРЕСА_1 проживали його батьки ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
трьома синами, тітка ОСОБА_6. з донькою ОСОБА_7 Право власності було оформлено
на батька ОСОБА_5, однак будинок будувався його батьками і тіткою. ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2помер батько ОСОБА_5 В зазначений період в
спірному будинку проживали тітка, брат ОСОБА_2 з родиною та він. До
нотаріальної контори він не звертався з заявою про прийняття спадщини, оскільки
вступив у спадщину фактично шляхом володіння та управління спадковим майном. В
1993р. померла тітка ОСОБА_6. Її донька змінила місце проживання і він виплатив
їй 80 00 руб за ту частину будинку, яку займала її мати. На теперішній час
ніхто з братів свідоцтво про право на спадщину не отримав, в добровільному
порядку спір вирішити неможливо. Старший брат ОСОБА_3 проживає в Росії і
надіслав нотаріально завірену заяву про відмову від належної йому частки в
спадковому майні на його користь. Просить суд позов задовольнити.
Згодом позивач доповнив позовні вимоги і просить також
визнати свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я ОСОБА_2 недійсним,
оскільки він не знав, що брат оформив будинок тільки на себе, тим самим
позбавив його та брата ОСОБА_3а права на спадщину.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,
посилаючись на обставини, викладені в заяві, суду пояснив, що після смерті
батька періодично проживав у спірному будинку в тій частині, яку займала тітка,
так як робота була пов'язана з численними відрядженнями. Однак по приїзду
завжди залишався проживати в спірному будинку, хоча і не був в ньому
зареєстрований. Після смерті тітки він виплатив її доньці 80 000 руб. за її
частину, хоча тітка і не була власником, однак при будівництві будинку вкладала
свої кошти та працю, тому він вважав за потрібне відшкодувати доньці кошти за
частку будинку. Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не
подавав, оскільки вступив у спадщину фактично, крім цього, між братами була
усна домовленість про те, що ОСОБА_2 відшкодує йому та брату ОСОБА_3 частки у
спадщині, але в зв'язку з тим, що у ОСОБА_2одразу не було коштів, вони погодилися
зачекати. Однак обіцянок не виконав і в 2007р. вигнав його з будинку. За
захистом свого права він звернувся до суду. Також пояснив, що у нього іншого
житла на праві власності немає, крім спірного будинку, на частку якого він має
право за законом, а так як брат ОСОБА_3 відмовляється від своєї частки на його
користь, просить визнати за ним право власності на 2/3 частки будинку.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала
позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, пояснивши, що
спірний будинок належав ОСОБА_5, який помер в 1991р. Після його смерті
спадкоємцями за законом є троє синів: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3. ОСОБА_1 хоча і
не був зареєстрований в спірному будинку, однак постійно після смерті батька
проживав в ньому, що підтверджується показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Між братами була домовленість про те, що спірний
будинок залишається ОСОБА_2, а він в свою чергу відшкодовує іншим їх частки у
спадщині. Однак відмовився відшкодовувати та вигнав позивача з будинку. В цьому
ж році позивач дізнався про те, що відповідач спірний будинок зареєстрував
тільки на себе, в заяві до нотаріальної контори не вказав, що маються інші
спадкоємці, чим ввів в оману нотаріуса. Оскільки позивач виконав одну із умов
прийняття спадщини, він має право на неї. Просить суд позовні вимоги
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,
заперечував проти їх задоволення, суду пояснив, що спірний будинок був
оформлений на батька, який помер в 1991р. на його похоронах між братами була
досягнута усна домовленість про те, що вони не претендують на спадщину, всі
були згодні, щоб будинок залишився йому. Правовстановлюючі документи на будинок
були загублені, йому довелося їх відновляти, а в 1994 р. він оформив будинок на
себе. Позивач про це знав, оскільки вони часто зустрічалися, так як він
періодично жив після смерті батька в будинку, ніяких вимог не висував. Тільки в
1998р. позивач разом з сином старшого брата ОСОБА_3а прийшли до нього з вимогою
компенсувати їх частки. Натомість він запропонував ОСОБА_1місце в будинку під
майстерню. В 2007р. вимоги щодо сплати йому компенсацій стали наполегливішими,
стосунки напружені і ОСОБА_1пішов з будинку.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала, пояснила, що відповідач був зареєстрований і проживав в
спірному будинку після смерті батька ОСОБА_5, позивач зареєстрований не був,
заяви в передбачений законом термін до нотаріальної контори не надав, а тому
жодних дій щодо прийняття спадщини не здійснив, тому відповідачу правомірно
було видане свідоцтво про право на спадщину. Доказів того, що між братами
існувала домовленість щодо компенсації ОСОБА_2часток у спадщині ОСОБА_1та
ОСОБА_3, позивач суду не надав. Крім цього, позивачем пропущений строк позовної
давності, оскільки про порушення свого права на спадщину він дізнався в 1994р.,
коли відповідач оформив на себе право власності на будинок, а до суду звернувся
лише через 13 років в 2007р. Відмову від спадщини ОСОБА_3а на користь ОСОБА_1
вважає безпідставною, оскільки відмовитися від спадщини можливо лише у
6-місячний термін після її відкриття. Таким чином, вважає вимоги позивача
необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
Третя особа ОСОБА_3 до суду не з'явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить їх
Представник третьої особи Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його
Вислухавши пояснення
сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши інші докази, що є в
справі, суд приходить до слідуючого.
Судом встановлено, що АДРЕСА_1належав до 1994р. ОСОБА_5,
що підтверджується довідкою-характеристикою ОП ЗМБТІ від 24.02.1994р. (а.с.
28). В спірному будинку проживали ОСОБА_5, ОСОБА_4, їх сини ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_6. з донькою ОСОБА_7 Будинок має два виходи. В одній частині
жила сім”я ОСОБА_1, в іншій ОСОБА_6. з донькою. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3- ОСОБА_6. (а.с. 12-14). Після смерті
ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді спірного будинку. Спадкоємцями 1 черги є
Відповідно до ст.. 548 ЦК України (1963р.) для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Згідно ст.. 525 ЦК України (1963р.) часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України
(1963р.) дією, що свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ в
управління та володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно ст.. 553   України (1963р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись
від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він
може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших
спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на
користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських
організацій.  Вважається, що відмовився
від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про
прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 на день смерті батька ОСОБА_5 був
зареєстрований та проживав в спірному будинку, про що свідчить копія домової
книги та свідчення свідків. Позивач ОСОБА_1 хоча і не був зерєстрований, однак
проживав після смерті батька в спірному будинку, що підтверджується показами
свідків та відповідача, який пояснив, що позивач періодично проживав в спірному
будинку після смерті батька. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної
контори в 1994р. звернувся відповідач (а.с. 25), не зазначивши при цьому інших
спадкоємців - двох братів, таким чином, позбавив можливості нотаріуса
повідомити інших спадкоємців про можливість прийняття спадщини.  Посилання відповідача про існування усної
домовленості між братами, що вони відмовляються від спадщини на його користь і
не претендують на спадщину спростовується матеріалами справи, а саме: виплатою
ОСОБА_1 ОСОБА_7 80 000 руб. за частину будинку в якій проживала її мати
ОСОБА_6., що підтверджується розпискою (а.с. 32). Хоча ОСОБА_6. і не була
співвласником спірного будинку, однак на думку позивача, вона мала в ній
частку, оскільки також як і його батьки вкладала в будівництво кошти. Таким
чином, зазначений факт свідчить про те, що позивач не відмовився від спадщини,
а виконував дії, які на його думку, є необхідними для прийняття спадщини. Крім
цього, якби існувала домовленість між братами про відмову від спадщини,
відповідачу нічого б не заважало вказати в заяві про прийняття спадщини інших
спадкоємців, які б і підтвердили свою відмову.
Наслідки пропуску строку позовної давності судом не застосовуються,
оскільки позивач є таким, що фактично прийняв спадщину, а подача заяви до
нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину в часі не
обмежено. Доказів того, що позивач дізнався про те, що будинок саме повністю
оформлений на відповідача в 1994р. суду не надано. Навпаки про те, що брати не
знали про оформлення відповідачем будинку повністю на себе і відповідач
приховав це, свідчить лист відповідача, адресований до ОСОБА_3 в 2007р., в
якому він просить останнього надіслати відмову від своєї частини спадщини (а.с.
Акт опитування, затверджений головою квартального комітету №26
Комунарського району м. Запоріжжя ОСОБА_12, довідки (а.с. 133-135) судом не
приймаються до уваги, оскільки спростовуються показами свідків, поясненнями
самого відповідача. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12
суду пояснив, що зазначені документи склав на прохання ОСОБА_2, про дійсні
обставини він не довідувався.
Відмова від спадщини ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судом не приймається,
оскільки можлива тільки в 6-ти місячний термін з часу відкриття спадщини.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту прийняття
спадщини ОСОБА_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном
та  відсутність доказів відмови його від
спадщини, а дії відповідача щодо приховання в заяві про прийняття спадщини
інших спадкоємців непровомірними і такими, що позбавили можливості інших
спадкоємців здійснити свої права на спадщину.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 525, 548, 549, 553 ЦК України (1963р.), ст. 215 ЦК України, ст. ст. 57,
60, 208, 209, 212 - 215,  256-259 ЦПК
України, суд
Цивільний позов ОСОБА_1задовольнити частково.
Визнати свідоцтво про право на спадщину від 10.05.1994р.,
зареєстроване в реєстрі за №3-1696, видане на ім'я ОСОБА_2 Шостою Запорізькою
державною нотаріальною конторою - недійсним.
Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті
батькаОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
Визнати за ОСОБА_1право власності на 1/3 частину
житлового АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батькаОСОБА_5, померлого
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та
подання апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:                                                                                              М.П.
Дзярук

Справа  №2-372/08

Р І Ш Е
Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

(резолютивна частина)

15 травня 2008 року                                                                                       м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді:                                                                                            Дзярук
М.П.,

при секретарі:                                                                                                    Кожушаній
Є.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_13, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_14, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_3, Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про
визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,  про встановлення факту прийняття спадщини і
визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку в порядку спадкування,
-

В И Р І Ш И В:

Цивільний позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на спадщину від 10.05.1994р.,
зареєстроване в реєстрі за №3-1696, видане на ім'я ОСОБА_2 Шостою Запорізькою
державною нотаріальною конторою - недійсним.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті
батькаОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнати за ОСОБА_1право власності на 1/3 частину
житлового АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батькаОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької
області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя:                                                                                              М.П.
Дзярук