Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 липня 2008 року                                                                         м.
Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого               -  судді  Діденко Т.І.

з участю
секретара     -  Прилуцької О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1, представників
відповідачів: Монастирищенської райдержадміністрації Поліщук О.В., відділу
земельних ресурсів - Яненка І.М., Пшибельського В.Т.,  Копіюватської сільської ради - Курія
В.В.,  розглянувши  у відкритому судовому засіданні в залі суду
цивільну  справу за позовом ОСОБА_2 до
Монастирищенської районної державної адміністрації, Копіюватської сільської
ради, відділу земельних ресурсів у  Монастирищенському
районі, КСП “Копіюватське” про визнання права власності на земельну частку
(пай) та продовження строку звернення до суду,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2. 12.06.2008 року звернулася
до суду з позовом  до відповідачів  про визнання права власності на земельну
частку (пай), продовження строку звернення до суду.

Підставами своїх вимог вважає те,  що з 1963 року вона працювала в колгоспі ім.
Ілліча в с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, членом якого
вона була до 1979 року, тобто до виходу на пенсію за віком, і залишилася членом
колгоспу ім.Ілліча як колгоспна пенсіонерка. У 1984 році ОСОБА_2. виїхала на
постійне місце проживання в АДРЕСА_1, де проживає на даний час. При створенні
СВК „Копіюватське” всі члени колгоспу стали членами СВК, в тому числі і вона.
При видачі Державного акта на право колективної власності на землю СВК  „Копіюватське” її помилково не включили до
списків членів СВК „Копіюватське”, відповідно, при розпаюванні  земель колективної власності не був виданий
сертифікат на право  на земельну частку
(пай) та державний акт на право власності
на земельну ділянку.

Позивачка вважає, що було порушено її
право на виділення їй земельного паю, Середній розмір по Копіюватській сільській
раді складає 3,38 га в умовних кадастрових гектарах, вартість земельної частки
(паю) -є 47771 грн.

Представник позивачки
ОСОБА_1.  позовні вимоги підтримав
повністю та пояснив, що позивачка з 1963 року працювала в колгоспі ім. Ілліча в
с. Копіювата Монастирищенського району Черкаської області, членом якого вона
була до 1979 року як працююча особа, а з 1979 року - як колгоспна пенсіонерка.
При реформуванні господарства позивачка як член колгоспу, а згодою як член СВК
„Копіюватське” не була внесена у списки осіб, які мають право на земельну
частку (пай) і їй не було виділено в натурі земельну ділянку. У зв”язку з
реорганізацією аграрного сектора економіки, Колгосп ім.Ілліча був
реорганізований в КСП “Копіюватське”, далі СВК “Копіюватський”, правонаступником
останнього є ТОВ ”Мрія”. Позивачка зверталася до відповідачів про виділення її
земельної частки (паю), але відповіді не отримала. Просить визнати за ОСОБА_2.,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку ( пай) розміром 3,38 умовних кадастрових
гектарах вартістю 47771 грн. та зобов”язати відповідачів виділити земельну
ділянку в натурі за рахунок земель резервного фонду, видати на  ім”я позивачки державний акт на право
приватної власності на земельну ділянку.

Представник Монастирищенської
райдержадміністрації  Поліщук О.В. позов  визнала повністю,  вважає, що він підлягає до задоволення за
рахунок земель резервного фонду.

Представник відділу
земельних ресурсів у  Монастирищенському
районі Пшибельський В.Т. позов не визнав та пояснив, що  відповідно до рішення Монастирищенської
районної ради від 30.03.1994 року № 15-21 до колективної власності КСП
“Копіюватське” було передано 1927 га землі та було видано державний акт на цю
землю. В додатку до державного акту відсутнє прізвище ОСОБА_2., тому їй і не
була виділена земельна частка (пай) в розмірі, рівному  з іншими членами  КСП “Копіюватське”. Видача  сертифікатів на земельну частку (пай) членам
КСП “Копіюватське” розпочалася 30.09.1998 року, а видача державних актів на
право приватної власності на земельну частку (пай) з липня 2003 року,  позивачка пропустила строк звернення до суду
і її позов не підлягає до задоволення. Просить застосувати строк позовної
давності і відмовити позивачці в задоволенні позову з цих підстав.

Представник Копіюватської сільської ради Курій В.В. позов  визнав
повністю,  вважає, що він підлягає до
задоволення за рахунок земель резервного фонду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю  з наступних підстав:

Позивачка ОСОБА_2 була членом колгоспу
ім. Ілліча з 01.01.1963 року і по 01.01.1979 року, як працююча особа, що
підтверджено  довідкою № 12 від
25.05.1979 року, яка видана колгоспом ім. Ілліча.

Позивачці 26.06.1979 року призначена
пенсія по старості  на підставі  Закону про пенсії і допомогу членам колгоспу,
як члену колгоспу ім.Ілліча
Копіюватської сільської ради, що підтверджено  посвідченням
НОМЕР_1,   отже вона після виходу
на пенсію не припинила членство  в
колгоспі ім.Ілліча, була  членом колгоспу
імені Ілліча  як пенсіонерка. Після
створення КСП „Копіюватське” вона стала членом КСП „Копіюватське” і стала
співвласником  колективної землі КСП
„Копіюватське”, як і інші члени к-пу ім.Ілліча, і повинна була бути включеною
до списку співвласників земель колективної власності, які були додані до
Державного акту на право колективної власності
на землю серії ЧР № 12-23, який виданий
05.05.1994 року Монастирищенською районною Радою народних депутатів.

Згідно довідки Монастирищенської
райдержадміністрації № 01-24/Б-254 від 09.07.2008 року колгосп ім. Ілліча був
перейменований в КСП “Копіюватське”, його правонаступником є СВК
“Копіюватський”, а правонаступником останнього є ТОВ “Мрія”. Земля колективної
власності  КСП „Копіюватське” була
розпайована  між членами КСП,  30.09.1998 року розпочата видача сертифікатів
на право на земельну частку (пай),  з
липня 2003 року  розпочата видача
державних актів про на право власності на земельну ділянку. КСП „Копіюватське”
реорганізоване. Правонаступники КСП „Копіюватське” - СВК „Копіюватський”, СТОВ
„Мрія” не є правонаступниками  КСП щодо
права колективної власності на землю, вони
користувалися і користуються земельними ділянками бувши членів КСП на
підставі договорів оренди. Тому  ні КСП
„Коваюватське”, ні його правонаступниками не можуть бути відповідачами по даній
справі. В задоволенні позовних вимог  за
рахунок відповідача КСП „Копіюватське” та його правонаступників необхідно
відмовити.

Розмір земельної частки (паю) членів
КСП „Копіюватське” складає 3,38 га в умовних кадастрових гектарах, вартість
паю  47771 гривня, що підтверджено
довідкою № 58 від  20.12.2007 року, яка
видана  відділом земельних ресурсів  у Монастирищенському районі Черкаської
області.

Згідно довідки відділу земельних
ресурсів у Монастирищенському районі № 221 та
від 15.07.2008 року ОСОБА_2. відсутня у списках осіб, які знаходяться у
додатках до Державного акту на право колективної власності на землю по
Копіюватській сільській раді.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка  ОСОБА_2.,  як пенсіонерка колгоспу ім. Ілліча, повинна
була бути зарахована в  члени КСП
“Копіюватське”, мала право на земельну частку (пай), яка перебувала в
колективній власності членів КСП “Копіюватське”, на її ім”я повинен був бути
виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай), на підставі якого
повинен був бути виданий державний акт на право власності на земельну ділянку.

Згідно ст. 2 Указу Президента України
від 08.08.1995 року № 720/95 “Про порядок паювання  земель, переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і організаціям”, позивачка, як колгоспна
пенсіонерка мала право на  виділення
земельного паю.

Згідно п.3 Указу Президента України від
03.12.1999 року № 1529/99 сертифікат  на
право на земельну частку /пай/ є правовстановлюючим документом, що засвідчує
право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.

Згідно ст.16 Перехідних положень
Земельного Кодексу України  громадянам -
власникам земельних часток  /паїв/  за їх бажанням виділяються в натурі  /на місцевості/ земельні ділянки з видачею
державних актів на право власності на землю.

Згідно ст.17 Перехідних положень Земельного
Кодексу України сертифікати на право на земельну  частку /пай/, отримані громадянами,
вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки /паю/ в натурі
/на місцевості/  відповідно до
законодавства. Сертифікати на право на земельну
частку /пай/,  є дійсними до
виділення власникам земельних часток /паїв/ в натурі /на місцевості/ земельних
ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України
до повноважень сільських рад належить розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок  у
власність, підготовка висновків  щодо
надання земельних ділянок.

Відповідно до Положення про районну,
районну у містах Києві та Севастополі державну адміністрацію, затвердженого
Указом Президента України від 21.08.1995 року № 760/95     державна адміністрація покликана захищати
права і законні інтереси громадян  та
держави, забезпечувати комплексний
соціально-економічний розвиток району та реалізацію державної
політики  у відповідних сферах
управління, організовує і проводить роботи щодо приватизації земель відповідно
до законодавства.

Згідно ст. 17 Земельного Кодексу
України  до повноважень місцевих
державних адміністрацій  належить:
розпорядження землями державної власності в межах, визначених  Земельним кодексом України,   участь у розробленні та забезпеченні
виконання загальнодержавних і регіональних
/республіканських/ з питань використання та охорони земель, програм   підготовки
висновків  щодо надання  земельних ділянок, координація  діяльності
державних органів земельних ресурсів.

Згідно
ст.33 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”  до повноважень  виконавчих органів  сільських рад належить видача документів, що
посвідчують  право власності  на землю.

Згідно Типового положення про районний
відділ земельних ресурсів, затвердженого постановою КМ України від
07.08.1996 року № 930, районний відділ земельних ресурсів  здійснює державне  управління земельними ресурсами, забезпечує
проведення земельної реформи, раціональне використання та охорону земель та
території району.

При подачі позовної заяви до суду
позивачка сплатила судовий збір в розмірі 47,77 грн., що складає 0,1% від
вартості земельної ділянки, право власності на яку  просить визнати. Судовий збір належить
сплатити за даним позовом в розмірі 1%, позивачка взяла на себе витрати по
сплаті судових витрат, тому з неї необхідно стягнути на користь держави  429,94 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 8, 13, 41 Конституції
України, ст.ст.1220, 1222, 1261  ЦК
України, Указами Президента України № 666/94 від 10 листопада 1994  та № 720/95 від  8 серпня 1995 року, Указом Президента України
№ 1529/99 від 03.12.1999 року, Указом Президента № 372/2001 року  від 30.05.2001 року,  Законом України “Про  порядок виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок  власникам
земельних  часток (паїв) № 899-1У від
05.06.2003 року, ст. ст.12, 16 Земельного Кодексу України, ст.16, ст.17
Перехідних положень Земельного Кодексу України, ст.ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10,
158-159,  208-209, 212-215, 223, 294     ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Визнати
за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,   право власності на земельну частку (пай) в
розмірі 3,38 в умовних кадастрових гектарах вартістю 47771 грн.

Зобов”язати Монастирищенську
районну державну адміністрацію,  Копіюватську
сільську раду та відділу земельних ресурсів у  Монастирищенському районі виділити ОСОБА_2
в натурі земельну частку (пай) в розмірі 3,38  в умовних кадастрових гектарах  вартістю 47771 грн., видати їй державний акт
на право приватної власності  на землю, на землях, які придатні для ведення
товарного сільськогосподарського виробництва;
забезпечити  належну реєстрацію
державного акту.

В задоволенні позовних вимог  до
відповідача КСП „Копіюватське” та його правонаступників  відмовити.

Стягнути з позивачки ОСОБА_2 на
користь  держави судовий збір в сумі
429,94 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Черкаської області. Заява  про апеляційне  оскарження рішення суду  подається
протягом 10 днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду  подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження  через
Монастирищенський районний суд. Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                               Т.І.Діденко