Справа
№ 22ц- 1372/2008   Головуючий
у 1 інстанції -  Маслюк Н.В.
Доповідач - Демченко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 серпня   2008 року

м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі :

головуючого-судді:

ОСТРЯНСЬКОГО
В.І.

суддів:

ДЕМЧЕНКО Л.М.  БОБРОВОЇ
І.О.

при
секретарі:         з участю:

Куксі
М.В. Відповідача  ОСОБА_1 представника
позивача Логвиненко О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
апеляційну скаргу  ОСОБА_1
на  рішення Новозаводського  районного суду м. Чернігова  від   13 червня 2008 року в справі за позовом ВАТ  „
Облтеплокомуненерго” до ОСОБА_1  про
стягнення заборгованості за  теплову
енергію,

В С Т А Н О В И В

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова  від 13 червня   2008 року та ухвалити  нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова   від  13 червня
2008  року   позовні вимоги задоволені в повному обсязі.
Стягнуто  з ОСОБА_1 на користь ВАТ „
Облтеплокомуненерго” борг за надані послуги в сумі 2235 грн., 61 коп., судовий
збір в сумі 51 гривня  в доход держави та
30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних
справ.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_1 обґрунтовуючи  свою
апеляційну скаргу  посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та
процесуального права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до
уваги доводи про неможливість застосування Постанови Кабміну України від
31.03.2003 року за № 426, оскільки структура постанови зводиться до визначення
умов за яких надається пільга, а потім регламентує порядок їх відшкодування
установою, де працює пільговик. Умови надання пільг визначені у зазначеному
Порядку зводяться до розміру податкової соціальної пільги, а оскільки
середньомісячна заробітна плата працівників правоохоронних органів в 2005-2007
роках перевищувала величину прожиткового мінімуму/ податкової соціальної
пільги/ для працездатних осіб, то норми порядку надання пільг, компенсацій і
гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу фактично зупинили дію передбачених пільг, так як
відповідно до них зазначені пільги надаються лише у разі, якщо розмір наданих
пільг у грошовому еквіваленті разом з середньомісячним доходом пільговика не
повинен перевищувати величини визначеного відповідно до п. 6.5.1. п. 6.5. ст..
6 Закону України „ Про податок з доходів фізичних осіб” доходу, який дає право
на податкову соціальну пільгу. Не врахував правову позицію Конституційного
Суду, який визнавав скасування або обмеження пільг працівникам правоохоронних
органів неконституційними, а оскільки,
постанова за своїм змістом, формою та по суті дублює відповідні статті
Закону України ”Про Державний бюджет України на ... рік”, які визнані
неконституційними, то за аналогією права
постанову не можна застосовувати як нормативний документ. Багато пільг,
встановлених Законами України „ Про міліцію” тощо, є не пільгами, а гарантіями
та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій  громадян, ефективного функціонування
відповідних органів. Зупинення пільг, компенсацій і гарантій для працівників
правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушення
гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей. Суд
не прийняв до уваги доводи про невідповідність вказаної постанови ст. 22
Конституції України, яка передбачає, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав та свобод. Апелянт також наголошує, що суд не врахував обмеження
дії даної Постанови в часі, так як вона розроблена на виконання положень Закону
України „ Про Державний бюджет на 2003 рік”, а в подальшому вносились зміни
Постановами Кабміну від 08.06.2005 року, 18.10.2006 року, 07.03.2007 року,  з метою приведення  у відповідність до законів України „ Про
Державний бюджет України” на черговий рік і тому в період з 01.01.2005 до
07.06.2005 р, з 01.01.2006 по 17.10.2006 р., з 01.01.2007 по 06.03.2007 р. Тому
Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ,
військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України  №
426 від 31.03.2003 не мав юридичної сили.

В засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду скасувати,
прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача Логвиненко О.В
просила апеляційну скаргу відхилити,
рішення  залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга   підлягає відхиленню з слідуючих підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач являється мешканцем квартири АДРЕСА_1та є користувачем послуг
по  теплозабезпеченню та гарячому
водопостачанню, які надає в зазначений будинок ВАТ  „ Облтеплокомуненерго”. З 1996 року і по
теперішній час проходить службу в органах внутрішніх справ України на посадах
начальницького складу і відповідно до ст.. 22 Закону України „ Про міліцію” має
право на 50% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, палива.

Задовольняючи позовні вимоги  суд
виходив з того, що відповідач як наймач квартири  зобов'язаний своєчасно проводити оплату
наданих послуг в повному обсязі, а потім подавати до бухгалтерії установи за
місцем служби квитанції про їх оплату для відшкодування йому таких витрат, а
оскільки відповідач сплачував тільки 50 % наданих послуг, то  з нього підлягає стягненню заборгованість за
період з 01.05.2005 року по 31.01.2008 року в сумі 2235 грн. 61 коп.,

Такий висновок суду підтверджується
матеріалами справи та вимогами закону.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом  ОСОБА_1  є працівником міліції і проходить службу в
органах внутрішніх справ України і відповідно до  ст. 22
Закону України „  Про
міліцію”  має право на 50% знижки по
оплаті житлової площі, комунальних послуг, палива.

Однак порядком надання пільг,
компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям,
особам рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України  № 426 від 31.03.2003
року передбачено, що видатки на відшкодування витрат за надані пільговику
послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих
установ.

Відповідно до п. 5 зазначеної постанови для відшкодування фактичних
витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за
користування житлом, паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за
який здійснюється відшкодування, а також довідку про склад сім'ї / раз на рік/.

Згідно  п. 8 вищезазначеного Порядку грошовий
еквівалент наданих пільг, компенсацій виплачується пільговику установою разом з
іншими щомісячними виплатами. Вказаний порядок надання пільг стосується
будь-яких бюджетних установ.

Позивач на неодноразові звернення, роз'яснював відповідачу порядок
надання пільг, однак  останній користуючись
послугами по теплозабезпеченню та гарячому водопостачанню,  проводив їх оплату частково, всупереч діючому
законодавству.

Статтею 24 Закону України „Про міліцію”
передбачено, що  фінансування міліції
здійснюється  за рахунок державного та
місцевих бюджетів.

Суд першої інстанції,  постановляючи рішення,  також обґрунтовано дійшов висновку про
стягнення  з відповідача суми боргу в
межах трирічного строку позовної давності.

Доводи
апеляційної скарги про невідповідність висновків суду
обставинам справи,
та неправильне застосування норм матеріального та процесуального  права
не знайшло свого підтвердження в апеляційному суді і не
спростовують  правильності
прийнятого  рішення суду першої
інстанції,  а тому  рішення
є законним і обґрунтованим, постановленим з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись
ст.ст. 209 ч 3, 218, 307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України,  апеляційний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення  Новозаводського районного
суду м. Чернігова   від  13 червня  2008
року  -  залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: