№2-1396/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

31 липня 2008 року                                                     м.Київ

Печерський  районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Козлова Р.Ю.

при секретарі                         Гуцинюку М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення з 12 частини будинку та зобов'язання
звільнити гараж,

встановив:

У квітні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом та
просила суд виселити відповідачів з 12 частини будинку, а саме з квартири
АДРЕСА_1, зобов'язати відповідачів звільнити гараж «Б» з підвальним приміщенням
та визначити межі користування частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1. В обґрунтування
заявлених вимог позивачка зазначила, що рішенням суду від 21 грудня 2006 року
за нею визнано право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна. Оскільки
відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні вказаним майном, позивачка
просила суд задовольнити заявлені вимоги.

У судовому засіданні позивачка звернулась до суду із заявою про залишення
позову без розгляду в частині вимог про визначення меж користування земельною
ділянкою, про що 10 липня 2008 року судом постановлено відповідну ухвалу. Позовні
вимоги в іншій частині позивачка підтримала.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце його
проведення повідомлені належним чином в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що
відповідає  положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21
грудня 2006 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
та земельної ділянки, визнано за ОСОБА_1 право власності на 12 частину
земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, виділено у власність ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1 площею 43,3 кв.м. та гараж «Б» з підвальним приміщенням. Дане
рішення суду набрало законної сили.

Згідно з правилом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм
майном.

Оскільки в результаті дій відповідачів позивачка позбавлена можливості
здійснювати користування належним їй майном, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Враховуючи те, що суд задовольняє позов, згідно із ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивачки у відшкодування судових витрат підлягає
стягненню сума судового збору в розмірі 8 гривень 50 копійок та сума витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 гривень 50
копійок в солідарному порядку.

Керуючись ст.391 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215, 224 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 площею 43,3
кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звільнити гараж «Б» з
підвалом за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 16 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути  переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про  перегляд
заочного рішення  може бути  подано
протягом  десяти днів з дня
отримання  його копії.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: