Н Е М   У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до управління
праці та соціального захисту населення Нахімовського району м. Севастополя про
стягнення недонарахованої компенсації за оздоровлення, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Гагарінського районного суду
м. Севастополя від           4
липня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Севастополя від 13 вересня 2007
в с т а н о в и л а:
червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,
інвалідом I групи, а тому має
право на щорічні виплати на оздоровлення у розмірі мінімальної заробітної
плати, відповідно до вимог закону. Проте, відповідач таких виплат не здійснив,
в зв`язку з чим виникла
Рішенням
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 4 липня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м. Севастополя від            13 вересня 2007 року, в задоволені позову
відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про задоволення
позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів
України відносяться спори фізичних чи  юридичних
осіб  із  суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається з
матеріалів справи, спір виник між фізичною особою та управлінням праці та
соціального захисту населення, яке є суб'єктом владних повноважень, з приводу
стягнення передбачених законодавством виплат, які Управління не виплатило
позивачу.

Кодекс
адміністративного судочинства України набрав чинності з 1 вересня 2005 року.
Позивач звернувся до суду у червні 2006 року, тобто під час дії Кодексу про
адміністративне судочинство України, а тому зазначена справа мала розглядатися
судами за правилами цього Кодексу.

Незважаючи на зазначені вимоги
закону, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції,
розглянув справу за правилами ЦПК України, помилково визнавши, що виник
цивільно-правовий спір і вимоги позивача повинні розглядатися в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК
України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям
провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

За таких обставин, враховуючи суть
спору, колегія суддів вважає, що судові рішення у справі підлягають скасуванню
із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 340
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 4 липня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
м. Севастополя від 13 вересня 2007 року скасувати,
провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Л.І. Григор'єва

Судді:

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

Т.Є. Жайворонок