У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Гнатенка А.В.,

суддів:                             Григор'євої
Л.І.,        Косенка В.Й.,

Данчука В.Г.,             Костенка
А.В.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Личаківської районної
адміністрації, третя особа - Четверта Львівська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності,  за
касаційною скаргою  Личаківської районної
адміністрації на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 8 жовтня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 січня 2008
року,

встановила:

У червні 2007 року ОСОБА_1. звернулася до суду із зазначеним позовом та просила
визнати за нею в порядку спадкування право власності на збірно-розбірний
металевий гараж, що знаходиться між будинками № 84 та № 88 на АДРЕСА_1,
мотивуючи вимоги тим, що цей гараж придбаний її дідом - ОСОБА_2., що підтверджується
товарним чеком. Рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради
від 13 серпня 1974 року № 776 ОСОБА_2. надано дозвіл на встановлення цього гаража між
будинками № 84 та № 88. ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_2. помер. Після його смерті спадщину фактично прийняв її
батько, який продовжував користуватися гаражем,
утримував  його  та
сплачував  внески   за
користування   гаражем.   1 липня 2007 року помер її батько, після
смерті якого вона є єдиним спадкоємцем і прийняла спадщину на інше майно.
Посилаючись на те, що нотаріус Четвертої
Львівської державної нотаріальної контори не видає свідоцтво про право на
спадщину на гараж, мотивуючи відмову тим, що батько після смерті діда свої
права на нього не оформляв, просила суд визнати за нею право власності на
зазначений гараж.

Рішенням
Личаківського районного суду м. Львова від 8 жовтня 2007 року,  залишеним
без  змін ухвалою апеляційного
суду Львівської області від 14 січня 2008 року, позов задоволено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі Личаківська районна адміністрація просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_1. у задоволенні позову, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної
ради м. Львова від 13 серпня 1974 року № 776 інваліду Великої Вітчизняної війни
ОСОБА_2. було надано дозвіл на встановлення збірно-розбірного металевого гаража
між будинками № 84 і № 88 на АДРЕСА_1, яким він користувався до своєї смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1

Після   смерті   ОСОБА_2.
гаражем  користувався його син
-  ОСОБА_3., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивачка є спадкоємицею ОСОБА_3., 18 травня 2006 року отримала свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на спадкове майно та користується  спірним гаражем.

Задовольняючи позов ОСОБА_1. про визнання права власності в порядку  спадкування
за  законом  на
спірний  гараж  на
АДРЕСА_1, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд,
виходив з обґрунтованості  її   вимог
на підставі ст. ст. 529, 549 ЦК Української РСР та ст. ст. 325, 1218,
1233 ЦК України.

Однак з висновком суду не можна погодитися з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Розглядаючи спір за позовом ОСОБА_1. до Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради про захист права власності на збірно-розбірний гараж
суд не встановив, у чому саме полягає порушення прав позивачки як власника
майна з боку зазначеного нею відповідача та які правовідносини між ними
виникли. Не наведено з цього приводу мотивів як у позовній заяві, так  і в поясненнях позивачки, зазначено лише про
відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний
гараж.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що фактично в сторін виник спір не
стосовно права позивачки на гараж як збірно-розбірну металеву конструкцію і як
об'єкт власності, а щодо її права користування цим гаражем згідно з його
призначенням - для зберігання автомобіля в місці його розташування - на
земельній ділянці між будинками № 84 і № 88 на АДРЕСА_1, суду слід було
належним чином встановити характер правовідносин сторін, зміст і підставу
позовних вимог та норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу Личаківської районної адміністрації
задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 8
жовтня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 січня
2008 року скасувати, передати справу на новий розгляд до Личаківського
районного суду м. Львова.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко

А.В. Костенко