У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року                                                                                                 м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                                  Косенка
В.Й.,                                 Григор'євої
Л.І.,

Балюка М.І.,                                   Барсукової
В.М., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради,
третя особа - об'єднання власників багатоквартирних будинків “Дім 20”, про
визнання права власності, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю
“Синій тюльпан” на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 6 серпня 2007
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
Харківської міської ради  про визнання за
ним права власності на самочинно збудований гараж, що знаходиться у дворі
будинку АДРЕСА_1, інв. № 5-76, площею 19,2 кв. м.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15
грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 6 серпня 2007 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право
власності на самочинно збудований гараж, що знаходиться у дворі будинку
АДРЕСА_1, інв. № 5-76, площею 19, 2 кв. м.

Не погодившись із
зазначеними судовими рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю (далі
-  ТОВ) “Синій тюльпан” подало до
Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ТОВ “Синій тюльпан” підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції,  з чим погодився й апеляційний
суд, виходив із того, що самочинно збудований гараж не порушує права інших осіб
і готовий до експлуатації, відповідає будівельним та санітарно-технічним нормам
і правилам.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна, оскільки
вони дійшли їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин
справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, з неправильним
застосуванням норм матеріального й порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі  повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на основу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому
засіданні.

Згідно зі ст. 40 ЗК України громадянам України за
рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть
надаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для
гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

За правилами ст. ст. 24, 29 Закону України від 20 квітня
2000 року № 1699-III “Про планування і забудову територій” фізичні особи, які мають намір
здійснювати будівництво, зобов'язані отримати від виконавчих органів,
відповідних рад дозвіл на будівництво.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 усупереч
вимогам указаних законів дозвіл на будівництво не отримував (а.с. 53-54),
земельна ділянка для цієї мети виділена в тимчасове користування (а.с. 6-7).

Суд першої інстанції не дослідив цю обставину та не дав
їй належної оцінки, на що не звернув уваги й
апеляційний суд.

Крім того, у період спірних правовідносин згідно з
договором оренди від     13 вересня 2004
року (а.с. 30) та рішення сесії XXII Харківської міської ради XXIV скликання від 23 червня
2004 року земельна ділянка, на якій розташований спірний гараж, надана в оренду
ТОВ “Синій тюльпан”.

У порушення вимог ст. ст. 10,11 та гл. 4 ЦПК України
районний суд назване товариство не притягнув до участі у справі, вирішивши
питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі. Ця обставина
залишилась поза увагою і апеляційного суду.

Оскільки судові рішення ухвалені з пропущенням норм
матеріального та процесуального права, то відповідно до вимог п. 3 ч. 1, 2 ст.
338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
“Синій тюльпан” задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15
грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 6 серпня
2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова