Справа № 2-678
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

03
червня 2008 року

Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської  області у
складі:

головуючого -
судді Макарова М.О.,

при секретарі -
Ратушній Л.В.,

за участю
адвоката ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-тя особа приватний
нотаріус ОСОБА_5 про зобов'язання сторони вчинити певні дії, та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи - Дніпропетровське районне комунальне
підприємство «Бюро технічної інвентаризації» та приватний нотаріус ОСОБА_5 про
визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії,

Встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4
про зобов'язання сторони вчинити певні дії, а саме зобов'язати ОСОБА_4 прийняти
від нього 150000 грн. на виконання зобов'язання за договором позики від 30
березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського
районного нотаріального округу ОСОБА_5 та забезпеченого договором іпотеки від
30 березня 2006 року за яким він передав в заставу приміщення клубу, що
знаходиться АДРЕСА_1. Свій позов позивач ОСОБА_3обґрунтував тим, що відповідач
за даним позовом ОСОБА_4 не виконав взяті на себе за договором позики та
іпотеки від 30 березня 2006 року зобов'язання, а саме не прийняв від нього
грошові кошти в рахунок взятого на себе зобов'язання - позики в сумі 150000
грн., змінив умови договору та пропонував позивачеві повернути не 30 тисяч
доларів США, а 45000, погрожував йому фізичною розправою, у зв'язку з чим він
вимушений був звертатись до правоохоронних органів, крім цього відповідач до
цього часу відмовляється від виконання прийнятих на себе зобов'язань навіть в
присутності нотаріуса, у зв'язку з чим він вимушений звернутись з даним позовом
до суду.

ОСОБА_4 звернувся в суд також з позовом до
ОСОБА_3 про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, а саме
просив суд визнати за ним право власності на приміщення клубу, розташованого
АДРЕСА_1 огорожа із залізобетоних плит, зобов'язати відповідача надати на
вказане нерухоме майно правовстановлюючі документи та технічну документацію,
обгрунтовуючи свій позов тим, що між ними 30 березня 2006 року було укладено
Договір позики, відповідно до якого він позичив ОСОБА_3  150 000 грн., що  еквіваленті на час надання позики 30 тисячам
доларів США з поверненням грошових коштів до 30 червня 2006 року та з метою
забезпечення виконання зобов'язання, що виникло відповідно до вказаного
Договору позики, 30 березня 2006 року між ними було укладено Договір іпотеки,
відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_3 передав, а Іпотекодержатель ОСОБА_4
прийняв в заставу нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності відповідно до договору дарування від 27 травня 2004 року, а саме:
приміщення клубу, що знаходиться АДРЕСА_1. До цього часу зобов'язання
відповідачем ОСОБА_3 не виконані, у зв'язку з чим він вимушений звернутись до
суду.

Вказані справи об'єднані судом в одне
провадження, оскільки виникли між одними та тими ж сторонами та з одних та тих
же правовідносин та їх спільний розгляд є доцільним.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов ОСОБА_3 не визнав та проти його задоволення заперечував, свій позов до
ОСОБА_3 підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 в
судовому засіданні просила в задоволенні позову ОСОБА_3відмовити, позов ОСОБА_4
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3підтримав та просив суд їх
задовольнити, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 просив відмовити, при
цьому зазначив, що 30 травня 2008 року ОСОБА_3перерахував на депозитний рахунок
ТУ ДСА в Дніпропетровській області 150000 грн. з метою погашення боргу перед
ОСОБА_4.

Третя особа по даними позовами приватний
нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надав листа про можливість
розгляду справи у його відсутність.

Третя особа за позовам ОСОБА_4
Дніпропетровське районне комунальне підприємство «Бюро технічної
інвентаризації» в судове засідання явку свого представника не забезпечили,
надали листа про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та докази, прийшов до
наступного.

Судом
встановлено, що 30 березня 2006 року між сторонами по даній справі ОСОБА_4. та
ОСОБА_3 було укладено Договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4  позичив ОСОБА_3 150 000 грн. що в еквіваленті
на час надання позики складало 30 тисяч доларів США з поверненням грошових
коштів до 30 червня 2006 року.

З метою
забезпечення виконання зобов'язання, що виникло відповідно до вказаного
Договору позики, 30 березня 2006 року між сторонами було укладено Договір
іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_3 передав, а Іпотекодержатель
ОСОБА_4 прийняв в заставу нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3на праві приватної
власності відповідно до договору дарування від 27 травня 2004 року, а саме:
приміщення клубу, що знаходиться АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 п. 3.2. Договору іпотеки від 30.03.2006 року,
іпотекодержатель вправі вимагати від іпотекодавця звернення стягнення на
предмет іпотеки у разі, якщо в момент настання кінцевого терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого іпотекою, воно не було виконано, а також в інших
випадках, передбачених чинним законодавством та цим Договором.

На
момент виконання зобов'язання, що передбачено Договором позики, а саме 30
червня 2006 року, ОСОБА_3 суму грошей у розмірі 150 000 грн. ОСОБА_4 не
повернув, до приватного нотаріуса ОСОБА_5 з пропозицією щодо повернення
грошових коштів ОСОБА_4 не звертався, що підтверджується довідкою за вих №47
від 12 жовтня 2007 року підписаною приватним нотаріусом ОСОБА_5, в якій
зазначено, що ОСОБА_3не з'являвся до нотаріальної контори та не виявляв бажання
нотаріально засвідчити документ (заяву), що посвідчував би факт проведення розрахунку
між ним та позикодавцем ОСОБА_4. за договором позики, укладеним між ОСОБА_4. та
ОСОБА_3 30 березня 2006 року, посвідчений того ж дня за реєстровим №582.

Будь-яких
доказів того, що ОСОБА_3звертався та в присутності приватного нотаріуса ОСОБА_5
або в інший спосіб намагався повернути суму позики ОСОБА_4 суду позивачем не
надано.

Навпаки,
як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, відповідач
намагався заставлене за договором іпотеки майно продати ОСОБА_6, з приводу
цього остання вимушена також звернутись до суду з позовом до ОСОБА_3. Крім
того, за фактом шахрайських дій з грошовими коштами кредитної спілки
«Дніпровська ощадна кредитна спілка», від якої ОСОБА_3 отримав грошові кошти в
сумі 78000 грн. за кредитним договором № 4699-А від  27.03.2007 року порушено кримінальну справу
за ст.. 190 ч. 3 КК України, оскільки ОСОБА_3 уклав з кредитною спілкою договір
застави нерухомого майна, а саме
приміщення клубу, що знаходиться АДРЕСА_1, яке вже знаходилось в заставі
у ОСОБА_4

Також не знайшов свого підтвердження факт
погроз позивачу ОСОБА_3 з боку ОСОБА_4, оскільки як вбачається з відповіді УБОП
УМВС України у Дніпропетровській області з письмовими заявами до них ОСОБА_3не
звертався.

На
підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_3не виконав взяті на себе
зобов'язання, хоча під час розгляду справи в суді перерахував на рахунок ТУ ДСА
у Дніпропетровській області грошові кошти в сумі 150000 грн., що
підтверджується наданими квитанціями, однак строк зобов'язання минув ще 30 березня
2006 року. Більш того, судом ОСОБА_3не був зобов'язаний внести грошові кошти на
депозитний рахунок ТУ ДСА у Дніпропетровській області, грошові кошти вніс лише
після розгляду справи судом, у зв'язку з чим позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
зобов'язання сторони вчинити певні дії, не підлягає задоволенню в повному
обсязі та навпаки позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню в повному обсязі в зв'язку
з наступним.

Суд
вважає, що ОСОБА_4 вправі вимагати від ОСОБА_3. передачі йому права власності
на приміщення клубу, розташоване АДРЕСА_1- огорожа, з залізобетонних плит,
передати всю технічну документацію на приміщенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов”язання,
забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на
предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного
задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків,
завданих порушенням зобов”язання, необхідних витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше
не встановлено договором.

На
підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на
предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодежателя, який передбачає
передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання основного зобовязання, є правовою підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет
застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо
інше не встановлено договором або законом.

У
зв'язку з чим суд вважає, що позов ОСОБА_4 обгрунтований та такий, що підлягає
задоволенню, оскільки ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язаннь за договором позики
від 30 березня 2006 рок та за договором іпотеки від 30 березня 2006 року,
оскільки в строк зазначений в договорі позики ОСОБА_3 з ОСОБА_4 не розрахувався,
а сам ОСОБА_3, як було встановлено в судовому засіданні ухилявся від сплати
боргу, намагаучись тим самим укладати нові договори з різними особами на майно,
яке є предметом договору іпотеки від 30 червня 2006 року .

Згідно
до ст.. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3. підлягають стягненню судові витрати,
понесені ОСОБА_4. щодо оплати судового збору в сумі 1700 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.

Відповідно до ст.. 84 ЦПК України, з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4
підлягає стягненню витрат на правову допомогу, яка йому надана адвокатом
ОСОБА_1 в сумі 2000 грн.

Керуючись
ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 61, 84, 88, 215, 223 ЦПК України, ст.ст. 575,
589, 590 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», суд -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-тя особа приватний нотаріус ОСОБА_5
про зобов'язання сторони вчинити певні дії відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи -Дніпропетровське районне
комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» та приватний нотаріус
ОСОБА_5 про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії,
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
приміщення клубу, розташованого АДРЕСА_1, яке в цілому складається з: «А»
приміщення клубу, цегляне, загальна площа - 662,4 кв.м., №2 огорожа із
залізобетоних плит.

Зобовязати ОСОБА_3 передати ОСОБА_4 всю технічну документацію на
приміщення клубу, розташованого АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати: судовий збір в
сумі 1500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 30 грн., а також 2000 грн. на відшкодування витрат за юридичну допомогу
адвоката.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,
або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                                                               М.О.Макаров