Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03 червня
2008  року Соснівський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого судді -   Плужник Т.Ф.

при
секретарі  -     Спаховій Н.В.

розглянувши у відкритому    судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1
до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4   про визнання права власності на  &frac12;
частину
господарської будівлі сараю на плані земельної
ділянки літера « И»

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся до суду з позовом до відповідачів
про визнання
права власності на   господарську
будівлю
сарай
на плані земельної ділянки літера «
И» , в обґрунтування своїх вимог вказував що згідно договору дарування від
03.10.1983року  йому належить
господарська будівля - сарай  літера « Ж»
на плані земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1  .
Відповідачі  є співвласниками
будинку по  АДРЕСА_1.  Без його дозволу ОСОБА_2  зруйнував господарську споруду « Ж», і
збудував сарай « И», який використовується під гараж.  Звернення до відповідачів про повернення  йому майна проігноровані .  Просив визнати господарську будівлю сарай «
И» його власністю.

31.03.08року позивач
звернувся до суду з уточнюючою позовною заявою
про визнання права власності на  &frac12; частину  господарської  будівлі , сараю  «И», в якій зазначив, що  сарай « Ж « був збудований  ним та його братами в 1981році поряд з
будинком зі сторони співвласника будинку ОСОБА_2, так як місця для будови сараю
«Ж» не було , на його умовно розділеній земельній ділянці між співвласниками
будинку, для зберігання будівельних матеріалів для добудови до будинку А&sup2;-1 . Після закінчення будівництва сарай « Ж» був вільний від основного
будівельного матеріалу, тому ОСОБА_2, став використовувати сарай, як свою
власність, а в 1984році зруйнував його для того, щоб підготовити місце для
будівництва своїх будинків і господарських будівель.  Так як з 1980року по 1993рік КП ЧООБТІ не
проводило технічної інвентаризації домоволодіння по АДРЕСА_1, сарай « Ж» був
показаний на плані земельної ділянки тільки після проведення чергової
інвентаризації. Присвоєння ОСОБА_2, даної будівлі вважає неправомірним, тому ,
що всі будівельні роботи на подвір»ї з 1981року проводив він. В подальшому всі
будинки господарські будівлі будував  він  за зверненням до нього ОСОБА_2 Для
будівництва сараю » И» він витрачав свої кошти на придбання цементу.  Між ним та ОСОБА_2, була домовленість
про  спільне користування.  Після закінчення будівництва сараю « И»
ОСОБА_2 без його дозволу взяв в Соснівському райвиконкомі м. Черкаси дозвіл на
будівництво гаражу на місці збудованого сараю « И», на земельній ділянці  під вікнами жилого будинку.  Просив визнати за ним право  часткової власності на господарську будівлю
сарай « И» , вважає, що при будівництві даного сараю « И» він витратив більше
коштів ніж ОСОБА_2, тому частка власності його нерухомого майна у спільній
власності даної господарської будівлі сараю « И» не може бути менше &frac12; частини.

В судовому засіданні
позивач  та його представник   позов
підтримав, просив  задоволити,
пояснив, що сарай «Ж» був подарований йому братами , ОСОБА_2, без його
згоди  зруйнував цей сарай, на його місці
побудував сарай « И» , для зберігання
топлива  та будівельних
матеріалів. Будував сарай  він , ОСОБА_1,
використовував свої будівельні матеріали. Домовлялись з ОСОБА_2 про
користування цього сараю  навпіл , але
ОСОБА_2  порушив його права і зберігає
там свій автомобіль.  Просили визнати  за ОСОБА_1 право власності на &frac12; частину сараю «И».

Відповідачі в судовому засіданні
позов  не визнали,  заперечував проти його задоволення,
пояснили   , що сарай «Ж» будувала  мати ОСОБА_2 зі своїм чоловіком ,  вітчимом
ОСОБА_2 для зберігання дров , будівля була із дерев»яних стовпів , крита
толлю. З часом споруда згнила, завалилася . сарай «Ж»  із цегли
ОСОБА_2 побудував в іншому місці
в глибині земельної ділянки , а на місці старого дерев»яного сараю «Ж»
збудував гараж. Будівництво гаража узгодив з ОСОБА_1, після чого було прийнято
рішення Соснівського  райвиконкому .
Будував гараж як і всі господарські споруди позивач ОСОБА_1, за  роботу якого він розраховувався  частково грошима, частково будівельними
матеріалами. Домовленості про спільне використання гаража з позивачем не було.
З моменту будівництва гаража  з 1989р. до
цього часу позивач не  заявляв жодних претензій
щодо його права    користування
гаражем  чи визнання за ним права
власності.Вважають, що позивач пропустив строк
позовної давності  для звернення
до суду за захистом  свого права.  Просили відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши пояснення сторін ,   дослідивши матеріали справи,     судом   встановлені наступні факти та обставини по
справі , що регулюються нормами
цивільного  та цивільно -
процесуального законодавства:

-     сторони по
справі є співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 належить &frac12; частина,  ОСОБА_3, ОСОБА_2 по - 3/18
частини,  ОСОБА_4- 1/6 частина;

-     реальний розподіл домоволодіння
не здійснювався, що підтверджують сторони
та довідка КП ЧООБТІ від 23.0-5.08року/

-     рішенням Соснівського райвиконкому  № 280 від 16.08.89р.  ОСОБА_2 погоджено  розміщення гаража, враховуючи згоду
співвласника;

-     з 1989р.,  часу будівництва гаража «И» позивач  не пред»являв жодних претензій до ОСОБА_2
стосовно права  користування гаражем, чи
визнання права власності на нього.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК
України  право власності на нову річ, яка
виготовлена ( створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено
договором або законом.  Особа яка
виготовила ( створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є
власником цієї речі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів позовних вимог про
визнання права власності на сарай  « И» (
згідно технічного паспорта гаража «И»), . Доводи позивача, що йому  брати подарували сарай « Ж», який начебто
зруйнував ОСОБА_2 і на його місці побудував сарай «И» спростовується договором
дарування від 03.10.1985року, укладеним між позивачем та ОСОБА_1, ОСОБА_5,
згідно якого він отримав в дар 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 . В склад домоволодіння
входили крім будинку - сарай Б,Г,В,Ж, огорожа 1-6, водоколонка №4;

Доводи позивача , що ОСОБА_2, навмисно
зруйнував сарай « Ж» спростовуються:

- поясненнями ОСОБА_2 та свідка
ОСОБА_6, які пояснили, що дерев»яний сарай
згнив від тривалої експлуатації
;

-     матеріалами
оглянутої інвентарної справи , де на а.с. 53 в акті оцінки   за 1984рік вказана вартість  сараю « Ж» - 78 карб., з врахуванням зносу 40  років

Обставини створення майна - будівництва
сараю «И»  за рахунок коштів та своїми
силами позивач не довів , поскільки не надав суду жодних письмових доказів на
придбання будівельних матеріалів, не надав доказів  на підтвердження  укладення угоди  з ОСОБА_2, про створення спільної власності .

Факт виконання робіт ОСОБА_1 по
будівництву сараю «И», суд не  розцінює
як підставу для   визнання за ним права
власності, поскільки всі господарські споруди для ОСОБА_2, як свого племінника,
позивач будучи каменщиком будував в порядку допомоги, як родичу,  з оплатою за виконану роботу, частково
грошима, частково матеріалами. Ці обставини підтверджують позивач, відповідач,
свідок ОСОБА_1

Крім того , будівництво гаража « И»
ОСОБА_2, погоджено з Соснівським
райвиконкомом, про що свідчить рішення № 280 від 16.0-8.89року, про надання
дозволу ОСОБА_2  по АДРЕСА_1 на
розміщення гараж 3,х5,8м, враховуючи згоду співвласників будинку. В
1989році  співвласником  ОСОБА_2 був ОСОБА_1  і відповідно до рішення Соснівського
райвиконкому давав свою згоду на будівництво ОСОБА_2 гаража «И».   Позивач пропустив  строк позовної давності для звернення до суду
за захистом  свого права, поскільки  з 1989р. не звертався досуду, не навів   поважних причин, з яких суд  може поновити пропущений строк і не  клопотав
перед судом про  його поновлення.

Вважаючи, що позивач не довів
позовних вимог, суд відмовляє в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст.
10,11,57,60,212-215 ЦПК України,   ч.1
ст. 328, ч.1 ст. 331    ЦК України , -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні  позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4   про визнання права
власності на  &frac12; частину господарської будівлі сараю на плані земельної ділянки літера « И» -  відмовити.

Заява про
апеляційне оскарження  рішення  до апеляційного суду Черкаської області може
бути подана протягом 10 днів з моменту проголошення рішення , апеляційна
скарга  протягом 20 днів з дня подачі
заяви про апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ: