Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Лихути Л.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Bistot”, приватного
підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою приватного підприємця
ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду від 22 січня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що в квітні 2006 року придбала в одному з магазинів мережі
торгівельно-виробничої фірми “Bistot” в приватного підприємця ОСОБА_2 черепицю для покриття даху свого будинку,
однак доставлена їй відповідачем черепиця виявилася не того кольору та розміру,
який вона придбавала, до того ж неналежної якості. Оскільки відповідачі
відмовилися розірвати укладений з нею договір купівлі-продажу, позивачка
просила розірвати його в судовому порядку, стягнути з відповідачів солідарно 12
240 грн. неустойки за затримку виконання її вимоги про розірвання договору та
10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 22 січня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20
липня                 2007 року, позов
задоволено частково. Договір купівлі-продажу черепиці, укладений між ОСОБА_1 та
приватним підприємцем ОСОБА_2,
розірвано. Стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_2 8 160 грн. сплачених
за договором за черепицю, 12 240 грн. неустойки за затримку виконання вимоги
ОСОБА_1 про розірвання договору та 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В касаційній скарзі приватний підприємець ОСОБА_2 просить скасувати
зазначенні судові рішення та передати справу на новий розгляд, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлено, що придбана 28 квітня 2006 року позивачкою в приватного
підприємця ОСОБА_2 черепиця є товаром неналежної якості.

Встановивши цей факт з дотриманням норм процесуального права, суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки
як покупця про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з відповідача
як продавця грошової суми, сплаченої за товар, відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст.
708 ЦК України та п.п. 1 ч. 2 п.1 ст. 8 Закону України “Про захист прав споживачів”.

В цій частині рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому касаційну скаргу слід відхилити.

Ухвалюючи рішення щодо стягнення з відповідача неустойки за затримку
виконання вимоги позивачки про розірвання договору купівлі-продажу та
відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з того, що така відповідальність передбачена
п. 9 ст. 8 та ст. 22 Закону України “Про захист прав споживачів”.

Однак, з таким висновком погодитися не можна.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 708 ЦК України, яка встановлює права покупця у разі
продажу йому товару неналежної якості, не передбачає права на відшкодування моральної
шкоди.

Стаття 711 ЦК України та п. 5 ст. 4 Закону України “Про захист
прав споживачів” передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише
у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією.

Відповідно до ч. 5 ст. 709 ЦК України та ч. 3 п. 9 ст. 8 Закону України
“Про захист прав споживачів” продавець сплачує покупцеві неустойку за кожний
день прострочення усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в
користування аналогічного товару на час усунення недоліків. Закон не передбачає
сплати продавцем неустойки за затримку вимоги продавця про розірвання договору
купівлі-продажу в разі придбання товару неналежної якості.

Посилання суду на ст. 22 Закону України “Про захист прав споживачів” як на
підставу задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди є помилковим,
оскільки зазначена норма встановлює судовий порядок розгляду справ про захист
прав споживачів, передбачаючи серед іншого можливість одночасного вирішення
судом питання щодо відшкодування моральної шкоди при задоволенні вимог
споживача про захист його прав, а не встановлює підстави для задоволення такої
вимоги.

Оскільки, як встановлено судом, не передбачає зазначених вище видів
відповідальності продавця перед покупцем і укладений сторонами договір
купівлі-продажу, рішення в частині стягнення неустойки за затримку виконання
вимоги про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди
судом ухвалено через неправильне застосування норм матеріального права, що
відповідно до ст. 341 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення
нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Керуючись п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 336, ст.ст. 337, 341, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 344
ЦПК України, ст.ст. 611, 708, 709, 711 ЦК України, п. 5 ст. 4, ч. 3 п. 9 ст. 8
Закону України “Про захист прав споживачів” колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України,

в и р і ш и л а :

касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду від 22 січня
2007 року в частині стягнення з приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 240 грн. неустойки та 2
000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також  ухвалу апеляційного суду Київської області від
20 липня 2007 року щодо залишення зазначеної вище частини рішення суду першої інстанції
без змін скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про
стягнення неустойки за затримку виконання вимоги про розірвання договору купівлі-продажу
черепиці та відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті рішення Києва-Святошинського районного суду від
22 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня
2007 року залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін