Справа № 22ц-13/2008р. Головуючий у першій інстанції - Карапута Л.В.
Доповідач - Шевченко В.М.
У Х В А Л А

І м е н е м       У к р а ї н и

18 березня 2008 року
місто  Чернігів

А п е л я ц і й н и й   с у д  Чернігівської
області  у  складі:

Головуючого -
судді Горобець Т.В.

суддів  -
Шевченка В.М., Ішутко В.М.

при  секретарі - Зіньковець О.О.

з участю -
представників Щорської ЦРЛ  Тунди М.Д.,

та  ОСОБА_6,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 та

її
представника - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  приміщенні  суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 жовтня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Щорської центральної районної
лікарні, Чернігівської обласної лікарні про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 жовтня 2007 року відмовлено
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Щорської центральної районної
лікарні Чернігівської області, Чернігівської обласної лікарні про стягнення
моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначене рішення суду та направити справу на новий розгляд,
посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи,
неповне та необ'єктивне дослідження обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом
належним чином не були досліджені докази, які мають значення для встановлення
вірного діагнозу хворому та проведення в зв”язку з цим лікування. Судом було
порушено процесуальні права позивачів безпідставною відмовлено в призначенні по
справі судової експертизи. Апелянт наполягає на тому, що позивачами в судовому
засіданні було доведено факт заподіяння їм моральної шкоди в зв”язку з
передчасною смертю ОСОБА_7

Заслухавши суддю-доповідача,  пояснення сторін та їх представників дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін, з наступних підстав.

Закон пов'язує виникнення права на компенсацію
моральної шкоди з випадками порушення прав особи.   Відповідно до ст.ст. 23. 1167 ЦК якими
обґрунтовувались позовні вимоги, обов'язковою підставою для відповідальності за
завдання моральної шкоди є: протиправна поведінка особи яка завдала моральної
шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою
особи, наявності  вини особи яка завдала
шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції обґрунтовано
виходив із відсутності протиправних дій відповідачів, які призвели до
погіршення стану здоров”я ОСОБА_7 та його смерті.

З таким висновком погоджується
апеляційний суд з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких  у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір.

По справі встановлено, 12.05.2006 року
ОСОБА_7 звернувся до Щорської ЦРЛ зі скаргами на труднощі при ковтанні їжі та
підвищення температури тіла, де за результатами огляду йому було встановлено
попередній діагноз „гострий стволовий вірусний енцефаліт з бульварним
синдромом” та призначено відповідне лікування.

15.05.2006 року за направлення лікаря ОСОБА_7 було направлено до
Чернігівської обласної лікарні для проведення додаткового обстеження та
консультацій, де йому лікарем ОСОБА_4 було встановлено діагноз „псевдо бульварний
синдром на фоні помірної гідроцефалії і атрофії кори головного мозку”,
призначено додаткове лікування та рекомендовано продовжити лікування за місцем
проживання в м. Щорс. Цього ж дня ОСОБА_7 повернувся до неврологічного
відділення Щорської ЦРЛ, де
20.05.2006 року стан хворого погіршився і він 22.05.2006 року був
переведений до реанімаційного  відділення
лікарні, а 23.05.2006 року до Чернігівської обласної лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7 помер та було встановлено патологоанатомічний діагноз: гострий вірусний
енцефаліт ураження стовбуру і обох гемісфер головного мозку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з
позовом до Щорської ЦРЛ, Чернігівської обласної лікарні, в якому просили
стягнути з    кожного із відповідачів
моральну шкоду в розмірі по 250 000 грн. кожній.    Факт заподіяння такої шкоди позивачі
обґрунтовували: неправильним поставленим первісним діагнозом,  лікуванням , призначеним та проведеним
лікарями як  Щорської ЦРЛ  так і
Чернігівської обласної лікарні, що призвело до смерті ОСОБА_7

Згідно п. 2.2 висновку комісійної
експертизи Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи №45 від 13
грудня 2007 року лікарями невропатологами Щорської ЦРЛ, поліклінічного
відділення Чернігівської обласної лікарні та неврологічного і реанімаційного
відділення Чернігівської обласної лікарні стандарти діагностичного -
лікувального процесу стаціонарної допомоги затверджені наказом МОЗ України №276
від 27.07. 98р. розділ  9 „Неврологія”
та  наказ МОЗ України №507 від
28.12.02р.- не були порушені (а.с.156-167).  Перевіряючи і оцінюючи зазначений експертний
висновок, колегія суддів приходить до висновку про його обґрунтованість та
узгодженість з іншими матеріалами справи, а незгода представника позивачки з
даним висновком судово - медичної експертної комісії у зв'язку із сумнівом в
його правильності, нічим не обґрунтована. Виходячи з наведеного, суд
погоджується з висновком експерта і вважає його правильним.

Виходячи з предмету доказування у
справі, суд дослідив надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень
докази, дав їм належну оцінку і дійшов правильного висновку що діями медичних
працівників як Щорської ЦРЛ де хворому ОСОБА_7, ще 12.05. 2006р. був
встановлений діагноз „Гострий вірусний енцефаліт” так і лікарів неврологічного
відділення Чернігівської обласної лікарні
не були порушені покладені на них службові обов'язки, і відсутній
причинний зв'язок між знаходженням його на лікуванні та смертю.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
апеляційний суд  вважає, що відповідачами
хворому ОСОБА_7 було вірно поставлено діагноз, призначене лікування, виходячи
як із стану хворого, так і стандартів лікування в умовах зазначених медичних
закладів.

Оскільки доказів, які б свідчили про те, що неправомірні дії лікарів як
Щорської ЦРЛ так і Чернігівської обласної лікарні  призвели до смерті ОСОБА_7, судом не
встановлено, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2  виходячи
зі змісту правової норми - ст.1167 ЦК України є безпідставними.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального
права,  а  доводи
апеляційної  скарги  не
дають  підстав  для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315,
319  ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 02 жовтня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили  з моменту її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:                                    Судді: