УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня
2007 року                                                                                     м.  Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області в складі:

Висоцької
В.І,  Олєйникової Л.С. ,  Червинської М. Є.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної
комісії АБ „Інко", ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної
шкоди,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2004 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2005 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії АБ „Інко", ОСОБА_2 ,
в якому просить зобов"язати прийняти та акцептувати його грошові вимоги за
вкладами в банку в сумі 44024 гривні, зобов"язавши відповідача виплатити
цю суму в найменший строк, стягнути з відповідача в порядку відшкодування
моральної шкоди 10% від суми-4402 гривні. Зазначав, що в жовтні-листопаді 1991
року поклав на дипозитний рахунок банку „Інко"кошти на загальну суму 28000
рублів, якими останній користувався протягом одинадцяти років. 19 лютого 2002
року дізнавшись з газети „Голос України" про відкриття ліквідаційної
процедури стосовно відповідача на підставі постанови НБУ від 12 лютого 2002
року №60 , він 5 березня 2002 року звернувся до ОСОБА_2 3 заявою про майнові
вимоги.Однак йому було відмовлено, оскільки ним не було надано такої заяви під
час порушення арбітражним судом м. Києва в 1996 році провадження у справі про
банкрутство.

Рішенням
Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2004 року в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2005 року рішення Подільського
районного суду м. Києва від 23 листопада 2004 року залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення посилаючись на
невідповідність висновків фактичним обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального права , порушення норм процесуального права.

Колегія суддів
дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішень судів відсутні,
виходячи з наступного.

Згідно із ч.
2  ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення .

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2004 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.