Справа № 22ц-2393/2007                                                     Головуючий
Категорія - 21                                                                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

1 березня 2007 року                                                                                                            м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі: головуючої - Гурової
О.М., судців - Могутової
Н.Г., Шевченко В.Ю., при секретарі -
Тимченко Г.В., за участю -
сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
Калинінського району м. Горлівки та ОСОБА_1на рішення Калінінського районного
суду м. Горлівки від 26 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1. до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
Калінінського району м. Горлівки про стягнення витрат на лікування та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. та
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань Калінінського району м.
Горлівки звернулись до Апеляційного суду Донецької області з апеляційними
скаргами на рішення Калинінського районного суду м. Горлівки від 26 грудня 2006 року, яким
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково - стягнуто на користь позивача витрати на лікування 627,47 грн. та в
рахунок відшкодування моральної шкоди 21000
гривень.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування просило
скасувати зазначене рішення в частині відшкодування моральної шкоди у зв'язку з
тим, що згідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання" від 23.09.1999
р. всі види соціальних послуг і виплат повинні бути підтверджені висновком
МСЕК. Витяг з акту огляду на МСЕК від 29.09.2004
р. стосовно ОСОБА_1не містить відомостей про наявність факту спричинення
йому моральної шкоди, а інших документів, які б підтверджували такий факт
позивач суду не надав. Крім того, відповідно до п.27 ст. 77 Закону України
„Про державний бюджет України на 2006
рік" зупинено дію абзацу 4
ст. 1( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і
членам їх сімей), підпункту „є" п.1, ч.1,ст. 21, ч.З ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату
працездатності".

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. також просив скасувати рішення Калінінського районного суду м.
Горлівки від 26 грудня 2006 року, оскільки
вважав, що суд повинен був прийняти до уваги всі докази на підтвердження його
вимог про відшкодування шкоди у зв'язку з лікуванням, проте суд врахував тільки
ті докази, які підтверджені чеками. Крім того, не згоден з розміром суми, яка
стягнута судом в рахунок відшкодування моральної шкоди, бо вважав, що вона
повинна бути більшою.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи вимоги ОСОБА_1., посилався на те, що він працював на шахті ім.
Калініна ДП „Артемвугілля" з 19
квітня 2004 року до 29 вересня

2

2004
року, коли його було звільнено за п.2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я. 4 червня 2004 року з позивачем
стався нещасний випадок, внаслідок якого висновком МСЕК від 29 вересня 2004 року йому вперше
встановлена втрата працездатності в розмірі 70% та визнано інвалідом 2 групи. Також комісією встановлена потреба позивача в
медикаментозному лікуванні.

При наступних
переоглядах 29 вересня 2005 року та 23 жовтня 2006 року МСЕК
підтверджено 70% втрати
працездатності та необхідність мед* лікування. У зв'язку з отриманою виробничою
травмою у нього порушені нормальні життєві зв'язки і для організації життя
необхідні додаткові зусилля, тому суд вважав за можливе стягнути з відповідача
у відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1.- 21000
грн., витрати на лікування в сумі 627
гривень 47 копійок.

Заслухавши
доповідача суддю Гурову
О.М., пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції було встановлено, що позивач працював на шахті ім. Калініна ДП
,Лртемвугілля" з 19
квітня до 29 вересня 2004 року. 4 червня 2004 року з ним
стався нещасний випадок, внаслідок якого висновком МСЕК від 29 вересня 2004 року
ОСОБА_1вперше встановлена втрата працездатності в розмірі 70% та визнано інвалідом
2 групи. Також
комісією встановлена потреба позивача в медикаментозному лікуванні.

При наступних
переоглядах 29 вересня 2005 року та 23 жовтня 2006 року МСЕК
підтверджено 70% втрати
працездатності та необхідність мед. лікування.

Згідно з ч.5 п.4
ст. 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату
працездатності" витрати на ліки, лікування визначаються на підставі
виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

На підставі
викладеного суд 1-ї інстанції
обгрунтовано взяв до уваги документально підтверджені витрати позивача на
медикаментозне лікування і стягнув на його користь 627,47 грн., відмовивши
в стягненні решти витрат, як не підтверджених рецептами лікарів, довідками або
рахунками про їх вартість.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1. в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки не
ґрунтуються на законі.

Також не
ґрунтуються на законі і доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність
підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Відповідно до
ст. 21 п.1 пп.
„є" та ст. 28 Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", у разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних випадків зобов"язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров"я, виплачуючи йому
грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Відшкодування
моральної шкоди застрахованим особам є одним із способів захисту особистих
немайнових прав працівника і передбачено ст. 1 згаданого Закону незалежно від відшкодування майнової
шкоди.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
р., моральна  шкода  потерпілого
від  нещасного   випадку
на  виробництві  чи
професійного

3

захворювання полягає, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України,
зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у
зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я. Як наслідок,
моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких
особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров"я
тощо.

Встановлюючи
розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань, суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи, характер
і ступінь моральних страждань позивача, регулярне перебування останнього на
лікуванні у зв'язку із хворобою, постійний біль та слабкість, порушення
нормального укладу життя, неможливість відновлення втраченого здоров"я і
обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову про стягнення
моральної шкоди.

Рішення суду в
цій частині також відповідає вимогам процесуального і матеріального права і
підстави для його скасування відсутні.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1про занадто малий розмір суми моральної шкоди не
заслуговують на увагу, т.я. суд виходив з обставин справи, вимог розумності та
справедливості.

Не ґрунтуються
на законі і доводи апеляційної скарги відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування про втрату позивачем права на відшкодування моральної
шкоди. Згідно з вимогами ч.2 ст. 13
Закону України «„Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві...» страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у 'ст.14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої
особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Враховуючи, що
страховий випадок у вигляді нещасного випадку на виробництві мав місце в червні
2004 року,
право на відшкодування шкоди виникло у ОСОБА_1в цей же період, тобто під час
дії згаданого Закону України.

Що ж стосується
Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік", то дію відповідних статей Закону України «„Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві...» цим законом зупинено на 2006 рік, тому на правовідносини по відшкодуванню моральної
шкоди позивачу дія вказаного Закону не поширюється.

Не заслуговують
на увагу і доводи апеляційної скарги про необхідність додаткових висновків МСЕК
про спричинення позивачу моральної шкоди, оскільки не грунтуються на Законі. Не
застосовуються й до вказаних правовідносин строки позовної давності, тому не
підлягають задоволенню також доводи Фонду про пропуск позивачем згаданого
строку.

Доводи
апеляційної скарги про наявність висновку обласної травматологічної МСЕК, яка
не виявила змін у психоемоційному стані Мисливець, також не заслуговують на
увагу, оскільки комісія виходила з медичних критеріїв, а в пункті 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" дано правове поняття моральної шкоди, під
якою слід розуміти „втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі".
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: в
моральних преживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні
нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного
громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Керуючись ст.ст.
308, 315 ЦПК
України, Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

4

Апеляційні
скарги ОСОБА_1та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків та професійних захворювань Калінінського району м.
Горлівки відхилити.

Рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 26 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий: