Справа
№22ц-2355,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року листопада "06" дня колегія суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Пузанової Л.В.

Суддів: Фурман
Т.Г.,  Стародубця М. П.

при секретарі -
Ляшенко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Херсон цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,  до якої приєдналися
товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма ОЛДІМ» та ОСОБА_2 на рішення
Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 червня 2006 року в
справі

за позовом.  ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про визнання
права власності,

встановила:

В
березні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
права власності.

В
обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав,
що 12 січня 2005 року він купив у відповідача екскаватор ЕО-4121,  1984 року випуску,  двигун НОМЕР_1,  кузов НОМЕР_2,  державний номер НОМЕР_3.

Договір
купівлі-продажу в установленому законом порядку ними оформлений не був і
перереєстрація транспортного засобу на його ім'я не відбулася.

Посилаючись
на те,  що ОСОБА_4. ухиляється від реєстрації договору відчуження,  позивач просив суд визнати за ним право
власності на вказаний вище екскаватор на підставі  ст.
392 ЦК України.

Рішенням
Цюрупинського районного суду від 13 червня 2006 року,  ухваленим в порядку заочного розгляду
справи,  позов задоволено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  до якої
приєдналися товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма ОЛДІМ» та
ОСОБА_2,  просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову,  зазначаючи,
що суд,  не залучивши її до участі
в справі,  вирішив питання щодо
екскаватора,  який з 07.04.2006 року є її
власністю і перебуває у її володінні та користуванні.

У
письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3. її доводи не
визнає,  а рішення суду вважає законним
та правильним.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених  ст.  303 ЦПК України,  колегія суддів прийшла до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд виходив з того,  що уклавши договір купівлі-продажу спірного
екскаватора,  про що свідчить видана
відповідачем на ім'я позивача довіреність на право користування та
розпорядження транспортним засобом,  та
викладена на цій довіреності розписка відповідача,  ОСОБА_3. набув право власності на вказане
рухоме майно.

Проте до
такого висновку суд прийшов,  допустивши
порушення норм матеріального та процесуального права,  що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно
до діючого в Україні законодавства право власності на майно підтверджується
правовстановлюючим документом,  яким в
даному випадку є свідоцтво про реєстрацію технологічного транспортного
засобу,  видане компетентним органом.

Згідно  ст.
392 ЦК України,  на яку позивач послався як на підставу
позову,  власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також: у разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності.

Із
матеріалів справи в межах наданих доказів та встановлених судом обставин справи
вбачається,  що документ,  який би засвідчував право власності позивача
на спірний транспортний засіб,  на його
ім'я ніколи не видавався,  а ОСОБА_4. - відповідач у
даній справі це право визнає і не оспорює /а.с.
18/.

Прийнявши до
свого провадження та розглянувши по суті позов ОСОБА_3,  суд не з'ясував,  які саме обставини перешкоджають сторонам
укласти договір купівлі-продажу спірного екскаватора та зареєструвати його на ім'я
ОСОБА_3 як покупця в установленому законом порядку та не перевірив,  чи має в даному випадку,  зважаючи на наведені вище обставини,  спір про
право,  який підлягає вирішенню судом.

Застосувавши
до спірних правовідносин  ст.  218 ЦК
України,  суд не зважив,  що ОСОБА_3. не порушував перед судом питання
про визнання договору купівлі-продажу,
укладеного ним з ОСОБА_4.,  дійсним і вказаний договір предметом спору у цій справі
не був,  хоча судом встановлено,  що вимоги щодо письмової форми цього
правочину сторонами не додержані.

До
апеляційної скарги додані документи,  які
свідчать про те,  що з лютого 2006 року
/ще до звернення до суду з позовом про визнання права власності на екскаватор/
у ОСОБА_3 виник спір з будівельною компанією «ОЛДІМ" щодо спірного
транспортного засобу,  а за станом на
квітень 2006 року екскаватор з двигуном НОМЕР_1 належав на праві власності
ОСОБА_1. /а.с.  36-41/.

Сторони
в даному спорі в порушення вимог ч. 1
ст.  36 ЦПК України своє
зобов'язання про повідомлення суду про третіх осіб,  у яких за рішенням суду виникне право заявити
вимогу щодо предмета спору,  не
виконали,  у зв'язку з чим такі особи
були позбавлені можливості заявити про свою участь у справі,  в той час,
як у ОСОБА_1. та інших осіб,  які
приєдналися до апеляційної скарги,  є
правовий та майновий інтерес до предмета спору.

Таким чином,  зважаючи на наведені обставини,  колегія суддів приходить до висновку,  що ухвалене в справі рішення як незаконне та
необгрунтоване підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд на
підставі п.4 ч. 1  ст.  311 ЦПК України.

При
новому розгляді суду слід врахувати висновки і мотиви,  з яких скасовано рішення,  сприяти всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи і залежно від встановленого відповідно до вимог закону вирішити
спір.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303, 307,  п.4 ч.1
ст.  311 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  до якої приєдналися
товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма ОЛДІМ» та ОСОБА_2,  частково задовольнити.

Рішення
Цюрупинського районного суду від 13 червня 2006 року скасувати,  справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.