№ 2-229/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                                                                    м.  Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого -
судді ЩЕНЮЧЕНКА С. В.,  при секретареві
ХИМЕНКО І.І.,

за
участю позивачки ОСОБА_1,  представників
відповідачів: головного спеціаліста юридичного відділу апарату
Новомиргородської райдержадміністрації 3.,
сільського голови с.  Р. Д.,
заступника директора радгоспу "Т." Й.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1
до Р. сільської ради,  Новомиргородської
районної державної адміністрації,
радгоспу "Т." про визнання права приватної власності та
витребування земельної ділянки,

встановив:

У липні
2007 р. у Новомиргородський
районний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Р. сільської ради,
Новомиргородської районної державної адміністрації про визнання права
приватної власності та витребування земельної ділянки.

За
ухвалою Новомиргородського районного суду від 17.07.2007 р. в якості
співвідповідача у справі було залучено радгосп "Т.".

Заявниця
вказала,  що із 1982 р. по 1993 р. її
мати мешканка с.  Т.,
Новомиргородського району Кіровоградської області С.  працювала у колгоспах ім.  Ш.,  "Д.".

У
подальшому Т. відділення колгоспу було реорганізоване у Т. науково-дослідну
станцію консорціуму "Укрфітотерапія",
а потім - у радгосп "Т.".

Із 1993 р. вона
пішла на пенсію із радгоспу "Т." за віком.

12.07.2001
р. було прийнято зміни до Закону України "Про внесення змін до Закону
України "Про перелік об'єктів права державної власності,  що не підлягають приватизації",  згідно яких вказаний радгосп виключено з
цього переліку.

За
клопотанням дирекції радгоспу про надання дозволу на проведення робіт по
приватизації земель державної власності та складання проекту роздержавлення
земель головою Новомиргородської раидержадміністрації було видано розпорядження
від 15.02.2002 р. № 79-р "Про надання дозволу на приватизацію земель
радгоспу "Т." на території Р. сільської ради" та від 16.12.2003
р. № 987-р "Про надання дозволу на розробку проекту роздержавлення земель
радгоспу "Т." на території Р. сільської ради". У долучених до
клопотання списках пенсіонерів с.  Т. під
№ ЗО значиться її мати.

У січні
2 004 р. дирекцією радгоспу було оголошено,
що проводиться робота по уточненню списків осіб,  які мають право на

земельну ділянку,   і за наказом директора до цих списків було
обґрунтовано включено прізвище спадкодавці С.
за № 70.

ІНФОРМАЦІЯ_1 С померла,  а 06.04.2007 р. позивачка одержала свідоцтво
про право на спадщину за законом.

У
подальшому 16.06.2004 р. головою Новомиргородської райдержадміністрації було
видано наступне розпорядження "Про передачу у приватну власність земельних
ділянок громадянам із земель колишнього радгоспу "Т.",  а
державні акти видавались 27.07.2004 р.

У квітні
2 007 р. вона звернулася до сільської ради,
але у добровільному порядку питання не вирішено до цього часу.

Посилаючись
на ч. 1  ст.  25 ЗК України,  Закон України від 17.07.1999 р. "Про
перелік об'єктів права державної власності,
що не підлягають приватизації" та змін до цього закону від
12.07.2001 р.,   ст.  З ЦПК
України,  просить суд визнати за
заявницею право власності та зобов'язати відповідачів передати їй безоплатно у
приватну власність земельну ділянку із земель радгоспу "Т." площею 6,
78 га.

У
попередньому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов,  посилаючись на обставини,  викладені в позовній заяві.

Представники
відповідачів 3.,  Д.,
Й. визнали позов повністю і пояснили,  що мати заявниці була пенсіонеркою с.
Т.,  на час приватизації
земель державного підприємства проживала на території цього села і тому
позивачка має право на земельну частку (пай).

Наслідки
такої процесуальної дії,
передбачені  ст.  174 ЦПК України,  тобто ухвалення рішення про задоволення
позову,  їм роз'яснені.

Заслухавши
зазначені пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись
з письмовими доказами та іншими матеріалами справи,  суд вважає за необхідне задовольнити позов із
таких міркувань.

За
правилами ч. 4  ст.  130,
ст.  174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

У даному
випадку суд вважає,  що визнання
представниками відповідачів позову не суперечить закону і не порушує
права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Судом
безспірно з'ясовано,  що п. 2  ст.  1
Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про перелік
об'єктів права державної власності,  що
не підлягають приватизації" від 12.07.2001 р. було внесено зміни до Закону
України "Про перелік об'єктів права державної власності,  що не підлягають приватизації",  відповідно яким радгосп "Т."
виключено з цього переліку.

На той
час законодавство не давало змоги працівникам державних підприємств
приватизувати земельні ділянки. Маючи намір реформувати радгосп у КСП та у
подальшому приватизувати землю,
керівництво радгоспу склало списки працівників радгоспу та пенсіонерів с.
Т.,  що погоджені
сільським головою Р. сільської ради та у яких мається прізвище матері
позивачки.

Згідно
згаданим поясненням та наданим документам С.
із 1982 р. по 1993 р. працювала у колгоспах ім.  Шевченка,
"Дружба",  радгоспі "Т.",  пішла на пенсію за віком і продовжувала проживати на
території с.  Т.

У
подальшому Т. відділення
колгоспу було реорганізоване у Т. науково-дослідну станцію консорціуму
"Укрфітотерапія",  а потім - у
радгосп "Т.".

За
правилами  ст.  25 ЗК України:

1.              При приватизації земель державних
і комунальних сільськогосподарських підприємств,  установ та організацій земельні ділянки
передаються працівникам цих підприємств,
установ та організацій,  а також
пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

2.
Рішення про приватизацію земель державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням
працівників цих підприємств,  установ та
організацій.

3.
Землі у приватну власність особам,  зазначеним у частині першій цієї статті,  передаються безоплатно.

4.
Площа  земель,   що
передаються  у  приватну
власність,  становить різницю між
загальною площею земель,  що
перебували  у постійному користуванні
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій,  і площею
земель,  які залишаються у державній чи
комунальній власності (лісовий фонд,
водний фонд,  резервний фонд).

5.
Особи,  зазначені у
частині першій цієї статті,  мають
гарантоване право одержати свою земельну частку (пай),  виділену в натурі (на місцевості).

Як
витікає з п. 1 Розділу IX Прикінцевих положень ЗК України,  цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2002 р.

06.02.2002
р. директор вказаного радгоспу звернувся до Новомиргородської
райдержадміністрації з проханням підготувати розпорядження щодо передачі у
приватну власність земельних часток із земель державної власності радгоспу
"Т." працівникам даного сільськогосподарського підприємства.

У
долучених до клопотання списках пенсіонерів с.
Т. під № ЗО значиться мати заявниці.

За
розпорядженням голови Новомиргородської райдержадміністрації від 16.12.2003 р.
№ 987-р "Про надання дозволу на розробку проекту роздержавлення земель
радгоспу "Т." на території Р. сільської ради" було повторно
надано дозвіл на складання проекту роздержавлення земель радгоспу.

У січні
2004 р. дирекція радгоспу повторно склала списки його працівників і пенсіонерів
з їх числа,  до яких за наказом директора
обґрунтовано включила прізвище матері заявниці за № 70.

Рішеннями Р.
сільської ради від:

02.03.2004
р. за № 84 "Про стан робіт по роздержавленню земель радгоспу
"Т." дирекції радгоспу було доручено провести відповідну роботу по
виявленню та включенню в додаткові списки осіб,
які мають право на земельну частку (пай);

21.05.2004
р. за № 89 "Про затвердження протоколу зборів працівників та пенсіонерів з
їх числа радгоспу "Т." стосовно розподілу земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв)" затверджено згаданий протокол.

ІНФОРМАЦІЯ_1 С померла,  а 06.04.2007 р. позивачка одержала свідоцтво
про право на спадщину за законом.

За
розпорядженням голови Новомиргородської раидержадміністрації від 16.06.2004 р.
за № 614-р "Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам
із земель колишнього радгоспу "Т." було передано у приватну власність
членам радгоспу "Т." земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва.

Таким
чином,  у судовому засіданні безспірно
з'ясовано,  що прізвище матері позивачки
було обґрунтовано включено до списків працівників та пенсіонерів с.
Т.,  які мають право
на земельну частку (пай).

Таким
чином,  в наявності є усі передбачені
законом підстави для визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) із
земель радгоспу "Троянівський".

Тому на
підставі вимог  ст.
ст.  13,  41 Конституції України та вище перелічених
норм ЗК України і Закону України "Про внесення змін до Закону України
"Про перелік об'єктів права державної власності,  що не підлягають приватизації" позов
підлягає безспірному задоволенню.

Ураховуючи
наведене,  керуючись  ст.
ст.  13,  41 Конституції України,  п. 2 постанови Верховної Ради України від
18.12.1990 р. "Про земельну реформу",
Законом України від 17.07.1999 р. "Про внесення змін до Закону
України "Про перелік об'єктів права державної власності,  що не підлягають приватизації" від
07.07.1999 р. (зі змінами і доповненнями N 2657-ІІІ від 12.07.2001 p.,
N 2889-ІІІ від 13.12.2001 p.,
N
2890-III від 13.12.2001 p.,  N 3051-III
від 07.02.2002 p.,  N 3052-ІІІ від 07.02.2002 p.,
N 921-IV
від 05.06.2003 p.,  N 922-IV від 05.06.2003 p.,  N 923-IV від
05.06.2003 p.,  N 1496-IV
від 17.02.2004 p.,  N 1497-IV від 17.02.2004 р.),   ст.  25 ЗК
України,   ст.   ст.
1-2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)",   ст.
ст.  З,  8,  10,  208-215,
223,  292,  294,
296 ЦПК України,  суд

вирішив :

Позов
ОСОБА_1 до Р. сільської ради,
Новомиргородської районної державної адміністрації,  радгоспу "Т." про визнання права
приватної власності та витребування земельної ділянки задовольнити.

Визнати
право приватної власності ОСОБА_1 як спадкоємиці С,  що померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
на земельну частку (пай) площею 6, 78 умовних кадастрових
гектарів вартістю 78.794 грн. із земель радгоспу "Т.".

Зобов'язати
радгосп "Т."
с.  Т.,
Р. сільську раду Новомиргородського району,  Новомиргородську районну державну
адміністрацію Кіровоградської області передати безоплатно у приватну власність
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 6, 78 умовних кадастрових гектарів вартістю
78.794 грн. із земель радгоспу "Т." та видати їй відповідний документ
єдиного в Україні зразка і провести його реєстрацію у встановленому законом
порядку.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,   але  апеляційна
скарга  не  була
подана  у  строк,

встановлений статтею 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає,  до суду апеляційної
інстанції.