Справа №
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ    УКРАЇНИ

11 липня 2007 року        Антрацитівський     міськрайонний     суд
Луганської області

у
складі:    головуючого - судді                       Чигриної     Л.Г.

при секретарі                                 Бондаренко
В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Антрацита

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та   професійних захворювань України у м.
Антрацит «Про стягнення не донарахованих та невиплачених щомісячних страхових
виплат»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Антрацит про стягнення не донарахованих та невиплачених щомісячних
страхових виплат».

В обгрунтування
вимог позивач послався на те, що за час роботи на ВП «шахта імені 50 річчя
Радянської України» ДП «Антрацит» він ушкодив здоров'я, внаслідок професійного
захворювання.

Згідно висновку МСЄК від 18.04.1989 року йому було
встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково.

З 2001 року
щомісячні виплати частини втраченого заробітку йому провадить
відповідач-відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ у м. Антрацит.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 року ( зі змінами та доповненнями), Фонд ССНВ
зобов'язаний проводити перерахування сум щомісячних страхових виплат станом на
1 березня кожного року, починаючи з 2002 року, у разі зростання у попередньому
році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики, яким є Державний
комітет статистики України.

Позивач вважає, що відповідачем перерахування сум
щомісячних страхових виплат проводилося невірно, а саме, не на підставі
коефіцієнтів зростання середньої заробітної плати у галузях національної економіки, а на підставі зростання реальної
середньої заробітної плати, які були застосовані Правлінням Фонду для
винесення відповідних постанов:

·
від14.03.2002 р. №15-з 1.03.2002 р.    коефіцієнт 1,193;

·
від 04.03.2003 р. № 3- з 1.03.2003
р.   коефіцієнт
1,182;

·
від 24.02.2004 р. № 5 -з 1.03.2004
р.   коефіцієнт
1,152;

·
від 28.02.2005 р. № 3- з 1.03.2005
р.   коефіцієнт
1,238;

·
від 06.03.2006 р. № 3- з 1.03.2006
р.   коефіцієнт
1,203;

·
від 28.02.2007 р.,№ 9- з 1.03.2007
р.   коефіцієнт
1,183

2

Постанови Правління Фонду СНВ, які зобов'язали
відповідача проводити перерахування щомісячних страхових виплат з використанням
коефіцієнтів зростання реальної середньої заробітної плати, не відповідають
вимогам Закону.

Відповідно
ч. 2 ст. 29 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» від 23.09.1999 року ( зі змінами та доповненнями)
поняття «середня заробітна плата» відповідачем було змінено на поняття «реальна
середня заробітна плата» з метою використання для перерахування коефіцієнтів
зростання реальної середньої заробітної плати, які є меншими від коефіцієнтів
зростання середньої заробітної плати, що призвело до значного зменшення
розрахункових сум.

В зв'язку з
вказаними обставинами   позивачу   були не донараховані та невиплачені
щомісячні страхові виплати за період з 1.03.2002 року по 1.07.2007 року на
загальну суму 12 614 гр. 32 коп.

За
даними Управління статистики у м. Антрацит
зростання середньої заробітної плати в галузях національної економіки
України в коефіцієнтах складає:

· за 2001
рік - 1,352, який необхідно застосовувати для перерахування з 1.03.2002 року;

· за 2002
рік - 1,210, який необхідно застосовувати для перерахування з 1.03.2003 року;

· за 2003
рік - 1,228, який необхідно застосовувати для перерахування з 1.03.2004 року;

· за 2004
рік - 1,275, який необхідно застосовувати для перерахування з 1.03.2005 року;

· за 2005
рік -1,367,   який необхідно
застосовувати для перерахування з 1.03.2006 року;

· за 2006
рік -1,292,   який необхідно
застосовувати для перерахування з 1.03.2007 року;

Позивач розрахував недораховану йому суму, яка склала
саме 12614 гр. 32 коп.:

З 1.03.2001 року позивачу була
призначена щомісячна страхова виплата в розмірі 355 гр. 68 коп. із розрахунку:
592 гр. 80 (середньомісячний заробіток) х 60 %(ступінь витрати працездатності):
100 = 355 гр. 68 коп.

З 1.03.2002 року позивачу перерахована щомісячна страхова
виплата на коефіцієнт 1,193, що склало : 355 гр. 68 коп.( попередня щомісячна
сума) х 1,193 (коефіцієнт зростання) = = 424 гр. 33 коп.

Позивач вважає, що необхідно було
використати коефіцієнт зростання середньої заробітної плати за 2001 рік за
даними Держкомстату -1,352, внаслідок чого щомісячна страхова виплата мала
стати 480 гр. 88 коп.: 355 гр. 68 коп. (
попередня щомісячна сума) х 1,352 (коефіцієнт зростання ) = 480 гр. 88 коп.

Різниця за період з 1.03.2002 року
по 31.05.2002 року складає: 480 гр. 88 коп. - 424 гр. 33 коп. = 56 гр. 55 коп.
х 12 місяців = 678 гр. 60 коп.

З 1.03.2003 року позивачу була перерахована щомісячна
страхова виплата на коефіцієнт 1,182, що склало: 424 гр. 33 коп.( попередня
щомісячна сума) х 1,182 (коефіцієнт зростання ) = = 501 гр. 55 коп.

Позивач вважає, що необхідно було
використати коефіцієнт зростання середньої заробітної плати за 2002 рік за
даними Держкомстату - 1,210, внаслідок чого щомісячна страхова виплата мала
стати 581 гр. 86 коп.: 480 гр. 88 коп.( попередня щомісячна сума) х 1,210
(коефіцієнт зростання ) = 581 гр. 86 коп.

Різниця за період з 1.03.2003 року
по 1.03.2004 року складає: 581 гр. 86 коп. - 501 гр. 55 коп. = 80 гр. 31 коп. х
12 місяців = 963 гр. 72 коп.

З 1.03.2004 року позивачу була
перерахована щомісячна страхова виплата на коефіцієнт 1,152, що склало: 592 гр. 80 коп. (середньомісячний заробіток) х 1.193
х 1.182 х 1.152 (коефіцієнт зростання ) = 962 гр. 98 коп.
(відкоригований середньомісячний заробіток)х 60 % (ступінь витрати
працездатності): 100 = 577 гр. 79 коп..

Позивач вважає, що необхідно було використати коефіцієнт
зростання середньої заробітної плати за 2003 рік за даними Держкомстату -
1,228, внаслідок чого щомісячна страхова виплата мала стати 714 гр. 53 коп.:

592 гр. 80 коп. (середньомісячний
заробіток) х 1, 352 х 1.210 х 1.228 (коефіцієнт зростання ) х 60
% (ступінь витрати працездатності): 100= 714гр.53 коп..

Різниця за період з 1.03.2004 року по 1.03.2005 року
складає:

714 гр. 53 коп. - 577 гр. 79 коп. =
136 гр. 74 коп. х 12 місяців = 1640 гр. 88 коп..

3

З 1.03.2005 року позивачу була
перерахована щомісячна страхова виплата на коефіцієнт 1,238, що склало: 577 гр.
79 коп. (попередня щомісячна сума) х 1.238 (коефіцієнт зростання ) = 715 гр. 30
коп..

Позивач вважає, що необхідно було
використати коефіцієнт зростання середньої заробітної плати за 2004 рік за
даними Держкомстату - 1,275, внаслідок чого щомісячна страхова виплата мала
стати 911 гр. 02 коп.: 714 гр.53 коп. (попередня щомісячна сума) х 1,275
(коефіцієнт зростання ) = 911 гр.02 коп..

Різниця за період з 1.03.2005 року по 1.03.2006 року
складає:

911 гр. 02 коп - 715 гр. 30 коп. = 195 гр. 72 коп. х 12
місяців = 2348 гр. 64 коп..

З 1.03.2006 року позивачу була
перерахована щомісячна страхова виплата на коефіцієнт 1,203, що склало: 592 гр.
80 коп. (середньомісячний заробіток) х 1.193 х 1.182 х 1.152 х 1.238 х х 1.203
(коефіцієнт зростання ) = 1434 гр. 18 коп. х 60 % (ступінь витрати
працездатності): 100 = = 860гр. 51 коп..

Позивач вважає, що необхідно було
використати коефіцієнт зростання середньої заробітної плати за 2005 рік за
даними Держкомстату - 1,367, внаслідок чого щомісячна страхова виплата мала
стати 1245 гр. 37 коп.:

592 гр. 80 коп. (середньомісячний
заробіток) х 1, 352 х 1.210 х 1.228 х 1,275 х 1.367 (коефіцієнт зростання ) =
2075 грн. 62 коп. х 60 % (ступінь витрати працездатності): 100 = 1245 гр. 37
коп..

Різниця за період з 1.03.2006 року по 1.03.2007 року
складає:

1245 гр. 37 коп. - 860 гр. 51 коп. = 384 гр. 86 коп. х 12
місяців = 4618 гр. 32 коп..

З 1.03.2007 року позивачу була
перерахована щомісячна страхова виплата на коефіцієнт 1,182, що склало: 592 гр.
80 коп. (середньомісячний заробіток) х 1.193 х 1.182 х 1.152 х 1.238 х 1.203 х
1.182 (коефіцієнт зростання ) = 1696 грн. 64 коп. х 60 % (ступінь витрати
працездатності): 100= 1017 гр. 98 коп..

Позивач вважає, що необхідно було
використати коефіцієнт зростання середньої заробітної плати за 2006 рік за
даними Держкомстату - 1,292, внаслідок чого щомісячна страхова виплата мала
стати 1609 гр. 02 коп.:

592 гр. 80
коп. (середньомісячний заробіток) х 1, 352 х 1.210 х 1.228 х 1,275 х 1.367 х
1.292 (коефіцієнт зростання ) = 2681 грн. 70 коп. х 60 % (ступінь витрати
працездатності): 100 = =1609 гр.02 коп..

Різниця за період з 1.03.2007 року по 1.07.2007 року
складає:

1609 гр. 02 коп. - 1017 гр. 98 коп. = 591 гр. 04 коп. х 4
місяці = 2364 гр. 16 коп..

Загальна сума
своєчасно недонарахованих та невиплачених йому щомісячних страхових виплат за
період з 1.03.2002 року по 1.07.2007 року становить: 678 гр. 60 коп. + 963 гр.
72 коп + +1640 гр. 88 коп. + 2348 гр. 64 коп. + 4618 гр. 32 коп. + 2364 гр. 16
коп. = 12614 гр. 32 коп.

Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на
свою користь, а також зобов'язати відповідача провадити йому щомісячні страхові
виплати в розмірі 1609 гр. 02 коп., починаючи з 01.07.2007 року і   до наступного перерахування.

У судове
засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, подав до суду заяву від 10.07.2007
року, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.( а.с.66)

Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області  Совєтова О.В., яка діє на
підставі доручення, у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те,
що Антрацитівське відділення виконавчої дирекції Фонду є лише робочим органом
виконавчої дирекції Фонду і не наділена повноваженнями щодо вирішення
проблемних питань, які належить вирішувати на централізованому рівні лише
органами Фонду, які здійснюють безпосереднє управління ним. Проводячи перерахунок страхових виплат,
Антрацитівське відділення виконавчої дирекції Фонду зобов'язано
виконувати постанови Правління Фонду, а тому є не належним відповідачем.

Вважає, оскільки страхові виплати
потерпілим не обкладаються прибутковим податком та іншими соціальними
податками, Правління Фонду обгрунтовано застосувало коефіцієнт підвищення
реальної заробітної платні, для розрахунку якого береться заробітна плата за
вирахуванням податків і обов'язкових платежів.

4

Ст. 29 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" лише визначає підставу, але не містить механізму
проведення перерахунку страхових виплат.

Правління Фонду діяло в межах своєї компетенції визначаючи, що
перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим слід проводити на
коефіцієнт зростання реальної середньомісячної заробітної плати у галузях
національної економіки.

Крім того,
зазначив, що Законом України від 23.02.2007 року № 717 " Про внесення змін
в Закон України " «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» статтю 17 п.7 доповнено абзацом про те, що
рішення правління Фонду, які мають нормативний характер і стосуються прав та
обов"язків страхувальників та застрахованих осіб, підлягають обов"язковій
державній реєстрації, у порядку встановленому для реєстрації
нормативно-правових актів органів виконавчої влади. Також в доповненнях
зазначено, що Правління Фонду має право затверджувати Порядок призначення,
перерахування та проведення страхових виплат.

27.04.2007 року
Правлінням Фонду було прийнято Постанову № 24 " Про затвердження Порядку
призначення, перерахування та проведення страхових виплат" який передбачає
перерахування розміру щомісячної страхової виплати у разі зростання у
попередньому році середньої заробітної плати у галузях національної економіки.
Коефіцієнти підвищення страхових виплат, згідно вказаного порядку: 2002 рік
-1,193; 2003 рік - 1,182 ; 2004 рік - 1,152; 2005 рік - 1,238; 2006 рік -
1,203; 2007 рік - 1,183. Тому вважає вірним застосування при перерахуванні
коефіцієнтів зростання середньомісячної реальної заробітної плати у галузях
національної економіки.

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши представника відповідача, суд вважає, що позов
заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а
тому він підлягає повному задоволенню.

Позивач ОСОБА_1
під час роботи на ВП шахта « ім. 50 річчя Радянської України» ДП «Антрацит»
ушкодив своє здоров'я внаслідок професійного захворювання.

Згідно висновку МСЄК від 18.04.1989
року йому було встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності
безстроково.

Щомісячні виплати частини
втраченого заробітку з 1.06.2001 року йому провадить відповідач - відділення
виконавчої дирекції Фонду ССНВ у м. Антрацит.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відділення
Виконавчої дирекції Фонду СНВ у м. Антрацит має статус юридичної особи з
самостійним кошторисом, гербовою печаткою та своїм найменуванням, а тому є
належним відповідачем по справі.

Відповідно до ч.
2 ст. 29 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", відповідач зобов'язаний проводити
перерахування сум щомісячних страхових виплат станом на 1 березня кожного року,
починаючи з 2002 року, у разі зростання у попередньому році середньої
заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу
виконавчої влади з питань статистики, яким є Державний комітет статистики
України.

В період з
14.03.2002 року по 28.02.2007 року Правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України щорічно в
лютому-березні виносило постанови «Про перерахунок сум щомісячних страхових
виплат потерпілим (членам їх сімей)», згідно яких з 1 березня поточного року
проводилися перерахунки сум щомісячних виплат страховок потерпілим на
коефіцієнт зростання середньомісячної реальної заробітної плати в галузях
національної економіки.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2005 року
по справі за позовом «Громадської організації "Товариство інвалідів
праці" ДХК "Павлоградвугілля" до Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про визнання недійсними актів», визнані недійсними
постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків:

- від 14.03.2002   року №15 "Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 1 березня 2002 року;

5

-   від 04.03.2003
року № 3 "Про перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим
(членам їх сімей) з 1 березня 2003 року.

Ухвалою Вищого
адміністративного суду України постанова Київського апеляційного господарського
суду від 14.06.2005 року залишена без змін.

Таким чином,
вказані судові рішення свідчать про те, що судова практика по спірному питанню
йде шляхом задоволення вимог потерпілих.

Виходячи з наведеного, суд
приходить до висновку, що така правозастосовна практика Правління Фонду в
частині визначення терміну «реальна заробітна плата», закріпленого в ч2  ст.29
Закону  України  "Про
загальнообов'язкове  державне  соціальне
страхування  від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності",  фактично
суперечать принципу повного відшкодування шкоди,  заподіяної застрахованому внаслідок
пошкодження здоров'я, визначеного ст.21 цього Закону.

Національне
законодавство у сфері регулювання трудових, пенсійних, цивільних, податкових та інших правовідносин не передбачає
використовування показника реальної середньої заробітної плати.

Більш того,
відповідно до ст. 47 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", розміри внесків страхувальників
обчислюються для працедавців у відсотках до сум фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, включаючи
витрати на виплату основної і додаткової заробітної платні, на інші
заохочувальні і компенсаційні виплати, в тому числі в натуральній формі.

Таким чином, зростання середньої заробітної плати веде до збільшення
страхових внесків, що, у свою чергу, дає можливість збільшити страхові виплати
потерпілим. При цьому купівельна спроможність населення, тобто реальна заробітна плата,
при визначенні тарифів страхових внесків до розрахунку не приймається.

За даними
Державного комітету статистики України індекс реальної заробітної плати розраховується шляхом ділення індексу нарахованої
номінальної заробітної плати (без урахування податків і обов'язкових
платежів) на індекс споживчих цін.

Таким чином,
позивач ОСОБА_1 втратив частину страхових виплат при їх щорічному перерахунку, оскільки в застосований для
перерахунку коефіцієнт закладено зниження купівельної спроможності
номінальної суми внаслідок інфляції, і втрачає частину своїх доходів, як
споживач товарів і послуг внаслідок їх подорожчання, тобто «платить» двічі, чим
порушується принцип повного відшкодування заподіяної йому шкоди.

Суд критично відноситься до позиції відповідача в частині необхідності
застосування при перерахунках розміру щомісячних страхових виплат
коефіцієнтів зростання середньомісячної реальної
заробітної плати, передбачених в "Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат", прийнятого постановою Правління Фонду
№ 24 від 27.04.2007 року.

Пункт 3.8.2
вказаного Порядку передбачає перерахування розміру щомісячної страхової виплати
з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального
страхування від нещасних випадків, який склав у 2002 році -1,193; 2003
році - 1,182 ; 2004 році - 1,152; 2005 році - 1,238; 2006 році - 1,203 та у
2007 році-1,183.

Суд вважає, що
вказаний порядок суперечить вимогам ст. 29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" і не може прийматися до уваги у даному випадку.

Суд вважає, що
Відділення виконавчої дирекції Фонду повинно було проводити позивачу ОСОБА_1
перерахування щомісячних страхових виплат станом на 1 березня кожного року на
підставі коефіцієнту зростання середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними Державного комітету статистики України.

Приведений
позивачем розрахунок не донарахованих щомісячних страхових виплат за період з
01.03.2002 року до 01.07.2007 року, суд визнає вірним і погоджується з ним.:

З 1.06.2001 року позивачу була
призначена щомісячна страхова виплата в розмірі 355 гр. 68 коп. із розрахунку:
592 гр. 80 (середньомісячний заробіток) х 60 %(ступінь витрати працездатності):
100 = 355 гр. 68 коп.

6

Так, з 1.03.2002 року позивачу  згідно постанови Правління Фонду ССНВ   №15 від 14.03.2002 року та постанови Фонду
ССНВ у м.Антрацит №1507   від 26.03.02
року дійсно були призначені щомісячні страхові виплати в сумі 424 гр. 33 коп. з
розрахунку:

355 гр. 68 коп.( попередня
щомісячна сума) х 1,193 (коефіцієнт зростання ) = = 424 гр. 33 коп. ( а.с. 5 ).

Позивач вважає, що необхідно було
використати коефіцієнт зростання середньої заробітної плати за 2001 рік за
даними Держкомстату - 1,352, внаслідок чого щомісячна страхова виплата мала
стати 480 гр. 88 коп.:

355 гр. 68
коп. ( попередня щомісячна сума) х 1,352 (коефіцієнт зростання ) = 480 гр. 88 коп.

Різниця за період з 1.03.2002 року
по 31.05.2002 року складає: 480 гр. 88 коп. - 424 гр. 33 коп. = 56 гр. 55 коп.
х 12 місяців = 678 гр. 60 коп.

Таким чином, невиплачена сума, яка
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1.03.2002 року
по 1.03.2003 року становить 678 гр. 60 коп.

З 1.03.2003 року позивачу,   згідно постанови Правління Фонду ССНВ № 3
від 4.03.2003 року та постанови Фонду ССНВ у м.Антрацит № ,№ 589/1
від 28.03.ОЗроку дійсно були призначені щомісячні страхові виплати в сумі 501
гр. 55 коп. з розрахунку:

424 гр. 33 коп.( попередня щомісячна
сума) х 1,182 (коефіцієнт зростання ) = = 501 гр. 55 коп. ( а.с. 6 ).

Відповідач повинен був при
перерахуванні застосовувати коефіцієнт зростання середньої заробітної плати,
який за даними Держкомстату за 2002 рік становив 1,210, а не 1,182.

Позивач вірно вважає, що розрахунок
суми мав бути таким: 480 гр. 88 коп.( попередня щомісячна сума) х 1,210
(коефіцієнт зростання ) = 581 гр. 86 коп.

Різниця за період з 1.03.2003 року
по 1.03.2004 року складає: 581 гр. 86 коп. - 501 гр. 55 коп. = 80 гр. 31 коп. х
12 місяців = 963 гр. 72 коп.

Таким чином, невиплачена сума, яка
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1.03.2003 року
по 1.03.2004 року становить 963 гр. 72 коп..

З 1.03.2004 року позивачу,   згідно постанови Правління Фонду ССНВ № 5
від

24.02.2004 року та постанови Фонду ССНВ у м.Антрацит №7/57
від 20.03.2004 року дійсно

були призначені щомісячні страхові виплати в сумі 278
гр.11 коп. з розрахунку:

592 гр. 80 коп. (середньомісячний
заробіток) xl.193xl.182xl.152 (коефіцієнт
зростання ) = 962 гр. 98 коп. (відкоригований середньомісячний заробіток)х 60 %
(ступінь витрати працездатності): 100 = 577 гр. 79 коп. ( а.с. 7 ).

Відповідач повинен був при перерахуванні застосовувати
коефіцієнт зростання середньої заробітної плати, який за даними Держкомстату за
2003 рік становив 1,228, а не 1,152.

Позивач вірно вважає, що розрахунок суми мав бути таким:

592 гр. 80
коп. (середньомісячний заробіток) х 1, 352 х 1.210 х 1.228 (коефіцієнт зростання
) х 60 % (ступінь витрати працездатності): 100 = 714 гр. 53 коп..

Різниця за період з 1.03.2004 року по 1.03.2005 року
складає:

714 гр. 53 коп. - 577 гр. 79 коп. = 136 гр. 74 коп. х 12
місяців = 1640 гр. 88 коп..

Таким чином, невиплачена сума, яка
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1.03.2004 року
по 1.03.2005 року становить 1640 гр. 88 коп..

З 1.03.2005 року позивачу,   згідно постанови Правління Фонду ССНВ № 3
від

28.02.2005 року та постанови Фонду ССНВ у м.Антрацит №7/5
від 30.03.2005 року дійсно

були призначені щомісячні страхові виплати в сумі 715 гр.
30 коп. з розрахунку:

577 гр. 79 коп. (попередня
щомісячна сума) х 1.238 (коефіцієнт зростання ) = 715 гр. 30 коп. ( а. с. 8-9
).

Відповідач повинен був при перерахуванні застосовувати
коефіцієнт зростання середньої заробітної плати, який за даними Держкомстату за
2004 рік становив 1,275, а не 1,238.

Позивач вірно вважає, що розрахунок суми мав бути таким:

714 гр. 53 коп. (попередня щомісячна сума) х 1,275
(коефіцієнт зростання) =911 гр. 02 коп..

Різниця за період з 1.03.2005 року
по 1.03.2006 року складає:

7

911 гр.
02 коп - 715 гр. 30 коп. = 195 гр. 72 коп. х 12 місяців =
2348 гр. 64 коп.. Таким чином, невиплачена сума,
яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1.03.2005
року по 1.03.2006 року становить 2348 гр. 64 коп..

З 1.03.2006 року позивачу, згідно
постанови Правління Фонду ССНВ № 3 від 6.03.2006 року та постанови Фонду ССНВ у
м.Антрацит №7.0/1345 від 30.06.2006 року, дійсно були призначені щомісячні
страхові виплати в сумі 860 гр. 51 коп. з розрахунку:

592 гр. 80 коп. (середньомісячний
заробіток) х 1.193 х 1.182 х 1.152 х 1.238 х 1.203 (коефіцієнт зростання ) =
1434 грн. 18 коп. х 60 % (ступінь витрати працездатності): 100 = = 860гр. 51
коп. (а.с.  10-11).

Відповідач повинен був при перерахуванні застосовувати
коефіцієнт зростання середньої заробітної плати, який за даними Держкомстату за
2005 рік становив 1,367, а не 1,203.

Позивач вірно вважає, що розрахунок суми мав бути таким:

592 гр. 80 коп. (середньомісячний заробіток) х 1, 352 х
1.210 х 1.228 х 1,275 х 1.367 (коефіцієнт зростання ) = 2075 грн. 62 коп. х 60
% (ступінь витрати працездатності): 100 = 1245 гр. 37 коп..

Різниця за період з 1.03.2006 року по 1.03.2007 року
складає:

1245 гр. 37 коп. - 860 гр. 51 коп. = 384 гр. 86 коп. х 12
місяців = 4618 гр. 32 коп..

Таким чином, невиплачена сума, яка
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1.03.2006 року
по 1.03.2007 року становить 4618 гр. 32 коп..

З 1.03.2007 року, згідно постанови
Правління Фонду ССНВ № 9 від 28.02.2007 року та постанови Фонду ССНВ у
м.Антрацит № 7.0/1895 від 30.03 2007 року, позивачу була призначена щомісячна
страхова виплата в сумі 1017 гр. 98 коп. з розрахунку:

592 гр. 80
коп. (середньомісячний заробіток) х 1.193 х 1.182 х 1.152 х 1.238 х 1.203 х
1.182 (коефіцієнт зростання ) = 1696 грн. 64 коп. х 60 % (ступінь витрати
працездатності): 100 = =1017 гр. 98 коп. (а.с. 12-13).

Відповідач повинен був при перерахуванні застосовувати
коефіцієнт зростання середньої заробітної плати, який за даними Держкомстату за
2006 рік становив 1,292, а не 1,182.

Позивач вірно вважає, що розрахунок суми мав бути таким:

592 гр. 80
коп. (середньомісячний заробіток) х 1, 352 х 1.210 х 1.228 х 1,275 х 1.367 х
1.292 (коефіцієнт зростання ) = 2681 грн. 70 коп. х 60 % (ступінь витрати
працездатності): 100 = =1609 гр. 02 коп..

Різниця за період з 1.03.2007 року по 1.07.2007 року
складає:

1609 гр. 02 коп. - 1017 гр. 98 коп. = 591 гр. 04 коп. х 4
місяці = 2364 гр. 16 коп..

Отже, за період з 1.03.2002 року по 1.07.2007 року
загальна сума своєчасно недонарахованих та невиплачених позивачу щомісячних
страхових виплат становить 12614 гр. 32 коп., а саме: 678 гр.60 коп. + 963 гр.
72 коп + 1640 гр. 88 коп. + 2348 гр. 64 коп. + + 4618 гр. 32 коп. +2364 гр. 16
коп. = 12614 гр. 32 коп..

Крім того, позивачу повинна виплачуватись сума щомісячних
страхових у розмірі 1609 гр. 02 коп. починаючи з 1.07.2007 року до наступного
перерахунку, тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провадити
йому щомісячні страхові виплати в розмірі 1609 гр. 02 коп. з 01.07.2007 року
і  до наступного перерахунку є
обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України суд, вирішуючи
питання про розподіл судових витрат між сторонами, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать, у тому числі, і витрати на інформаційно- технічне
забезпечення.

За ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до
задоволеної частини вимог.

Суд не стягує з відповідача на
користь держави судові витрати у вигляді судового збору, оскільки згідно ч.34
ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито» від 21.01.1993
року ( із змінами та доповненнями) органи Фонду соціального страхування від
нещасливих випадків на виробництві та професійних захворювань України
звільняються від

8

сплати державного мита.

Що стосується витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи, то суд вважає на необхідне стягнути з відповідача
30 гр. на рахунок ТУ ДСА в Луганській області, оскільки відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 1258 від 21.12.05 року „Про затвердження Порядку
оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ
та їх розмірів" справи позовного провадження з розгляду майнового спору
оплачуються в розмірі 30 гр. Зазначеною постановою не передбачено ніяких пільг
будь-які категорії фізичних або юридичних осіб.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 10,11,60, 79,88, 212-215, 224-233 ЦПК
України, ст.ст. 21,29,47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р.
НОМЕР_2 із
змінами, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

1.       Стягнути з Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Антрацит та Антрацитівському районі Луганської області
на користь ОСОБА_1 12614 гр. 32 коп. ( дванадцять тисяч шістсот чотирнадцять
гр. 32 коп. ) недонарахованих щомісячних страхових виплат за період з
01.03.2002 року до 01.07.2007 року.

2.      Зобов'язати Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків   на
виробництві   та   професійних
захворювань   України   у
м.    Антрацит   та Антрацитівському    районі
Луганської       області           виплачувати    ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати по 1609
гр. 02 коп., починаючи з 1.07.2007 року до наступного перерахування.

3.      Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України м. Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області витрати на іформаційно-технічне забеспечення розгляду
цивільної справи в сумі 30 гр., перерахувавши кошти на р/р НОМЕР_1,
одержувач-УДК м.Луганськ, код рахунку НОМЕР_3, Банк ГУ ДКУ в Луганській
області, Код ОЛКПО 25992095, МФО804013 за розгляд справи у Антрацитівському
міськрайонному суді.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному суді Луганської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення через
Антрацитівський міськрайонний суд.

Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на
апеляційне

оскарження.