Справа №
року Московський районний суд м.  Харкова
судді                                             Зінченко
секретарі                                                     Колтур
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  треті особи - приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_7,  приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_8,  приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_9,  Орган опіки та піклування
виконкому Московської районної ради м.
Харкова про визнання угод недійсними та вселення,  суд -
звернулася до суду з позовом до відповідачів,
в якому просила визнати недійсними наступні договори: договір дарування
від 16 серпня 2002 року,  укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  який посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7; договір купівлі-продажу від 18 вересня 2002
року,  укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8; договір дарування від 19
травня 2003 року,  укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6  який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 Також просить
повернути сторони в первісний стан та вселити її в АДРЕСА_1разом з дітьми.
судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила,  що 20.06.1992 року вона зареєструвала шлюб з
ОСОБА_2,  від якого у них народився син ОСОБА_10,  ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу,  а саме 31.10.1996 року ними була придбана 1/2
частка АДРЕСА_1яка була оформлена на чоловіка ОСОБА_2. Другу половину цієї
квартири придбала мати ОСОБА_2. - ОСОБА_11,
після чого вони стали разом проживати в спірній квартирі. 10.04.1997р.
шлюб між ними був розірваний і мати ОСОБА_2 подарувала йому належну їй 1/2
частку даної квартири. Після розірвання шлюбу,
відносини з ОСОБА_2 погіршились і вона з дитиною була вимушена тимчасово
покинути квартиру. Колишній чоловік пообіцяв вирішити їх житлове питання шляхом
придбання іншої квартири або виплатою компенсації на придбання квартири,  однак своєї обіцянки не виконав. Після
звернення позивача до суду,  за нею
рішенням Московського районного суду м.
Харкова від 27.04.2001р. було визнано право власності на 1/4 частку
спірної квартири. Однак,  в зв'язку з
погіршенням стану здоров'я,  тяжким
фінансовим становищем та тимчасовим проживанням у м.  Дніпропетровську,  вона не змогла зареєструвати належну їй
частину квартири в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Не
зважаючи на рішення суду,  ОСОБА_2 згідно
договору-дарування від 16.08.2002 року подарував своєму батьку ОСОБА_3 спірну квартиру.
Після відчуження квартири,  ОСОБА_3
згідно договору купівлі-продажу від 18.09.2002р. продав спірну квартиру ОСОБА_4
та ОСОБА_5 В подальшому ОСОБА_5 згідно договору дарування від 19.05.2003 року,  подарувала 1/2 частку спірної квартири
ОСОБА_6

В
зв'язку з тим,  що про укладення
первісного договору дарування ОСОБА_2 їй не було відомо і в наслідок чого були
порушені іі права як власника,  просить
визнати недійсним договір дарування від 16 серпня 2002 року,  укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  який посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7; договір купівлі-продажу від 18 вересня 2002 року,  укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8; договір дарування від 19
травня 2003 року,  укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,  посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9,  повернути сторони в первісне положення. Крім
того,  просить вселити її в АДРЕСА_1разом
з дітьми.

Відповідач
ОСОБА_2 зі своїм представником в судовому засіданні позовні вимоги позивача не
визнали та пояснили,  що на момент
відчуження квартири він не був повідомлений про те,  чи була зареєстрована частка квартири на ім'я
ОСОБА_1 Про рішення суду йому було відомо. На засіданні в апеляційному суді він
був присутній і копію рішення суду отримав. Про те,  що за рішенням суду частка квартири належить
позивачу йому не відомо. Відчуженням квартири займався його батько,  він в цьому участі не приймав. Свою частку
квартири він подарував батьку для повернення боргів і для компенсації частки вартості
ОСОБА_1 Йому не відомо,  чому його батько
не віддав їй гроші. Подальша доля квартири йому не відома. На теперішній
час,  він проживає по АДРЕСА_2,  один. У нього був цивільний шлюб,  від якого у нього є донька,  яка проживає з матір'ю окремо. Квартира,  в якій він проживає є однокімнатною та
ізольованою і була придбана на вилучені гроші з продажу спірної квартири.

Відповідач
ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився,  але надав суду
письмову заяву в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі і просить
слухати справу за його відсутністю.

Відповідачі
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 та ОСОБА_6  про час і місце судового
розгляду повідомлялися належним чином,
причину неявки в судове засідання не повідомили. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням  ст.  224 ЦПК України.

Третя
особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 в
судове засідання не з'явилася,  але
надала суду письмові пояснення в яких зазначила,  що до неї 19.05.2003 року звернулася ОСОБА_5
та ОСОБА_6  для укладення договору дарування Ч частини АДРЕСА_1.
Нотаріусом були встановлені особи громадян,
встановлена належність Ч частини спірної квартири ОСОБА_5 на підставі
договору купівлі-продажу від 18.09.2002 року,
який посвідчений приватним нотаріусом ХИНО ОСОБА_8 та зареєстрований у
реєстрі за № 1-3421,  а також
зареєстрований у КП «Харківське міське БТІ» 16.10.2002 року за реєстровим
номером 56916,  реєстраційний номер
нерухомого майна 1113619. Також сторонами був наданий витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно,  виданий
комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за
№ 578666 від 19 травня 2003 року. На підставі довідки з Єдиного реєстру заборон
за № 908845-128 від 19.05.2003 року вказана Ч частина квартири під забороною
(арештом) не перебувала,  зауважень по
документах та сумнівів в дійсності намірів сторін в нотаріуса не було,  тому нею був посвідчений договір дарування.
При винесенні рішення покладалася на розсуд суду та просила розглядати справу
за її відсутністю.

Третя
особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явилася,  але надала суду письмові
пояснення,  в яких зазначила,  що вказаний договір купівлі-продажу від
18.09.2002 року був посвідчений нею у відповідності з вимогами «Інструкції про
порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України»,  при посвідченні договору нотаріусу були
надані документи,  які підтверджували
право власності на вказану квартиру та документи,  які підтверджують особу власника. Угода була
посвідчена після перевірки відсутності арешту на відчуження по даним Єдиного
реєстру заборон на день укладення угоди. Заборон на відчуження вищевказаної
квартири,  власником якої був ОСОБА_3 не було,  що підтверджується довідкою від 18.09.2002
року за номером 851549-172. Просила розглядати справу за її відсутністю.

Третя
особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу
ОСОБА_7,  в судове засідання не з'явилася
та відповідно до довідки Харківського обласного управління юстиції від
17.11.2006 року за № 07-12/7268,  наказом
Харківського обласного управління юстиції від 11.08.2004 року за № 02-6/441
приватна нотаріальна діяльність нотаріуса ОСОБА_7 з 11 серпня 2004 року
припинена та її посвідчення анульоване.

Представник
третьої особи - служби у справах неповнолітніх Виконкому Московської районної
ради м.  Харкова в судове засідання не
з'явилася,  але надала суду письмову
заяву,  в якій просила розглядати справу
за її відсутністю та прийняти рішення на розсуд суду.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  дослідивши надані суду докази в їх
сукупності,  вважає що позов
обґрунтований та підлягає повному задоволенню.

Судом встановлено,  що ОСОБА_2 та ОСОБА_1.3находилися в
зареєстрованому шлюбі до 10 квітня 1997 року. Від даного шлюбу у них народилася
дитина ОСОБА_12 Також згідно свідоцтва про народження дитини,  ОСОБА_1. є матір'ю ОСОБА_13

Згідно
договору купівлі-продажу від 31 жовтня 1996 року,  який був посвідчений державним нотаріусом
Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори,  ОСОБА_11 та ОСОБА_2 придбали по 1/2 частки
АДРЕСА_1у ОСОБА_14

Згідно
договору-дарування від 28 травня 1997 року,
який був посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської
державної нотаріальної контори ОСОБА_15,
ОСОБА_11 подарувала 1/2 частку АДРЕСА_1,
сину  ОСОБА_2

Згідно
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 27 квітня 2001 року та ухвали апеляційного суду Харківській
області від 31 жовтня 2001 року,  за
ОСОБА_1визнано право власності на 1/4 частку АДРЕСА_1,  рішення суду набрало законної сили.

Згідно
договору дарування від 16 серпня 2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7,  ОСОБА_2 подарував
ОСОБА_3, АДРЕСА_1

Згідно
договору купівлі-продажу від 18 вересня 2002 року,  посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8,  ОСОБА_3 продав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частки АДРЕСА_1

Згідно
договору дарування від 19 травня 2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_9,  ОСОБА_5 подарувала 1/2 частку АДРЕСА_1,  ОСОБА_6

Згідно  ст.  145 ЦК України (в
редакції 1963р.),  якщо майно за плату
придбане у особи,  яка не мала права його
відчужувати,  про що набувач не знав і не
повинен був знати (добросовісний набувач),
то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі,  коли майно загублене власником або
особою,  якій майно було передане
власником у володіння,  або викрадено у
того чи іншого,  або вибуло з їх
володіння іншим шляхом поза їх волею.

Згідно  ст.  23
КпШС України (в редакції 1969р.),
майно,  що було придбане під час
шлюбу,  подружжя розпоряджаються з
спільної згоди. При вчиненні угоди одним з подружжя вважається,  що він діє зі згоди іншого з подружжя. Для
вчинення угоди по відчуженню сумісного майна подружжя,  які потребують обов'язкового нотаріального
посвідчення,  згоду іншого з подружжя
повинно бути виражено в письмовій формі.

Таким
чином судом встановлено,  що 1/2 частка
спірної квартири була придбана ОСОБА_2 в той час,  коли він знаходився в зареєстрованих шлюбних
відносинах з ОСОБА_1,  в зв'язку з чим
вона є власником 1/4 частки цієї квартири. Після розірвання шлюбу з
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 була подарована його
матір'ю інша 1/2 частка спірної квартири,
після чого він її подарував своєму батьку,  а той її продав. Таким чином,  при виконанні цих дій,  були порушені права ОСОБА_1 як власника 1/4
частини квартири за рішенням суду,  про
укладання цих договорів ОСОБА_1. повідомлена не була,  свою згоду на виконання цих дії вона не давала.
В зв'язку з чим суду вважає,  що договір
дарування від 16 серпня 2002 року,  що
був кладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 є недійсним.  В наслідок чого ті договори,  що були укладені пізніші також є недійсними.

Згідно  ст.  48
ЦК України (в
редакції 1963р.),  недійсною є та
угода,  що не відповідає вимогам
закону,  в тому числі порушує особисті
або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін
зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою,  а при неможливості повернути одержане в
натурі - відшкодувати його вартість у грошах,
якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Крім
того,  на підставі  ст.  48
ЗУ «Про власність»,  власник може
вимагати усунення будь-яких порушень його права,  хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння,  і відшкодування
завданих цим збитків.

На
підставі вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача в частині вселення
ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 разом з дітьми.

Судові
витрати суд вирішує відповідно до
ст.  88 ЦПК України,  та стягує з ОСОБА_2 судовий збір на користь
держави у розмірі 51 грн.

Спірні
правовідносини між сторонами виникли до 01 січня 2004 року,  в зв'язку с чим спір вирішується судом згідно п.4 «Перехідних
положень» до ЦК України
введеному в дію з 01 січня 2004 року.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  10, 11, 60,
212, 215, 224-226 ЦПК України,
ст.  ст.  41, 48, 145 ЦК України (в редакції1963р.),   ст.
23 КпШС України,   ст.  48 ЗУ
«Про власність» суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати
недійсним договір дарування АДРЕСА_1від 16 серпня 2002 року,  укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_3,  який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_8

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1від 18 вересня 2002 року,  укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4та
ОСОБА_5,  який посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_8.

Визнати
недійсним договір дарування 1/2 частини АДРЕСА_1від 19 травня 2003 року,  укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,  який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9

Повернути
сторони в первісний стан.

Вселити
ОСОБА_1в АДРЕСА_1,  разом з дітьми.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. Заочне рішення може
бути переглянуте судом,  що його
ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом
десяти днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в апеляційний суд Харківської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-тиденний термін з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і подачі після цього протягом 20-ти днів апеляційної
скарги,  або у порядку ч.4  ст.
295 ГПК України