НОВОМОСКОВСЬКИЙ  МІСЬКРАЙОННИЙ
СУД  ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 2-24606
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

18 січня 2007
року

Новомосковський
міськрайонний  суд Дніпропетровської  області
у

складі:

головуючого
судді - Городецького
Д.І.

при секретарі - Тен І. О.

з участю адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємця
ОСОБА_3 про визнання факту укладення трудового договору, про визнання факту
роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку
розрахунку при звільненні, моральної шкоди, покладення зобов*язання повернути
трудову книжку,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2004 року ОСОБА_2 звернувся до суду до приватного

підприємця
ОСОБА_3 про визнання факту укладення трудового договору, про визнання факту
роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку
розрахунку при звільненні, моральної шкоди, покладення зобов*язання повернути
трудову книжку.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач стверджує, що 15.11.2002 року він
домовився з ОСОБА_3, який є
приватним підприємцем, що він буде працювати водієм. ОСОБА_3 пообіцяв, що його
заробітна плата буде складати 600
грн. на місяць.

Він написав заяву про прийняття на роботу, передав її, а
також трудову книжку відповідачу.

Йому не відомо, чи зареєстрував відповідач трудовий договір в податковій
інспекції, але йому на підпис трудовий договір він не надавав.

Позивач указує на те, що він працював у приватного
підприємця ОСОБА_3 один рік, отримав заробітну плату тільки за б місяців, і в
зв*язку з тим, що відповідач не виплачував заробітну плату, вирішив
звільнитися.

15.11.2003 року він
написав заяву про звільнення, яке відповідач одразу підписав. ОСОБА_3 до
теперішнього часу не повернув йому трудову книжку і не виплатив заборгованість
по заробітній платі в розмірі 3600
грн.

Крім того, відповідач, згідно ст.
117 КЗпП України повинен виплатити йому компенсацію за затримку розрахунку при
звільненні, а також провести відповідні записи про його роботу в трудовій
книжці.

Крім того, 19.12.2003
року він зустрів відповідача в кафе "Саванна"" в с.
Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де просив його
повернути трудову книжку, але відповідач завдав йому декілька ударів по голові,
спричинивши тілесні ушкодження, з даного приводу він звернувся до суду з
приводу скарги приватного обвинувачення.

Своїми діями відповідач спричинив йому і моральну шкоду, в зв*язку з тим,
що він був вимушений знаходити додаткові доходи, відмовитися від

способу звичного
життя, шукати роботу, страждала вся його сім*я. Всі ці фактори впливають на
його моральний стан.

В зв*язку з вищенаведеним, в своїй позовній заяві ОСОБА_2 просить суд
визнати факт укладення трудового договору між ним і приватним підприємцем
ОСОБА_3, визнати факт його роботи у приватного підприємства ОСОБА_3 в період з 15.11.2002 р. по 15.11.2003 р.г стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_3 на його користь заборгованість по заробітній
платі пори в розмірі 3600
грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 15200 грн., моральну
шкоду в розмірі 5000 грн.,
зобов*язати приватного підприємця ОСОБА_3 повернути йому трудову книжку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав свій позов в повному обсязі,
, посилається на
обставини звернення до суду, викладені в позовній заяві, просить суд визнати
факт укладення трудового договору між ним і приватним підприємцем ОСОБА_3,
визнати факт його роботи у приватного підприємства ОСОБА_3 в період з 15.11.2002 р. по 15.11.2003 p., стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_3 на його користь заборгованість по заробітній
платі пори в розмірі 3600
грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 15200 грн., моральну
шкоду в розмірі 5000 грн.,
зобов*язати приватного підприємця ОСОБА_3 повернути йому трудову книжку.

Позивач пояснив, що з 11.11.2002
року по 11.11.2003 року він
працював водієм у приватного підприємця ОСОБА_3 При прийомі на роботу він
написав заяву, передав її та трудову книжку відповідачу. Відповідач не надавав
йому розписки в отриманні трудової книжки.

У нього був ненормований робочій день, графік роботи фактично не
узгоджувався. Була усна домовленість, що заробітна плата буде складати 600 грн. на місяць.

Позивач пояснив, що він працював на автомобілі "Супер -МАЗ", з
ним напарником працював ОСОБА_4. Автомобілем ОСОБА_3 користувався на умовах
оренди.

Заробітну плату йому видавав ОСОБА_3,
він розписувався в відомостях. З листопада 2002 року по травень 2003
року відповідач виплачував йому заробітну платну.

Йому відомо, що письмовий договір реєструється в податковій інспекції, але
йому не відомо, чи був зареєстрований договір між ним і ОСОБА_3

З письмових доказів в нього є тільки два подорожніх листа, де він вписаний
як  водій.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що з 2001 року він
зареєстрований як приватний підприємець, займався торгівельною діяльністю і перевозками.

ОСОБА_2 виконував у нього разові роботи, про укладення з ним договору мова
ніколи не йшла. Коли була необхідність, він запрошував позивача для виконання
деяких як слюсаря і водія. В нього не було такого обсягу робіт, щоб брати
ОСОБА_2 на постійну роботу.

Запрошував позивача для виконання робіт у 2002 році, сплачував позивачу почасово, або за кілометраж,
точні дати виконання цих робіт він не пам*ятає.

В листопаді 2002 року між
ним і позивачем домовленість про роботу не укладалася, розмір заробітної плати
також не обговорювався, заяву про прийняття на роботу і трудову книжку у
позивача він не брав.

ОСОБА_3 пояснив, що він не визнає, що позивач працював в нього на протязі
року, також не визнає заборгованість по заробітній платі.

Свідок ОСОБА_7
в судовому засіданні пояснив, що він знає позивача в зв*язку з роботою у ПП
ОСОБА_3

Свідок пояснив, що він особисто працював у приватного підприємця ОСОБА_3 з
кінця квітні по початок вересня 2003
року, між ними був укладений трудовий договір. В договорі заробітна плата
була указана -= 185 грн. на
місяць, усно була домовленість з ОСОБА_3,
що він буде виплачувати 7
00 грн. на місяць.

ОСОБА_2 в цей
період вже працював у відповідача.

Він і ОСОБА_2 працювали на однім автомобілі - "КАМАЗ". Спочатку
займалися його ремонтом, потім -
перевозками.

Свідок пояснив, що йому не відомо, чи укладався договір між ОСОБА_2 і ПП
ОСОБА_3, також
йому не відомо, чи надавав ОСОБА_2 свою трудову книжку відповідачу, але йому
відомо, що ОСОБА_2 працював кожен день.

Допитаний вдруге за клопотанням адвоката позивача, свідок ОСОБА_7 пояснив, що із
слів ОСОБА_2 йому було відомо, що ОСОБА_2 був офіційно оформлений на роботу але
яким чином - не знає.
Точно йому не відомо до якого часу працював позивач - до листопада 2003 року.

Свідок пояснив, що його заробітна плата була 600 грн. на місяць, із слів ОСОБА_3 йому відомо, що у ОСОБА_2
розмір зарплати був аналогічний.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що позивача знає,
познайомилися з ним в зв*язку з роботою у ПП ОСОБА_3

Особисто він працював приблизно у 2002-2003
році водієм на протязі приблизно одного року, точних дат він не пам*ятає.
Особисто з ним договір був оформлений, але не зареєстрований, на строк 1 місяць. В
договорі розмір заробітної плати був встановлений - 185 грн. на місяць,
отримував фактично трохи більше, точну суму указати не може.

Йому відомо, що ОСОБА_2 писав заяву про прийняття його на роботу і передав
свою трудову книжку ОСОБА_3 Він особисто бачив трудову книжку ОСОБА_2 у ОСОБА_3
вдома. ОСОБА_3 показував йому попередні місця роботи позивача. Йому не відомо,
де поділася трудова книжка позивача, але він підтверджує, що позивач працював у
ОСОБА_3 водієм. Він працював у 2002
або 2003 роках на
протязі року або півтора. Йому не відомий розмір заробітної плати ОСОБА_2, з
його слів відомо, що ОСОБА_3 не в повному обсязі з ним розрахувався.

Допитаний вдруге за клопотанням адвоката позивача, свідок ОСОБА_4 пояснив, що
він і ОСОБА_2 працювали на одному автомобілі «Супер МАЗ». ОСОБА_2 прийшов на початку
листопада, приблизно 2-6
числа.

Свідок пояснив, що його заробітна плата у ОСОБА_3 складала 600 грн. на місяць,
він працював до травня, ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на тих же умовах.

Пізніше він зустрічав ОСОБА_2, він ще продовжував працювати у відповідача,
але скаржився, що той не платить заробітну плату.

Свідок також пояснив, що при ньому ОСОБА_2 передавав ОСОБА_3 трудову
книжку. Крім того, він особисто бачив вдома у ОСОБА_3. трудову книжку позивача.
Також між ними була усна домовленість, що заробітна плата буде складати 600 грн.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працював на заводі
МРМЗ" в с Меліоративне
Новомосковського району. ОСОБА_3. просив його знайти водія на автомобіль
"Супер-МАЗ", це було приблизно перед 07 листопада у 2002
році.

Свідок пояснив, що він найшов для ОСОБА_3 водія - це був ОСОБА_2
Він особисто підводив позивача до ОСОБА_3,
останній казав, що заробітна плата буде складати 600-700 грн. на місяць.

ОСОБА_3 подивився трудову книжку і права водія ОСОБА_2 і
пішли до офісу для оформлення.

Свідок пояснив, що йому відомо, що позивач працював у ОСОБА_3 приблизно
один рік, точні дати назвати не може, приблизно до кінця 2003 року. Після
Нового року ОСОБА_2 йому розказував, що він звільнився, т.я. ОСОБА_3 не платив
заробітну плату.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона являється дружиною
позивача. їй відомо, що 15.11.2002
року її чоловік був прийнятий на роботу водієм до ОСОБА_3, який був
приватним підприємцем. її чоловік був оформлений, яким чином, вона не може
пояснити, але він передавав ОСОБА_3 трудову книжку. Військовий квиток, паспорт,
медичну довідку.

їй також відомо, що її чоловік і ОСОБА_3 уклали трудовий договір, який не
був зареєстрований в податковій інспекції, згідно договору, заробітна плата
складала 600-7 00 грн. на місяць.

Чоловік робив у відповідача до 15.11.2003
року, звільнився в зв*язку з тим, що відповідач не платив заробітну плату.
В зв*язку з цим, сім*я знаходилася у важкому матеріальному стані. Чоловік дуже
нервував, переживав з цього приводу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, за
наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_2 не довів суду обставини, на які він
посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Допитані в судовому засіданні свідки надали суду неконкретні пояснення, в
зв*язку з чим суд не має можливості зробити висновок щодо наявності між
сторонами правовідносин.

Так, всі свідки пояснили, що не можуть сказати з якого по який строк
працював ОСОБА_2 у приватного підприємця ОСОБА_3, яка між ними була домовленість про розмір і умови виплати
заробітної плати, про строк, за який не була виплачена заробітна плата. Самі по
собі пояснення про те, що свідки бачили у відповідача трудову книжку ОСОБА_2 не
дають підстав вважати, що на теперішній час вона знаходиться у відповідача.

Пояснення самого позивача та свідка ОСОБА_6 про термін роботи і розмір
заробітної плати, суд не може покласти в основу доведеності позовних вимог
позивача, оскільки ці пояснення не підтверджуються іншими доказами.

Позивачем пред*явлені суду подорожні листи, а також договори оренди
автомобіля і платформи, як підтвердження факту роботи у ПП ОСОБА_3 (а.с.11-14)

Однак ці документи свідчать про те, що у користуванні ОСОБА_3 на умовах
оренди у період 2002-2003
р. знаходилися транспортні засоби і те, що з 30.01. по 28.02.2003
року і з 04 по 30.01.2003 року ОСОБА_2
виконував роботу в якості водія ПП ОСОБА_3

Але відповідач, в заперечення позовних вимог, пояснив, що ОСОБА_2,
виконував разові роботи.

Тому, з наданих позивачем доказів, пояснень свідків, суд не може зробити
висновок, з якого по який строк працював ОСОБА_2 у приватного підприємця
ОСОБА_3, на яких
умовах, яка між ними була домовленість про розмір і умови виплати заробітної
плати, про строк, за який не була виплачена заробітна плата, про наявність у
відповідача трудової книжки позивача.

Судом, на підставі ст. 10 ЦПК України було роз*яснені позивачу його права та
обов*язки,  суд попереджав позивача про
наслідки не

вчинення
процесуальних дій, але позивач пояснив, що інших доказів по справі в нього не
має, відмовився від направлення запиту до податкової інспекції для витребування
даних про роботу ШІ ОСОБА_3 і наявності договору, пояснив, що йому приходила
відповідь податкової інспекції, договір між ним і ПП ОСОБА_3 не зареєстрований.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач не довів свої позовні
вимоги, тому, в задоволенні позову йому належить відмовити.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст. 10, 60, , 213, 215, ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_3 про
визнання факту укладення трудового договору, про визнання факту роботи,
стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку
розрахунку при звільненні, моральної шкоди, покладення зобов'язання повернути
трудову книжку - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом 10 днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.