Справа
№ 2-441/07
М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
квітня  2007 року                                Індустріальний
районний суд
складі: головуючої судді     Зосименко
при секретарі           Карпенко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,
позики посилаючись на те, що 22.03.2000 року ОСОБА_2 передав
1600 доларів США до 22.03.2001 року, про що позичальник надав йому
26.04.2000 року ОСОБА_1 передав відповідачу 4800 доларів США до
року. 05.09.2000 року відповідач повернув в рахунок першого боргу
доларів США. У зазначений в розписках термін відповідач свої зобов'язання
виконав, грошові кошти позивачам не повернув. Позивачі просили поновити їм
позовної давності, оскільки  вони
спочатку бажаючи вирішити спір мирним
та не зверталися до суду. потім мати відповідача повідомила, що він
за кордоном і з ним немає зв'язку. Крім того, гроші, які були
відповідачу, належали батькові ОСОБА_2 і тому оригінали розписок
у нього. Тільки після смерті батька позивач випадково знайшов
розписок і звернувся до суду. Позивач просили стягнути з відповідача
боргу за розписками та судові витрати.
Позивач ОСОБА_2 від свого імені
та за довіреністю від імені
у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив
Відповідач позовні вимоги  не визнав. Суду пояснив, що йому у березні
терміново потрібні були гроші і він за рекомендацією своєї матері
до  ОСОБА_2 22.03.2000 року він позичив у
США, а в розписці зазначив суму 1600 доларів з урахуванням 5%
26.04.2000 року він позичив у ОСОБА_2 500 доларів США, а в
розписці  зазначив, що взяв у борг у ОСОБА_1 4800
року повернув ОСОБА_2 400 доларів США як відсотки в рахунок
та другої розписки.  Запропонував ОСОБА_2
повернути йому залишок
отриманих грошей у розмірі 1100 доларів США
та розірвати угоду, на що
відмовився. Просив у задоволенні позову відмовити та застосувати строк
Суд, заслухавши сторони, показання свідка,
вивчивши матеріали справи, вважає,
позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 22 березня 2000
згідно з письмовою розпискою 1600 доларів США, який зобов'язався
повернути  у строк до 22.03.2001 року.
Частково відповідач виконав свої
та повернув позивачу у вересні 2000 року 400 доларів США.  Залишок
за розпискою відповідач не повернув. 26.04.2000 року  Вергун Юрій
передав від імені свого сина ОСОБА_1
4800 доларів США на строк до 26.04.2001 року, про що останній
написав розписку. Однак своїх зобов'язань відповідач не виконав.
невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають.
відповідача щодо зазначення в  розписці
ним не тих сум, які він
насправді
брав у борг суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідач писав
розписки добровільно, на нього не здійснювався тиск, до органів міліції
заявою про примушення його написати боргову розписку у сумі , яка не
дійсності, він не звертався, до суду з позовною заявою про визнання
договорів позики відповідач також не звертався, при розгляді даної
справи зустрічну позовну заяву не подавав. Свідок  ОСОБА_4, яка
присутня при написанні обох розписок, підтвердила, що при їх складанні
між сторонами не виникало.
У відповідності до ст. 1046 ЦК
України за договором позики, який
зі ст. 1047 ЦК України був укладений представленою позивачем письмовою
одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути
таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК
України якщо суд визнає поважними
пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
судовому розгляді справи знайшло підтвердження поважності причин пропуску
позивачами  строку позовної давності. Так, допитана у
судовому засіданні як
свідок  ОСОБА_4 - колишня співробітниці ОСОБА_2
Що ОСОБА_2 неодноразово звертався до матері відповідача - ОСОБА_5 з проханням
зустрітися з її сином та вирішити питання щодо
боргу мирним шляхом. Мати відповідача відповідала, що її син працює
кордоном і вона не має з ним ніякого зв'язку. За словами позивача, оригінали
знаходилися у його батька, оскільки гроші належали саме йому.  Після
батька, який згідно Свідоцтва про смерть помер у листопаді 2005 року,
випадково знайшов оригінали розписок, що і дало змогу звернутися з
до суду.
Враховуючи викладене, суд доходить
до висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають  задоволенню.
З відповідача необхідно
на користь позивачів суму боргу згідно розписок від 22.03.2000 року та
Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню з
понесені позивачами та документально підтверджені судові витрати у
333 грн.(303 грн. - сплачений судовий збір, 30 грн. - сплачені витрати
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи).
підставі викладеного, керуючись  ст. ст.
267,  1046, 1047 ЦК України, ст.
27, 31, 60, 88,  209, 210, 213, 214, 224
ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
ОСОБА_1 та ОСОБА_2  строк
давності для звернення з даним позовом до суду.
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
боргу у розмірі 6060 грн.
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,
понесені судові витрати у розмірі  333
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний

районний
суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

С.Г.  Зосименко