Справа №2-5821/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2007
року місцевий Малиновський районний суд М.Одеси у складі:

головуючого судді    -                                                       Буран
О.М.,

при секретарі            -                                                       Коровіної
Л.О.

розглянувши у
відкритому  судовому засіданні  в залі
суду у місті Одесі  цивільну  справу за позовом

ОСОБА_1до
Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про визнання права

власності, суд

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Малиновської
районної адміністрації Одеської міської Ради з вимогою про визнання права
власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1під літ. „Ч",
загальною площею 159,2 кв.м.

Свої вимоги ОСОБА_1обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 4/100
частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1на підставі договору
дарування від 25.10.2005 року. Власність зареєстрована в органах КП „ОМБТІ та
РОН".

Домоволодіння в цілому складається з п*яти житлових будинків під літ.
„А", „Б", „В", ,,Р', „Ч", загальною площею 658,2 кв.м.,
житловою площею 398,3 кв.м., надвірних споруд під літ. „Щ", „С",
„П", „О", „Н", „Ю", „М", „Л", „К", „И",
„X" - сараї, „Т", „Я" - літні кухні,
„Р" - вбиральня, „МІ" - гараж, №1-3, 7-14 -огорожі, 1-мостіння,
розташованих на земельній ділянці 3125 кв.м.

З ціллю приведення старих споруд до теперішніх норм, позивачка здійснила
реконструкцію приміщення під літ. „Ч", з метою поліпшення житлових умов.
До теперішнього часу вона несе тягар усіх витрат, пов"язаних з утриманням
домоволодіння, володіє та користується зазначеним нерухомим майном відповідно
до його функціонального призначення.

Посилаючись, зокрема, на ч.2 ст.325, ст.328 ЦК України, ч.1 ст.12, ст.49 Закону України "Про
власність", позивачка просить суд задовольнити позов.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені
позовні вимоги в повному обсязі й просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача - Малиновської районної адміністрації у судове
засідання з*явився, на його думку позов має вирішуватись судом відповідно до
чинного законодавства.

Вивчивши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи й
оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов
підлягає повному задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини у галузі
конституційного права щодо реалізації органом місцевого самоврядування владних
повноважень, та цивільні правовідносини, що випливають з відносин права
власності.

Судом встановлено, що згідно матеріалів технічної інвентаризації, складених
КП „ОМБТІ та РОН", домоволодіння по АДРЕСА_1під літ. „Ч" після
реконструкції складається з: 1-кухня площею -24,5 кв.м., 2-санвузол площею -
5,1 кв.м., 3-столова площею - 22,4 кв.м., 4-коридор площею - 29,7 кв.м.,
5-житлова площею - 22,4 кв.м., 6-коридор площею - 6,8 кв.м., житлова площею -
24,4 кв.м., вбудована шафа -0,7 кв.м., 9-житлова площею - 18,3 кв.м.,
10-санвузол площею - 3,5 кв.м., балкон площею 1,4 кв.м. Загальна площа
домоволодіння - 159,2 кв.м..

Судом також встановлено, що згідно технічного висновку, складенного
ТОВ„ГАЛАКДІДА" (ліцензія АВ № 305976), про експлуатаційну придатність
будинку, об*ємно - планіровочні рішення житлового будинку відповідає вимогамДБН
В.2.2-15-2005 „Житлові будинки. Основні положення", а також вимогам норм
по пожежній безпеці ДБН В. 1.-7-2002 „Пожежна безпека", а також не
суперечить санітарно - гігієнічним нормам. Будинок, збудований з дотриманням
діючих нормативних документів, які пред*являються до жилих будинків
індивідуальної забудови, а також вищенаведений жилий будинок обладнаний всіма
самостійними сантехнічними та електричними комунікаціями, які знаходяться в
задовільному стані, що дає можливість ОСОБА_1 в майбутньому експлуатувати
домоволодіння.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вищевказане
домоволодіння не має негативного впливу на планіровку, забудову, благоустрій
вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо, тобто дотримано вимоги
ч.5 ст.319 ЦК України та ч.5 ст.4 Закону України "Про власність" від
07.02.1991р. №697-ХІІ (далі - Закон).

При вирішенні позовних вимог судом
взято до уваги, що за змістом ч.ч.1, 3 ст.13 Закону та ч.2 ст.325 ЦК України
об'єктами права приватної власності можуть бути, зокрема, жилі будинки, а
склад, кількість і вартість нерухомого майна, що може бути у власності
громадян, не обмежується, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до
ст.49 Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде
встановлено

судом.

Відповідно до ст.328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При вирішенні позовних вимог судом також взято до уваги, що за змістом ч. З
ст. 376 ЦК України,
право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано по
рішенню суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відвідана для цієї мети за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно

Частиною 1 статті 12 Закону встановлено, що праця громадян є основою
створення і примноження їх власності. До теперішнього часу позивачка, яка своєю
працею створила зазначене майно, несе тягар усіх витрат, пов"язаних з
утриманням домоволодіння, володіє та користується ним відповідно до
функціонального призначення, що свідчить про дотримання вимог ст. 322 ЦК
України.

Як зазначено в підпункті „а" п.2 постанови Пленуму ВСУ від
04.10.1991р. №7 „Про практику застосування судами законодавства, що регулює
право приватної власності громадян на жилий будинок", судам підвідомчі
спори, пов'язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема, про
визнання права власності на будинок.

Відповідно до підпункту 1 ч.2 ст.16 ЦК
України способами судового захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема,
визнання права.

Суд вважає, що обставини, встановлені у судовому засіданні, дають підстави
для визнання за позивачкою права власності на домоволодіння.

Відповідно до ст.ст.30, 31 Закону України "Про місцеве самоврядування
в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР до відання виконавчих органів
міських рад належать повноваження в галузі житлово-комунального господарства та
будівництва, зокрема, сприяння розширенню житлового будівництва, контроль за
спорудженням індивідуальних жилих будинків, прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Реалізацію
зазначених повноважень в галузі житлово-комунального господарства та
будівництва на території Малиновського району м.Одеси, де розміщується домоволодіння,
віднесено до компетенції Малиновської районної адміністрації Одеської міської
ради. Суд дійшов висновку, що за вказаних обставин остання є належним
відповідачем по даній цивільній справі.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.16, ч.2 ст.325, ст.328, ч.ч.1, 2
ст.331 ЦК України
від 2003р., ч.5 ст.4, ч.1 ст.12, ч.ч.1, 3 ст.13, ч.ч.3, 5 ст.48, ст.49 Закону
України "Про власність" від 07.02.1991р. №697-ХН, п.2 постанови
Пленуму ВСУ від 04.10.1991р. №7 „Про практику застосування судами законодавства,
що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок",
ст.ст.4-8, 11, 15, 88, ч.3 ст.208, ст.ст.209, 212-215, 218,223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1-
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 під літ.
„Ч", яке складається з: 1-кухня площею - 24,5 кв.м., 2-санвузол площею -
5,1 кв.м., 3-столова площею - 22,4 кв.м., 4-коридор площею - 29,7 кв.м.,
5-житлова площею - 22,4 кв.м., 6-коридор площею - 6,8 кв.м., житлова площею -
24,4 кв.м., вбудована шафа - 0,7 кв.м., 9-житлова площею - 18,3 кв.м.,
10-санвузол площею - 3,5 кв.м., балкон площею 1,4 кв.м. Загальна площа
домоволодіння - 159,2 кв.м..

Рішення суду
підлягає обов*язковій державній реєстрації в КП „ОМБТІ та РОН".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо заяву про апеляційне оскарження подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.