Справа № 2-175/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки Донецької області у складі головуючого судді Реутової
В.І.,  при секретарі Кобець О.П.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Територіального управління
Держпромгірнагляду по Донецькій області,
ЗАТ «Горлівський машинобудівник» про зобов'язання складення акту форми
Н-1 про нещасний випадок на підприємстві,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в
якому вказала,  що вона працювала
свердловщицею цеху №3 ЗАТ
«ГМБ»,  коли о 12 годині 28.03.2005 року із-за
розлитого на полу цеху біля її станка масла вона посковзнулася і впала на пол.,
пошкодив при цьому ліву ногу. У зв'язку з тим,  що отримання пошкодження на робочому місці
могло викликати конфлікт з майстром цеху вищестоящим керівництвом,  а також тим,
що вона була упевнена в тому,  що
отримане пошкодження не потягне за собою тяжких наслідків,  вона звернулась в медпункт заводу за медичною
допомогою,  пояснив,  що отримала травму по путі на роботу.
Комісією по розслідуванню нещасних випадків ЗАТ «ГМБ» був складений акт про
те,  що вона отримала каліцтво по путі на
роботу і що це пошкодження не зв'язано з виробництвом.  На початку травня із-за сильних болів в
нозі,  тому що стопа і голень її розпухли і
посиніли,  її прийшлося звернутися за
медичною допомогою і її помістили на лікування. Довге лікування в умовах
медичного стаціонару не дало результату,
у зв'язку з чим Дзержинська МСЕК 20.04.2006
року встановила їй другу групу інвалідності по загальному захворюванню - невропатія
лівого м/бердового нерву з помірним парезом стопи. 25.07.2005 року вона
звернулась в комісію по розслідуванню нещасних випадків на виробництві ЗАТ
«ГМБ» з заявою про складення і видачу їй акту форми Н-1,  однак комісією і керівництвом заводу в цьому
їй було відмовлено з посиланням на її першочергову заяву про отримання каліцтва
по путі на роботу і відсутністю очевидців випадку,  який стався з нею. Потім вона звернулась зі
скаргою до Територіального управління Держпромгірнагляду,  але і звідти отримала 20.04.2006 року відмову з
посиланням на те,  що відсутні очевидці
випадку,  який стався з нею. Вважає,  що дії відповідачів не відповідають вимогам
закону,  тому просить суд визнать дії
адміністрації ЗАТ «Горлівський машинобудівник» і Територіального управління
Держпромгірнагляду по Донецькій області в відмові визнати факт нещасного
випадку з нею на виробництві і зобов'язати ЗАТ «ГМБ» належним чином оформити
акт по формі Н-1 про
нещасний випадок з нею,  який стався 28 березня 2005 року під час
роботи свердловщицею в цеху №
3.

В
судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги,  просила суд понудити позивача скласти акт про
нещасний випадок по формі Н-1.

Відповідач
ЗАТ «ГМБ»,  що діє за дорученням,  в судовому засіданні позов не визнав і
пояснив,  що позивач не повідомила
адміністрації заводу про нещасний випадок,
який стався з нею. Позивач повідомила старшого майстра 28.03.2005 року о 15год.
про те,  що по путі на роботу вона
вивихнула ліву ногу. Крім того в медичному пункті заводу 28.03.2005 року зроблено
запис в журналі амбулаторного прийому зі слів позивача «травма по путі на
роботу».

Відповідач    Територіального управління
Держпромгірнагляду                   по
Донецькій

області,  що діє за дорученням,  в судовому засіданні позов не визнав і
пояснив,  що в ході перевірки було
встановлено,  що травма отримана по путі
на роботу і в зв'язку з цим акт про нещасний випадок не був складений.

Третя
особа,  що діє за доручення,  в судовому засіданні позов не визнала,  підтримала пояснення відповідачів.

Свідок
ОСОБА_2 суду показала,  що позивач
розповідала їй,  що вона посковзнулася на
робочому місці і пошкодила ногу,  але
травму оформила в медичному пункті як по путі на роботу. Як позивач пошкодила
ногу вона не бачила.

Свідок
ОСОБА_3 суду показала,  що позивач 28.03.2005 року о 15год.
20хв. звернулась в медичний пункт зі скаргою на болі в п'ятці,  нога була припухла. На її питання - виробнича
травма,  позивач відповіла,  що травму отримала по путі на роботу,  про що вона зробила запис в журналі.

Свідок ОСОБА_4 суду показала,  що вона не бачила як позивач пошкодила ногу.

Свідок
ОСОБА_5 суду пояснив,  що 28.03.2005 року приблизно о
15год. до нього звернулась позивач і сказала,
що в ранці біля станка пошкодила ногу. До медичного пункту позивач
звернулась о 15год.. Свідків,  які б
підтвердили факт отримання травми на робочому місці не має.

Свідок
ОСОБА_6 суду показав,  що червні 2005 року ОСОБА_1
звернулась з проханням скласти акт про нещасний випадок і пояснила,  що на робочому місці з нею стався нещасний
випадок. При розслідування нещасного випадку стало відомо,  що позивач зверталась до медичного пункту,  але в журналі було вказано,  що травму вона отримала по путі на роботу.
Свідків,  які б підтвердили факт
отримання каліцтва на робочому місці не має.

СвідокОСОБА_7 суду пояснила,  що вона не бачила и не знає де отримала
травму позивач.3і слів ОСОБА_1 травму вона отримала на робочому місці.
Пояснення вона писала за проханням ОСОБА_1 і ті пояснення не відповідають
дійсності.

Вислухавши
сторони,  свідків,  дослідивши матеріали справи і давши їм
належну оцінку суд дійшов висновку.

В
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1 перебувала в трудових відношеннях з ЗАТ «Горлівський машинобудівник» де
працювала свердловщицею цеху №3.

Відповідно
до довідки,  виданої медичним пунктом ЗАТ
«ГМБ» від 28.03.2005 року,  ОСОБА_1 зверталась до медичного пункту у
зв'язку з травмою по путі на роботу.

Відповідно
до довідки,  виданої медичним пунктом ЗАТ
«ГМБ» від 08.08.2005 року,  ОСОБА_1 зверталась до медичного пункту у
зв'язку з розтягненям зв'язок правого голено стопу пов'язаного з виробничою
травмою.

Згідно
карти повідомлення для участкового
лікаря,  виданої станцією швидкої
медичної допомоги 22.12.2005
року за № 590,  10.05.2005 року о 00.25год.
швидкою медичною допомогою було встановлено у ОСОБА_1 закритий перелом правого
голіностопного суставу з
підвивихом і рекомендовано звернення до травматологічного відділення міської
лікарні №2.

Відповідно
довідки міської поліклініки №
5,  виданої
лікарем,  ОСОБА_1 28.03.2005 року отримала
травму по путі на роботу і знаходилась на лікуванні амбулаторно з 29.03.2005 року по 09.05.2005 року,  з 10.05.2005
року знаходилась на лікуванні з діагнозом - закритий перелом наружної
лодижки і заднього краю б/бердової кістки зі зміщенням і підвивихом стопи.

Згідно
виписки із акту огляду МСЕК від 31.01.2007
року,  20.04.2007 року ОСОБА_1 була встановлена третя,  а потім друга група інвалідності у зв'язку з
загальним захворюванням.

Відповідно
до  ст. . 171 КЗоТ України власник
або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік
нещасних випадкі,  професійних
захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку,  встановленого Кабінетом Міністрів України.

2

Відповідно
до чі  ст. .22 Закону України «Про охорону праці»
роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних
випадків,  професійних захворювань і
аварій відповідно до положення,  що
затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими
об'єднаннями профспілок.

Згідно п.8 Порядку розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,

професійних         захворювань               і               аварій               на               виробництві

НПАОП          0.00-6.02-04,         затверджених постановою Кабінету
Міністрів України

від 25
серпня 2004р.№1112. про кожний нещасний випадок потерпілий або

працівник,  який
його виявив,  чи інша особа - свідок нещасного
випадку повинні

негайно  повідомити          безпосереднього         керівника
робіт        чи        іншу

уповноважену    особу
підприємства       і        вжити        заходів        до           подання

необхідної допомоги потерпілому. У
разі настання нещасного випадку безпосередній

керівник   робіт           (уповноважена          особа          підприємства)          зобов'язаний:

терміново           організувати           подання          першої           медичної          допомоги

потерпілому,  забезпечити у разі
необхідності його доставку до

лікувально-профілактичного      закладу;

повідомити           про          те,          що          сталося,          роботодавця,          керівника

первинної організації профспілки,
членом якої є потерпілий,  або

уповноважену    найманими    працівниками    особу
з    питань    охорони         праці,

якщо     потерпілий      не           є             членом  профспілки;

зберегти до прибуття комісії з розслідування (комісії із

спеціального
розслідування)
нещасного        випадку          обстановку             на

робочому місці та устатковання у
такому стані,  в якому вони були

на момент нещасного випадку (якщо
це не загрожує життю чи здоров'ю

інших працівників і не призведе до
більш тяжких наслідків),  а

також    вжити           заходів           до           недопущення           подібних           випадків.

Згідно п.9 Порядку... лікувально-профілактичний
заклад повинен про кожне

звернення потерпілого з посиланням
на нещасний випадок на виробництві без

направлення       підприємства              передати              протягом              доби              з

використанням засобів зв'язку екстрене повідомлення за
формою

згідно    з        додатком                 1:

підприємству,               де            працює потерпілий;

робочому               органу               виконавчої               дирекції                Фонду               за

місцезнаходженням
підприємства,  де працює потерпілий,  або за місцем настання нещасного випадку з
особою,  яка забезпечує себе роботою самостійно.

Згідно п.14
Порядку... визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки,

що сталися з
працівниками під час виконання трудових обов'язків,  у тому числі у

відрядженні,      а            також             ті,             що             сталися            у             період:

перебування     на
робочому     місці,                 на     території     підприємства     або

в іншому місці,  пов'язаному з
виконанням роботи,  починаючи з

моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття,  який

повинен     фіксуватися       відповідно       до
вимог       правил       внутрішнього

трудового     розпорядку     підприємства,      у     тому     числі
протягом     робочого

та
надурочного часу,  або виконання завдань
роботодавця в неробочий час,
під       час       відпустки,        у
вихідні,        святкові       та
неробочі       дні;

підготовки до роботи та приведення
в порядок після закінчення

роботи знарядь виробництва,  засобів захисту,  одягу,
а також

виконання    заходів     особистої          гігієни,           пересування          по          території

підприємства        перед        початком        роботи        і
після        її        закінчення;

проїзду на роботу чи з роботи на транспортному
засобі,  що

належить
підприємству,        або       на
іншому         транспортному            засобі,

наданому        роботодавцем;

використання            власного           транспортного           засобу            в           інтересах

підприємства
з      дозволу     або          за          дорученням           роботодавця          в

установленому    роботодавцем      порядку;

виконання дій в інтересах підприємства,  на якому працює

потерпілий,  тобто
дій,  які не належать до трудових
обов'язків

працівника    (подання     необхідної     допомоги     іншому
працівникові,                дій

щодо
запобігання    аваріям          або          рятування          людей          та        майна

підприємства,    інших            дій           за           розпорядженням      або
дорученням

роботодавця).

Суд
вважає,  що позовні вимоги позивача ОСОБА_1
не підлягають задоволенню,  тому що як
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 не повідомила адміністрацію
підприємства про каліцтво на робочому місці,
крім того,  при зверненні її до
медичного пункту заводу вона пояснила,
що травму отримала по путі на роботу,
про що було зроблено запис в журналі,
ці факти в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_3,  свідки,
якіб підтвердили факт каліцтва на робочому місці відсутні,  доводи ОСОБА_1 про те,  що свідки Дударь Т.В.,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4
працювали з нею в цеху №
З заводу ЗАТ «ГМБ» 28.03.2005
року і бачили як вона пошкодила ліву ногу,
не відповідають дійсності,
оскільки свідки ОСОБА_2 згідно наказу №77 від 11.02.2005
року 28.03.2005 року
знаходилась у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею 3 років з 09.02.2005 року по 02.12.2005 року,  що підтверджується копією наказу,  крім того в судовому засіданні ОСОБА_2
пояснювала,  що вона не бачила як позивач
пошкодила ногу,  це їй відомо зі слів
позивача. ОСОБА_4 працівник
цеху М-12,  де працювала 28.03.2005 року у першу
зміну,  що підтверджується довідкою цеху
М-12,  крім того в судовому засіданні
пояснювала,  що не бачила як ОСОБА_1
отримала травму. З протоколу засідання заводської комісії по розслідуванню
нещасних випадків вбачається,  що ОСОБА_1
звернулась з заявою 25.07.2005
року про те,  що 28.03.2005 року з нею
стався нещасний випадок на робочому місці,
комісією було проведено розслідування нещасного випадку і
встановлено,  що нещасний випадок,  який стався з ОСОБА_1 28.03.2005 року не
пов'язаний з виробництвом і акт форми Н-1 не складався.

Розслідуються,  але не беруться на облік і не оформляються
актами Н-1 нещасні випадки,  що сталися з
особами,  котрі йшли на роботу та поверталися
з неї пішки,  на громадському чи особистому
транспортному засобі. Такі нещасні випадки розслідуються відповідно до п.6
Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків,  що сталися з працівниками під час прямування
на роботу чи з роботи пішки,  на
громадському,  власному або іншому
транспортному засобі,  що не належить
підприємству і не використовувався в інтересах підприємства,  згідно з Порядком розслідування та обліку
нещасних випадків невиробничого характеру,
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 p. N 270.

Таким
чином,  суд вважає,  що нещасний випадок,  який стався з ОСОБА_1 28.03.2005 року не
пов'язаний з виробництвом,  тому їй слід
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись
ст. . 10, 11, 209,  212, 214-215 ЦПК
України,  на підставі  ст. .171 КЗоТ України,  Порядку розслідування та ведення обліку
нещасних випадків,  професійних
захворювань і аварій на виробництві НПАОП 0.00-6.02-04,  затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1112,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимогиОСОБА_1  до  Територіального  управління Держпромгірнагляду по Донецькій
області,  ЗАТ «Горлівський
машинобудівник» про зобов'язання складення акту форми Н-1 про нещасний випадок
на підприємстві залишити без задоволення.

Стягнути
зОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 8, 50 гривень,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
на користь територіального управління державної судової адміністрації України в
Донецькій області у розмірі 7,
50 гривень.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки шляхом подання заяви про оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,
з одночасним надсиланням копії скарги в суд апеляційної інстанції.

Рішення
суду набирає законної сили,  якщо після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження (10 днів з дня
проголошення) заяви не було подано,  а
також,  якщо суду було подано заяву про
апеляційне оскарження,  але апеляційна
скарга не була подана протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя