У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

23 листопада 2007
року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики України
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Міністерства
аграрної політики України про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що 15 липня 2002 року між ним та відповідачем був укладений
трудовий контракт строком на 3 роки.

На підставі зазначеного контракту був виданий наказ № 303-к від 15 липня
2002 року про призначення його директором державного підприємства “Черкаський
консервний комбінат”.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 8 липня 2005 року                № 20-к дію контракту було
продовжено до 18 липня 2008 року.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 3 травня 2006 року              № 118-к трудовий контракт з ним
було розірвано, а його звільнено з роботи на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2006 року
його було поновлено на посаді директора державного підприємства “Черкаський
консервний комбінат”.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 17 листопада 2006 року №
285-п трудовий контракт з ним було розірвано, а його звільнено з роботи.

Посилаючись на те, що його було звільнено з роботи незаконно, просив
поновити його на роботі, стягнути на його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 17 листопада 2006 року та 5 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2007 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від               16 квітня 2007 року, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко   Ю.Л. Сенін