Справа №2-266/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня
2007 року          Борзнянський районний
суд Чернігівської області в складі:

головуючого
судді                                                                     Луговця
О.А.

при
секретарі                                                                             Чорнуха
Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзна справу за позовом ОСОБА_1
до Омбиської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області,  третя особа на стороні відповідача -
сільський голова Зима Анатолій Олексійович,
про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до Омбиської сільської ради Борзнянського району
Чернігівської області,  третя особа на
стороні відповідача - сільський голова Зима Анатолій Олексійович,  про поновлення на роботі,  стягнення 1460 грн. заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн.,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що вона працювала на посаді
касира-прибиральниці Омбиської сільської ради до 02 березня 2007 року,  після чого сільський голова Зима А.О. почав
безпідставно недопускати її до роботи,
повідомивши про її звільнення,
але копії наказу про таке звільнення не надав,  трудову книжку з відповідним записом не
видав. Вважає,  що підстави для її
звільнення відсутні,  а тому просить
поновити на роботі й виходячи з середньомісячного заробітку стягнути на її
користь за час вимушеного прогулу 1460 грн. заробітної плати та 1000 грн.
моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі й пояснила,  що з січня 2005 року вона працювала в
Омбиській сільській раді на посаді касира-прибиральниці до березня 2006
року,  коли була звільнена з роботи на
період участі у виборчому процесі. Після цього вона з 15 квітня 2006 року знову
приступила до виконання своїх трудових обов"язків
касира-прибиральниці,  хоча відповідного
наказу відповідач не приймав. В зв"язку з хворобою вона тривалий час до 02
березня 2007 року перебувала на лікарняному,
а коли вийшла на роботу,  то
сільський голова її почав недопускати до виконання трудових обов"язків та
відсторонив від роботи без будь-якого обгрунтування. Не заперечує,  що фактично її з роботи не звільняли,  а лише відсторонили,  відповідного наказу їй не вручали та запис в
трудову книжку не робили. Зважаючи на вказані обставини просить поновити її на
роботі з 02 березня 2007 року,  стягнути
на її користь за час вимушеного прогулу середній заробіток в сумі 1460 грн. та
1000 грн. моральної шкоди,  яка була їй
завдана внаслідок протиправних дій відповідача.

Представник
відповідача в судове засідання не з"явився,  подавши заяву про розгляд справи у їх
відсутність; з вимогами позивачки не погоджуються.

Третя
особа на стороні відповідача - сільський голова Зима А.О. вимоги позивачки
також не визнав і суду пояснив,  що позивачка
була звільнена з роботи 31 серпня 2006 року,
коли 5 днів без поважних причин не з"являлася на роботу,  але копія розпорядження про таке звільнення
їй не вручалася і відповідний запис в трудову книжку не робився. Після 02
березня 2007 року позивачка не з"являлася на роботу,  а подала заяву про звільнення за згодою
сторін лише в червні 2007 року.

Заслухавши
пояснення позивачки,  третьої особи,  дослідивши матеріали справи,  суд приходить до слідуючого висновку.

Як
вбачається з матеріалів справи,  розпорядженням
сільського голови с.
Омбиш №4 від 24 грудня 2004 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду
касира-прибиральниці Омбиської сільської ради Борзнянського району
Чернігівської області. На підставі розпорядження сільського голови №6 від 13
березня 2006 року позивачка була звільнена з роботи за власним бажанням,  оскільки приймала участь у проведенні

виборчого
процесу,  після чого знову фактично була
допущена до роботи на попередній посаді,
хоча наказ про прийняття її на роботу не складався. В подальшому,  в зв"язку з тривалою хворобою ОСОБА_1 до
02 березня 2007 року перебувала на лікарняному. Зазначені обставини не
оспорюються жодною з сторін та підтверджуються копіями листків
непрацездатності,  рішенням Борзнянського
районного суду від 29 травня 2007 року,
яке ніким не оскаржувалося і є чинним. Тому,  суд не може взяти до уваги доводи Зими А.О.
про звільнення позивачки з роботи на підставі розпорядження №8 від 31 серпня
2006 року,  оскільки воно суперечить
обставинам,  встановленим в зазначеному
судовому рішенні; крім того,  в даному
розпорядженні констатується лише,  що
відсутність працівника на роботі 5 днів дає підставу для розірвання трудового
договору,  але жодним чином не вказано
про звільнення ОСОБА_1 з роботи.

В судовом)' засіданні також
встановлено і не заперечується сторонами,
що позивачка після 02 березня 2007 року й по даний час звільнена з
роботи не була,  розпорядження про її
звільнення не виносилося,  відповідний
запис в трудовій книжці відсутній. Позивачка лише була відсторонена від роботи,  що за змістом положень ст.ст.36-41,  46 КЗпП України є поняттям нетотожним
звільненню з роботи; своїм процесуальним правом на зміну позовних вимог ОСОБА_1
в судовому засіданні не скористалася. Крім того,  як вбачається з довідки Омбиської сільської
ради №466 від 02 липня 2007 року ОСОБА_1 зверталася з заявою про звільнення з
02 березня 2007 року лише в червні місяці 2007 року,  що узгоджується з показами Зими А.О.

Відповідно
до ст.ст.233,  234 КЗпП України працівник
може звернутися з заявою до суду про вирішення трудового спору в справах про
звільнення з роботи в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки; у разі пропуску з поважних причин даного
строку суд може його поновити.

Оскільки
зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та встановлених в судовому засіданні обставин
слідує,  що копія розпорядження
роботодавця про звільнення та трудова книжка з таким записом позивачці на час
пред"явлення нею позову не вручалися,
то і строк звернення до суду за захистом порушеного чи оспорюваного
права не є пропущеним,  а тому вимоги
ОСОБА_1 про поновлення вказаного строку є безпідставними.

Таким
чином,  враховуючи зазначені
обставини,  вимоги позивачки про
поновлення її на роботі є необгрунтованими і не підлягають задоволенню.

Також,  оскільки,
свої вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди позивачка обґрунтовує незаконністю її
звільнення з роботи,  що не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні,  то й
у цій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На
підставі викладеного,  керуючись
ст.ст.36-41,  46,  233-237-1 КЗпП України,  ст.ст. 10,
11,  60,  81,
88,  208,  212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Омбиської сільської ради Борзнянського району
Чернігівської області,  третя особа на
стороні відповідача - сільський голова Зима Анатолій Олексійович,  про поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави 7, 50 грн. судових витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської
області через Борзнянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.