АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007
року                                                                                                          м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
судді Косогор Г.О.

суддів: Ісаєвої
Н.В., Ткачук О.О.

при
секретарі Зелінському О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 7
грудня 2006 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_4, 1-ої ДВС у Малиновському районі, Управління Державного
казначейства у Одеській області, про виключення з опису та зняття арешту з
майна, та по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1про визнання угоди
не дійсною, -

встановила:

Позивачка
звернулась до суду з вищезазначеним позовом, уточнивши у судовому засіданні
свої вимоги, просила суд виключити з опису та зняти арешт з кв. АДРЕСА_1, вказуючи на
те, що з 12.10.2004 р.
відповідно до договору куігівлі-продажу є власником спірної квартири та не має
боргових зобов'язань щодо ОСОБА_1

Крім
того, позивачка вказувала, що арешт спірної квартири, накладений держвиконавцем
1-ого відділу
ДВС Малиновського РУЮ, м.Одеси Сокол
Ю.С.26.12.2005 p., порушує її право
власності.

Представник
відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_3.
позов не визнала.

Відповідачка
по зустрічному позову ОСОБА_2. позов ОСОБА_1. не визнала.

Відповідач
по первісному та зустрічному позову ОСОБА_6представник відповідача по
первісному позову 1 -ої ДВС
у Малиновському р-ні м.Одеси, та представник 3-ої особи по первісному позову
Управління Держказначейства в Одеський обл.
у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Рішенням суду позов ОСОБА_2. задоволено, в зустрічному позові ОСОБА_3.
відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_3приніс апеляційну скаргу в який просить рішення суду
першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на
неправільне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд
повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по

Справа № 22ц-913/07                                                                                       Категорія
12

Головуючий у
першій інстанції Савинська І.О. Доповідач Ісаєва Н.В.

2

справі, надані
сторонами докази згідно ст.ст. 10,
60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Як
встановлено у судовому засіданні ОСОБА_6. на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом 1-ої Одеської
держнотконтори 20.10.2003
p., належала
кв. АДРЕСА_1.

12.10.2004р.
між з одного боку ОСОБА_6. та з другого боку ОСОБА_2був укладений договір
купівлі-продажу вказаної квартири, який був посвідчений державним нотаріусом 7-ої Одеської
держнотконтори.

Вказаний
правочин був внесений в Державний реєстр правочинів 12.10.2004р ОСОБА_2., як
власниця спірної квартири, 05.11.2004
р. уклала з ТОВ « Фарлеп » та ОСОБА_6.
договір переуступки на використання
телефоном по спірній квартирі.

Крім того, 04.11.2004 р. уклала
договір на користування в спірній квартирі електроенергією та газом: з ВАТ « Одесаобленерго », а 14.12.2004 р. - з ВАТ « Одесагаз ». 03.01.2005р.
робітниками ОСББ за заявою ОСОБА_2. в спірній квартирі була проведена
опломбіровка водомірів.

Позивачка
після укладення договору купівлі-продажу та вселення в квартиру за свої кошти
провела ремонт, змінила двері, що свідчить акт-наряд на виконанні роботи від 20.10.2005 p., ввезла меблі,
про що свідчить довідка на замовлення від 06.10.2005р.,
сплачувала та на цей час сплачує комунальні послуги та квартплату.

Вказані
дії позивачки свідчать, що вона придбала спірну квартиру для особистого
мешкання та користування.

Допитана
у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7. пояснили, що є головою ОСВВ « Вікторія », в яке входить
кв. АДРЕСА_1. В
жовтні 2004 р. до
неї звернулася ОСОБА_2., яка вказала, що придбала вказану квартиру у ОСОБА_6.
Після чого вона особисто стала сплачувати комунальні послуги по квартирі,
проводити ремонт, фактично в ній мешкати. Крім того, свідок вказувала, що в
січні 2005 р.
особисто провела в квартирі позивачки пломбіровку водомірів. Після придбання
ОСОБА_2спірної квартири, ОСОБА_6. ніколи в квартирі не жив.

Відповідно
до ст.328 ЦК України
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

Крім
того, відповідно до CT..334
ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту
передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання
майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації
зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без
зобов'язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або
з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Як
вбачається із умов договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між
ОСОБА_6. та ОСОБА_2право власності на квартиру у покупця виникає з моменту
державної реєстрації.

Однак
суд справедливо не взяв до уваги, що невиконання цієї умови договору не може
бути підставою для визнання його не дійсним.

Крім
того, із представлених суду документів та пояснень позивачки, у зв'язку з
виникненням у період восени 2004
р. - взимку 2005 р. сімейних
негараздів та юридичною неосвіченістю ОСОБА_2. вважала необов'язковим негайну
реєстрацію договору в ОМБТІ та РОН.

ОСОБА_2. не має
боргових зобов'язань перед ОСОБА_1., не була стороною по справі про стягнення
боргу на користь ОСОБА_1. та не є боржником перед ним, тому суд вважає, що вона
не повинна відповідати перед ним своїм приватним майном по виконавчому
провадженні, відкритому за виконавчим листом №2-4675/2005 р. 1-им відділом ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси.

3

При
уточнені зустрічних позовних вимог представник ОСОБА_1. - ОСОБА_3.
посилалась на те, що договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між
ОСОБА_6. та ОСОБА_2., є удаваним, так як був укладений з метою прикриття іншої
угоди, яка була в дійсності, а саме угоди на борг між ОСОБА_6. та ОСОБА_1.

Як вбачається із
ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України, а
саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника право чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин
має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та
інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно
до ст.235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину,
який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді
вчинили.

Вищевказана
стаття передбачає вчинення угоди з метою приховання правочину, який вони в цей
же час укладають, а не вчинення угоди з метою уникнути від зобов'язань по раніш
здійсненному правочину.

Правовідносини
по оспорюваному договорі купівлі-продажу квартири не можуть регулюватися
вищевказаною статтею ЦК України.
Крім того, посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_2. не
зареєстрована по спірній квартирі, не було підставою для визнання договору не
дійсним, так як вказаний договір та діюче законодавства не зобов'язую власника
бути зареєстрований по місцю знаходження нерухомого майна.

Крім
того, позивачем по зустрічному позову не представлено суду ніяких доказів, яки
б свідчили, що спірній договір є не дійсним.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,
ч.1 п. 1 ст. 307, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315, 319 ЦПК України,
судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до
Верховного Суду України на протязі двох місяців.