Справа №2-3845/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

4 липня 2007
року Малиновський районний суд м.  Одеси
в складі:

головуючого -
судді Дрішлюка А.І.,

за
участі секретаря - Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Одесі цивільну справу за позовом
ліквідаційної комісії ЖЕО Малиновського району до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за комунальні послуги та зустрічний позов ОСОБА_1 до
ліквідаційної комісії ЖЕО Малиновського району про стягнення компенсації
завданої моральної шкоди,  -

встановив:

Позивач
просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні -послуги в сумі 2
298 грн.,  11 коп. Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим,  що КП «ЖЕО
Малиновського району» м.  Одеси надавало
комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_1,
у якій проживає відповідачка. У зв'язку із систематичною несплатою
відповідачкою за комунальні послуги,  у
порушення п. 14.17 «Правил користування приміщеннями жилих будинків та
прибудинкових територій»,  затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 р. № 572 та  ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV утворилася
заборгованість.

У
зустрічному позові відповідачка ОСОБА_1,
просить стягнути з позивача завдану моральну шкоду,  яку вона оцінює в сумі 50 000 гривень.
Заявлені зустрічні позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим,  що відповідач своїми діями наносив їй
страждання,  які відобразились у
погіршенні стану здоров'я. Ці страждання з'явилися після того,  як 19.09.2004 року,  позивачка дізналася про незаконне рішення
суду про стягнення боргу за комунальні послуги в сумі 2 298, 11 грн. від
виконавчої служби Малиновського району м.
Одеси. Вона також вважає неправомірним звернення до суду позивача,  і ця обставина,  на її думку,
також свідчить про неправомірні дії позивача,  якими їй було завдано матеріальну шкоду.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що в задоволені позову про стягнення
заборгованості за комунальні послуги та зустрічному позові треба відмовити з
наступних підстав.

Судом
встановлено,  що предметом первинного
позову є стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги,  яка у відповідності до розрахунку КП «ЖЕО
Малиновського району» станом на грудень 2003 року складала 2 298 грн. 11 коп.
Позивач звернувся з позовом до суду 06.03.2007 року.

Визначаючи
норми матеріального права,  що підлягають
застосуванню та надаючи правову кваліфікацію фактично існуючим між сторонами по
справі правовідносинам суд виходить з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень
Цивільного кодексу України,  згідно з
яким він застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин,  які виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України,  положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що виникли або продовжують існувати після
набрання ним чинності. Правила Цивільного кодексу України про позовну давність

застосовуються до позовів,  строк
пред'явлення яких,  встановлений
законодавством,  що діяло раніше,  не сплив до набрання чинності цим
Кодексом.  Цивільний кодекс України
набрав законної сили 1 січня 2004 року. На момент формування остаточної
заборгованості,  яку просить стягнути позивач,  тобто станом на грудень 2003 року діяв ЦК УРСР 1963 року,  тому згідно зі  ст.
ст.  71,  75 ЦК
УРСР загальний строк позовної давності був встановлений в три роки,  а позовна давність застосовувалась судом
незалежно від заяви сторін. Оскільки як вбачається з особового рахунку
споживачем здійснювались проплати,  остання з яких датована березнем 2003 року,  суд вважає,
що згідно зі  ст.  79 ЦК
УРСР відбувся перерив перебігу строку позовної давності. Після перерви перебіг
строку позовної давності починається спочатку; час,  що минув до перерви до нового строку не
зараховується. При цьому проплати
грудня 2003 та березня 2004 в сумі 10 грн. 44 коп. судом не враховуються як
помилково переведені банком.  Ця
обставина визнається сторонами,  а тому
згідно зі  ст.  61 ЦПК України не підлягає доказуванню,  а крім того не протиричіть матеріалам
справи,  зокрема,  наданим відповідачкою документам.

Таким
чином,  до спірних відносин
застосовується ЦК України
в повному обсязі. Відповідачкою зроблена заява про застосування строку позовної
давності,  яку вона підтримала в
відкритому судовому засіданні. Згідно зі
ст.  257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки позивач
звернувся до суду 06.03.2007 року,  то
строк позовної давності на стягнення боргу ним пропущений. Згідно з ч. 4  ст.
267 ЦК України
сплив позовної давності,  про
застосування якої заявлено стороною у спорі,
є підставою для відмови у позові.

Щодо
зустрічного позову відповідачки то суд вважає,
що він не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі  ст.  23
ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях,  яких
фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2)
у душевних стражданнях,  яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,  членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у
душевних стражданнях,  яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі
та гідності фізичної особи,  а також
ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі  ст.
1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини. Відповідачка
посилаючись на факт неправомірної поведінки щодо неї та членів її сім'ї,  стверджує,
що висуванням неправомірних вимог позивачем їй було завдану моральну
шкоду. Проте відповідачкою не враховано,
що свої вимоги позивач висунув в цивільному провадженні,  що відповідає встановленому законом судовому
порядку захисту прав та законних інтересів зацікавленої особи. Виходячи з
вищезазначеного,  суд вважає,  що ОСОБА_1 не було завдано моральної шкоди.

Суд
роз'яснює відповідачці,  що згідно
зі  ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  поданим
відповідно до цього Кодексу,  в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі. Згідно зі  ст.  З
ЦПК України кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,  звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Відповідно до
ст.  15,  20 ЦК
України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення,  невизнання або оспорювання і
це право вона здійснює на свій розсуд.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  70,  75,  76
ЦК УРСР,   ст.  ст.
23,  257,  267,
1168 ЦК України,   ст.
ст.  10,  11,
88,  209,  212,
214-215 Цивільного процесуального кодексу України,  СУД -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ліквідаційної комісії ЖЕО Малиновського району м.  Одеси до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за комунальні послуги - відмовити.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії ЖЕО Малиновського району
м.  Одеси про стягнення компенсації
завданої моральної шкоди - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження,  або шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.