РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року                                                                                        м.  Ужгород

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

головуючого -
Кеміня М. П. суддів - Дроботі В.В.,
Фазикош Г.В. при секретарі - Шпонтак В.В. розглянула у відкритому
судовому засіданні    цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  третя особа
ВГІРФО Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області про визнання особи
такою,  що втратила право на користування
житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

за участю
ОСОБА_3,  який  представляє
інтереси відповідача ОСОБА_2,  -

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2007 року ОСОБА_1.3вернувся в суд із зазначеним вище позовом ,  посилаючись на те,  що він проживає в квартирі за адресою
АДРЕСА_1 з 1976 року ,  зареєстрований за
даною адресою з 1979 року. Крім нього в цій квартирі зареєстрований
ОСОБА_2,  який понад 12 років фактично
проживає за іншою адресою. Протягом цього часу він не сплачував комунальні
платежі та не давав кошти на ремонт квартири. Реєстрація відповідача позбавляє
його права отримати субсидію та можливості здійснювати інші права та обов'язки.
Посилаючись на вказані обставини просив визнати ОСОБА_2 таким,  що втратив право на користування житловим
приміщенням та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Рішенням
Берегівського районного суду від 16 липня 2007 року позов задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 таким,  що втратив право
користування житловим приміщенням.  В
решті вимог - відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду у
зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права з постановлениям нового рішення
про відмову в позові або закриття провадження по справі. Зокрема,  зазначається,
що ухвалою Верховного Суду України від 27 червня 2007 року рішення
Берегівського районного суду від 5 грудня 2006 року про законність приватизації
спірної квартири ОСОБА_2 залишено в силі. Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає. Вказується,  що ОСОБА_2 є
власником квартири,  тому в оскаржуваному
рішенні невірно вказано,  що спірна
квартира належить до житлового фонду органу місцевого самоврядування.

Справа
№.22-1479/07                                          Номер
рядка статистичного звіту: 32

Головуючий у І
інстанції :Гал Л.Л. Доповідач: Кемінь М. П.

2

Відповідно
до ч.2  ст. 305 ЦПК України апеляційний
суд розглядає справу за відсутності осіб,
які беруть участь у справі,  які
належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши
пояснення ,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що спірна
квартира належить до житлового фонду органу місцевого самоврядування,  правовідносини між сторонами регулюються ч.1  ст. 71 ЖК України . Крім того,  встановлено,
що відповідач ОСОБА_2 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 не проживає без
поважних причин понад шість місяців,
тому позовна вимога про визнання його таким,  що втратив право на користування вказаним
житловим приміщенням є підставною і підлягає до задоволення.

Однак з таким
висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Верховного Суду України від 27 червня 2007 року рішення
Берегівського районного суду від 5 грудня 2006 року,  яким відмовлено в позові ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Берегівської міської ради,
ОСОБА_2,  зацікавлена особа
Берегівське районне бюро технічної інвентаризації про визнання приватизації
квартири АДРЕСА_1 незаконною,  залишено в
силі. Зазначена ухвала оскарженню не підлягає.

Як
встановлено рішенням Берегівського районного суду від 5 грудня 2006 року,  на підставі розпорядження комісії по
приватизації житла виконавчого комітету Берегівської міської ради від 20 квітня
2005 року ОСОБА_2 приватизував спірну квартиру відповідно до Закону України
«Про приватизацію житлового фонду» та став її власником.

Відповідно
до ч.1  ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним.  Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже
,  до даних правовідносин слід
застосувати правові норми,  що регулюють
право власності,  а не норми житлового
законодавства,  які застосував суд першої
інстанції.

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку,  що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
316,  317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Берегівського районного суду від 16 липня 2007 року скасувати.

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  третя особа ВПРФО
Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області про визнання особи
такою,  що втратила право на користування
житловим приміщенням та зняття з реєстрації -відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення,  однак може бути

оскаржене протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили безпосередньо до

Верховного Суду
України.