Справа№22 ц - 3678/07 р.         Головуючий у 1 інстанції Міхієнкова Т.Л.
Категорія 42                          Доповідач у 2 інстанції Поліщук М.А.
УХВАЛА

Іменем     України.

4 грудня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської
області в складі:

головуючого - судді Антоненко В.І.,
суддів - Касьяненко Л.І., Поліщука М.А. при
секретарі -   Сторожук І.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного
управління юстиції у Київській області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 3
вересня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державного Казначейства України, третя особа на стороні
відповідача без самостійних вимог Державне підприємство по забезпеченню
життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного (обов»язкового) відселення
«Чорнобильсервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної
шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2006року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом
до Державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони
відчуження і зони безумовного (обов»язкового)
відселення «Чорнобильсервіс» і просив стягнути доплату за роботу у зоні
відчуження в період з 1.01.2003року по 31.12.2005року в розмірі 253 625,62грн.

В ході розгляду справи позовні вимоги змінив і просив стягнути з Держави
України в особі Кабінету Міністрів України, Державного Казначейства
України доплату за роботу у зоні відчуження
у вказаному розмірі та моральну шкоду у розмірі 13 936грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що за вказаний період роботи з вини
Державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони
відчуження і зони безумовного (обов»язкового)
відселення «Чорнобильсервіс», за що повинна нести відповідальність держава Україна,
йому не виплачено надбавка до заробітної плати та премія за роботу у зоні відчуження у відповідності до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розміру мінімальної заробітної плати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 вересня
2007 року

позов задоволено. Стягнуто з держави України за
рахунок Державного Бюджету України на

користь ОСОБА_1 доплати у розмірах, передбачених
ст. 39 Закону України

«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської

катастрофи» та п.п.1,2 постанови Кабінету Міністрів
України від 29.01.2003року за №137 «Про

доплати
і     компенсації     особам,
які     працюють     у
зоні                   відчуження
і     зоні

безумовного(обов»язкового)
відселення після повного відселення жителів», зобов»язавши Державне
Казначейство України сплатити ОСОБА_1 з відповідного рахунку 253 625,62грн. заборгованості за доплати та 13 936грн. моральної
шкоди.

2

В апеляційній
скарзі Головне управління юстиції у Київській області просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи,
неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того,
що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу ніж постанова
Кабінету Міністрів України; за борги державного підприємства, розташованого в
Чорнобильській зоні, відповідає держава Україна.

З вказаними
висновками повністю погодитись не можна, поскільки вони не відповідають обставинам
справи та не узгоджуються із вимогами закону.

Судом правильно
встановлено, що ОСОБА_1
працює водієм Державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони
відчуження і зони безумовного (обов»язкового) відселення «Чорнобильсервіс» з
5.01.1988 року.

В період з
1.01.2003року до 1.01.2006року Державне підприємство «Чорнобильсервіс»
здійснювало йому доплати за працю в зоні безумовного (обов»язкового)
відселення, виходячи із суми в 13,2грн. щомісячно, керуючись постановою КМУ від
26.07.1996року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Підставою
позовних вимог позивачем визначено ст. 56 Конституції України, ст. 13 Конвенції
про захист прав людини та основних свобод, рішення Європейського Суду з прав
людини у справах «Михайленки та інші проти України», «Шаренок проти України» та
інших справах, ч. З ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого
1991 року № 796-ХІІ, постанову Кабінету Міністрів України від  29 січня 2003 року № 137.

Відповідно до
ст.62 Закону від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ роз'яснення порядку застосування
цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України,
рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами
державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм власності.

Фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією зазначеного Закону, як гарантія соціального захисту громадян,
здійснюється за рахунок державного бюджету (ст. 63 Закону від 28 лютого 1991
року № 796-ХІІ).

Вирішуючи спір, судом залишено поза
увагою ту обставину, що відповідно до ч. З ст. 39 Закону від 28 лютого 1991
року № 796-ХІІ доплата громадянам, які працюють у зоні відчуження,
встановлюється за рішенням Адміністрації зони відчуження згідно з положенням,
затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про
державний департамент - Адміністрацію зони відчуження і зони безумовного
(обов'язкового) відселення (далі - Адміністрація), затвердженого постановою
Кабінетом Міністрів України від 11 серпня 2000 року № 1263, Адміністрація є
урядовим органом державного управління, який діє у складі МНС України та йому
підпорядковується.

3

Адміністрація вирішує питання фінансування всіх заходів
на території зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення та є
розпорядником цих державних коштів.

Таким чином
спірні трудові правовідносини у ОСОБА_1склалися не із державою Україна в особі
Кабінету Міністрів України і Державного Казначейства України, а з
Адміністрацією зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення та
державним підприємством по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони
безумовного (обов»язкового) відселення «Чорнобильсервіс»

За вказаних
обставин не можна погодитись із висновком суду про заміну відповідача
Державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони
безумовного (обов»язкового) відселення «Чорнобильсервіс» на відповідача:
Держава України в особі Кабінету Міністрів України, Державного Казначейства
України.

Відповідати за
позовом має Адміністрація зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового)
відселення.

Правових підстав
для покладення обов»язку стягнення на користь позивача доплат до заробітної
плати, передбачених ст.39 Закону України « Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» безпосередньо на
державу Україну в особі Кабінету Міністрів України, Державного Казначейства
України не вбачається.

Поскільки
рішенням суду вирішено питання про права та обов»язки осіб, які не брали участі
у справі, відповідно до п.4 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати
наведене, уточнити позовні вимоги, провести заміну відповідача на   належного відповідача - адміністрацію зони
відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення,   більш повно з"ясувати обставини справи
з дотримання вимог ст.10 ЦПК України,
зібраним доказам дати належну правову оцінку і в залежності   від встановлених обставин вирішити спір
відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,311,315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Головного управління юстиції у Київській області - задовольнити
частково.

Рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 вересня 2007 року
скасувати, справу направити на новий розгляд до того- ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.