А Л А     ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
Суддя Верховного Суду України Берднік І.С. розглянувши касаційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від
13 грудня 2006 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14
лютого 2007 року та ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 15 травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування жилого будинку,
визнання дійсним договору довічного утримання, розірвання договору довічного
утримання та визнання права власності на будинок,
У серпні 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися в суд
з  позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору дарування жилого будинку, визнання дійсним договору
довічного утримання, розірвання договору довічного утримання та визнання права
власності на будинок, посилаючись на те, що укладаючи з відповідачем договір
дарування жилого будинку, вони мали на увазі договір довічного утримання.
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області
від 13 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 14 лютого 2007 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 15 травня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постановлені
в справі рішення відхилено.

До Верховного Суду України надійшла повторна касаційна
скарга  ОСОБА_1  на рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 13 грудня 2006 року, ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 14 лютого 2007 року та ухвалу колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2007 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказані
вище судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального і
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 у частині оскарження рішення Малинського районного суду Житомирської
області від 13 грудня 2006 року та ухвали апеляційного суду Житомирської
області від       14 лютого 2007 року
слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є
ухвала про відхилення касаційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті
касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме рішення чи
ухвалу.

Згідно ст. 324 ЦПК України, ухвала Верховного Суду
України від 15 травня 2007 року оскарженню в касаційному порядку не підлягає,
тому в прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 у частині оскарження в касаційному
порядку ухвали Верховного Суду України слід відмовити.

Таким чином, правові підстави для відкриття касаційного
провадження  відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 324 та 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Малинського районного
суду Житомирської області від 13 грудня 2006 року та ухвали апеляційного суду
Житомирської області від 14 лютого 2007 року.

Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 в частині
оскарження ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 15 травня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України
І.С.
Берднік