РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

м.  Добропілля                                                                                           16
липня 2007 р.

Добропільський
міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді                                                        Садчикова
Д.В.

при
секретарі                                                                Влащенко
І.М. ,  Солдатенко О.М.

за
участю позивача                                                      ОСОБА_1

відповідача                                                                    ОСОБА_2

представника
відповідача                                           ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 „про поділ
спільної сумісної власності подружжя",
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом,  вимоги
якого в подальшому були уточнені,  як в
письмовому вигляді та і в судовому засіданні,
в якому вказує,  що з відповідачем
зареєструвала шлюб 23 листопада 2002 року (актовий запис №268). Шлюб виявився
невдалим,  у зв'язку з чим 19 листопада
2004 року шлюб було розірвано (актовий запис №241). Від шлюбу має малолітню
дитину ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після
реєстрації шлюбу купили житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1. Пізніше продали
цю квартиру і купили будинок в АДРЕСА_2. Будинок купили за суму,  що дорівнює 1000 умовних одиниць. Для ремонту
будинку купили 90 листів шиферу,
оцинкований лист,  паркан та інші
будівельні матеріали. Купили для сім'ї пральну машину за 3500, 00 гривень та
комп'ютер - 4200, 00 гривень.

Через
погане відношення чоловіка пішла від нього. Він залишився жити в спільному
будинку.

ОСОБА_1
вказала,  що після розірвання шлюбу
продовжували з ОСОБА_2 проживати разом до травня 2007 року.

Просила
ухвалити рішення про поділ спільного сумісного майна,  визнавши за нею право на одержання в натурі пральної
машини вартістю 3500, 00 гривень залишивши відповідачу комп'ютер вартістю 4200,
00 гривень. Різницю між вартістю пральної машини та комп'ютера в сумі 350
гривень стягнути на її користь з відповідача. Залишити будинок в АДРЕСА_2
відповідачу стягнувши з останнього половину його вартості на її користь.

В
судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та суду дала
відповідні пояснення,  в яких
вказувала,  що відносно первісних
позовних вимог щодо одержання в натурі пральної машини вартістю 3500, 00
гривень,  залишивши відповідачу комп'ютер
вартістю 4200, 00 гривень з подальшим стягненням з відповідача на її користь
різниці між вартістю пральної машини та комп'ютера в сумі 350 гривень -
відмовилась,

залишивши
пральну машину та комп'ютер за відповідачем.
З первісних вимог позивачка просила задовольнити стягнення половини
вартості будинку в АДРЕСА_2залишивши його за відповідачем.

ОСОБА_1
на запитання представника відповідача пояснила,
що після розірвання шлюбу не проживали разом приблизно 9 місяців,  а в серпні 2005 року по травень 2007 року
знов почали проживати сумісно в будинку. Факт сумісного проживання у цей період
можуть підтвердити свідки,  які приходили
до них у дім.  Будинок купили за 1000, 00
умовних одиниць. Підтвердити факт купівлі будівельних матеріалів документально
не може.

Відповідач
позов не визнав та суду пояснив,  що
після розірвання шлюбу сумісно з ОСОБА_1 не проживав. За усною домовленістю
позивачка забрала всі речі,  меблі,  залишивши квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з
великими комунальними боргами. Виплативши борги,  купив будинок за адресою: АДРЕСА_2. Влітку
2006 року позивачка попросила взяти сина на відпочинок на море,  та робила спроби помиритися,  але нічого не виходило. Деякий час проживав з
другою дівчиною. Коли після відпочинку повернувся,  позивачка почала скаржитись,  що її мати виганяє її з дому і їй ніде
жити,  просила прописати її в домі,  щоб не залишитися на вулиці. Враховуюче,  що маємо спільну дитину,  погодився та прописав її в будинку. Після
цього позивачка почала частіше приходити в будинок,  часто приходила в нетверезому стані,  скандалила та кричала. Часто грала в ігрові
автомати,  вимагала гроші,  так як мала великі борги. Ні сумісного
бюджету,  ні сумісного господарства з
позивачкою,  після розірвання шлюбу не
вели,  нічого не придбали,  позивачка не працювала. З листопада 2004 року
по березень 2005 року зустрічався з іншою дівчиною. Позивачка могла залишитися
спати в будинку,  так як вдома був
син,  та тоді,  коли ОСОБА_1 була у нетверезому стані.

Комп'ютер
купив у січні 2006 року,  після
того,  як продав старий системний блок
комп'ютера за 900, 00 гривень. Пральну машину у кредит брала особисто мати,  про що свідчить договір купівлі-продажу №989
від 03.11.2005 року.

Рішення
купити будинок прийняв особисто. В той час взагалі не спілкувався с позивачкою і не
було ніякої домовленості,  що будинок
купуємо на двох. Замок у будинку ніколи не змінював.

Просив у
задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Опитана
в якості свідка ОСОБА_5.  суду
пояснила,  що у травні 2006 року зустріла
свою знайому ОСОБА_1,  яка запросила її в
будинок за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_1 розповіла,  що разом з чоловіком ОСОБА_2 купили будинок,  що потрібно багато грошей на будівельні
роботи. Часто з чоловіком приходили до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будинок в гості.

Позивачка
виїхала з будинку в травні 2007 року,
тому що дуже посварилась зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2

Опитана
в якості свідка ОСОБА_6 суду
пояснила,  їй відомо,  що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не жили
сумісно біля 9 місяців,  а потім купили
будинок за адресою: : АДРЕСА_2. На запрошення позивачки неодноразово була в
будинку за вищевказаною адресою. Особисто була присутня,  коли і позивач і відповідач всі разом
ремонтували дах на будинку,  заміняли
паркан. Коли позивачка виїжджала з будинку не була присутня. Разом не живуть
близько місяця.

Опитаний
в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив,  що
в 2004 році сторони розірвали шлюб,
відповідач почав проживати з другою дівчиною. В літку 2006 року купив
будинок за адресою: АДРЕСА_2. Приходив в будинок разів п'ять,  але ОСОБА_1 не бачив.

Бачив в будинку
Оксану,  дівчину з якою деякий час жив
відповідач.

Опитана
в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила,
що з вересня 2004 року зустрічалась з ОСОБА_2,  думала відносини будуть ближчими,  почали сумісно проживати. Прожили разом
приблизно 6 місяців,  але відносини не
склалися хоча залишилися дружні відносини по теперішній час.  Коли ОСОБА_2 купив будинок часто приходила в
гості. В будинку ніколи ОСОБА_1 не бачила. Одного разу ОСОБА_2 говорив,  що ОСОБА_1приходила
і робила спроби помиритися,  але нічого
не вийшло і ОСОБА_2 продовжував проживати самотньо.

ОСОБА_2
лише казав,  що його колишня дружина
ОСОБА_1,  перед розірванням шлюбу
останнім часом почала багато грати в гральні автомати,  програвала багато грошей,  пиячила,
не приходила до дому,  навіть не
готувала їжу.

Опитана
в якості свідкаОСОБА_9 суду пояснила,  що
з відповідачем знайомі зі школи,  з
позивачкою познайомились після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_1. Підтримує
дружні стосунки з сестрою ОСОБА_2 і часто буває в гостях у ОСОБА_2. Після
розірвання шлюбу сторін по справі ніколи не бачила в дома ОСОБА_1

Також
вказала,  що сестра відповідача Надя
розповіла їй,  що ОСОБА_1приходила до
ОСОБА_2,  бажала помиритися,  але нічого не вийшло,  сімейне життя не склалось.

Опитаний
в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснив,
що відповідач після розірвання шлюбу став проживати самотньо і згодом
влітку 2006 року купив собі будинок за адресою: АДРЕСА_2. Часто буває в цьому
будинку та допомагає по будівельним роботам,
разом ремонтував дах. Часто бачив матір та бабусю ОСОБА_2,  але ОСОБА_1
не бачив ні в будинку ні на дворі.

Опитана
в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила,
щ за адресою: АДРЕСА_3 проживає біля 9 років. Влітку 2006 року будинок
АДРЕСА_2 купив
молодий чоловік ОСОБА_2 Останній почав ремонтувати будинок та прибирати у
дворі. ОСОБА_1 бачили перші 2-3 місяця після придбання будинку. Взимку,  коли ОСОБА_2 був на роботі в будинку ніхто не
топив,  тобто ОСОБА_1 вдома не було.

Також
пояснила,  що приблизно в грудні 2006
року прибіг ОСОБА_2 і просив чоловіка допомогти заспокоїти ОСОБА_1. Пішла з
ним,  а коли підійшла до паркану то
почула,  як ОСОБА_1кричала
непристойні слова. ОСОБА_2 та брат ОСОБА_1 спробували заспокоїти її,  але все це було марно. Коли зрозуміла,  що ОСОБА_1була у
нетверезому стані то не пішла до них у дім,
вважаючи,  що це сімейна сварка.
Іноді ОСОБА_1приходила
раз у місяць і її прихід супроводжувався сварками,  бився утвір.

ОСОБА_2 дуже
добрий,  працьовитий молодий
чоловік,  ремонтує будинок.

Опитаний
в якості свідка ОСОБА_12. суду пояснив,
що влітку 2006 року дружина прийшла до дому і розповіла,  що по АДРЕСА_2. ОСОБА_1 запросила у гості,  на що з дружиною погодились і у вечорі
прийшли до них у будинок. З часом і вони приходили до нас.  Взагалі подружились і часто відвідували один
одного. Часто зустрічалися разом на свята та на дні народження,  про що свідчать фотографії зроблені на
святах. ОСОБА_1завжди
була з ОСОБА_2.

Скільки в
будинку ОСОБА_2 кімнат не знаю.

Суд,  заслухавши пояснення сторін та пояснення
свідків,  дослідивши матеріали
справи,  приходить до переконання,  що позовні вимоги слід залишити без
задоволення,  з наступних підстав:

Згідно
статті 60 Сімейного кодексу України: «Майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
незалежно від того,  що один з них не мав
з поважної причини (навчання,  ведення
домашнього господарства,   догляд  за
дітьми,  хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Вважається,  що кожна річ,
набута за час шлюбу,  крім речей
індивідуального користування,  є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя».

Як
вбачається з довідки відділу реєстрації актів цивільного стану по м.  Добропілля за №153/06-77 від 12.04.2007 року
- 23 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.  Добропілля Добропільського міськрайонного
управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб громадянина ОСОБА_2 та
ОСОБА_1,  актовий запис №268 (а.с.  30). Після реєстрації шлюбу присвоєні
прізвища: йому - ОСОБА_2,  їй - ОСОБА_1.
Шлюб було розірвано 19 листопада 2004 року,
про що свідчить свідоцтва про розірвання шлюбу,  актовий запис №241 (а.с.  8,
30).

08
червня 2006 року ОСОБА_2 набув права власності на житловий будинок АДРЕСА_1,  згідно договору купівлі-продажу посвідченого
приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької
області та зареєстрованого за реєстровим №2057 (а.с.  31-33). Тобто будинок був куплений ОСОБА_2
після розірвання шлюбу і він не може бути об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно
до  ст.
155 ЖК України,  житловий будинок
(квартира) що є у приватній власності громадян не може бути в них вилучена,  власника не може бути позбавлено право
користування житловим будинком (квартирою) крім випадків встановлених
законодавством України.

Суд
вважає показання свідків опитаних,  як за
клопотанням позивача,  так і за
клопотанням відповідача,  такими,  що свідчать про спроби колишніх подружжя
прийти до примирення та знову поновити сімейні стосунку. Однак,  з пояснень свідків,  та з пояснень самих сторін вбачається,  що останні робили спроби щодо примирення,  але сімейні стосунки поновити не
вдалося,  а непоодинокі зустрічі слід
вважати такими,  що мали місце,  так як у колишніх подружжя є малолітня
дитина,  від виховання якої відповідач не
відмовлявся.

Згідно
п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996 року вбачається,  що наявність чи відсутність прописки самі по
собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням
за особою,  яка там проживала чи
вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення,  або ж для відмови їй у цьому.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  60
Сімейного кодексу України,   ст.  ст. 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,  суд,  -

РІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 „про поділ спільної сумісної власності подружжя"
залишити без задоволення.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення,  а апеляційна
скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження
до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд
Донецької області.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо таку заяву не було
подано. Якщо було подано заяву про

апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у встановлений строк,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після закінчення апеляційного розгляду справи.

Надруковано
власноручно у нарадчій кімнаті в одному примірнику.