21 (2)                                           Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Неклеси В.І.

суддів:
Митрофанової Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі:
Юровській О.Ю.

за участю:
представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування

від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому

Розі -
Бершадської Людмили Станіславівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 29 травня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний
комбінат", Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 травня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволений
частково. З відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Кривому Розі
(далі Фонд соціального страхування) на користь позивача стягнуто заборгованість
по щомісячним страховим платежам в сумі 7238, 28 грн. за період з 01.04.2001
року по 01.09.2006 року, і щомісячно з 01.09.2006 року стягувати по 237, 62
грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок щомісячних виплат. В решті
позову -відмовлено.

В апеляційній
скарзі Фонд соціального страхування ставить питання про скасування рішення суду
і направлення справи на новий розгляд, оскільки постановляючи рішення, суд
першої інстанції не застосував строк позовної давності у три роки, Фонд
соціального страхування не є належним відповідачем по справі, судом не наведено
підстави та не проведено розрахунки застосування чи незастосування коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок та окладів на ВАТ «КЗРК», не дана належна правова
оцінка економічному обгрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок та окладів, а також фактичної заробітної плати за
оспорюваний позивачем період, суд не звернув уваги, що відкоригована заробітна
плата не може перевищувати максимальну величину, з якої справляються страхові
внески до Фонду соціального страхування на дату проведення перерахунку
відповідно до п 3.7.2 Порядку № 83 «Про призначення та здійснення страхових
виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого Постановою
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 22.12.2005 року».

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна

2

скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню
з направленням справи на новий розгляд в порядку п.5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України з
наступних підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач тривалий час працював гірничим
очисного забою шахти «Першотравнева-1» виробничого об'єднання Кривбасруда
(правонаступником якого стало ВАТ «КЗРК»), що призвело до ушкодження здоров'я
та отримання професійного захворювання. Висновком МСЕК від 22.04.1991 року йому
встановлено 60% втрати профпрацездатності, при подальших переоглядах ступінь
втрати змінювався та з 01.05.2003 року встановлено 25% безстроково.

У
зв'язку з частковою втратою працездатності позивачу відповідачем провадились
виплати відшкодування втраченого заробітку з розрахунку базового середнього
заробітку за січень-квітень 1992 року по професії позивача та ступеня втрати
працездатності. Відповідачем коректувався розмір щомісячних виплат на
коефіцієнти підвищення тарифних ставок, та на коефіцієнти підвищення сум відшкодування
збитку.

Задовольняючи
позов частково та стягуючи з Фонду соціального страхування суми недоплачених
виплат за період з 01.04.2001 року суд першої інстанції виходив з того, що при
перерахуванні позивачу сум страхових виплат підприємство помилково взяло до
розрахунку коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати, а не
встановлені спільними

Постановами
дирекції і профспілкового комітету підприємства коефіцієнти. У свою чергу Фонд
соціального страхування також продовжив виплату цих сум у неправильному
розмірі, а згідно зі ст.
. 71 ЦК 1963р. (з
урахуванням правила п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003р.) та на
роз'ясненнь, викладені в пунктах 1.1-1, 1-2, 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними
змінами), згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може звернутися
до суду з вимогою про захист свого права (позовна давність), встановлюється
тривалістю у три роки. У випадку, коли вимоги потерпілого стосуються
перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем
(у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при
задоволенні позову, кошти стягуються за час, що не перевищує трьох останніх
років, які передували моменту звернення особи до суду.

Однак, з
висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для перерахування
щомісячних сум відшкодування шкоди колегія суддів погодитись не може, оскільки
змінюючи розмір щомісячних виплат, суд не перевірив, чи відбулося фактичне
підвищення заробітної плати по підприємству, не витребував відомості про
нарахування і одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний
період, тобто на час виплати відшкодування шкоди підприємством.

Крім
того, здійснюючи перерахунок розміру щомісячних страхових виплат відшкодування
шкоди виходячи з відкоригованої заробітної плати по професії позивача. суд
першої інстанції не врахував положення п 3.7.2 Порядку № 83 «Про призначення та
здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей),
затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України від 22.12.2005
року», згідно якого відкоригована заробітна плата не може перевищувати
максимальну величину, з якої справляються страхові внески до Фонду соціального
страхування на дату проведення перерахунку.

Крім
цього, відповідно до пункту 28 Правил відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня
1993 року № 472 (із наступними змінами і доповненнями), перерахований або
нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати
професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних

3

ставок) за умови його роботи протягом повного
календарного або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Вирішуючи
спір суд не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи, та чи не буде перевищувати
розмір відшкодування нарахованого позивачу встановлені обмеження, оскільки
довідка, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 195) не відповідає вимогам п.
28 Правил....

Оскільки
ці недоліки не були і не могли буті усунені ухваленням додаткового рішення
судом першої інстанції, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи
на новий розгляд, згідно вимог п.5 ч.1 ст. 311 ЦПК України.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням вимог
процесуального права і підлягає скасуванню в повному обсязі, з направленням
справи на новий розгляд в той же суд.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, п.5 ч.1 ст. 311, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Кривому Розі
-задовольнити.

Рішення
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 травня 2007 року скасувати.
Справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.