Справа № 22-2332                                     Головуючий
у 1 -ій інст.Зима І.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 листопада
2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Львівської
області в складі:

Головуючого:
Зубарєвої К.П.

Суддів: Богонюка
М.Я., Штефаніци Ю.Г.

При секретарі:
Малаховій-Онуфер A.M..

З участю сторін
та їх представників

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними

скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення

Шевченківського
районного суду м.Львова від 21 червня 2007 року,

встановила:

У березні 2004
року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи
Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської
міської ради про визнання права власності на 38/100 частини будинку АДРЕСА_1 та
встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до зазначеної
частки будинку. Уточнивши позовні вимоги зазначала, що згідно договору
купівлі-продажу від 21.03.2003 року, укладеного між нею та ОСОБА_5, вона стала
власником 25/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з визначенням конкретних
приміщень. Проте житлові приміщення, придбані нею, становлять 38/100 частини
будинку по відношенню до всього будинковолодіння, а тому просила визнати за нею
право власності на 38100 частини будинку та встановити порядок користування
земельною ділянкою відповідно до цієї частки.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.Львова від 21 червня 2007 року у задоволенні
позову про визнання права власності на 38/100 частини будинку відмовлено за
безпідставністю, а позовні вимоги про встановлення порядку користування
земельною ділянкою задоволено частково та встановлено порядок користування
земельною ділянкою відповідно до варіанту, запропонованого висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 2332 від 30.3.2007 року.

Рішення суду
оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду
в частині відмови у визнанні за нею права власності на 38/100 частини будинку
скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її вимог , оскільки вважає
рішення незаконним. Суд не взяв до уваги, що вона купила у ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1 площею 100 кв.м., що відповідно до загальної площі будинку становить
38/100 частини, а не як зазначено у договорі купівлі-продажу 25/100 частини та
не об"єднав в одне провадження дану справу з позовом ОСОБА_6 про
повернення майна.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині частково задоволення позовних
вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати та
справу в цій частині направити на новий розгляд, оскільки воно не відповідає

2

обставинам справи та чинному законодавству. Суд не
врахував, що у висновку зафіксовано правдивий факт неможливості влаштування
заїзду, проходу кожним співвласником до своїх земельних ділянок та будівель без
приєднання до будинковолодіння земельної ділянки площею 279 кв.м., як
самовільно зайнятої та якою вони користуються на протязі 40 років і ці факти
доводять неможливість встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_1. не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено, що
сторони є співвласниками житлового будинку та господарських будівель АДРЕСА_1
зокрема ОСОБА_1 - 25/100 частини на підставі договору купівлі-продажу від
21.03.2003 року, укладеного між нею та ОСОБА_5 з визначенням конкретних
приміщень будинку , ОСОБА_3 -39/100 частини, ОСОБА_2 - 27/100 частини та
ОСОБА_4 - 9/100 частини з визначенням кожному конкретних приміщень. Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності
на 38/100 частини будинку суд вірно виходив з того, що позивачка придбала у
попереднього власника ОСОБА_5 25/100 частини житлового будинку з визначенням
конкретних приміщень і відповідно до висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 06.04.2005 року № 4134 ці приміщення складають 25/100 ідеальних
частин будинку. Матеріалами справи також встановлено і цього не заперечує сама
позивачка, що після придбання нею частини будинку, жодних добудов, надбудов чи
переобладнань корисної площі в будинку у встановленому законом порядку не
проводила, відтак відсутнє збільшення її ідеальної частки в будинку. Рішення
суду в цій частині відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам
матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає..

Задовольняючи
частково позовні вимоги про встановлення порядку користування земельною
ділянкою між сторонами, як співвласниками житлового будинку, суд виходив з
єдиного можливого варіанту встановлення такого порядку користування,
визначеного висновком судової будівельно-технічної експертизи від 30.03.2007
року. Проте з висновком суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується
на матеріалах справи та вимогах закону. Як вбачається з рішення виконкому
Львівської міської ради № 989 від 01.08.1955 року, за житловим будинком
АДРЕСА_1 співвласниками якого є сторони, закріплена земельна ділянка площею 600
кв.м., проте у фактичному їх користуванні є земельна ділянка площею 879 кв.м.
Встановлюючи порядок користування земельною ділянкою відповідно до визначеного
висновком експертизи варіанту суд виходив з розміру земельної ділянки з
врахуванням 279 кв.м. самовільно захопленої земельної ділянки. Як вбачається із
висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2332 від 30.03.2007 року та
пояснень експертів в судовому засіданні апеляційного суду, визначити варіанти
порядку користування земельною ділянкою без врахування площі самовільно
захопленої земельної є неможливим, оскільки вхід та заїзд до будинку можливий
лише через самовільно захоплену земельну ділянку у зв"язку з здійсненням
самовільних добудов до будинку. Враховуючи, що сторони, як співвласники будинку,
за наданням їм самовільно захопленої земельної ділянки в розмірі 279 кв.м. у
користування чи у власність у встановленому законом порядку до органу місцевого
самоврядування не зверталися, а встановлення порядку користування земельною
ділянкою в розмірі 600 кв.м., наданою рішенням виконкому № 989 від 01.08.1955
року без врахування розміру самовільно захопленої земельної ділянки є
неможливим, відтак відсутні підстави для задоволення вимог про встановлення
порядку користування земельною ділянкою. Тому рішення суду в частині часткового
задоволення позовних вимог про встановлення порядку користування земельною
ділянкою підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст..ст.307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.3, 314 ч.2, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

Вирішила:

3

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Шевченківського районного суду м.Львова від 21 червня 2007 року в частині
часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
третьої особи Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин
Львівської міської ради про встановлення порядку користування земельною
ділянкою скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог. В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення вступає
в законну силу з моменту його проголошення, може бути оскарженим в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня вступу його в законну силу шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.