№ 2-171/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                                                                    м.  Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого -
судді ЩЕНЮЧЕНКА с. В.,  при секретареві
ХИМЕНКО І.І.,

за
участю представника позивача ОСОБА_1  -
адвокатаОСОБА_2,  представників
відповідачів: головного спеціаліста юридичного відділу апарату
Новомиргородської райдержадміністрації З.,
сільського голови с.  Р. Д.,  заступника
директора радгоспу "Т" Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1  до Р. сільської ради,  Новомиргородської районної державної
адміністрації,  радгоспу "Т"
про визнання права приватної власності та витребування земельної ділянки,

встановив:

У травні
2007 р. у Новомиргородський
районний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1
до Р. сільської ради,
Новомиргородської районної державної адміністрації про визнання права
приватної власності та витребування земельної ділянки.

За
ухвалою Новомиргородського районного суду від 15.06.2007 р. в якості
співвідповідача у справі було залучено радгосп "Т".

Заявник
вказав,  що із 1982 р. по 1993 р. його
мати мешканка с.  Т.,
Новомиргородського району Кіровоградської областіОСОБА_3
працювала у колгоспах ім.  Ш.,  "Я.".

У
подальшому Т. відділення колгоспу було реорганізоване у Т. науково-дослідну
станцію консорціуму "У",  а
потім - у радгосп "Т".

Із 1993 р. вона
пішла на пенсію із радгоспу "Т" за віком.

12.07.2001
р. було прийнято зміни до Закону України "Про внесення змін до Закону
України "Про перелік об'єктів права державної власності,  що не підлягають приватизації",  згідно яких вказаний радгосп виключено з
цього переліку.

За
клопотанням дирекції радгоспу про надання дозволу на проведення робіт по
приватизації земель державної власності та складання проекту роздержавлення
земель головою Новомиргородської райдержадміністрації було видано розпорядження
від 15.02.2002 р. № 79-р "Про надання дозволу на приватизацію земель
радгоспу "Т" на території Р. сільської ради" та від 16.12.2003
р. № 987-р "Про надання дозволу на розробку проекту роздержавлення земель
радгоспу "Т" на території Р. сільської ради". У долучених до
клопотання списках пенсіонерів с.  Т. під № 26 значилася його мати під
прізвищем С,  яке вона мала у шлюбі,  а потім втратила після розлучення.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 померла,  а 03.03.2007 р. позивач
одержав свідоцтво про право на спадщину за законом.

18.12.2003 р. на зборах працівників трудового колективу радгоспу було
складено нові списки осіб,  що мають
право на земельну ділянку,  з яких
необґрунтовано виключили попереднє прізвище спадкодавці - с. .

У січні
2004 р. дирекцією радгоспу було оголошено,
що проводиться робота по уточненню списків осіб,  які мають право на земельну ділянку.

У
подальшому 16.06.2004 р. головою Новомиргородської райдержадміністрації було
видано наступне розпорядження "Про передачу у приватну власність земельних
ділянок громадянам із земель колишнього радгоспу "Т",  а державні акти видавались 27.07.2004 р.

У серпні
2004 р. він звернувся до керівництва радгоспу "Т",  оскільки прізвище матері необґрунтовано
виключено із згаданих списків. Але у добровільному порядку питання не вирішено
до цього часу.

Одержавши
свідоцтво про спадщину,  він звернувся до
сільської ради,  але відповідач
рекомендував йому пред'явити позов до суду.

Посилаючись
на ОСОБА_3 1  ст.  25 ЗК України,  Закон України від 17.07.1999 р. "Про
перелік об'єктів права державної власності,
що не підлягають приватизації" та змін до цього закону від
12.07.2001 р.,   ст.  З ЦПК
України,  просить суд визнати за
заявником право власності та зобов'язати відповідачів передати йому безоплатно
у приватну власність земельну ділянку із земель радгоспу "Т" площею
6, 78 га.

У
попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_2 підтримали позов,  посилаючись на обставини,  викладені в позовній заяві.

Окрім
цього,  позивач відмовився від стягнення
із відповідачів судових витрат у справі.

У
подальшому 05.07.2007 р. позивач подав до суду заяву із проханням розглянути
справу в його відсутність,  позов
підтримує повністю.

Оповіщений
у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач у судове
засідання 16.07.2007 р. не з'явився,  про
причини неявки суд не повідомив.

Суд
вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача на підставі наявних
доказів,  оскільки у справі мається
достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Представники
відповідачів 3. та Д. визнали позов повністю і пояснили,  що мати заявника був пенсіонеркою с.  Т.,  на час
приватизації земель державного підприємства проживала на території цього села і
тому позивач має право на земельну частку (пай).

Представник
радгоспу "Т" Й. не визнав позов,
бо вважає,  що ОСОБА_1  пропустив строк позовної давності без
поважних причин.

Заслухавши
зазначені пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись
з письмовими доказами та іншими матеріалами справи,  суд вважає за необхідне задовольнити позов із
таких міркувань.

Судом
безспірно з'ясовано,  що п. 2  ст.  1
Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про перелік
об'єктів права державної власності,  що
не підлягають приватизації" від 12.07.2001 р. було внесено зміни до Закону
України "Про перелік об'єктів

права  державної
власності,   що  не
підлягають  приватизації",  відповідно яким радгосп "Т"
виключено з цього переліку.

На той
час законодавство не давало змоги працівникам державних підприємств
приватизувати земельні ділянки. Маючи намір реформувати радгосп у КСП та у
подальшому приватизувати землю,
керівництво радгоспу склало списки працівників радгоспу та пенсіонерів
с.  Т.,  що
погоджені сільським головою Р. сільської ради та у яких мається прізвище матері
позивача.

Згідно
згаданим поясненням та наданим документам ОСОБА_3 1з 1982 р. по 1993 р.
працювала у колгоспах ім.  Ш.,  "Я.",  радгоспі "Т",  пішла на пенсію за віком і продовжувала
проживати на території с.  Т..

У
подальшому Т. відділення колгоспу було реорганізоване у Т. науково-дослідну
станцію консорціуму "У",  а
потім - у радгосп "Т".

За
правилами  ст.  25 ЗК України:

1.              При приватизації земель державних
і комунальних сільськогосподарських підприємств,  установ та організацій земельні ділянки
передаються працівникам цих підприємств,
установ та організацій,  а також
пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

2.
Рішення про приватизацію земель державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням
працівників цих підприємств,  установ та
організацій.

3.
Землі у приватну власність особам,  зазначеним у частині першій цієї статті,  передаються безоплатно.

4.             Площа земель,  що передаються у приватну власність,  становить різницю між загальною площею
земель,  що перебували у постійному
користуванні сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій,  і площею
земель,  які залишаються у державній чи
комунальній власності (лісовий фонд,
водний фонд,  резервний фонд).

5.           Особи,  зазначені у частині першій цієї статті,  мають гарантоване право одержати свою
земельну частку (пай),  виділену в натурі
(на місцевості).

Як
витікає з п. 1 Розділу IX Прикінцевих положень ЗК України,  цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2002 р.

06.02.2002
р. директор вказаного радгоспу звернувся до Новомиргородської
райдержадміністрації з проханням підготувати розпорядження щодо передачі у
приватну власність земельних часток із земель державної власності радгоспу
"Т" працівникам даного сільськогосподарського підприємства.

У
долучених до клопотання списках пенсіонерів с.  Т. під № 26
значиться мати заявника.

За
розпорядженням голови Новомиргородської райдержадміністрації від 15.02.2002 р.
№ 79-р "Про надання дозволу на приватизацію земель радгоспу "Т"
на території Р. сільської ради" було дозволено дирекції радгоспу
підготувати необхідні матеріали на проведення робіт по роздержавленню земель
підприємства.

Таким
чином,  відповідно до положеньОСОБА_3
2  ст.
25 ЗК України саме цей момент потрібно вважати початком приватизації
(роздержавлення) земель радгоспу "Т",
бо у наявності є усі передбачені законом умови і підстави: рішення про
приватизацію

земель
державного сільськогосподарського підприємства,  прийняте органом виконавчої влади відповідно
до його повноважень за клопотанням працівників цього підприємства.

До того
ж листом від 08.04.2002 р. заступник голови Фонду ДМУ доручив Регіональному
відділенню по Кіровоградській області розпочати процес приватизації цього
господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла,  а
03.03.2007 р. позивач одержав

свідоцтво про право на спадщину за законом.

Оскільки
станом на 03.10.2003 р. дирекцією радгоспу ніякі роботи по приватизації землі
не проводились,  це стало підставою для
внесення прокурором Новомиргородського району припису "Про усунення
порушень законодавства про приватизацію об'єктів права державної
власності" (а. с.  48 цивільної
справи 2-98-2005 p.).

Тільки
після втручання органів прокуратури директор радгоспу уклав договори на
розробку і передачу документації по врегулюванню питань,  що виникають при реформуванні радгоспу,  та на інвентаризацію земель і розробку
документації по виготовленню державних актів (а. с.  49 цивільної справи 2-98-2005 p.).

Тому за
розпорядженням голови Новомиргородської райдержадміністрації від 16.12.2003 р.
№ 987-р "Про надання дозволу на розробку проекту роздержавлення земель
радгоспу "Т" на території Р. сільської ради" було повторно
надано дозвіл на складання проекту роздержавлення земель радгоспу.

У січні
2004 р. дирекція радгоспу повторно склала списки його працівників і пенсіонерів
з їх числа,  з яких безпідставно
виключила мати заявника.

Рішеннями Р.
сільської ради від:

02.03.2004               р. за № 84
"Про стан робіт по роздержавленню

земель радгоспу "Т" дирекції радгоспу було доручено провести

відповідну роботу по виявленню та включенню в додаткові списки

осіб,  які мають право на земельну
частку (пай);

21.05.2004
р. за № 89 "Про затвердження протоколу зборів працівників та пенсіонерів з
їх числа радгоспу "Т" стосовно розподілу земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв)" затверджено згаданий протокол.

За
розпорядженням голови Новомиргородської райдержадміністрації від 16.06.2004 р.
за № 614-р "Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам
із земель колишнього радгоспу "Т" було передано у приватну власність
членам радгоспу "Т" земельні ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Таким
чином,  у судовому засіданні безспірно
з'ясовано,  що прізвище матері позивача
було обґрунтовано включено до початкових списків пенсіонерів с.  Т.,  a y подальшому
безпідставно виключено із цих списків у січні 2004 р.

Адже
дирекція радгоспу не виконала рішення сільської ради від 02.03.2004 р. про
включення у додаткові списки осіб,  яких
помилково не включено.

До того
ж ніякого рішення про виключення прізвища матері заявника із початкових списків
пенсіонерів с.  Т.,  які у
встановленому законом порядку були передані до Новомиргородської
райдержадміністрації,  не приймалося.

Згідно
списку пенсіонерів с.  Троянове,  затвердженому директором Н. та погодженим із
сільським головою Г.,  прізвище с.
значиться за № 26.

Таким
чином,  в наявності є усі передбачені
законом підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) із
земель радгоспу "Т".

Тому на
підставі вимог  ст.
ст.  13,  41 Конституції України та вище перелічених
норм ЗК України і Закону України "Про внесення змін до Закону України
"Про перелік об'єктів права державної власності,  що не підлягають приватизації" позов
підлягає безспірному задоволенню.

Суд
відкидає заперечення представника відповідача радгоспу "Т" щодо
пропуску строку позовної давності,
оскільки позивач одержав свідоцтво про право на спадщину за законом
тільки 03.03.2007 р. і тому не мав змоги раніше захистити свої права.

В той же
час будь-які обмеження терміну одержання вказаного свідоцтва законом не
встановлені.

Ураховуючи
наведене,  керуючись  ст.
ст.  13,  41 Конституції України,  п. 2 постанови Верховної Ради України від
18.12.1990 р. "Про земельну реформу",
Законом України від 17.07.1999 р. "Про внесення змін до Закону
України "Про перелік об'єктів права державної власності,  що не підлягають приватизації" від
07.07.1999 р. (зі змінами і доповненнями N 2657-ІІІ від 12.07.2001 p.,
N 2889-ІІІ від 13.12.2001 p.,
N
2890-III від 13.12.2001 p.,  N 3051-III
від 07.02.2002 p.,  N 3052-ІІІ від 07.02.2002 p.,
N
921-IV від 05.06.2003 p.,  N 922-IV від
05.06.2003 p.,  N 923-IV від 05.06.2003 p.,  N 1496-IV від
17.02.2004 p.,  N 1497-IV від 17.02.2004 р.),   ст.  25 ЗК
України,   ст.   ст.
1-2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)",   ст.
ст.  З,  8,
10,  208-215,  223,
292,  294,  296 ЦПК України,  суд

вирішив :

ПозовОСОБА_1  до Р. сільської ради,  Новомиргородської районної державної
адміністрації,  радгоспу "Т"
про визнання права приватної власності та витребування земельної ділянки
задовольнити.

Визнати
право приватної власностіОСОБА_1  як
спадкоємця ОСОБА_3,  що померла 10 квітня
2003 р.,  на земельну частку (пай) площею 6, 78
умовних кадастрових гектарів вартістю 77.770, 21 грн. із земель радгоспу
"Т".

Зобов'язати
радгосп "Т" с.  Т.,  Р. сільську
раду Новомиргородського району,
Новомиргородську районну державну адміністрацію Кіровоградської області
передати безоплатно у приватну власністьОСОБА_1
земельну ділянку площею 6, 78 умовних кадастрових гектарів вартістю
77.770, 21 грн. із земель радгоспу "Т" та видати йому відповідний
документ єдиного в Україні зразка і провести його реєстрацію у встановленому
законом порядку.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної  сили після  закінчення цього  строку.
У разі подання

апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядкуОСОБА_3 4  ст.  2 95 ЦПК України.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає,  до суду апеляційної
інстанції.