Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 2- 3256
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2007
року Суворовський районний суд міста Одеси в складі головуючого судді Гудіної
Н.І. при секретарі Мельніченко А.О.

розглянув в
відкритому судовому засіданні в місті Одесі залі судових засідань № 8 справу за
позовом ОСОБА_1 до Одеської залізниці, Відокремленого структурного
підрозділу  Двадцять другої дистанції
шляху « Одеса-Сортувальна» Одеської залізниці, 3-тя особа, що не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_2, про поновлення в правах користувача нежилого
приміщення яке було виділено раніше під реконструкцію в житлове приміщення, про
зобов'язання відповідачів провести відповідну реконструкцію не житлового
приміщення в житлове та здати останнє в експлуатацію

Установив:

Позивачка
звернулася в суд з позовом до відповідача про поновлення в правах користувача
нежилого приміщення яке було виділено раніше під реконструкцію в житлове
приміщення, про зобов'язання відповідачів провести відповідну реконструкцію не
житлового приміщення в житлове та здати останнього в експлуатацію, мотивуючи
свою заяву  тім, що Предметом спору є
колишня контора дорожнього за адресою: АДРЕСА_1. Тривалий час, в період з 1973
року до виходу на пенсію в 2002 році, вона працювала в двадцять другій
дистанції шляху Одеської залізниці. Під час праці вона була поставлена на
квартирний облік, складом сім'ї З(три) особи для отримання жилої площі.

В 2000 році
здавався в експлуатацію 24 - квартирний жилий будинок, розташований на станції
Куліндорово. Не дивлячись на ту обставину, що згідно її черги на одержання
житла вона мала право на одержання відповідної квартири в вищезазначеному
будинку квартира їй надана не була.

Для виправлення
помилки, яка мала місце при розподілі житла, згідно протоколу № 59 від 27. 10.
2000р. на сумісному засіданні адміністрації та профкому дистанції путі, було
прийнято рішення про надання неї та її родині (всього 3 особи) не житлове
приміщення на залізничній станції Одеса - Пересип, яке не використовувалось в
виробництві, для реконструкції цього приміщення в житлове.

Вказана
обставина підтверджується копією - витягом з протоколу № 59 від 27.10.2000р.

Вона дала
письмову згоду на виділення неї цього приміщення і зняття її з квартирного
обліку, після вселення в реконструйоване під жиле приміщення. Ця обставина
зумовила ненадання мені квартири в будинку на станції Куліндорово при

повторному
розподілі квартир у вказаному
будинку, на спільному розширеному засіданні адміністрації та профкому 22 - ої
дистанції колії від 14 березня 2001 року.

Вказана
обставина підтверджується доданою до цієї заяви копією протоколу 16 68 від 14
березня 2001р.

Керівництво
Одеської залізниці було повідомлено про надання неї цього приміщення під
реконструкцію в житлове і навіть виконало певний обсяг ремонтних робіт, але
закінчити капітальний ремонт не змогло в зв'язку з відсутністю фінансових
коштів.

Вищевказані
обставини підтверджуються листом з Одеської залізниці від 27. 06. 2001р. за
підписом начальника залізниці. Копія листа додається до позовної заяви.

У реконструкції
вищевказаного не житлового приміщення приймали участь вона та члени її родини,
які одержали це приміщення.

У 2002 році вона
за віком пішла на пенсію. Мізерний розмір пенсії та відсутність інших доходів
не дозволили неї  закінчити реконструкцію
виробничого приміщення, наданого її, в житлове.

Відповідачі не
приймали будь якої участі в реконструкції приміщення. Відповідно вона і члени
її родини не могли оселитися у вказаному приміщенні. Але вона від цього
приміщення не відмовлялася.

Наказом № 329
від 02. 06. 2003р. начальника дистанції путі надане неї під реконструкцію
приміщення було передано в тимчасове користування фахівцю по охороні праці
ОСОБА_2, оскільки, як було вказано в наказі, чергова по переїзду ОСОБА_1,
(тобто вона), якій це приміщення було виділене під житло, у вказане приміщення
протягом тривалого часу не вселялася, внаслідок чого останнє має занедбаний
стан.

В зв'язку з її
скаргою вищевказаний наказ № 329 від 02. 06. 2003 році було відмінено наказом
по 22 -ій дистанції путі за № 525 від ЗО. 09. 2003року. Вищенаведені обставини
підтверджуються копією доданого до цієї позовної заяви вищевказаного наказу №
525 від 30. 09. 2003р.

Але фактично
дане приміщення до цього часу займається ОСОБА_2 і відповідачі не ставлять
питання про її виселення з цього приміщення.

В зв'язку з
вищевикладеним вона звертаєтьсь до суду з цією позовною заявою з такими
позовними вимогами, а саме:

1.
Про
поновлення  її   в
статусі   користувача   вищевказаного   не житлового приміщення

2.
Про зобов'язання відповідачів виконати реконструкційні
роботи по переобладнанню
вищезазначеного
нежитлового    приміщення    в житлове, ввести в експлуатацію і передати
його неї та   членам її родини під житло.
Разом з тим, звертаючись до суду з вище переліченими позовними вимогами, вона
не виключає вірогідність укладення між нею та відповідачами по справі мирової
угоди про те, що спірне приміщення буде передано неї та членам її родини
тимчасово, до одержання нею житла згідно існуючої квартирної черги.

Вона вважає, що такий
варіант вирішення цього спору задовольнить усі сторони по спору і не буде
суперечити діючому законодавству України. Правові підстави для задоволення її
позовних вимог

1.          Рішення спільного засідання
адміністрації та профкому 22-ої дистанції путі ст.

Одеса-Сортіровочна
від 27. 10. 2000р. (протокол № 59) до цього часу є діючим, тобто

не
відмінено.

Таким   чином
вона,   до   переобладнання   цього
приміщення   в житлове   є користувачем вказаного приміщення.

2.          В
частині    зобов'язання    відповідачів    провести
переобладнання

вищезазначеного
не житлового приміщення в житлове і введенні його в експлуатацію

Згідно з
витягом з протоколу № 59 від 27. 10. 2000р. адміністрація та профком

дистанції путі
виділяючи неї під житло вказане не житлове приміщення зазначило

таке (мова оригіналу) „Привести его (помещение) в жилое состояние, согласно ее
(ОСОБА_1) поданного заявления, со снятием с квартирной очереди после заселення"

Згідно з листом Одеської
залізниці від 21. 06. 2001р. вказана установа визнавала за нею, ОСОБА_1 право
вимоги на проведення капітального ремонту наданого неї приміщення за рахунок
Одеської залізниці для після діючої реконструкції в житлове. Згідно ст. 526 ЦК України прийняті
зобов'язання мають виконуватися належним чином.

Вона не ставить
в цій позовній заяві питання про виселення сім'ї Шкодіної зі спірного
приміщення, оскільки вирішення цього питання зобов'язалася виконати Одеська
залізниця в своєму листі від 22. 12. 2003 р. № 5 - 2440/П. Копія листа
додається до позовної заяви.

Вивчив матеріали
справи, вислухав пояснення позивачки, що наполягала на задоволенні позову,
думку представника відповідача, що заперечував проти задоволення позову, суд
дійшов до висновку про те, що в позові належить відмовити з наступних підстав:

В судовому засіданні
позивачка пояснила, що 1973 році вона була прийнята на роботу в Двадцять другу
дистанцію шляху Одеської залізниці, де пропрацювала до 2002 року. Звільнена у
зв'язку з виходом на пенсію.

Під час праці
вона була поставлена на квартирний облік складом сім'ї З чоловіка для отримання
житлової площі

У 2000 році
відповідно до черговості на надання житлової площі вона мала право на отримання
трикімнатної квартири в побудованому будинку на залізничній станції
«Куліндорово». Вона відмовилася від отримання наданої квартири у зв'язку з
наданням її житлової площі на залізничній станції «Пересип», за адресою місто
АДРЕСА_1, із зняттям її з членами сім'ї з квартирного обліку. Згідно з рішенням
адміністрації і профспілкового комітету Двадцять другої дистанції шляху «Одеса-
Сортувальна» від 27 жовтня 2000 року її було виділене вказане приміщення. Вона
робила ремонт виділеного її приміщення, збиралася переселитися в нього, але до
кінця довести ремонт не змогла, оскільки в неї не було грошей проте 2 червня
2003 року начальник Двадцять другої дистанції шляху «Одеса- Сортувальна» видав
наказ за № 329 про надання під житло її квартири ОСОБА_2 Від одержання житла в
будинку, що перебуває на станції Куліндорово вона відмовилася. Таким чином,
вона була позбавлена виділеної її житлової площі в місті АДРЕСА_1.   Заяви про надання її іншої житлової площі
залишені керівництвом Двадцять другої дистанції шляху «Одеса-Сортувальна » і
Одеської залізниці без задоволення. Вона змушена знаходитися з сім'єю в
приміщенні не придатному для мешкання. Вона просить виділити їй квартиру,
оскільки вона проробила 40 років і 27 років стояла на черзі, тому вона просить
зобов'язати відповідачів надати їй двокімнатну квартиру.

Представник
відповідача в судовому засіданні пояснив, що він не згодний з позовними
вимогами позивачки, тому що Одеська залізниця в 2000 році надала позивачки
житло в будівлі яка не входить до жилих. Однак на протязі тривалого часу
позивачка не заселялася до цього приміщення, тому його передали ОСОБА_2 під
тимчасове житло, до отримання квартири. Позивачка перебуває в черзі на
отримання квартири. Коли в 2000 році ішов розподіл квартир, то позивачка
відмовилася від одержання житла в новому будинку на станції Куліндорово .У цей
час позивачка перебуває на квартирному обліку залізницею в загальній черзі на
одержання житла. Пільги на одержання житла в неї відсутні.

Будучі допитаної
в судовому засіданні у якості свідкаОСОБА_2 пояснила в судовому засіданні, що
вона працює на посаді голови профспілки дістанції Одеса-Сортувальна . Вона пришла працювати   в 200 році.В 200 році йшов розподіл житла у
недобудованому будинку на станції Куліндорово. Всі хто перебуває на черзі на
одержання житла могли одержати житло. Всі заяви

розглядалися на засіданні профспілкового комітету. Тоді
головою комітету була інша людина. Однак не всі бажали одержати житло на
станції Куліндорово, багато хто бажали одержати житло в місті Одесі, у тому
числі й позивачка. Заяви працівників розглядалися на засіданні профкому. Ті,
хто відмовився від одержання житла, залишилися складатися на квартирному обліку
на одержання житла. Будинок на вулиці Бондарева в місті Одесі не є житловим
приміщенням. Це контора старшого майстра. До житлових приміщень він не
віднесений, у нього відсутній поштова адреса, це виробниче приміщення майстра й
воно перебуває на балансі станції Одеса - Сортувальна. У будинку відсутні
житлові приміщення і які-небудь зручності. Вона зробила в кімнаті ремонт і
проживає там тимчасово. Вона і її чоловік одержали це приміщення під житло,
оскільки вони обоє минулого були молодими фахівцями й жили на квартирі. Будинок
цей у статус житлового переводити не будуть. ОСОБА_1 відмовилася від одержання
квартири , про що написала заяву. Із червня 2006 року вона працює головою
профкому, квартирним обліком вона не відає, не займається вона й розподілом
житла, цим займається Управління Одеської залізниці.

У відповідності
до ч.2 ст.39 Житлового Кодексу України:
Громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов:

за місцем   роботи
-   спільним   рішенням
адміністрації підприємства, установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської організації і відповідного   профспілкового комітету. При цьому беруться
до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік
потребуючих поліпшення  житлових  умов
за   місцем роботи затверджується
виконавчим комітетом районної, міської,
районної  в   місті, селищної, сільської Ради народних
депутатів.

У відповідності
до ст. 40     Житлового Кодексу України:
«Громадяни перебувають на   обліку  потребуючих
поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком
випадків, передбачених частиною

другої
цієї статті.» » Про зняття з обліку
потребуючих поліпшення житлових

умов громадяни
повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

У відповідності
до    ст. 41 Житлового Кодексу України
:»      Контроль за станом обліку на
підприємствах, в установах, організаціях громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, здійснюється
виконавчими   комітетами
місцевих   Рад народних депутатів і
відповідними органами професійних спілок У відповідності до ч.2 ст. 42
Житлового Кодексу України

Жилі приміщення
надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення
житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і
другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101,
статями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших
випадків, передбачених   України.

У відповідності
до ст.   43     Житлового Кодексу України :» Громадянам,
які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення
надаються в порядку черговості.
Порядок визначення черговості
надання   громадянам жилих
приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими
актами законодавства Української РСР.

З числа
громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються
списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання
жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків
осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).      Законодавством України окремим категоріям
громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути

надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у
межах календарного року взяття на облік.

У відповідності
до ст.   45     Житлового Кодексу України : У першу   чергу
жилі   приміщення надаються
потребуючим поліпшення житлових умов: робітникам і   службовцям,
які  тривалий   час
сумлінно пропрацювали у сфері виробництва;  ( Стаття 45 із змінами, внесеними згідно з
Указами ПВР N 2204-11 від 12.05.86, N 660-12 від 28.01.91, Законами N 3187-12
від 06.05.93, N 1925-IV( 1925-15) від
29.06.2004)

У відповідності
до ч. 1 ст.   50     Житлового Кодексу України «     Жиле приміщення, що надається громадянам
для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного
пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Під « жилим
приміщенням в інших будовах, які входять до жилого фонду, маються на увазі те
жили приміщення, які знаходяться у нежилих приміщеннях, однак вони як і жили
приміщення у жилих будинках повинні мати зручності для людини, забезпечувати
можливість цілорічного мешкання , та повинні бути визнані у встановленому
порядку жилими.

Таким чином, суд
дійшов до висновку про те, вимога ОСОБА_1 про надання неї  нежилого приміщення   та визнання за нею права користування
нежилим приміщенням, та зобов'язання відповідачів провести відповідну
реконструкцію не житлового приміщення в житлове та здати останнє в експлуатацію
не має під собою ніяких підстав, тому що вказане нежиле приміщення     на вулиці Бондарева в місті Одесі   перебуває на балансі станції Одеса -
Сортувальна. Суд не може зобов'язати власника приміщення зробити будь яки дії
відносно його майна, тому що це потребує значних матеріальних витрат, а це
є   втручанням в його господарську
діяльність.

Керуючись ст.ст.
10,11, 57,60,61, 169,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. ч.2 ст.39 , 40 , 41, 43,
45, ч. 1 ст.   50, 58 Житлового Кодексу
України, Постановою Пленуму Верховного суду України N 2 від 12.04.85 року « Про
деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму   Верховного Суду України N 2 від 10.03.89, N
13 (V0013700-92 ) від 25.12.92 ,N 15 (V0015700-98
) від 25.05.98 ,   суд,-

Вирішив:

У позові ОСОБА_1
до Одеської залізниці, Відокремленого структурного підрозділу  Двадцять другої дистанції шляху «
Одеса-Сортувальна» Одеської залізниці, 3-тя особа, що не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_2, про поновлення в правах користувача нежилого приміщення яке було
виділено раніше під реконструкцію в житлове приміщення, про зобов'язання
відповідачів провести відповідну реконструкцію не житлового приміщення в
житлове та здати останнє в експлуатацію відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд
Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.