Справа № 2-230/2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня  2007 року                                                                                    м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого - судці:                                 Барашкова В.В.

при секретарі:                           Шевчук І. Ю.

за участю сторін та представників
сторін: позивача - ОСОБА_1, представника позивача -ОСОБА_2, відповідачки - ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог
на стороні відповідача Івано-Франківського міського управління земельних
ресурсів про знесення самовільно збудованої огорожі та усунення перешкод у користування
спільним заїздом, суд, -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третьої особи
без самостійних вимог на стороні відповідача Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів про знесення самовільно
збудованої огорожі та усунення перешкод у користування спільним заїздом.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, та
пояснили суду, що ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить житловий будинок, що по АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської Ради депутатів трудящих № 573/2 від 28.11.1969 року
ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку площею 600
кв.м. в АДРЕСА_1, під будівництво індивідуального
житлового будинку. Рішенням Виконавчого комітету № 573 від 29.10.1980 року
прийнято в експлуатацію індивідуальний житловий будинок на підставі договору про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва індивідуального
житлового будинку на праві особистої власності від 24.03.1970 року. Рішенням № 176 від 11.06.1986 року дозволено
добудувати веранду до будинку, на місці старого сараю побудувати літню
кухню, господарський сарай і комору при будинковолодінні
по АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_3 самовільно захопила проїжджу ділянку дороги та встановила огорожу на спільному заїзді. В
зв»язку з цим він не може завести сіно для корови в під
навіс та вивести перегній в поле. Крім того під час завантажування чи розвантажування сіна чи перегною воно розкидується не
тільки по спірному заїзді, але і по його
подвір»ї та по подвір»ї відповідачки по справі. За таких обставин ОСОБА_1 змушений був звернутися у відділ земельних ресурсів для
вирішення питання знесення самовільно встановленої огорожі та усунення перешкод
в користування спільним заїздом.   17.11.2005 року на місце виїджала комісія,
якою встановлено, що ОСОБА_3 встановила огорожу на спільному заїзді та чинить перешкоди в користуванні ним. Комісією було складено протокол про адміністративне
правопорушення і на ОСОБА_3 було накладено штраф в розмірі 51
гривень. На неодноразові попередження та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 не усуває самовільно встановлену
огорожу на спільному заїзді та продовжує
чинити перешкоди. Просили суд постановити рішення, яким зобов»язати ОСОБА_3 знести самовільно встановлену огорожу на спільному
заїзді та не чинити перешкод в користуванні спільним заїздом.

Відповідачка та її адвокат в судовому засіданні позову не визнали та
пояснили суду, що позивач по даній справі має ще один
заїзд з іншого боку свого будинковолодіння, не пов»язаний з господарством ОСОБА_3, де самовільно побудував гараж,
перекривши собі частину провулку. Спірна частина земельної ділянки з перевулку,
яку хоче використовувати ОСОБА_1 давно засаджена віковічними
насадженнями, більше 15 років Вона має має тільки один спірний заїзд, з якого
може потрапити на своє подвір»я, іншого заїзду у неї немає, якщо вона віддасть позивачу частину заїзду, то не зможе
потрапити на своє подвір»я. Крім того під час розвантаження чи завантаження
сіна чи перегною воно розмилується по подвір»ї ОСОБА_1 та її подвір»ї, а також
по спірному заїзді. Просили суд постановити рішення, яким в позові
відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача
Івано-Франківського міського управління земельних
ресурсів в судовому засіданні позовні вимоги вважав
безпідставними і просив суд відмовити в їх задоволенні.

В судове засідання 06.07.2007 року представник третьої особи без
самостійних вимог на стороні відповідача Івано-Франківського міського
управління земельних ресурсів не з»явився з невідомих суду причин,
хоч про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому
законом порядку.

Заслухавши думку учасників процесу, які вважають, за можливим слухання
справи у відсутності представника третьої
особи без самостійних вимог на стороні відповідача Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів, зазначивши про те, що
останній належним чином повідомлений про день
та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, давав пояснення по суті спору, суд ухвалив, справу слухати у
відсутності представника третьої особи без
самостійних вимог на стороні відповідача Івано-Франківського
міського управління земельних ресурсів.

Окрім пояснень сторін судом були
досліджені наступні письмові докази:

1.Копія рішення № 573/2 від
28.11.1969 року.

2.Копія Витягу з рішення № 537 від
29.10.1980 року.

3.Копія Договору від 1970 року.

4.Копія рішення № 176 від 11.06.1986
року.

5.Копія Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від
17.11.2005 року № 106.

б. Копія Протоколу про
адміністративне правопорушення від 17.11.2005 року № 53.

7.Копія Постанови про накладення
адміністративного стягнення № 60 від 2005 року.

8.Копія Плану.

9.Копія заяви від 21.03.2006 року.

Ю.Копія технічної документації.

11 .Проект забудови земельної
ділянки.

12.Копія Плану.

13. Лист від 14.11.2006 року № 2481/
01-08/05.

14.Лист від 21.03.2007 року №
570/01-08/2005 .

15.
Фотографії.

16.
Копія листа від 11.04.2007 року №
197с-07. 17.Копія листа від 03.07.2007 року №
к-863.

18. Копія листа від 30.06.2007 року № к/24-01-11.

3

Заслухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради депутатів трудящих № 573/2 від 28.11.1969
року ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 600 кв. м. по
АДРЕСА_1 під будівництво індивідуального житлового
будинку. Рішенням Виконавчого комітету №537 від 29.10.1980 року прийнято в експлуатацію індивідуальний житловий будинок на підставі
договору про надання в безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 24.03.1970 року, реєстровий
НОМЕР_1. Рішенням від 11.06.1986 року дозволено
добудувати веранду до будинку, на місці старого сараю побудувати літню кухню площею
10,0 кв. м., господарський сарай і комору при будинковолодінні
по вАДРЕСА_1.

Відповідно до проекту забудови земельної ділянки відповідачки, розташований
проїзд, шириною 3,75 м. між
будинковолодіннями позивача та ОСОБА_3 (АДРЕСА_2).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 встановила огорожу на
зазначеному проїзді. Згідно до Постанови про
накладання адміністративного стягнення від 25.11.2005 року № 60 відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності за
порушення вимог ст. 125 ЗК України, ст. 53-1
КУпАПП, що полягало у встановленні огорожі на спільному заїзді з ОСОБА_1 Проте до настання зазначених обставин,
06.10.2005 року відповідачка у встановленому ЗК
України порядку звернулась до органу місцевого самоврядування з заявою про передачу у власність земельної ділянки, площею
0,048 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2. Відповідно до висновку від 06.10.2005 року Управління
архітектури і містобудування Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, зазначене управління
погодило передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку. Акт
встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування від 16.02.2006 року,
Акт встановлення та виносу зовнішніх меж землекористування в натурі, план земельної ділянки по вул. АДРЕСА_2 не
були погоджені позивачем та
Управлінням земельних ресурсів. Ухвалою від 16.06.2006 року суд заборонив ОСОБА_3, Виконкому Івано-Франківської
міської ради та Міському управлінню земельних
ресурсів вчиняти дії по підготовці та видачі документів на приватизацію земельної ділянки по вул. АДРЕСА_2 до набрання
рішенням законної сили.

З огляду на
наведені обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

Як зазначалось, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних
вимог і на підставі доказів зібраних під час
провадження по справі, при цьому обов'язок доказування покладається на
сторін цивільного процесу.

Згідно до ст. ст. 187-189 ЗК України, контроль за використанням та охороною
земель полягає в забезпеченні додержання
органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами
земельного законодавства України. Державний
контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних
ресурсах, а за додержанням вимог законодавства про
охорону земель- спеціально уповноваженими органами з питань екології та природних ресурсів. Порядок здійснення
державного контролю за використанням та охороною земель
встановлюється законом. Самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними,
міськими, районними та обласними радами.

Відповідно до ч.1, ч.2, п. а ч. З ст. 83 ЗК України , землі, які належать
на праві власності територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а також
земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. До земель комунальної власності ,
які не можуть передаватись у

4

приватну
власність, належать землі загального користування населених пунктів(майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери,
бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) .Як
встановлено під час провадження по справі, спірний проїзд відноситься до земель територіальної громади м.
Івано-Франківська.

Частиною 2 ст.152 ЗК України встановлюється, що власник земельної ділянки
або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на
землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

В свому позові ОСОБА_1 заклав вимогу про усунення перешкод у користуванні
спільним заїздом, при цьому, не надав суду жодного належного та допустимого
доказу існування перешкод в користуванні
заїздом до його будинковолодіння. Натомість з матеріалів справи вбачається, що відповідно до архітектурної документації,
заїзд до будинковолодіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1
розташований між житловим будинком та господарською спорудою,
до встановленої відповідачкою огорожі на спірному проїзді, що виключає
можливість обмеження користування позивачем заїзду до власного будинковолодіння.

Окрім цього, підставою для позовної вимоги про усунення перешкод в
користуванні проїздом ОСОБА_1 зазначив, що
огорожа перешкоджає йому вивозити навоз від господарської споруди на поле. Під час виїздного судового засідання було встановлено,
що позивач використовував проїзд для підвозу сіна для
худоби та вивозу гною з вигрібної ями, що
знаходиться на ртериторії його будинковолодіння. При цьому, завантаження та розвантаження транспортних засобів - підвод кормами,
гноєм відбувались на спільному проїзді, шириною 3,7 м., через
паркан садиби позивача, внаслідок чого постійно забруднювався двір відповідачки, вхід до житлвого будинку, паркан ОСОБА_3, розповсюджувались фекальні запахи по подвірю як позивача
так і відповідачки, прот чого не заперечував і ОСОБА_1

Згідно листа
№570/01-08/05 від 21.03.2007 року Управління архітектури і містобудування позивачем може бути облаштовано
інший заїзд для забезпечення ведення особистого
господартсва, що буде відповідати і не буде суперечити принципам добросусідства,
закріплених ЗК України.

Диспозицією ч.1 ст.103 ЗК україни, передбачено, що власники та
землекористувачі земельних ділянок повинні обирати
такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх
земельних ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове
забруднення тощо).

Згідно до ч. 2 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити
права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині.

Таким чином, виходячи з наведених ОСОБА_1 підстав, на думку суду, позов не
підлягає до задоволення, тому, керуючись ст.13 ЦК України, ст ст 83, 103, 152, 187-189 ЗК України, ст ст. Керуючись ст. ст.208, 209,212-215,218 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача
Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів про
знесення самовільно збудованої огорожі та усунення перешкод у
користування спільним заїздом - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через суд першої інстанції.

5

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.