РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року                  місто Маріуполь

Іллічівський
районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Одерій С.М.
при секретарі Лисиченко Я.В., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення суми задатку та оплати документів на газифікацію будинку,
відшкодування моральної шкоди,

В
С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2
звернулася  до суду із позовом до
ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідачки на її користь суму задатку та
суму в розмірі задатку, а також суму за оплату документів на газифікацію
будинку, судові витрати.

В судовому засіданні
позивачка позов підтримала та уточнила позовні вимоги. В обґрунтування позовних
вимог пояснила, що 9 квітня 2007 року вона передала відповідачці на підставі
договору задатку 1500 доларів США для оформлення в майбутньому договору
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, а також 200 доларів США для оформлення її
спадкових прав на даний будинок та за видачу дозволу на газифікацію в
кооперативі с.Річний вказаного будинку. У зазначений в договорі термін, тобто
до 25.05.2007 року, відповідачка свої зобов'язання не виконала, 10.07.2007 року
дала оголошення в газеті про продаж будинку. Добровільно повертати суму
задатку, а також суму за оплату документів на газифікацію будинку відповідачка
відмовляється, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідачки на її
користь суму задатку в розмірі 7500 гривень та суму в розмірі задатку, що
складає 7500 гривень, суму за оплату документів на газифікацію будинку в
розмірі 1000 гривень, витрати на сплату судового збору в розмірі 239,88 гривні,
30 гривень за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду,
800 гривень, що витрачені на правову допомогу, а також заподіяні їй збитки в
розмірі 7988,41 гривень у зв'язку з оформленням кредиту для придбання будинку.
Позивачка вважає, що незаконними діями відповідачки їй заподіяна моральна
шкода, пов'язана з її переживаннями та душевними стражданнями через порушення
встановленого ритму життя та планування сімейного бюджету, і просить
відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 3000 гривень.

Відповідачка в
судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 28.03.2007 року позивачка
виявила бажання придбати будинок АДРЕСА_1, який належав її батькам, після
смерті яких вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини,
де з'ясувалося, що спадковий будинок є самовільно збудованим та на оформлення
правовстановлюючих документів необхідний час. З метою придбати саме цей будинок
позивачка вмовила її не продавати будинок нікому іншому та 31.03.2007 року
позивачка передала їй на підставі договору задатку 1500 доларів США для
оформлення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, а також 200
доларів США для оформлення її спадкових прав на даний будинок та за видачу
дозволу на газифікацію в кооперативі с.Річний вказаного будинку, хоча
газифіковувати будинок вона не планувала. Вона пояснила ОСОБА_2, що є єдиною
спадкоємицею першої черги та вступить у спадкові права 25.05.2007 року й
відповідну документацію на будинок зможе оформити тільки після вказаної дати, у
зв'язку з чим кінцева дата виконання зобов'язання була вказана - 15.09.2007
року. Рішення суду про визнання за нею права власності на будинок в порядку
спадкування після смерті матері ухвалено 02.08.2007 року, а витяг в БТІ про
реєстрацію права власності на будинок вона отримала 16.08.2007 року. Наступного
дня позивачка вирішила розірвати з нею договір задатку та відмовилася придбати
будинок. В договорі задатку, який позивачка надала суду, внесені дописки вже
після його підписання, ці дописки не відповідають дійсності. Зокрема під час
підписання договору не узгоджувалися вказані в договорі дати, а саме, що вона
«повертає задаток, якщо не надасть до 25.05.2007 року документи», також
дописані фрази, паспортні дані, дата «25.05.2007 року». Вважаючи вимоги
необґрунтованими, оскільки позивачка сама порушила умови їх договору про
купівлю будинку та відмовилася його придбати до спливу строку, передбаченого
договором, тобто до 15.09.2007 року, у зв'язку з чим отриманий нею завдаток
повинен залишитися у неї, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Представник
відповідачки в судовому засіданні підтримала доводи своєї довірительки та
просила суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши
сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею
220 ЦК України передбачені правові наслідки
недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, зокрема, у
разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони уклали договір, за умовами якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 1500 доларів США
для оформлення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, а також
200 доларів США для оформлення спадкових прав ОСОБА_3 на даний будинок та за
видачу дозволу на газифікацію в кооперативі с.Річний вказаного будинку.

Відповідно до змісту статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній
договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка
необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім
договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням,
якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного
законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється,
якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого
попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні
пропозицію про його укладення.

Сторони на порушення вимог ч.1 статті 635
ЦК України не дотримали нотаріальної форми посвідчення договору.

В судовому засіданні позивачка
підтвердила, а відповідачка не заперечувала, факт передачі вказаних сум, а саме
1500 доларів США та 200 доларів США. Обидві вважають, що відбулася передача
завдатку, й обидві вважають, що з вини протилежної сторони договір
купівлі-продажу будинку не був укладений, чим обґрунтовують доводи своєї
правоти.

Проте суд дійшов висновку, що є договір
про угоду сторін з продажу об'єкту нерухомого майна, яким визначено істотні
умови основного договору: об'єкт нерухомості, що має бути відчуженим, - будинок
АДРЕСА_1; ціна основного договору - сума коштів, за яку має бути проданий
будинок, та валюта виконання грошового зобов'язання - 14000 доларів США; строк
укладання основного договору; умови забезпечення виконання цього договору та
відповідальність за його невиконання, а також зобов'язання сторін укласти в
обумовлений строк основний договір на умовах, встановлених цим договором.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Суд вважає, що грошові суми, які ОСОБА_2 передала ОСОБА_3, а саме:
1500 доларів США для оформлення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1, а також 200 доларів США для оформлення спадкових прав ОСОБА_3 на
даний будинок та за видачу дозволу на газифікацію в кооперативі с.Річний
вказаного будинку, насправді є не завдатком, а авансом, оскільки договір
завдатку мав бути посвідчений належним чином. Аванс - це певна грошова сума або
інші цінності, які боржник передає кредитору в рахунок майбутніх платежів.
Аванс є доказом, який посвідчує факт наявності зобов'язання,
а також зараховується в рахунок майбутніх платежів. Сторона, яка видала аванс,
має право вимагати його повернення у випадку невиконання договору, а сторона,
яка отримала аванс, ні за яких умов не може бути зобов'язана до його повернення
у більшому розмірі.

Враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо укладання основного
договору, відповідачка зобов'язана повернути
позивачці суму авансу, і в даному випадку є недоречним застосування норм статті
570 ЦК України, за якими сторона, винна у
порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку
вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено
договором, а також стосовно того, що у разі припинення зобов'язання до початку
його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає
поверненню.

Відповідно до статті 533 ЦК
України грошове зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті,
сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної
валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений
договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Курс долару
США на день ухвалення рішення складає 505 гривень за 100 доларів США. Таким
чином, поверненню позивачці підлягає сума авансу 1700 доларів США, що дорівнює
8585 гривень (1500 доларів США для оформлення договору купівлі-продажу будинку
+ 200 доларів США для оформлення спадкових прав ОСОБА_3 на будинок та за видачу
дозволу на газифікацію х 5,05 гривень за 1 долар).

Вирішуючи вимоги позивачки
про відшкодування їй моральної шкоди, суд не вбачає обґрунтованих підстав для
їх задоволення.

Оцінюючи досліджені
в судовому засіданні докази, суд у відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
виходив із принципу змагальності й рівності прав сторін у поданні доказів, а
також розглядає спір в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі
представлених ними доказів. При цьому суд керувався вимогами ст. 59 ЦПК
України, відповідно до якої обставини справи, які за законом повинні бути
підтверджені певними способами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими
іншими способами.

Витрати, зв'язані з правовою допомогою в
розмірі 800 гривень, підтверджені матеріалами справи, ця сума підлягає
стягненню з відповідачки на користь позивачки.

У зв'язку з тим, що при подачі позовної
заяви позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 160 грн.+79,88 грн. та 30
грн. 30 гривень за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду,
та позовні вимоги задоволені частково, то ці суми  підлягають стягненню з відповідачки
пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачці відмовлено, а
саме судовий збір в розмірі 85,85 гривні, 30 гривень за
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 84,
88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 3, 23, 220 ч.1, 533, 635, 570, 571 ЦК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
суми задатку, суми збитків  та оплати
документів на газифікацію будинку, відшкодування моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму авансу в розмірі 8585 гривень, судовий збір в
розмірі 85,85 гривні, 30 гривень за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду,
800 гривень витрачені на правову допомогу, а всього стягнути 9500,85 гривні.

В
задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та суми збитків  - відмовити.

На рішення
може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський
райсуд м. Маріуполя.

Заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження
у строк, передбачений для подачі такої заяви.

Суддя