Справа №2237                                                                  Головуючий
Категорія 21___________________________________ Доповідач
РІШЕННЯ
Іменем України

1 березня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді Круглікової К.С. суддів Лук'янової
С.В., Олєйникової Л.С.

при секретарі
Андра О.А.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Добропілля
на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 9 січня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті
Добропілля про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників позивача і
відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд

встановив:

У грудня 2006 року позивач
звернувся в суд із зазначеним позовом, в обгрунтування якого вказав, що з 1969 року по листопад
2006 року він
працював на підприємствах вугільної промисловості; останнім місцем роботи була
шахта „Білозірська" звідки його звільнено за п.2 ст.40 КЗпП України. Під
час роботи на шахті 3 січня 2006 року його було
травмовано. 14 листопада
2006 року
МСЕК встановила йому втрату професійної працездатності у розмірі 40% безстроково і 3 групу
інвалідності. Внаслідок ушкодження здоров'я йому спричинена моральна шкода, яку
він оцінив у 40 тисяч
гривень і цю суму просив стягнути з відповідача (а.с. 1 -2).

Рішенням
Добопільського міськрайонного суду Донецької області від 9 січня 2007 року з
відповідача у відшкодування моральної шкоди на користь позивача стягнуто 16 тисяч гривень.
Цим рішенням встановлено, що 3
січня 2006 року під
час виконання трудових обов'язків на шахті „Білозерська" з позивачем
стався нещасний випадок і він отримав виробничу травму. 14 листопада 2006 року МСЕК
встановила втрату позивачем 40%
професійної працездатності безстроково і 3 групу інвалідності у зв'язку з отриманою травмою.
Наслідки травмування на виробництві спричиняють позивачу моральні страждання і
потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи
суму у відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер травми, отриманої
позивачем, ступінь втрати працездатності, глибину фізичних і душевних страждань
(а.с.56).

2

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення Добропільського
міськрайонного суду від 9
січня 2007 року і
ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову через порушення норм
матеріального та процесуального права, а також рішення ґрунтується на
недоведених і неповно з'ясованих обставинах, які суд безпідставно визнав встановленими.
Довідка МСЕК про стійку втрату позивачем професійної працездатності є підставою
для розрахунку та відшкодування позивачу матеріальної шкоди і не є
підтвердженням факту спричинення йому моральної шкоди. Саме на МСЕК покладено
обов'язок щодо встановлення факту спричинення потерпілому моральної шкоди.
Висновок МСЕК розглядається у комплексі з іншими документами та відомостями про
потерпілого. Позивач не надав такого висновку. Суд безпідставно залишив без
задоволення клопотання про призначення експертизи для встановлення факту
спричинення позивачу моральної шкоди. Позивач не надав достовірних доказів у
підтвердження свого позову. 1
січня 2006 року
набрав чинності Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", п.27
ст.77 якого зупинив норму Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" про відшкодування
моральної шкоди; тому у суду не було законних підстав для стягнення суми у
відшкодування моральної шкоди (а.с.59-60).

В судовому
засіданні апеляційного суду представник відповідача повністю підтримав доводи
апеляційної скарги; представник позивач не визнав апеляційну скаргу і просить
залишити без зміни рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої
інстанції - скасуванню
з ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову через
наступне.

Відповідно
вимогам п.4 ч.І ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Надані позивачем
докази підтверджують, що 3
січня 2006 року з
позивачем стався нещасний випадок на виробництві (а.с.20-21), який привів до
стійкої втрати позивачем професійної працездатності у розмірі 40% безстроково.
Остання обставина вперше МСЕК була встановлена 14 листопада 2006
року (а.с.22-23).

1 січня 2006
року набрав чинності Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", п.27
ст.77 якого зупинив на 2006
рік дію абзацу 4 статті 1, підпункту
„є" пункту 1 частини 1 стаття 21, частини 3 статті 28, частини 3 статті 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди працівникам, яким
спричинено ушкодження здоров'я при виконанні трудових обов'язків. 1 січня 2007 року набрав
чинності Закон України „Про Державний бюджет на 2007 рік", статтею 66
якого зупинено дію цих же статей Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від
часу настання страхового випадку. Призупинення дії зазначеного Закону не дає
підстав для його застосування, але суд першої інстанції не звернув на це уваги
і частково задовольнив вказаний позов.

Враховуючи
викладене, апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції
неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду

3

від   9
січня 2007 року
підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.
303, 307 ч.І п.2,
309 ч.І п.4,
313, 316, 317 ЦПК
України, апеляційний суд

В И Р І Ш ИВ
:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Добропілля
задовольнити.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 9 січня 2007 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1у задоволенні позову до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Добропілля про відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному
порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня проголошення.