Справа
№ 2- 727/2007року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня
2007 року       м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області
в складі

головуючого - судді:                                   Барашкова
В.В.

за участю секретаря :                                  Шевчук
І.Ю.

з    участю сторін і
представників сторін: позивача - ОСОБА_1.,
представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Угорницької сільської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні
відповідача ВДВС м.  Івано-Франківська
про визнання права власності, суд,-

встановив:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3., Угорницької сільської ради про
визнання права власності на земельну ділянку.

Під час провадження по справі позивачем неодноразово
уточнювались позовні вимоги.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча про час
і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.  За таких обставин, керуючись  ст. ст.169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в
даному випадку можна провести заочний розгляд справи, враховуючи, що позивачка
не заперечує проти такого розгляду справи.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнили
позовні вимоги та просили суд припинити право власності відповідача на земельну
ділянку, скасувати державний акт про право власності на землю та визнати право
власності на землю за позивачем.

Представник відповідача Угорницької сільської ради
Івано-Франківської міської ради не заперечила проти задоволення позову,
пояснивши суду, що після звернення стягнення на будинок відповідача, ОСОБА_3.
не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, не сплачує податки
за землю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив, що рішенням Виконкому Угорницької сільської ради народних
депутатів № 21 від 24.09.1992 року ОСОБА_3 дозволено будівництво
індивідуального житлового будинку на власній присадибній ділянці по АДРЕСА_1 Івано-Франківської
міської ради (а.с. 82). На підставі рішення десятої сесії Угорницької сільської
ради від 28.12.1999 року відповідачу видано державний акт ІІ-ІФ № 007235 про
право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0400 га по АДРЕСА_2 для
будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 9).
01.03.2001 року ОСОБА_3. уклав договір застави майна, що забезпечував виконання
зобов'язання за договором позики від 01.03.2001 року, укладеного між ним і
ОСОБА_4. (а. с.  80). На підставі
виконавчого надпису від 23.02.2004 року, винесеного приватним нотаріусом
ОСОБА_5, ВДВС

2

в м.  Івано-Франківську звернуло стягнення на заставне майно -
на житловий будинок, незавершений будівництвом, за адресою АДРЕСА_1. Як вбачається з
відомості прилюдних торгів № 261/в від 30.07.2004 року (а. с.  83), заставне майно було реалізовано за 108109,
00 грн. На підставі зазначеної відомості, 23.07.2004 року приватним нотаріусом
ОСОБА_6. позивачу видано свідоцтво про право приватної власності на спірне
нерухоме майно, реєстровий № Д-398.

Відповідно до змісту
ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах
змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих
сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто
містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає
спір, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 378 ЦК
України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути
припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно до  ст. 381 ЦК України, садибою
є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком,
господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями,
багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що
відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Фактично, на момент відчуження, відповідачу на праві
приватної власності належала садиба по АДРЕСА_2, що складається з незавершеного
будівництвом житлового будинку, в розумінні ч.4
ст. 331 ЦК України,
що діяла на той час, готовністю 72 % та земельної ділянки площею 0,0400 га.

Відповідно до п.8 ч.1
ст. 346 ЦК України,
право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника. Диспозицією п.2 ч.1
ст. 377 ЦК України встановлено, якщо договором про відчуження житлового
будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до
набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Виходячи з наведені норми
ст. 377 ЦК України, суд вважає, що з мометну реєстрації за ОСОБА_1.
права власності на незавершений будівництвом житловий будинок, позивач і
відповідач стали співвласниками спірної садиби, при цьому частки їх у спільній
власності розподіляються наступним чином: частка відповідача ОСОБА_3.
складається з земельної ділянка площею 0,0400 га та вартістю 10772,00 грн.
(а.с.  53), частка ОСОБА_1. складається з
незавершеного будівництвом будинку, готовністю 72 % та вартістю 108109,00 грн.

Згідно до  ст. 364
ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за
рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо : частка є незначною
і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З зібраних по справі доказів вбачається, що вартість
частки в спільному майні, що належить відповідачу є незначною, в порівнянні з
вартістю частки позивача, садиба є неподільною річчю і частка не може бути
виділена в натурі, спільне володіння і користування майном між сторонами є
неможливим, і таке припинення права не завдасть, на думку суду, істотної шкоди
інтересам відповідача. За таких умов, суд вважає за можливе застосування
приписів  ст. 364 ЦК України, а також
враховуючи внесення позивачем на депозит суду грошових коштів - вартості
спірної земельної ділянки, згідно до висновку про вартість спірного майна.

3

Окрім цього, ст. 391 ЦК України, встановлено, що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм
майном.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення.

Керуючись  ст.  ст.
331, 346, 364, 377, 378, 381, 391 ЦК
України,  ст.  ст.
10,11,57-60, 208, 212-215,218,224-232 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1. -
задоволити.

Припинити право приватної власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 0,0400 га, розташовану по АДРЕСА_1 Івано-Франківської
міської ради.

Скасувати Державний акт на право приватної власності
серії ІІ-ІФ № 007235, виданий на підставі рішення десятої сесії Угорницької
сільської ради від 28.12.1999 року відповідачу видано державний акт ІІ-ІФ №
007235 про право приватної власності ОСОБА_3. на земельну ділянку площею 0,0400
га по АДРЕСА_2 Івано-Франківської міської ради для будівництва і обслуговування
жилого будинку і господарських будівель.

Внесені грошові кошти в сумі 10772,20 грн. сплатити на
користь ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку площею 0,0400 га по АДРЕСА_2 Івано-Франківської
міської ради для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських
будівель.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до
апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд
першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подачі заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не
було подано.

У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копи.