Справа № 2-898/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06
квітня 2007  року                               Індустріальний
районний суд

м.
Дніпропетровська

у
складі:    головуючого - судді Мороз
В.П.,

при секретарі - Губаренко О.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну

справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

ОСОБА_3,
ОСОБА_4  про відшкодування

матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної

пригоди,

В
С Т А Н О В И В:

У
лютому 2006 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4  про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної  пригоди.

В
обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового

засідання
позивач посилався на те, що 23.08.2006 року на території АРК сталась

дорожньо-транспортна
пригода за участі автомобілів „Шевроле” д.н. НОМЕР_1 під

управлінням
водія ОСОБА_3, „Деу Сенс” д.н. НОМЕР_2 під

управлінням
водія ОСОБА_4 та „Міцубісі Аутлендер” д.н. НОМЕР_3 під управліням водія
ОСОБА_1(позивача по справі).

При
виїзді на місце дорожньо-транспортної події працівниками ДАІ було

встановлено,
що причиною ДТП є протиправні дії водіїв ОСОБА_3, ОСОБА_4,   які
знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, що наступили, у
вигляді дорожньо-транспортної події, механічного пошкодження автомобіля
„Міцубісі Аутлендер” д.н. НОМЕР_3 і спричинення власнику пошкодженого
автомобіля ОСОБА_1 матеріальної і моральної шкоди.

В
свою чергу відповідач ОСОБА_2 надав позивачу гарантію, що заподіяна йому

шкода
буде відшкодована в повному обсязі, проте пізніше почав  ухилятися від

зустрічей
з позивачем і дачі будь-яких пояснень, що свідчить про односторонню

відмову  з його боку від виконання зобов'язань з
приводу поручительства за

ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Згідно
висновку спеціаліста -  автотоварознавця
від 20.09.2006 року   НОМЕР_4,

складеного
судовим експертом Пилипенко А.І.,  розмір
матеріальної шкоди,

заподіяної
власнику автомобіля „Міцубісі Аутлендер” д.н. НОМЕР_3 на момент

дослідження
складає  20650 грн. 89 коп. ( двадцять
тисяч шістсот п'ятдесят

гривень
89 копійок).

Крім
того, позивач поніс витрати по оплаті послуг спеціаліста -

автотоварознавця
в розмірі  -  350 грн. (триста п'ятдесят гривень).

Позивач
просив суд стягнути солідарно з відповідачів - матеріальну шкоду в

розмірі
- 20650 грн. 89 коп. ( двадцять тисяч шістсот п'ятдесят гривень 89

копійок)
;

-
вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі - 350 грн. (триста  п'

ятдесят  гривень);

-
моральну шкода в розмірі- 10000 грн. (десять тисяч гривень).

В судовому засіданні позивач підтримав
свої вимоги, просив суд їх

задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
судове засідання не

з'явилися,
про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про

що
свідчить розписка про одержання телеграм, причину неявки суду не повідомили,

будь-яких
заяв від їх  імені до суду не надходило.

Зі
згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що

відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної

справи
та матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні вимоги позивача

підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана майну фізичної

особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено в судовому засіданні,

23.08.2006
року на території АРК сталась дорожньо-транспортна пригода за участі

автомобілів
„Шевроле” д.н. НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_3, „Деу Сенс” д.н. НОМЕР_2
під управлінням водія ОСОБА_4 та „Міцубісі Аутлендер” д.н. НОМЕР_3 під
управлінням водія ОСОБА_1(позивача по справі).

Постановою Алуштінського міського суду
Автономної республіки Крим  від

02.10.2006
року по справі №3-6147/2006 та постановою Алуштінського міського

суду
Автономної республіки Крим  від
02.10.2006 року №3-6148/2006, ОСОБА_3,

ОСОБА_4
(відповідачі по справі) визнані  винними
в здійсненні ДТП, про що

винесено
відповідну Постанову від 02.10.2006 року. Постанова оскаржена не була.

Причинний
зв'язок в даному випадку має безпосередній характер і полягає в тому,

що
саме внаслідок того, що відповідачами було порушено Правила дорожнього руху,

23.08.2006
року трапилося ДТП, в результаті якого позивачу було заподіяно

матеріальну
і моральну шкоду.

Відповідно до ч.4 ст.61 ГПК України
(підстави звільнення від

доведення),
що вступив в законну силу вирок по кримінальній справі або

постанова
суду по справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для

суду,
що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, відносно

якої
ухвалені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи

вчинені
вони даною особою.

Постанова суду по справі про
адміністративне правопорушення, яка

вступила
в закону силу, є преюдиціальним фактом та обов'язкова для суду, який

розглядає
справу про цивільно-правові наслідки дій особи, у відношенні якої

винесена
ця постанова.

Згідно висновку спеціаліста -  автотоварознавця від 20.09.2006 року

НОМЕР_4,
складеного судовим експертом Пилипенко А.І.,
розмір матеріальної

шкоди,
заподіяної власнику автомобіля „Міцубісі Аутлендер” д.н. НОМЕР_3 на

момент
дослідження складає  20650 грн. 89 коп. (
двадцять тисяч шістсот п'

ятдесят
гривень 89 копійок).

З
приводу тверджень позивача, що відповідно до викладених обставин ОСОБА_2

повинен
солідарно з відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідати перед

позивачем
за заводіяну внаслідок ДТП шкоду, суд приходить до наступного.

Порука
- є заходом забезпечення обов'язків за основним договором, має похідний

характер
та не може існувати самостійно та бути укладена раніше основної угоди.

Стаття
553 ЦК України встановлює, що за договором поруки поручитель поручається

перед
кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Суд
виходить з того, що правовідношення, яки склалися між відповідачем ОСОБА_2 та
позивачем, не є порукою, відповідно до вимог чинного законодавства і не

містять
в собі істотних умов, які повинні містити договори поруки, а саме -

поручництва
ОСОБА_2 перед ОСОБА_1  за виконання
ОСОБА_3 та

ОСОБА_4
свого обов'язку по відшкодуванню шкоди, заподіяною ДТП.

Суд
також виходить з того, що  ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана

довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і

заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи

положення
ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

В
ході судового розгляду позивачем не доведено існування між ним та ОСОБА_2
будь-яких договірних зобов'язань.

Тому суд вважає, що існують правові
підстави для цивільно-правової

відповідальності
лише  з боку відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4  в частині

відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 20650 грн. 89 коп.

На підставі ч.3 ст.23 ГК України, розмір
грошового відшкодування

моральної
шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,

глибини
фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або

позбавлення
його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла

моральну
шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само обліком

інших
обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч.4 ст.23 ГК України, моральна
шкода відшкодовується незалежно

від
підмета відшкодуванню майнової шкоди і не пов'язаний з розміром цього

відшкодування.

Що стосується позовних вимог в
частини відшкодування моральної шкоди,

то
суд вважає, що  спричинена позивачу
моральна шкода у відповідності зі ст.

1167
ЦК України підлягає відшкодуванню частково, так як відповідачі та

заподіяли
її позивачу як самим фактом ДТП, так і фактом спричинення

матеріальних
збитків автомобілю, необхідністю звернення до суду за захистом

свої
інтересів, а також спричиненням незручностей, порушенням звичного ритму

життя.

Однак суд вважає, що в рахунок
відшкодування моральної шкоди позивачу

належить
стягнути суму у менших розмірах, ніж ті, на які він наполягає у своєму

позові,
а саме - 5000 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача належить стягнути на

користь
позивача судові витрати у вигляді сплаченого держмита в розмірі 215

грн.
та витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 30 грн.

без
урахувань витрат  на проведення
автотоварознавчого дослідження.

Підбиваючи підсумки викладеному, суд
вважає, що з відповідачів ОСОБА_3                         (АДРЕСА_1), ОСОБА_4
(АДРЕСА_2) підлягає стягненню солідарно на користь  ОСОБА_1(АДРЕСА_3)матеріальну шкоду в розмірі
- 20650 грн. 89

коп.
(двадцять тисяч шістсот п'ятдесят гривень 89 копійок); вартість

автотоварознавчого
дослідження в розмірі - 350 грн. (триста
п'ятдесят

гривень);
моральну шкода в розмірі - 5000 грн. (п'ять тисяч гривень);державне

мито,
сплачене позивачем при поданні позовної заяви в розмірі 215 грн. (двісті

п'ятнадцять
гривень);витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу,

сплачені
позивачем при поданні позовної заяви в розмірі - 30 грн. (тридцять

гривень).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55,
124, 129 Конституції

України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. зі

змінами,
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у

справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. зі

змінами,
ст.ст. 553, 1166, 1167, 1172  ЦК України,
ст.ст. 1, 4, 8, 57, 59, 61,

79,
208, 209, 212, 213,214, 215, 216, 218 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 АДРЕСА_1),
ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) на користь
ОСОБА_1(АДРЕСА_3)матеріальну шкоду в розмірі - 20650 грн.

89
коп. ( двадцять тисяч шістсот п'ятдесят гривень 89 копійок); вартість

автотоварознавчого
дослідження в розмірі - 350 грн. (триста
п'ятдесят

гривень);
моральну шкода в розмірі - 5000 грн. (п'ять тисяч гривень);державне

мито,
сплачене позивачем при поданні позовної заяви в розмірі 215 грн. (двісті

п'ятнадцять
гривень);витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу,

сплачені
позивачем при поданні позовної заяви в розмірі - 30 грн. (тридцять

гривень).

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного

суду
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в

10-денний
строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і

поданням
після цього протягом 20 днів  апеляційної
скарги, або у порядку ч.4 ст.

295
ЦПК України.

Заочне рішення, може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за

письмовою
заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його

копії.

Суддя

В.П.
Мороз