Справа № 22-3354                                                 Головуючий
2007 р.                                                                     Полянчук
Суддя-доповідач: Бондар В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
листопада 2007 року                                                                      м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:   Бондара В.О.

Суддів :                                 Прокопенка О.Л.

Маловічко С. В.
При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі-ОСББ) "Бриз"
на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради про визнання
права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно,  -

ВСТАНОВИЛА:

01
лютого 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з розовом до Бердянської міської ради про визнання права власності
на самочинно реконструйоване нерухоме майно.

В позові
зазначала,  що їй на підставі договору
купівлі-продажу від 02 серпня 2006 року № 374 на праві приватної власності
належить трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1. У період восени-взимку 2006 року вона
здійснила реконструкцію та ремонт вищевказаної квартири в вбудоване приміщення
- магазин в будівлі "А" загальною площею 68, 4 кв.м. ,  що складається з: основного приміщення №1 -
41, 7 кв.м. ,  кухні №2 -10, 8 кв.м.
,  коридору №3 - 2, 4 кв.м,  вбиральні №4 - 1 кв.м,  комори №5 - 0, 9 кв.м,  основного приміщення №6 - 11, 6 кв.м.  Але,
вищевказане вбудоване приміщення - магазин по вул.  Горького,  41/пр. Леніна,  30 має статус самовільного,  оскільки в силу юридичної необізнаності вона
до початку реконструкції не отримала дозвіл інспекції ДАСК на початок
будівельних робіт.

Просила суд визнати за нею право власності на
самовільно реконструйоване вбудоване приміщення - магазин в будівлі
"А" по вул.  Горького,  41/пр. Леніна,  30 загальною площею 68, 4 кв.м. ,  що складається з основного приміщення №1 -
41, 7 кв.м. ,  кухні №2 - 10, 8 кв.м.
,  коридору №3 -2, 4 кв.м,  вбиральні №4 - 1 кв.м,  комори №5 - 0, 9 кв.м,  основного приміщення №6 - 11, 6 кв.м.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2007 року
позовні вимоги задоволено.

Визнано
за ОСОБА_1 право власності на ціле,
самочинно реконструйоване,  не
житлове,  вбудоване приміщення - магазин
в будівлі "А" по вул.  Горького,  41/пр. Леніна 30 загальною площею 68, 4 кв.м. ,  що складається з основного приміщення №1 -
41, 7 кв.м. ,  кухні №2 - 10, 8 кв.м.
,  коридору №3 -2, 4 кв.м,  вбиральні №4 - 1 кв.м,  комори №5 - 0, 9 кв.м,  основного приміщення №6- 11, 6 кв.м.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСББ "Бриз" подали апеляційну
скаргу,  в якій посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права,  просили рішення суду скасувати та справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
осіб,  які брали участь у судовому
засіданні,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно
ч. 2  ст.
319 ЦК України
власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,  які не суперечать закону.

Відповідно
ч.1  ст.
320 ЦК України
власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької
діяльності,  крім випадків,  встановлених законом.

Як вбачається
з матеріалів справи ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня
2006 року є власником трикімнатної квартири 1,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
7-9)

Рішенням виконкому Бердянської міської ради від 04 жовтня 2001 року,  № 589 та від 23 жовтня 2001 року,  № 639 спірна квартира переведена в нежитлове
приміщення (а. с.  15-16).

Рішенням
виконкому Бердянської міської ради від 18 квітня 2002 року,  № 243 зареєстороване ОСББ „Бриз" (а.
с.  50).

Жодного
свідчення про те,  що рішення про
переведення спірної квартири до нежитлового фонду скасоване і вона знову
переведена до житлового фонду,  матеріали
справи не містять.

Зважаючи
на статус спірної квартири,  ОСОБА_1 не є
і не може бути членом ОСББ „Бриз",
вона не здійснила жодної добудови чи прибудови до будинку,  не використовувала приміщення загального
користування,  а лише розпорядилась своєю
власністю шляхом проведення внутрішньої реконструкції.

Крім
того,  технічним висновком (а. с.  17-18) встановлено,  що існуючи нежитлові приміщення спірної
квартири придатні для подальшої експлуатації

(як
магазин промтоварів чи офісне приміщення) при дотриманні норм та правил техніки
безпеки.

Доводи
апеляційної скарги щодо визнання саме судом спірного приміщення нежитловим
безпідставні,  оскільки спростовуються
матеріалами справи.

Посилання
апеляційної скарги на те,  що судом
вирішено питання про права та обов'язки осіб,
які не брали участі у справі - ОСББ "Бриз" також
необгрунтовані,  оскільки предмет спору
не стосується інтересів і законних прав апелянта.

Доводи
апеляційної скарги про безпідставне посилання районного суду на норми  ст.
ст.  375,  376 ЦК
України,  як і на помилкове
зазначення дати постановления
ухвали про відкриття провадження обгрунтовані,  проте не можуть бути підставою для скасування
правильного по суті і справедливого рішення.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що місцевий суд обґрунтовано визнав право
власності ОСОБА_1 на ціле,  самочинно
реконструйоване,  нежитлове вбудоване
приміщення і підстави для скасування рішення суду не вбачаються.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  315,  317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку "Бриз"
відхилити.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2007 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.