Справа № 22ц-2706/2007
рік                  Головуючий першої
інстанції Вірченко О.М.
Категорія: 21_______________________ Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„1" березня 2007 року                Апеляційний суд Донецької
області у складі:

Головуючого: Осипчук О.В.

Суддів: Біляєвої О.М., Зінов"євої А.Г.

При секретарі: Писаревій Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 6 грудня 2006 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Шахтарську про стягнення моральної шкоди, стягнуто з
відповідача на користь позивача 17500
грн.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, оскільки відсутній висновок МСЕК
про спричинення позивачу моральної шкоди, а шкода, завдана здоров"ю позивача
компенсована чітким виконанням держави щодо сплати тих виплат, які передбачені
ст.ст. 21,34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату
працездатності". Крім того, відповідно до п.27 ст. 77 Закону України
„Про державний бюджет України на 2006
рік" зупинено на 2006
рік дію статті 1 ( в
частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),
підпункту „Є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч.З ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності". Також судом в порушення ст. 233 КЗпП України
було прийнято до розгляду позов без урахування того, що позивачем пропущений
трьохмісячний строк звернення до суду з питанням про стягнення моральної шкоди.

В апеляційному
суді представник відповідача підтримав доводи скарги в повному обсязі.

Позивачка та її
представник надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю
- доповідача,
пояснення представника відповідача ,
дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

2

Суд першої
інстанції встановив, що позивачка з 21.05.2004
року по 10.03.2006 року
працювала на ВП „Шахтоуправління їм. 1
Травня" ДП „Шахтарськантрацит". 12 серпня 2005
року під час виконання трудових обов'язків з позивачкою стався нещасний
випадок, внаслідок якого вона отримала травму правого плеча. За результатами
розслідування нещасного випадку було складено акт про нещасний випадок,
пов"язаний з виробництвом №
26 від 15.08.2005 року.
Відповідно до висновку МСЕК від 10.02.2006
року позивачці первинно встановлено 50%
втрати професійної працездатності та 3
групи інвалідності безстроково.

Задовольняючи
частково позовні вимоги позивача, і стягуючи на її користь 17500 грн., у
відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що умовами виробництва
ОСОБА_1. спричинена моральна шкода, компенсація якої в грошовому виразі
належить стягненню з відповідача, однак сума в 30000 грн., яку просить стягнути позивачка є завеликою.

Розглядаючи
справу по суті, суд обгрунтовано виходив з того, що правовідносини, які виникли
між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров"я позивача, регулюються Законом України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23
вересня 1999 року (з наступними
змінами).

Згідно частини 1 ст. 9 Закону України
„Про охорону праці" від 14
жовтня 1992 року ( з наступними
змінами) відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його
здоров"я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Згідно з п/п
„є" п.1 частини 1 ст. 21 та частини 3 ст. 28 вищевказаного
Закону у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування у
встановленому законодавством порядку зобов'язаний виплатити потерпілому грошову
суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені
норми не містять будь яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної
шкоди.

Суд обгрунтовано
дійшов висновку про те, що позивачці умовами виробництва заподіяна моральна
шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров"я, що порушило її звичні нормальні зв'язки, які потребують від неї
додаткових зусиль для організації свого життя.

Даний висновок
суду відповідає роз'ясненням, які дав Пленум Верховного Суду України в
постанові від 31 березня 1995 року „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної шкоди", де зазначено, що
під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок
моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно
до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях
у зв'язку з ушкодженням здоров"я.

Частиною 3 ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", передбачено, що моральна шкода, заподіяна умовами

3

виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування за
заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної шкоди та за
поданням відповідного висновку медичних органів. Зазначена норма стосується
лише випадків, коли в потерпілого не встановлено втрати професійної
працездатності.

Як зазначив
Конституційний Суд України в рішенні від 27
січня 2004 року по
справі № 1-9/2004 за
конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини
третьої статті 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" треба розуміти як визначення порядку, процедури та
розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків
моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, в окремому випадку - лише у разі
відсутності втрати потерпілим професійної працездатності.

З обставин
справи вбачається, що позивачці встановлено втрату працездатності, у зв'язку з
чим суд обгрунтовано, виходячи з положень ст.ст. 21 та 28
Закону, дійшов висновку про наявність факту заподіяння позивачу моральної
шкоди у зв"язку з пошкодженням здоров"я внаслідок виробничої травми,
і, врахувавши конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних
страждань позивачки, втрату нею душевної рівноваги, відчуття невпевненості в
майбутньому, перебування останнього на лікуванні в зв'язку з погіршенням стану
здоров"я , порушенням
норм укладу звичного укладу життя, обмеження у працевлаштуванні за наявною
професією, стягнув на її відшкодування з відповідача грошову компенсацію у
розмірі 17500 грн.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої
інстанції всебічно і повно з"ясував обставини справи, що мають значення
для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
перевірені доводи сторін і постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням
вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування
немає.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм
матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
307,308,313-315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Шахтарську Донецької області відхилити.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 6 грудня 2006 року залишити
без змін.

4

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: