Справа
№ 2-1142/2007р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 грудня
2007 року   Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:    головуючої судді:                       Петешенковій М.Ю.

при  секретарі:                                     Левченко
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовомОСОБА_1
до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу
громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України
в Дніпропетровській області про виселення та
усунення перешкод в користуванні власністю, суд -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2007 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області, Комунальне підприємство „Житлова-комунальна контора
м. Дніпропетровськ” про виселення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим що, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власницею
будинку АДРЕСА_1. В домоволодінні зареєстрована та проживає її донька ОСОБА_3,
з якою спільно проживає починаючи з 1997 року відповідач ОСОБА_2, який був
зареєстрований в домоволодінні без її згоди та онуки ОСОБА_4.,ОСОБА_5.

Вона зазначає, що відповідач не
працює, здійснює крадіжку її речей, а також зловживає алкогольними напоями.
Перебуваючи в стані сп”ягніння він знущається з неї, принижує її честь та
гідність, погрожує й фізичною розправою. Вона неодноразово зверталася за
допомогою до правоохоронних органів та голови квартального комітету з приводу
неправомірних дій відповідача, однак вона лише отримувала письмові повідомлення
міліції про проведення з відповідачем профілактичних бесід та роботи щодо
неприпустимості антигромадської поведінки та можливості виселення в судовому
порядку.

Оскільки ОСОБА_2 зобов”язався
добровільно виселитися з будинку та знятися
з реєстраційного обліку, але і до теперішнього часу продовжує проживати
в вищезазначеному будинку, позивач просить виселити відповідача з будинку
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та зобов”язати Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку
за місцем його проживання.

27 серпня 2007 року позивачка
доповнила позовні вимоги, залучив до участі у справі в якості третіх
осібОСОБА_3, ОСОБА_4. таОСОБА_5. та просила задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

10 грудня 2007 року позивачка
повторно уточнила позовні вимоги, виключив із кола третіх осіб Комунальне
підприємство „Житлова-комунальна контора м. Дніпропетровськ” та просила
виселити відповідача та усунути перешкоди у здійсненні нею права власності
шляхом зняття відповідача з реєстрації, при цьому зазначила, що відповідач не
відноситься до кола членів її родини, спільного господарства він з нею не веде.
Вважає, що її право власності порушено, оскільки вона не може розпоряджатися
своїм майном внаслідок зареєстрованої у будинку людини, яка не є членом її
родини.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини,
вказані в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання позов визнав та
пояснив, що тривалий час проживає однією сім”єю з ОСОБА_3, яка є дочкою
ОСОБА_1. в будинку АДРЕСА_1, власником якого є позивач. В 1997 році він був
зареєстрований у вищезазначеному будинку за згодою власника. Дійсно деякий час
він не працював, але станом на теперішній час він має постійну роботу, працює
водієм, надає грошові кошти на оплату комунальних послуг, при цьому спиртні
напої він не вживає. Станом на теперішній час в родині сварки припиненні,
стосунки між членами родини поліпшились. Він має намір добровільно виселитися з
зазначеного будинку та знятися з реєстраційного обліку, але у зв”язку з
відсутністю іншого житла станом на теперішній час немає такої можливості.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3, позовні вимоги
вважала необґрунтованим та не підлягаючи задоволенню при цьому пояснила, що з
відповідачем вона не перебуває у зареєстрованому шлюбі, але постійно проживає з
ним та з дітьми ОСОБА_4. таОСОБА_5., веде з ним спільне господарство. Вона
зазначила, що за згодою її матері він був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1,
але через страх в майбутньому залишитися без будинку, між ними іноді виникали
скандали, які супроводжувалися викликом міліції. Відносини в сім”ї нормальні.
Відповідач працює, надає грошові кошти на оплату комунальних послуг, алкогольні
напої не вживає, оскільки працює водієм. Якщо би вони мали інше житло, то всією
родиною залишили би будинок ОСОБА_1. та знялися з реєстраційного обліку.
Вважала, що не потрібно відповідача висиляти з даного домоволодіння.

Третя особа ОСОБА_4. в судовому засіданні вважала позовні
вимоги необґрунтованими при цьому зазначила, що заперечує проти виселення
відповідача, з яким вони проживають однією сім”єю, оскільки, в сім”ї відносини
налагодилися, відповідач працює, внаслідок чого, сварки між ним та позивачкою,
яка є її бабусею припинилися.

В судовому засіданні третя особаОСОБА_5. вважав позовні
вимоги необгрунтованими  та за необхідно
залишити мешкаючим у будинку, оскільки відносини в сім”ї були нормальні, станом
на теперішній час відносини покращилися, ОСОБА_2 не зловживає алкогольними
напоями, працює та допомагає грошовими коштами.

Представник третьої особи - Відділу
громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений належним чином, одержано листа про
розгляд справи в його відсутності (а.с. 61).

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача,
свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8., вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачу по справі ОСОБА_1. на підставі свідоцтва про право на спадщину за
законом від 22 серпня 1995 року належить будинок
АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, площею 600 кв.м. (а.с. 7)

На теперішній час в будинку
АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично мешкають: позивач ОСОБА_1, її донька
ОСОБА_3, онуки ОСОБА_4. таОСОБА_5. та відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с. а.с.
41-49, 8-9).

На підставі ч. 4 ст. 156 ЖК
України, до членів сім”ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст.
64 цього кодексу.

Згідно зі ст. 64 Житлового Кодексу
України, члени сім”ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні
з наймачем усіма правами і несуть усі обов”язки, що випливають з договору найму
жилого приміщення. До членів сім”ї наймача належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім”ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК
України, за згодою власника будинку член його ім”ї  вправі вселяти в займане ним жиле приміщення
інших членів сім”ї.

Судом встановлено, що 18 квітня 1997 року
ОСОБА_2 був зареєстрований у  будинку
АДРЕСА_1 за згодою власника будинку ОСОБА_1.

В даному будинку з 1997 року ОСОБА_2 постійно
проживає з донькою власника будинку - ОСОБА_3 та її дітьми (ОСОБА_4.,ОСОБА_5.)
однією сім”єю, не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі та веде з нею спільне
господарство. За час проживання у будинку своїми коштами вони брали участь у
веденні спільного господарства сім”ї.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Доводи позивача ОСОБА_1. та її
представника ОСОБА_6 щодо порушення права позивача як власника будинку
користуватися та розпоряджатися майном, внаслідок зареєстрованого у будинку без
її згоди відповідача, який не є членом її сім”ї, зловживання ним алкогольними
напоями, що робить неможливе для інших спільне проживання з ним, несення нею
додаткових витрат по оплаті за комунальні та інші платежі, суд не може вважати
такими, що відповідають дійсності та відноситься до них критично, оскільки
беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 не надавала згоду на його вселення та
проживання у будинку немає.

Як вбачається зі наданої характеристики від голови
квартального комітету ОСОБА_7 від 1 вересня 2007 року  ОСОБА_2 за місцем постійного проживання в будинку АДРЕСА_1 характеризується позитивно, працює, скарг
від сусідів не має, зі слів позивача ОСОБА_1. відносини з ОСОБА_2  останній час зіпсувалися (а.с.  80).

Що стосується стверджень позивача щодо
зловживання відповідачем алкогольним
напоями та неправомірної поведінки, то вони спростовуються показами
свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, допитаних в судовому засіданні, які спростували
факт зловживання відповідачем алкогольними напоями.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зверталася до Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області з усною заявою щодо неправомірних дій ОСОБА_2. Згідно листа Самарського
РВ ДГУ УМВС України Дніпропетровської області від 16 квітня 2007 року, заява
ОСОБА_1. була розглянута, з ОСОБА_2 було проведено бесіду профілактичного
характеру, винесено офіційне попередження
та роз”яснено право про звернення до суду зі скаргою приватного
обвинувачення (а.с. 11).

Доводи позивача щодо неправомірної поведінки з боку
відповідача ОСОБА_2., суд не може вважати такими, що відповідають дійсності та
відноситься до них критично, оскільки належні докази в підтвердження викладених
обставин, суду не були надані.

Крім того
із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 вбачається, що
відносини в родині нормальні, вона неодноразово перебувала у будинку позивача
та бачила як вони спілкуються між собою. Свідком неправомірної поведінки
відповідача вона не була.

Доводи
позивача щодо понесення нею витрат по оплаті за житло та комунальні послуги за
відповідача, суд вважає такими, що не відповідають дійсності та відноситься до
них критично, оскільки вони спростовуються поясненнями сторін по справі, які
пояснили, що відповідач працює та надає грошові кошти на оплату комунальних
послуг.

Суд
вважає, що відповідач ОСОБА_2 належить до членів сім”ї власника будинку
ОСОБА_1. та підстав вважати, що ОСОБА_2 підлягає виселенню з будинку без
надання іншого житлового у суду немає.

Судом
роз”яснювались позивачу та його представнику положення ст.ст. 10, 11, 18, 57-60
ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те,
що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі
наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд
приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1., у зв”язку з тим, що вона не довела ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 57 - 60, 61,
208, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заявиОСОБА_1 до
ОСОБА_2, з участю третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області про виселення та усунення перешкод в користуванні власністю - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Головуюча суддя:
М.Ю. Петешенкова