Справа № 2-83, 2007 року
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року                                 Ставищенський
районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді:                               Галича Ю.М.,

при секретарі:
Коротун Г. І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду
в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Юрківської сільської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання рішення частково
недійсним, визнання права власності, визнання права на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду
з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що житловий будинок
АДРЕСА_1 відносився до майна колгоспного двору. Його головою був її чоловік
ОСОБА_3, а членом вона, його дружина ОСОБА_1. Її свекруха ОСОБА_4 в колгоспному
дворі була лише прописана, а проживала в цей період і до дня смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 в дворі її дочки ОСОБА_2, яка доглядала її та поховала.

Рішенням
№32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого комітету Юрківської сільської ради
встановлено право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3. Вважає
вказане рішення має бути визнане частково недійсним, оскільки будинок належав
колгоспному двору, головою якого був мій чоловік.

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно
колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний
двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови
Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року  №885-ХІІ введений в дію Закон “Про
власність”.  Відповідно до вимог статті
123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з
рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Оскільки на час припинення колгоспного двору в ньому проживали  двоє членів, згідно ч.3 статті 125 та статті
123 ЦК  УРСР ( 1963 року) кожен з них
набув права власності на майно колгоспного двору в рівних частках (по &frac12; частині майна двору).

ІНФОРМАЦІЯ_2
її чоловік ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 02 жовтня
2000 року Ставищенська районна державна нотаріальна контора видала мені
свідоцтво про право на спадщину за законом
на частину спадкового майна.

Оскільки ОСОБА_3 за життя набув права
власності на &frac12; частину вказаного житлового
будинку, до дня смерті мав можливість звернутися із відповідною заявою про
отримання свідоцтва про право власності та про державну реєстрацію цього
права,  &frac12; частина вказаного  будинку згідно
статті 1218 ЦК України має належати до складу
його спадщини.

Вона також має
право на &frac12; частину вказаного будинку як на частку в майні
колгоспного двору.

Відсутність
правовстановлювального документу на будинок та витягу з Реєстру прав власності
на нерухоме майно не дає змоги оформити їй права на будинок в Ставищенській
районній державній нотаріальній конторі.

Тому
позивачка просить визнати рішення №32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого
комітету Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської області
частково недійсним в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати
за нею право власності на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 16744 гривні.

Визнати за нею право на спадщину за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 16744 гривні.

В
попередньому судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 підтримала
позовні вимоги та підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві.

Представник
відповідача Савчук Є.К. в попередньому судовому засіданні позов визнала,
зробивши про це усну заяву.

Третя
особа - ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні позов визнала, зробивши про
це усну заяву.

Суд,
розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, усну
заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові
докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону
та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно
до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відносини власності на нерухоме майно в Україні регулюються Цивільним
Кодексом України, Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень” та іншими актами законодавства України.

Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного
Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної
реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК
України.  Пункт 1 частини 1 статті 4  Закону України “Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень” також передбачає обов'язкову  державну реєстрацію речових прав на нерухоме
майно, зокрема права власності на нерухоме майно.

В той же час у відповідності  з частиною 5 статті 3 вказаного Закону
право  власності  та
інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими  актами
до  набрання чинності  цим
Законом,  визнаються
державою.

Згідно
зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати
цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.
Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і
припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і
її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх
здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті
346 ЦК України є смерть власника.

У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається
із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно
проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4
п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України
(затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає,
крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності.

Відповідно до
пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року)
оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею
свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я
померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена.

Таким
чином, дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи, суд приходить до
висновку, що рішення №32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого комітету
Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської області слід визнати
частково недійсним в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 16744 гривні.

Визнати
за ОСОБА_1 право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка
ОСОБА_3 на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 16744 гривні.

Оскільки відповідач Юрківська сільська рада до
пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в
судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК
України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 25, 30, 182, 346, 392, 1218, 1220, 1223,
1268, 1270 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 100, 101 ЦК УРСР (1963р.), ст.3
Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень”, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 213-215  ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
рішення №32 від 16 жовтня 1991 року виконавчого комітету Юрківської сільської
ради Ставищенського району Київської області частково недійсним в частині
визнання права власності за ОСОБА_3 на &frac12; частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 16744 гривні.

Визнати
за ОСОБА_1 право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка
ОСОБА_3 на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1,
вартістю 16744 гривні.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через
Ставищенський районний суд Київської області шляхом подачі  в десятиденний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя