Справа № 22ц-1403/2007 р.                             Головуючий
34                                                       Доповідач
інстанції  Клочко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

01
листопада 2007 року  колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Севастополя  у складі:

головуючого                               - Клочка В.П.

суддів                                          -
Алєєвої Н.Г.,  Володіної Л.В.

при
секретарі       - Баран М. Л.

за
участю                                    -
позивача ОСОБА_1

·
відповідача ОСОБА_2

·
представника органу опіки та піклування

Бегунець
Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини і
часу зустрічі з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визначення місця проживання дитини,  за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Гагарінського району
м.  Севастополя від 23 серпня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2006 року ОСОБА_1  звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 і просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3,  2000 року народження,  з нею,
визначити час зустрічі дитини з батьком,
мотивуючи вимоги тим,  що
відповідач позбавляє її можливості
займатися та зустрічатися із дитиною.

ОСОБА_2.
подав до суду зустрічний позов,  просить
визнати місце проживання дитини з ним,
визначити час зустрічі з матір'ю,
мотивуючи вимоги тим,  що
проживання дитини з відповідачем та її родичами негативно впливає на його
розвиток,  вважає,  що може надати  дитині більш належний догляд та виховання.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 23 серпня 2007 року в позові ОСОБА_1  відмовлено.

Позов
ОСОБА_2 задоволений. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2.,  ухвалено не обмежувати зустріну з матір'ю
ОСОБА_1.

Не
погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу,  просить рішення суду скасувати у повному
обсязі,  як ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ухвалити нове рішення,  яким
задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши
пояснення позивача,  яка підтримала
апеляційну скаргу,  пояснення відповідача
та представника органу опіки та піклування,
які згодні з рішенням суду,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні вимог позивачки,  суд
першої інстанції виходив з того,  що у
відповідача кращі матеріально-побутові умови мешкання дитини,  чим у позивача,  яка мешкає разом з батьками та рідною
сестрою,  відповідач уділяє дитині велику
увагу в його утриманні,  оздоровленні та
вихованні,  суд врахував також бажання
дитини проживати разом з батьком.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів.

Відповідно
до вимог ч.1  ст. 161 СК України
"під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться
до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків,  особиста прихильність дитини до кожного з
них,  вік дитини,  стан її здоров'я та інші обставини що мають
істотне значення".

Судом
встановлено,  .підтверджується
матеріалами справи,  що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року по грудень 2005 року. Від
сумісного життя мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірванню шлюбу дитина ОСОБА_3 став проживати з
позивачем,  однак вона перешкоджала
відповідачу зустрічатися із сином.

Рішенням
органу опіки та піклування №10/129 від 06.04.2006 року ОСОБА_1  зобов'язали не перешкоджати в спілкуванні'
дитини з родичами (а.с.  2 4) .

З травня
2 00 6 року,  тобто більш року,  дитина проживає разом з батьком,  який надає сину багато уваги у відновленні
його здоров'я і підготовки до школи.

Згідно
акту обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього ОСОБА_3 від 26.05.2006
року дитина займає окрему кімнату,
обстановка кімнати відповідає потребам дитини (а.с. 29).

У
відповідності з даними характеристики неповнолітнього ОСОБА_3,  наданої у школі №58 м.  Севастополя,
в якої навчається ОСОБА_3,  він
інтелектуально розвита,
добросовісна,  вихована дитина.
Вихованням дитини займається батько ОСОБА_2,  бабуся та дідусь. Мати участі у вихованні та шкільному
житті класу не бере.

Матеріалами
справи підтверджується,  що батько надає
увагу до стану здоров'я дитини,  відвідує
лікаря,  проводить лікування сину (а.с.
33-35, 38-39, 42, 56, 60-61) .

Суд,  при визначенні міста проживання ОСОБА_3,  врахував також і його бажання проживати разом
з батьком,  що позивач не заперечувала.

Доказів,  підтверджуючих,  що дитині буде краще жити з матір'ю,  позивач суду не надала,  а тому колегія суддів вважає,  що суд прийняв обґрунтоване рішення,  визначив місце проживання дитини ОСОБА_3
разом з батьком.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують,  рішення ухвалене у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303-315 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення місцевого суду Гагарінського
району м.   Севастополя від 23 серпня
2007 року  залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання
законної сили.