Справа № 2-42 Категорія 4
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

25 травня 2007 року                                       Маневицький
районний суд Волинської області

в
складі:           головуючого - судді                                         Невара
О.В.

при
секретарі                                                    Леферович
І.М.

з участю        позивача                                                            ОСОБА_1

представника
відповідача -

Лишнівської
сільської ради                              Каращук
В. М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у смт. Маневичі справу № 2-42 за позовом
ОСОБА_1 до Лишнівської сільської ради Маневицького району Волинської області
про визнання права власності на спадкове будинковолодіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Лишнівської сільської ради
Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове
будинковолодіння, вказавши, що являється спадкоємцем за законом
будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_2.,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Іншими
спадкоємцями даного будинковолодіння є діти позивачки: ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_6, однак вони своїми нотаріально посвідченими заявами
відмовились від своєї частки спадкового майна після смерті батька ОСОБА_2.
Позивачка у встановлений законодавством шестимісячний термін фактично прийняла
спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із
спадкодавцем по АДРЕСА_1. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала.
Отримати свідоцтво про право власності на спадкове будинковолодіння позивачка
не може, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи, отримати чи
поновити які неможливо в зв'язку з тим, що за життя її чоловік ОСОБА_2.
належним чином не оформив право власності на вказане спадкове майно.
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила визнати за нею право
власності на спадкове будинковолодіння по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила визнати за нею право
власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1.

Представник відповідача - Лишнівської сільської ради
Каращук В.М., визнавши позов, пояснила, що Лишнівська сільська рада не
заперечує проти визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Будь-якого спору
щодо даного спадкового майна немає. ОСОБА_1 своєчасно у встановлений законодавством
шестимісячний термін після смерті ОСОБА_2. фактично прийняла спадщину, оскільки
на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем у житловому
будинку по АДРЕСА_1. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Оформити
право власності на спадкове майно у позасудовому порядку немає можливості,
оскільки ОСОБА_2. за життя не оформив право власності на вказане спадкове
майно. Проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази по справі, суд
вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 12
ч. 2 Закону
України „Про власність" від 7.02.1991
року громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів
у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 328
Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261
Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив
про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно ст. 1296 ч. З
Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З оглянутого судом свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 16.01.2006 року, виданого
Лишнівською сільською радою Маневицького району, встановлено, що ОСОБА_2. помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у с Лишнівка
Маневицького району Волинської області.

Свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 від 20.04.1964
року, яке досліджувались в судовому засіданні, підтверджується, що 20.04.1964 року було
зареєстровано шлюб ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Заявами ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., посвідченими Лишнівською
сільською радою Маневицького району, які оглядались в судовому засіданні,
підтверджується, що діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2. - ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
ОСОБА_6 відмовились від своєї частки спадкового майна після смерті батька
ОСОБА_2.

З дослідженої судом довідки № 1377 від 1.12.2006 року, виданої Лишнівською
сільською радою Маневицького району, встановлено, що у відповідності із записом
в погосподарській книзі №
2 по с Лишнівка
Маневицького району, особовий рахунок №
117, рахується господарство ОСОБА_2., який до дня смерті дійсно проживав у АДРЕСА_1. Заповіт від
його імені сільською радою не посвідчувався. Спадщину у встановлений
законодавством термін прийняла ОСОБА_1,
вступивши у володіння та управління спадковим майном. Зазначене
підтверджується оглянутими судом паспортом НОМЕР_3, виданим
Маневицьким РВ УМВС 7.10.1996
року, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1.

З оглянутого судом технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, виданого
Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 16.03.2007 року,
встановлено, що вказаний технічний паспорт було видано на будинковолодіння, що
знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2.

З оглянутого судом висновку Маневицького
архітектурно-планувального підприємства від 15.15.2007 року про відповідність житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_1 діючим будівельним, санітарним і пожежним нормам
встановлено, що технічний стан вказаного будинковолодіння є задовільним, його

будівництво
здійснено без порушення державних будівельних, санітарних і пожежних норм та
правил.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1, являючись спадкоємцем за законом житлового будинку,
господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, фактично набула право власності
на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не
оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на дане
спадкове майно за ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 4,
10, 60, 88, 212 ЦПК України, ст.ст. 328,
1216, 1261, 1268, 1270, 1296 Цивільного кодексу України, Законом України „Про
власність" від 7.02.1991
року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.