Справа № 22-3710/ 07                                                     Головуючий
у 1 інстанції: Піскунова Н.А.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
листопада 2007 року                                                                                           м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:   Приймака В.М.

Суддів:                    Подліянової Г.С.

Мануйлова Ю.С.

При секретарі:
Батарейній О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Вільнянського районного суду Запорізької області від "13 " серпня
2007року

в справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя
особа Відділ державної реєстрації фізичних осіб Вільнянського району
Запорізької області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням
та зняття з реєстрації,  за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим
приміщенням та вселення,  -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,  третя особа Відділ державної реєстрації
фізичних осіб Вільнянського району Запорізької області про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

В позові
вказував,  що йому на праві особистої
власності належить Уг частина будинку АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будинок
від 06.06.1994 p.,  виданого на
підставі рішення виконкому Михайлівськрї сільської ради від 11.01.1994 р.

Відповідач
по справі є сином ОСОБА_1 від першого шлюбу,
який був припинений у вересні 1991 p.,
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області
від 13.03.1992 p.,  затверджено мирову угоду та будинок АДРЕСА_1 частці було
поділено між нам та колишньою дружиною ОСОБА_3 Син був прописаний на його
половині будинку,  хоча на цій половині
ніколи не мешкав та не мав особистих речей.

У
зв'язку з зазначеним просив усунути перешкоди у користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації.

ОСОБА_2
звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні житловим приміщенням та вселення.

В позові
зазначав,  що він зареєстрований у
спірній половині будинку АДРЕСА_1,  але
його батько ОСОБА_1 перешкоджає йому в користуванні житловим приміщенням за
місцем реєстрації.

Тому
просив суд усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням,  де він зареєстрований за адресою будинок
АДРЕСА_1,  та примусово вселити у це
приміщення. В задоволені первісного позову просив відмовити.

Рішенням
Вільнянського районного суду Запорізької області від "13" серпня 2007
року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено,  в задоволені позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
в якій просив скасувати рішення оскільки воно ухвалено з порушенням норм
процесуального права,  висновки суду не
відповідатють обставинам справи та ухвалити по справі нове рішення,  яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
учасників процесу,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів прийшла до
висновку,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. . 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно
до  ст. . 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим
приміщенням та зняття з реєстрації та в зустрічному позові ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселенню,  районний суд виходив з того,  що ОСОБА_2 був зареєстрований в спірній
половині будинку як член сім'ї ОСОБА_1 за згодою останнього,  який не звертався до суду з позовом про
визнання реєстрації не дійсною,  про
виселення,  тому не має підстав для
задоволення його позову. Позивач по зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 не надав
суду переконливих доказів того,  що
ОСОБА_1 перешкоджає йому в користуванні спірним будинком,  через що суд не знайшов підстав для примусового
його вселення.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

З матеріалів
справи вбачається,  що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить 12 частина будинку по АДРЕСА_1.

08.10.1999
року ОСОБА_2 був зареєстрований в спірній половині будинку,  якому на момент реєстрації було 19 років.
Дані про заперечення проти реєстрації сина,
як члена сім'ї на своїй половині будинку з 1999 року позивач суду не
надав.

Відповідно
до ч. 2  ст.  64 ЖК України до членів сім'ї наймача,  або власника будинку належать дружина та
діти. ОСОБА_2 є сином позивача по основній позовній заяві ОСОБА_1

Відповідно
до ч. 1  ст.  156 ЖК України члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири),  які проживають разом
з ним у будинку ( квартирі),  що йому
належить,  користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку ( квартирою),
якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим
приміщенням.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не наддав суду даних про те,  що при реєстрації сина ОСОБА_2 на його
половині будинку між ними було укладено угоду про порядок користування жилим
приміщенням.  З позовними вимогами про
втрату «права на користування

зазначеним
житлом,  у відповідності з вимогами  ст.
405 ЦК України
ОСОБА_1до суду не звертався.

Виходячи
з наведенного,  судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що не має підстав для задоволення позову
ОСОБА_1 пpo усунення перешкод в користуванні половиною спірного
будинку у відповідності до вимог
ст.  391 ЦК України,  та зняття з реєстрації ОСОБА_2.,  оскільки ОСОБА_2 вселився в спірну половину
будинку,  яка належить ОСОБА_1,  як член сім'ї власника будинку,  інших умов користування спірною половиною
житлового будинку при вселенні та реєстрації не встановлено.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_2
не наддав суду доказів того,  що ОСОБА_1
перешкоджає йому в користуванні спірною половиною житлового будинку.

Таким чином,  доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують. Передбачених

законом підстав неправильного застосування норм матеріального чи процессуального права не

встановлено.

Рішення суду
відповідає закону і підстав для його скасування колегія не вбачає.

Керуючись
ст. . 303,  п.1 ч.1
ст. 307,    ст.  ст.
308,   313,  314,
315,  317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Вільнянського районного суду Запорізької області від "13" серпня 2007
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена протягом двох
місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.