РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

13 липня 2007
року Лисичанській міський суд Луганської області

в
складі: головуючої судді                                        Чернобривко
Л.Б.

при
секретарі судового засідання                             Семікіній
К.А.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення боргу за

договором
займу.,

Встановив:

Позивач,
посилаючись на те, що 20.05.2007 року відповідачка взяла у борг по розписці
гроші в сумі 4580грн, які зобов'язалась повернути до 01.06.2007 року. У встановлений
в розспиці строк борг відмовилась повернути посилаючись на відсутність грошових
коштів. Добровільно повернути борг відповідачка не бажає, тому просила стягнути
з неї борг у сумі 4580 гр. та судові витрати в сумі 81 грн.

Позивачка
у попередньому судовому засіданні змінила позов і просила стягнути з
відповідачки 2580грн, посилаючись на те, що 2000грн відповідачкою погашено
добровільно .

Відповідачка
у попередньому судовому засіданні позов визнала , не заперечувала проти виплати
позивачу залишок боргу у розмірі 2580грн .

Відповідачка
попереджена судом про наслідки визнання позову.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦУПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку , передбаченому ст..
174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 17 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Відповідно
до ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої
ж якості.

Відповідно
до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,
що встановлений договором.

Суд
вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує
права, інтереси інших осіб і що є передбачені ст. 1049 ЦК України підстави
для стягнення боргу , тому визнання позову відповідачкою слід прийняти.

Відповідно
до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки державне мито в
сумі 51 грн. та витратила на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30грн.
на користь позивача.

На
підставі викладеного, відповідно до ст. 1166 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 11, 130, 174, 212-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ :

Прийняти
визнання позову   відповідачкою .

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу за договором займу   задовольнити .

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 суму боргу 2580 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят)грн.
та судові витрати в сумі

державного мита в сум 51грн та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення    в сумі 30грн, а всього
2661 (дві тисячі шістсот шістдесят одна) грн.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня після його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду .