Справа №2-3/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2 квітня 2007
року В.Писарівський районний суд Сумської області в складі:

Головуючого -
судді                                                                            Семенової
О.С.,

при секретарі -                                                                                     Пасюга
Н.М.,

з участю
адвоката -                                                                             ОСОБА_3.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. В-Писарівка справу за цивільними позовами
ОСОБА_1до Державної виконавчої служби у В-Писарівському районі, Управління
Державного казначейства у В-Писарівському районі, ОСОБА_2про звільнення майна
з-під арешту та Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль"
до Державної виконавчої служби у В-Писарівському районі, Управління Державного
казначейства у В-Писарівському районі про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

Позивачі
звернулися до суду з даними позовами, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 жовтня 2005 року між АППБ
„Аваль" та ОСОБА_1був укладений кредитний договір на купівлю нею
автомобіля ВАЗ 21093,2005
року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який 19 жовтня 2005 року був
переданий у заставу банку для забезпечення виконання основного зобов'язання, у
зв'язку з чим його відчуження заборонено. Вироком В-Писарівського районного
суду Сумської області від 1
серпня 2006 року
ОСОБА_2, чоловік позивачки, був визнаний винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 332
КК України, йому призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України у
виді виправних робіт за місцем роботи строком два роки з утриманням 20 відсотків
заробітку на користь держави з конфіскацією засобу вчинення злочину - автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Позивачі вважають, що зазначений автомобіль не може бути
конфісковано, так як він не належить засудженому та знаходиться у заставі
банку.

Позивачка
ОСОБА_1. у
судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та дала аналогічні пояснення.

Представники
позивача ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", який є правонаступником  Акціонерного поштово-пенсійного банку
„Аваль" / а.с. 114-119/, Мурай О.О. та
Набока Г.В. у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали.

Представник
відповідача Державної виконавчої служби у В-Писарівському районі Васильченко
Н.В. в судовому засіданні визнала заявлені позовні вимоги та пояснила, що арешт
автомобіля був накладений даною виконавчою службою 6 жовтня

2

2006 року, на час розгляду справи у суді виконавче провадження
зупинено, не заперечує проти звільнення спірного автомобіля з-під арешту, якщо
є для цього підстави

Відповідач
ОСОБА_2. позов визнав та пояснив суду, що автомобіль був

придбаний його
дружиною, він управляв ним на підставі його запису у технічному

паспорті, автомобіль
потрібний для перевезення їх сина, який є інвалідом з дитинства.

Представник
відповідача Управління Державного казначейства у В-

Писарівському
районі у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про
день, час та місце розгляду справи, тому суд, заслухавши думку , сторін, вважає
за можливе розглядати справу без його участі.

Заслухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлені
такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено, що позивачці ОСОБА_1.
на праві власності належить автомобіль ВАЗ 21093,2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу / а.с.7/. Даний автомобіль
вона придбала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. за кредитним договором від 18 жовтня 2005 року, укладеним
з АППБ „Аваль" /
а.с.8-9,13/. 19 жовтня 2005
року автомобіль переданий позивачкою у заставу банку для забезпечення
виконання кредитного договору, у зв'язку з чим був укладений договір застави
майна та даний автомобіль заборонено відчужувати, про що мається запис в
свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу / а.с.41-42/. Вироком В-Писарівського районного суду
Сумської області від 1 серпня 2006 року відповідач
ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст. 332 КК України, за
цим законом йому було призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України у
виді виправних робіт за місцем роботи строком два роки з утриманням 20 відсотків
заробітку на користь держави з конфіскацією засобів вчинення злочину, а саме
автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний
номер НОМЕР_1 / а.с.
10-12/. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи,
постановою слідчого від 17
лютого 2005 року зазначений
автомобіль був. визнаний речовим доказом, так як є знаряддям вчинення злочину / а.с.34/, за
заявою позивачки автомобіль був їй переданий 17 лютого 2005
року за зберігальною розпискою, у якій вона було попереджена, що він є
знаряддям вчинення злочину та визнаний речовим доказом /а.с.35-36/. В
апеляційному порядку вирок не оскаржувався. Постановою від 8 вересня 2006 року державним
виконавцем Державної виконавчої служби у В-Писарівському районі було відкрито
виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 1-49 від 1.08.2006 року про
конфіскацію спірного автомобіля на користь держави / а.с.48/. 6 жовтня 2006 року відповідно
до Акту опису й арешту майна державним виконавцем автомобіль ВАЗ 21093 був описаний та
на нього накладено арешт, він оцінений на суму 25 000 грн. /
а.с.52-56/. 31 жовтня 2006 року постановою
державного виконавця виконавче провадження було зупинено у зв'язку з поданням
до суду позову про виключення майна з акта опису й арешту / а.с.74/. Вирок
суду оскаржувався у касаційному порядку /
а.с. 14-15/, проте Постановою Верховного Суду України від 30 січня 2007 року ОСОБА_2.
відмовлено у витребуванні кримінальної справи та перевірки її у касаційному
порядку / а.с.86/.
Станом на 19 березня 2007 року залишок
кредиту становить 15 000
грн. / а.с. 141 /.

3

Згідно зі ст. 41 Конституції
України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована
виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до
ч.1 ст. 59 Закону
України „Про виконавче провадження" -
особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Таким
чином, автомобіль ВАЗ 21093,
реєстраційний номер НОМЕР_1 був

конфіскований на
користь держави за вироком суду відповідно до санкції ч.2 ст. 332 КК України, яка
передбачає конфіскацію засобів вчинення злочину. Ця конфіскація є  спеціальною, а тому не являється кримінальним
покаранням та не передбачена у вичерпному переліку їх видів у ст. 51 КК України.
Спеціальна конфіскація є мірою процесуального примусу, яка розповсюджується на
предмети, що визнані речовими доказами за справою / ст. 78 КПК України/ і
застосовується на підставі ст. 81 КПК України; проте вона може бути застосована
судом не тільки на підставі ст. 81 КПК України, а й тоді, коли передбачена
самою санкцією статті, у даному випадку ч.2 ст. 332 КК України, її застосування
є обов'язковим для суду. Тому засоби вчинення злочину конфіскуються незалежно
від того чи належать вони засудженому і посилання позивачів на ст. 81 КПК
України, що не підлягають конфіскації знаряддя злочину, які не належать
обвинуваченому, є безпідставними.

Відповідно до
ст. 75 Закону
України „Про виконавче провадження" -виконання
покарання у виді конфіскації майна покладається на Державну виконавчу службу в
порядку, встановленому цим Законом.

Крім того ж,
позивачі у своїх вимогах зазначали як підставу звільнення автомобіля з-під
арешту, знаходження його у заставі та заборону його відчуження. У . поясненнях
представник Державної виконавчої служби зіслалась на ст. 52 Закону України
„Про виконавче провадження", яка регулює реалізацію заставленого майна.

Якщо звернутись
до  п. 4.3.3 Договору застави „Заставодавець", тобто ОСОБА_1.,
має право використовувати предмет застави на цілі, що не
суперечать чинному законодавству України /
а.с.96/. Проте конфіскація заставленого майна застосована у зв'язку із
злочинними діями з боку її чоловіка .
Крім того, позивачка порушила і норми Закону України „Про власність",
а саме ст.ст. 4,19 цього
Закону, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не
суперечать закону, а здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди
навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси
громадян, юридичних осіб та держави.

Відповідно до
ч.4 ст. 55 Закону
України „Про власність" -
у випадках, передбачених законодавчими актами України, майно може бути
безоплатно вилучено / конфісковано/
за рішенням / вироком/
суду чи іншого компетентного органу /
службовою особи/, як санкція за вчинення правопорушення.

Таким чином,
конфіскація спірного автомобіля не є його відчуженням, оскільки відчуження є
добровільною дією і правом власника розпорядитись належним йому майном, проте
як конфіскація є примусове безоплатне вилучення майна незалежно від волі
власника.

У даному
випадку, якщо позивачка ОСОБА_1.
вважає, що її права власника у зв'язку з конфіскацією автомобіля порушені,
суд їй роз'яснює, що

4

відповідно до
ст. 48 Закону
України „Про власність" вона може вимагати

відшкодування
завданих цим збитків від винної особи.

Керуючись ст. 41 Конституції
України, ст. 332 КК
України, ст.ст. 78, 81 КПК
України, ст. ст. 52, 59,
75 Закону України „Про виконавче провадження", ст.ст. 4,19,48, 55 Закону України
„Про власність", ст. ст. 10,
60,  212,213,215 ЦПК України, суд
-

Вирішив:

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1до Державної виконавчої служби у В-Писарівському районі,
Управління Державного казначейства у В-Писарівському районі, ОСОБА_2про
звільнення майна з-під арешту -
відмовити за безпідставністю .

У задоволенні
позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль"
до Державної виконавчої служби у В-Писарівському районі, Управління Державного
казначейства у В-Писарівському районі про звільнення майна з-під арешту - відмовити за
безпідставністю.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області
через В-Писарівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Оригінал
знаходиться в матеріалах справи.

Рішення вступило
в законну силу 12.04.2007