Справа 22-1896                                                           Суддя 1 інстанції Чекіна
Категорія 38                                                                 Доповідач
УХВАЛА

Іменем     України

5 березня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючого Бугрим
Л.М. Суддів Зінов"євої А.Г..

Рецебуринського
Ю.Й. При секретарі Стефановій 1.0
За участю прокурора Конакової В.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Шахтарського
міськрайсуду Донецької області від 13
грудня 2006 року постановленного по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши
доповідь судді Бугрим
Л.М., вислухав пояснення. ОСОБА_2., ОСОБА_1., представника органу опіки та
піклування Симоненко І.О., прокурора Конакової В.О., перевіривши матеріали
справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Шахтарського міськрайсуду Донецької області від 13 грудня 2006
року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1. про позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2.

На вказане
рішення суду ОСОБА_2. була подана апеляційна скарга, у якій він просив рішення
суду скасувати, посилаючись на необґрунтованість висновків суду, оскільки він не
ухилявся від виховання дитини. Суд невірно вирішив спір , оскільки ст. 164 СК України не
передбачає такої підстава для позбавлення батьківських прав як не надання
дитині матеріальної допомоги.

У судовому
засіданні ОСОБА_2. підтримував доводи апеляційної скарги, просив рішення суду
скасувати та у позові відмовити.

Позивач ОСОБА_1.
просив рішення суду залишити без зміни, оскільки відповідач ухилявся від
виховання та утримання онука.

Представник
органу опіки та піклування Симоненко І.О. та прокурор Конакова В.О. просили рішення
суду залишити без зміни.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду-залишенню без
зміни з наступних підстав.

Розглядаючи
спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надані
докази, вірно визначив характер спірних правовідносин та правильно застосував
матеріальний закон.

Зокрема, судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_2. є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.
Мати дитини ОСОБА_4.. за рішенням суду визнана недієздатноюдому вихованням та
утриманням ОСОБА_3займаються батьки

-    2    -

ОСОБА_4, тобто дід та баба. Рішенням Шахтарської міської
ради від 21 травня 2003 року ОСОБА_1.
було призначено опікуном неповнолітнього онука ОСОБА_2. .Відповідач ОСОБА_2. не
приймає участь у вихованні сина, не спілкується з ним, не надає матеріальної
допомога на його утримання, має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 9260 грн.

У судовому засіданні
ОСОБА_2. фактично ^їє заперечував проти того ,що він не спілкується з сином та
не приймає участь у вихованні дитини ,
однак, вважав, що несплата аліментів не є підставою для позбавлення його
батьківських прав.

Факт ухилення
ОСОБА_2. від виконання батьківських обов"язків було підтверджено
показаннями свідка ОСОБА_5., висновком органу опіки та піклування в особі
служби у справах неповнолітніх, які обстежували та вивчали умови проживання
неповнолітнього .

Згідно з вимогам
ч.І п.2 ст. 164 СК
України мати або батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо
вона ,він ухиляються від виконаня своїх обов"зків по вихованню дитини.

За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про, те відповідач
ухилявся від виконання своїх обов"язків, а тому задовільнив позовні вимоги
про позбавлення його батьківства відносно сина ОСОБА_6.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2.
не спростовують висновків суду. Рішення суду постановлено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись стст. 307
ч.І п.1, 308, 313,
314 ч.І п.1,315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Шахтарського міськрайсуду Донецької області від 13 грудня 2006
року постановленного
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про позбавлення батьківських
прав залишити без зміни.

Ухвала суду
набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею чинності