Справа № 2-402/ 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12 червня 2007 р.                                                                              м.
Чернігів

Чернігівський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої
- судді Хоменко Л.В.,

при
секретарі Марченко
О.О., Шевкун О.Є.,

за
участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_2, адвоката відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду   в м.
Чернігові справу за позовом

ОСОБА_1 до  ОСОБА_2   про
відшкодування

матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, треті особи:
ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просить

стягнути на її користь 6 879 грн. 69 коп. матеріальної шкоди та 50 000
моральної шкоди,

завданої їй внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивувала тим, що 19.08.2006
року сталась

дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, що належить
відповідачу

заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження, в результаті чого вона тривалий час
знаходилась на

лікуванні та отримала 3 групу інвалідності. На лікування позивачка
витратила 6 879 грн. 69

коп. Крім матеріальної, їй була заподіяна і моральна шкода, яка полягає в
тому, що вона

пережила тяжкі страждання, сильні больові відчуття, отримала інвалідність,
не може знайти

роботу з повноцінним заробітком, потребує щорічного лікування в санаторіях.
Моральну

шкоду позивачка оцінює в 50 000 грн.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги,
посилаючись

на обставини, викладені в позовній заяві та зазначила, що внаслідок ДТП, яке
сталось з вини

відповідача вона тривалий час знаходилась на лікуванні, отримала 3 групу
інвалідності,

потребує постійного дотримання дієт в харчуванні, санаторно - курортного
лікування. Вона

три дні була без свідомості, її життя було під. загрозою смерті, її дитина
потребує

материнської турботи. її турбують постійні болі, доводиться приймати ліки.
Моральну

шкоду оцінює в 50 000 грн., Не заперечувала, що відповідач один раз
приходив до лікарні,

пропонував допомогу, але вона дуже погано себе почувала, тому попросила
його піти.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Вважав, що в даному випадку відповідати за заподіяну шкоду, як матеріальну,
так і

моральну, повинен власник джерела підвищеної небезпеки, умислу потерпілої,
що звільняло

б його від відповідальності по справі не встановлено.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково: матеріальну
шкоду в

повному обсязі, моральну шкоду - не визнав. Факт ДТП за участю його
автомобіля

відповідач у судовому засіданні не заперечує, проте стверджував, що в
момент ДТП за

кермом автомобіля знаходився ОСОБА_5, який також перебував у стані
алкогольного

сп'яніння, і якому він передав кермо, бо він був трезвіший. Відповідач
вважає, що зіткнення

сталось з вини ОСОБА_5 і тому він повинен відповідати за завдану моральну
шкоду

2

позивачці. Стверджував, що приймав спроби до
часткового добровільного відшкодування

матеріальної шкоди, але позивачка
відмовилась.

Адвокат відповідача
ОСОБА_4 зазначив, що вина ОСОБА_2, як особи, що

заподіяла моральну
шкоду не доведена, він передав кермо іншій особі, ОСОБА_5, який і

повинен відповідати за
моральну шкоду.

Третя особа ОСОБА_5 у
судове засідання не з'явився, про розгляд справи

повідомлений своєчасно
та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_6 у
судове засідання не з'явився, надавши заяву, у якій

просить справу
розглядати без його участі.

Свідок ОСОБА_8, мати
відповідача, показала, що вона особисто зверталась до

родичів потерпілої з
наміром допомогти матеріально, але їй відмовили, бо не знали як писати

розписку.

Свідок ОСОБА_7 не
заперечувала, що ОСОБА_6 пропонувала їй 1000 грн., але

вона їх не взяла, бо не
знала, як писати розписку.

Свідок ОСОБА_9 показала, що того вечора вона поверталась з позивачкою з

природи, в той день вони
вживали спиртне. Після ДТП вона втратила свідомість і прийшла в

себе вже в реанімації.

Свідок ОСОБА_10
показала, що перед зіткненням вона бачила, як в тому

напрямку, де перебувала
потерпіла їхав автомобіль зеленого кольору, схожий на бобик, але

самого ДТП вона
не бачила.

Свідок ОСОБА_11
показав, що того вечора, коли сталось зіткнення він з

ОСОБА_5 та ОСОБА_2
розпивали спиртне. Близько 22-00 ОСОБА_5 та

ОСОБА_2 автомобілем поїхали в бік "
Сіверянки", за кермо з дозволу ОСОБА_2

сідав ОСОБА_5.

Суд заслухавши
пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали

справи, приходить до
висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що
19 серпня 2006 року о 23 год. 15 хв. в м. Чернігові по вул.Малиновського
поблизу будинку №32-А сталась дорожньо - транспортна пригода, в

результаті якої
автомобіль днз НОМЕР_1, яким за дорученням володіє відповідач, скоїв наїзд

на ОСОБА_1

Згідно висновку
експерта ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді

закритої тупої травми
живота з розривом тіла підшлункової залози, що ускладнилась

внутрішньочеревною
кровотечею, панкреотогенним шоком ІІ-Ш ст., обширної заочеревечної

гематоми, масивної
гематоми сальникової сумки, що ускладнились норицею сальчикової

сумки,
післятравматичного лівобічного плевриту, закритої черепно - мозкової травми,
струсу

головного мозку, рваної
рани лівої здухвинної ділянки, множинних саден обличчя і верхніх

кінцівок. Дані тілесні
ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли утворитись

19.08.2006 року за
обставин, викладених в описовій частині постанови і відносяться до

категорії тяжких
тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Згідно виписки з
історії хвороби ОСОБА_1 з 19.08.2006 по 25.08.2006 року

знаходилась на
лікуванні в реанімаційному відділенні ЧМЛ № 2 , а в період з 25.08.2006 року

по 06.10.2006 року
перебувала в хірургічному відділенні цієї лікарні. Довідкою Сер. МСЕ-

ЧНВ від 27.02.2007 року
підтверджується, що ОСОБА_1 встановлена первинно третя група

інвалідності( а.с. 7).

3

За фактом ДТП 29 серпня 2006 року порушена кримінальна справа за ознаками

злочину,  передбаченого  ч.1   ст.   286  КК
України.   Згідно  довідки
Начальника  СВ  з

розслідування ДТП СВ 4MB УМВС України в Чернігівській області
по даній справі

досудове слідство триває.

Згідно доручення наданого 22.04.2004 року ОСОБА_6, ОСОБА_2.

надано право розпорядження автомобілем марки Луаз - 969 М, 1990 року
випуску, днз НОМЕР_1, що підтверджує факт володіння відповідачем автомобілем на
відповідній правовій

підставі.

Довідкою МРЕВ ДАІ від 25.05.2007 року підтверджується, що ОСОБА_2

19.03.2002 року отримав посвідченні водія категорії ВС, а
ОСОБА_5 в період з 1997

року по теперішній час посвідчення водія не отримував.

Статтею 1187 ЦК України передбачені правила відшкодування
шкоди, заподіяної

джерелом підвищеної небезпеки. Згідно якої така шкода відшкодовується
особою, яка на

відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди

тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання

або утримання якого створює підвищену небезпеку. Лише в двох випадках,
передбачених

ч.5 зазначеної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки,

звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди було завдано
внаслідок

непереборної сили або умислу потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що автомобілем на момент зіткнення
володів за

дорученням відповідач. Він стверджував, що на момент зіткнення за кермом
перебував

ОСОБА_5, якому він передав керування і який перебував у стані алкогольного

сп'яніння. Крім його слів, будь-яких підтверджень цьому відповідач не
надав. При цьому

покази свідка ОСОБА_12 суд не приймає до уваги, оскільки він бачив, як
автомобіль

від'їжджав від місця, де вони вживали спиртні напої, а до моменту зіткнення
пройшов

певний проміжок часу і за кермом автомобіля міг бути ОСОБА_2, крім того він
є

товаришем ОСОБА_2 і міг дати суду неправдиві свідчення.. Суд враховує
також, що

навіть, при усному дорученні ОСОБА_2 автомобіль не вийшов з його володіння,
як

безпосереднього володільця і він беззаперечно знаходився в автомобілі в
момент зіткнення.

І за цих обставин, якщо ОСОБА_2 і передав кермо ОСОБА_5, тим самим, він

діяв в порушення вимоги Правил дорожнього руху України, передавши керування

транспортним засобом особі, яка завідомо для нього перебувала в стані
алкогольного

сп'яніння і яка не мала права керування транспортним засобом, в чому
вбачаються винні дії

ОСОБА_2

За загальним правилом, передбаченим ст. 1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана

фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю,

відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім
випадків, коли шкоди

завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії

джерела підвищеної небезпеки. Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, як

безпосередній володілець джерела підвищеної небезпеки, повинен відповідати
за завдану

моральну та матеріальну шкоду.

Вартість лікування потерпілої підтверджується квитанціями, наданими
позивачкою в

судове засідання, і відповідачем не оспорюється. Розпискою від 04.06.2007
року

підтверджується, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 3000 грн. в рахунок

завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 19.08.2006 року. За

таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода, належним
чином

4

підтверджена
позивачкою  і  підлягає стягненню з  відповідача в
повному обсязі,  за

вирахуванням
суми, сплаченої добровільно під час розгляду справи.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню суд виходить
з

глибини фізичного болю та тривалості душевних страждань позивачки, те, що в
результаті

ДТП вона отримала 3 групу інвалідності, потребує періодичного лікування та
санаторно -

курортного лікування, потребує дотримання дієт, що позбавляє її можливості
жити

повноцінним життям, належним чином піклуватись про дитину. Разом з тим суд
виходить з

вимог розумності та засад справедливості, і вважає,, що заявлена позивачкою
сума моральної

шкоди не відповідає обсягу її моральних страждань, а тому відшкодуванню
підлягає

моральна шкода в сумі 25 000 грн.

Витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, сплачені

позивачкою при зверненні до суду підлягають стягненню з відповідача на її
користь

відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача
пропорційно до

задоволених позовних вимог позивачки відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 13,57, 60, 79,84,88, 208, 209,
212, 215, 218,

ЦПК України, ст. 23,1167,1187 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

З 879 грн. 69 коп., в рахунок спричиненої матеріальної шкоди та 25 000 грн.
в рахунок

спричиненої моральної шкоди, 30 грн. сплачених    витрат на інформаційно - технічне

забезпечення розгляду справи, а всього 28 909 грн. 69 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у

розмірі 59 грн. 50 коп.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом
десяти

днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області
через

Чернігівський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду

Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом двадцяти
днів після

подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.