І м е н е м    У к р а ї н и
28 листопада 2007 року                                                           м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
головуючого   Патрюка М.В.,
суддів:            Берднік
І.С.,                                     Прокопчука Ю.В.,
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства
закритого типу (далі - АТЗТ) “Коростенський фарфор” про стягнення заробітної
плати за час простою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Житомирської області від 20 грудня
в с т а н о в и л а:
У червні 2005 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до АТЗТ “Коростенський
фарфор” про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Позивачка посилалася на те,
що з 23 жовтня 1969 року до
16 травня 2005 року вона працювала сортувальником на АТЗТ “Коростенський
фарфор”. З причини простою підприємства вона не працювала. Усього знаходилася у
відпустці без збереження заробітної плати: у 2003 році - 76 днів, у 2004 році -
140 днів, у 2005 році - 57 днів, що суперечить діючому законодавству. У 2003
році вона писала заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати
під впливом адміністрації підприємства, а заяви в 2004 році та 2005 році про
надання відпустки без збереження заробітної плати не підписувала. Таким чином,
підприємство повинно було сплатити заробітну плату за час вимушеного простою за
2003 - 2005 роки в розмірі 3 321 грн. 33 коп. У добровільному порядку
відповідач відмовляється сплатити вказану суму.
Рішенням Коростенського
міськрайонного суду від 6 листопада 2006 року позов задоволено частково.
Стягнуто з АТЗТ  “Коростенський фарфор”
на користь ОСОБА_1 1 969 грн. заробітної плати за час простою.

Рішенням апеляційного
суду  Житомирської області від 20 грудня
2007 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування рішення апеляційного суду з підстав порушення норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення міськрайонного суду та ухвалюючи нове
рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із
того, що позивачка не перебувала в стані простою, оскільки протягом спірного
періоду знаходилася у відпустці без збереження заробітної плати; на роботу не
виходила; накази про переведення на роботу в умовах неповного робочого дня при
неповному робочому тижні, обумовлених важким фінансовим становищем
підприємства, не оспорювала.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове
рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в
скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене апеляційним судом рішення є законним і
обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги
відсутні.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 20 грудня
2006 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка