Справа №2-0-23/2007
РІШЕННЯ Іменем України

12 червня 2007 року                                                                                                     м.
Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого                                                                 судді                          Іваніної Ю.В.,

народних
засідателів                                                                                               ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі   Ніколіній О.О.,

за участю
заявника                                                                                                  ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного
суду цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про визнання безвісно відсутньою
ОСОБА_5, заінтересована особа -Управління Пенсійного Фонду України в
Приморському районі Запорізької області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про визнання безвісно відсутньою її
невістки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Одеси, посилаючись на те, що її
син ОСОБА_6 у 1993 році одружився з ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_7. До
травня 1994 року
вони проживали у м. Приморську, а потім виїхали до м.Гуляйполя Запорізької
області. У лютому 1995 року
ОСОБА_5 покинула дитину і чоловіка та виїхала до м.Одеси, після того її ніхто
не бачив. Спочатку вона декілька раз телефонувала на день народження сина, а
потім перестала навіть дзвонити. Останній раз вони спілкувалися по телефону 10
січня 1999 року. Зі слів ОСОБА_5 вона проживала у м.Одесі. Коли виникло питання
про отримання соціальної допомоги на онука, заявниця, яка оформила над ним
опікунство, письмово зверталася до різних правоохоронних органів та органів
влади Одеської області з метою з'ясувати місце знаходження невістки, проте
відповіді надходили негативні, місце її перебування невідоме.

Визнання безвісно відсутньою ОСОБА_5 заявник обґрунтовує тим, що їй
необхідно вирішити питання про призначення неповнолітньому підопічному заявника
соціальної допомоги.

У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала.
Представник заінтересованої особи -
Управління Пенсійного Фонду України в Приморському районі Запорізької
області в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків,
перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.43 ЦК
України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо
протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про
місце її перебування.

Факт відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_5
за останнім місцем проживання у м.Одесі протягом одного року підтверджується
зібраними у справі доказами.

Допитані судом свідки, сусіди, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, кожна
окремо, показали, що підтримують близькі стосунки з родиною ОСОБА_4 і починаючи
з 10 січня 1999 року, тобто більше року, ОСОБА_5 про своє місце знаходження
заявнику не повідомляла, на зв'язок не виходила, де вона може знаходитись її
рідні не знають. Вона вела аморальний спосіб життя, тому може знаходитись
будь-де. їм відомо, що ОСОБА_5 будь-якої участі у вихованні та утриманні сина
не приймає.

Відповідно до інформації Жовтневого районного відділу
Одеського міського управління УМВС України в Одеській області від 09.11.2000
року ОСОБА_5 по адресному бюро УМВС України в Одеській області не значиться
(а.с. 7).

Згідно з довідкою начальника Приморського РВ УМВС України в Запорізькій
області від 12.12.2005 року гр.ОСОБА_4 зверталася до Приморського РВ УМВС із
заявою за фактом безвісної відсутності її невістки ОСОБА_5, місце знаходження
якої невідоме. Заява зареєстрована у відповідному журналі, матеріали перевірки
направлені до Ленінського РВ УМВС м.Одеси за останнім місцем її проживання
(а.с. 27).

Відповідно до повідомлення відділу кримінальної міліції у справах
неповнолітніх УМВС України в Одеській області від 21.08.2000 року останній
раз ОСОБА_5 знаходилась по АДРЕСА_1 приблизно в березні 2000 року. За
попередніми даними вона може знаходитись у м.Одесі. Прийняті відповідні заходи
щодо її знаходження, про що, в разі позитивних наслідків, буде інформовано
заявника (а.с. 24).

На запит суду у відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області, надійшла відповідь, що
ОСОБА_5 зареєстрованою/знятою з реєстраційного обліку у м.Одесі та Одеській
області не значиться (а.с. 131).

Відповідно до інформації Приморського РВ УМВС України в
Запорізькій області, наданої на запит суду, ОСОБА_5 за обліками реєстрації,
зняття з реєстраційного обліку не рахується, паспортом громадянина України в
Приморському РВ УМВС не документувалась (а.с. 121).

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити
під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про
їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК
України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей
про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше
число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі
неможливості встановити цей місяць -
перше січня наступного року.

Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні
відомості про ОСОБА_5 були у березні 2000
року, то початком її безвісної відсутності слід вважати 1 квітня 2000 року.

Задоволення
заяви ОСОБА_4 має для неї та її онука юридичне значення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для визнання ОСОБА_5 безвісно відсутньою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.248, 249 ЦПК України,
ст.43 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_4
задовольнити.

Визнати безвісно
відсутньою ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.Одеси.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_5 вважати 1 квітня 2000 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана в двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.