Справа №22-1336
Головуючий у 1 ін ст. Кухарець В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня
2007 року                                                                             м.  Рівне

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого
судді Собіни І.М.

Суддів
Ковалевича С. П.,  Василевича B.C.

При секретарі
судового засідання Сеньків О.С.

З участю
сторін та представників,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Рівне
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського
суду від 23 січня 2007 року в справі за позовом регіонального відділення Фонду
державного майна України по Рівненській області,  третя особа на стороні позивача,  яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору - товариство з обмеженою відповідальністю "Тараопторг" до
відкритого акціонерного товариства "Полісся" та ОСОБА_1 про визнання
ордеру недійсним,

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 23 січня 2007 року позов задоволено.

Визнано
недійсним ордер № 1 від 5 вересня 2005 року на жилу площу в гуртожитку для
малосімейних за адресою:АДРЕСА_1,
виданий відкритим акціонерним товариством (далі ВАТ) "Полісся"
на ім"я ОСОБА_1.

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує на порушення судом її Конституційного права на житло.

Вважає,  що суду належало притягнути до участі у
справі товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ)
"Байкал",  на балансі якого
знаходиться гуртожиток по АДРЕСА_1

Всупереч  ст.  7
Закону України "Про приватизацію державного майна",  яка забороняє Фонду державного майна України
втручатися в фінансово-господарську діяльність підприємства на чийому балансі
перебуває майно,  регіональне відділення
Фонду по Рівненській області все ж таки звернулося з позовом до суду.

Ордер №
1 на право вселення в гуртожиток був виданий їй на склад сім"ї із трьох
чоловік,  на підставі рішення ВАТ
"Полісся". Судом не враховано,
що вона є акціонером ВАТ "Полісся",  яке у свою чергу є засновником ТзОВ
"Байкал".

Визнавши
ордер недійсним,  суд не визнав недійсним
рішення ВАТ "Полісся" про його видачу.

ТзОВ
"Тараопторг" орендує в гуртожитку нежилу площу,  а вона користується жилою кімнатою.

Суд не
навів у своєму рішенні,  в чому саме
ордер не відповідає формі та процедурі його видачі.

Посилаючись
на порушення судом норм матеріального і процесуального права,  просила оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В
судовому засіданні ОСОБА_1  та її
представник свою апеляційну скаргу підтримали і дали пояснення в межах її
доводів.

Представник
регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області
просив апеляційну скаргу відхилити.

Представник
ВАТ "Полісся" вважав,  що
рішення має бути скасовано,  а
провадження у справі закрито.

Колегія
суддів,  заслухавши пояснення осіб,  які беруть участь у справі перевіривши доводи
та заперечення на апеляційну скаргу прийшла до висновку про її відхилення з
таких підстав.

Встановлено,  що на підставі рішення адміністрації
відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) "Полісся"

ОСОБА_1  на склад сім"ї з
трьох чоловік 5 вересня 2005 року було видано товариством ордер № 1 на жилу
площу в гуртожитку для малосімейних АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Позивач,  вважаючи,
що ордер видано з порушенням Житлового Кодексу України та без його
згоди,  як органу який здійснює управління
державним майном,  просив визнати його
недійсним.

Зі
змісту самого ордера та пояснень відповідача убачається,  що ОСОБА_1
ні в позивача,  ні в ВАТ
"Полісся" не працює і не навчається.

Задовольняючи
позов та визнаючи ордер № 1 не дійсним,
суд першої інстанції вірно виходив з вимог ч. 1  ст.
127 ЖК України,  за якою для
проживання робітників,  службовців,  студентів,
учнів,  а також інших громадян у
період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Доводи
відповідача про те,  що він є акціонером
ВАТ "Полісся" на увагу не заслуговують,  оскільки ВАТ не є власником гуртожитку,  а відповідачка його співвласником і не
породжують права на вселення в гуртожиток.

За
обставинами справи,  будівля гуртожитку
на баланс Рівненського міськвиконкому передана не була і повноважень на
вселення позивач нікому не передавав.

Враховуючи,  що рішення суду першої інстанції ухвалено без
порушення норм матеріального та процесуального права,  а доводи апеляційної скарги не спростовують
його висновків,  підстав для скасування
оскаржуваного рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Рівненського міського суду від 23 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами
в касаційному порядку

безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців починаючи з дня набрання нею
законної сили.