Справа №22-1670/06 р.                                            Головуючий
Категорія - 21                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2007 р. Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді:                        Бугрим Л.М.

суддів:                                                        Рецебуринського
Ю.Й.

Зінов'євої А.Г.

при секретарі:                                                                    Стефановій
І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1на рішення Дзержинського міського суду від 1 грудня 2006 р. по справі за
позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Дзержинського міського суду від 1
грудня 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1. були задоволені частково: на його користь з відповідача
було стягнуто матеріальну шкоду у ргізмірі 2596 грн., судові витрати у розмірі 331 грн. та грошову
компенсацію у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Не погодившись з
рішенням суду, відповідач приніс апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду
в частині відшкодування матеріальної шкоди скасувати як таке, що не відповідає
вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав
неправильну правову оцінку. Просив направити справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування
доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що не в достатній мірі
перевірив обставини справи і позбавив його можливості надати відповідні докази,
відмовивши у допиті свідків дорожньо-транспортної пригоди та призначенні
автотехнічної експертизи.

У судовому
засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі і просив її
задовольнити.

Позивач проти
апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, а рішення суду залишити
без зміни.

Заслухавши
доповідача, сторони, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з
матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які
склалися між сторонами і надав їм відповідну оцінку.

При розгляді
справи судом було встановлено, що сторони являються власниками автомобілів
відповідно „ВАЗ-21013", держзнак НОМЕР_1та
„ВАЗ-2101", держзнак НОМЕР_2. 6 лютого 2006 р. між вказаними
автомобілями під управлінням водіїв-сторін по справі сталася
дорожньо-транспортна пригода, яка відбулася з виниОСОБА_2 На підставі постанов
Апеляційного суду Донецької області від 13
квітня 2006 р.
провадження по адміністративним справам відносно позивача та відповідача було
закрито відповідно за відсутністю складу адміністративного правопорушення та за
спливом строків притягнення до відповідальності. В результаті аварії автомобіль
позивача було пошкоджено і, згідно висновку автотоварознавчої експертизи
вартість ремонтно-поновлювальних робіт складає 2596 грн. 63
коп.

2

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана (у даному випадку) неправомірними діями майну фізичної особи
відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до
реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Такі ж вимоги при
визначенні розміру збитків, викладені і в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 р. №6 (з подальшими
змінами та доповненнями, внесеними постановами від 08.07.1994 р. №7, від 30.09.1994 р. №11, від 25.05.1998 р. №15 та від 24.10.2003 р. №9).

Виходячи з
наведеного, реальна вартість -
це вартість ремонтно-поновлювальних робіт, витрати на які встановлено
висновком експертизи і обгрунтовано стягнуті судом на користь позивача.

Апеляційний суд
не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що суд відмовив йому у
задоволенні клопотання про виклик та допит свідків, які начебто в день
дорожньо-транспортної пригоди знаходилися у нього в машині в якості пасажирів,
оскільки вони безпідставні.

Як вбачається з
матеріалів адміністративних справ, при розслідуванні дорожньо-транспортної
пригоди робітниками Державтоінспекції, сторони не заявляли про наявність
свідків аварії. В ході проведення перевірки робітниками ДАІ вони допитані не
були. Вказані обставини свідчать про їх відсутність в момент
дорожньо-транспортної пригоди на місті події.

За вказаних
обставин, суд, критично оцінивши клопотання відповідача про виклик та допит
свідків, обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. Крім того, відповідно до вимог
ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи
апеляційної скарги щодо відмови у призначенні автотехнічної експертизи, також
не заслуговують уваги і обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 51
ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином,
рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для його
скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 303-304,
307 ч.1 п. 1-308, 313,
314 ч.І п.1, 315 ЦПК
України, суд,-

У ХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду від 1 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання чинності.

Головуючи

Судді: