Справа №
інстанції - Вірченко
УХВАЛА

іменем
України

01 березня 2007
року

Апеляційний суд Донецької області в
складі: Головуючого Гурової О.М. суддів Шевченко В.Ю., Могутової Н.Г. при
секретарі Тимченко Г.В. з участю
сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України
в м.Шахтарську на рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області
від 22 грудня
2006р. за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м.Шахтарську про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Апеляційного
суду Донецької області надійшла апеляційна скарга Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м.Шахтарську на рішення Шахтарського
міськрайсуду від 22 грудня
2006р., яким позовОСОБА_1. задоволено частково, на його користь з відповідача
стягнуто моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров"я на виробництві у
розмірі 7500грв.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що
позивачем не було надано належних доказів щодо підтвердження факту спричинення
йому моральної шкоди, цей факт не підтверджено відповідним висновком МСЕК.
Судом також не враховано вину позивача у нещасному випадку, що стався з ним при
виконанні трудових обов"язків. Крім того, суд не врахував, що відповідно
до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006р." дія
окремих статей Закону України„Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. №1105 , в тому числі
відносно відшкодування моральної шкоди, зупинено.

Представник
відповідача в засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги,
просив скасувати рішення суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовити.

Позивач в
засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги,
просив залишити рішення суду без змін.

Судом першої
інстанції встановлено, що 19
липня 2003р. з позивачем при виконанні трудових обов"язків стався
нещасний випадок, внаслідок якого він отримав

2

закритий перелам верхньої третини
лівої ліктьової кістки зі зміщенням та вивихом Голівки лучевої кістки, що
підтверджується актом по формі Н-1 від 21.07.2003р. Згідно висновку МСЕК від
26.10.2005р. позивачу вперше встановлено 25%
втрати професійної працездатності у зв"язку з трудовим каліцтвом. При
переогляді на МСЕК 13.12.2006р. втрату працездатності у розмірі 25% підтверджено.
Враховуючи, що внаслідок виробничої травми позивачу завдано моральної шкоди, а
також з урахуванням глибини його моральних і фізичних страждань , суд визначив
розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, у сумі
7500грв.

Заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких
підстав.

Згідно змісту вимог
ст.ст. 1,21,28 Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" від 23.09.1999р. №1105 (зі змінами та доповненнями) у разі настання страхового
випадку на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України покладено обов"язок у встановленому
законом порядку своєчасно і в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну
робітникові внаслідок ушкодження здоров"я, у тому числі і моральну шкоду
при наявності підстав факту спричинення цієї шкоди потерпілому. Зазначені норми
не містять яких-небудь інших додаткових умов щодо відшкодування моральної
шкоди.

З матеріалів
справи вбачається, що 19
липня 2003р. з позивачем при виконанні трудових обов"язків стався
нещасний випадок, внаслідок якого він отримав закритий перелам верхньої третини
лівої ліктьової кістки зі зміщенням та вивихом голівки лучевої кістки, що
підтверджується актом по формі Н-1 від 21.07.2003р. Згідно висновку МСЕК від
26.10.2005р. позивачу вперше встановлено 25%
втрати професійної працездатності у зв"язку з трудовим каліцтвом. При
переогляді на МСЕК 13.12.2006р. втрату працездатності у розмірі 25% підтверджено.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяною внаслідок ушкодження
здоров"я за нормами Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. № 1105-Х1У. Згідно
змісту вимог ст.34 вказаного Закону України висновок МСЕК про наявність
моральної шкоди передбачено у випадку заподіяння шкоди умовами виробництва, яка
не спричинила стійкої втрати потерпілим працездатності. Із матеріалів справи
вбачається, що позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності,
тому апеляційний суд вважає непереконливими доводи апеляційної скарги про
необхідність підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком
МСЕК.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004р. № 1-рп/2
ушкодження здоров"я, спричинене потерпілому під час виконання трудових
обов"язків незалежно від ступеню втрати професійної працездатності
спричиняє йому моральні і фізичні страждання. Обов'язок Фонду відшкодувати
моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, має забезпечуватися Фондом всім
потерпілим, у тому числі в разі тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати професійної
працездатності.

Доводи
відповідача про те, що Законом України "Про державний бюджет на 2006 рік"
вказані виплати зупинено, суд не може прийняти до уваги, оскільки
правовідносини по даній справі виникли до набрання чинності зазначеним Законом.

В рішенні суд
навів мотиви, з яких він прийшов до висновку про визначення суми відшкодування
моральної шкоди, а також навів мотиви, з яких він не приймає до уваги
заперечення відповідача та оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідає вимогам ст.213
ЦПК України.

3

Зокрема, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування
моральної шкоди, суд урахував, що у зв"язку із трудовим каліцтвом позивачу
було Спричинено фізичні і моральні страждання, встановлено 25% втрати
професійної працездатності, внаслідок істотного погіршення стану
здоров"я  було порушено звичайний
уклад його життя, він не може допомагати своїй родині, що суттєво впливає на
його психологічний стан. Тому, з урахуванням конкретних обставин, з дотриманням
вимог ч.Зст.34 Закону України„Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", суд правильно визначив розмір
відшкодування моральної шкоди в сумі 7500грв.

Апеляційний суд вважає, що
визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідає характеру
та ступеню моральних страждань позивача, конкретним обставинам справи та
підстав для її зменшення не вбачається.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких підстав
апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, як
таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись
ст.ст.304,307,308,313,315
ЦПК України,  апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м.Шахтарську
відхилити.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2006р.
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та

може
бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання

законної
сили.