Справа №2-91/2007 p.
РІШЕННЯ

іменем України

26 квітня 2007 року                   Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого                                        Бойко О.В.,

при секретареві                                    Галай О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Козелець Чернігівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Патютинської сільської ради Козелецького району, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право
власності частково недійсним та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

у суд про визнання свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1, видане 6 листопада 2006 року виконкомом Патютинської
сільської ради частково не дійсним: в частині визнання права приватної власності на 1/2 частку даного домоволодіння за ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на нерухоме
майно - 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 звернувся ОСОБА_1 до Патютинської
сільської ради Козелецького району, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3.

У судовому
засіданні позивач підтримав позов та зазначив, що з 20 грудня 1968 року, тобто з
часу його народження і по даний час постійно проживає в АДРЕСА_1. З вересня 1986 року по 1 липня 1992 року не проживав в даному
господарстві з поважної причини: в цей період навчався в
Кріворіжському технікумі гірничого транспорту 3 роки та проходив строкову
службу в Радянській армії протягом 3 років.

ОСОБА_2 була тільки прописана в господарстві. А в дійсності вона
там не проживала. Станом на 15 квітня 1991
року вона на протязі більше 3 років не проживала в домоволодінні і не брала
участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору. І тому втратила право на майно
колгоспного двору. Не проживала вона і після 15 квітня 1991 року, а повернулась
в господарство тільки весною 2006 року.

Представник відповідача Патютинської сільської ради в судове засідання не
з'явився, однак подав до суду заяву в якій в
повному обсязі визнав позовні вимоги та попросив розглядати справу у
відсутність їх представника.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та зазначила,
позивач ОСОБА_1 не може заявляти, що вона не
проживала в своєму домоволодінні станом на 1 липня 1990 р. також на 15 квітня 1991 р. і впродовж більше 3 років,
тому, що він з вересня 1986 р, по липень 1992 р.
включно - 6 років, був відсутній в с Патюти в даному домоволодінні.

З дня народження, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 р. і по теперішній час вона проживає
в своєму АДРЕСА_1. Після закінчення школи в
1984 р. з лютого 1985 р. по грудень 1996 р. ( за винятком
що з 15 травня 1989 р. по 30 жовтня 1989 р. працювала в Борисполі Київської обл.) 12 років працювала в селищі
Козелець на підприємстві: філіал Чернігівської ф-ки «Індтрикотаж» -
дільниця № 9, що знаходився в Козелецькому Будинку побуту. Кожного дня після роботи рейсовим автобусом Козелецького автопарку
та іншим транспортом їздила додому в с Патюти де проживала з мамою і допомагала їй в усьому по господарству, в домі і на городі, також вкладала свої
кошти в ремонт будинку, купувала необхідні речі для дому і
господарства.

2

її брат ОСОБА_1 не проживав у зазначеному
господарстві з тієї причини, що навчався в м. Кривий Ріг а також
проходив службу в лавах Збройних Силах СРСР.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що з
народження її син ОСОБА_1 проживав у будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1. Не проживав лише період часу коли служив в лавах
Збройних Сил СРСР та навчався в м. Кривий Ріг. її дочка ОСОБА_2 постійно з ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто з часу її народження проживала за вказаною адресою, включаючи
період з 1990 року по 1991 рік.

Свідок ОСОБА_4 показав, що його брат ОСОБА_1 з народження постійно
проживав в АДРЕСА_1. Був відсутній лише з 1987 по
1992 рік так як навчався в м. Кривий Ріг та проходив службу в армії. Однак
після служби в армії, перед продовженням навчання, проживав в с Патюти за вказаною адресою. Його сестра відповідачка по справі ОСОБА_2 була лише прописана за вказаною
адресою а проживала то в АДРЕСА_2, то в м.
Києві. Постійно ОСОБА_2 почала проживати в с Патюти лише з 2006 року, після чого
і почали виникати сварки. Він знаходиться у нормальних
стосунках і з братом і з сестрою.

Свідок ОСОБА_5 показала, що її брат ОСОБА_1 народився і весь час прожив в АДРЕСА_1. Не проживав лише з 1987 року по 1992 рік оскільки проходив службу в армії. її сестра ОСОБА_2 навпаки в с Патюти за вказаною адресою була лише прописана, а весь час після закінчення
школи проживала то в АДРЕСА_2, то в м. Київ, спочатку у
неї, а потім знімала квартиру. Вона знаходиться у кращих стосунках із братом ОСОБА_1 ніж із сестрою ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_6 показала, що є дружиною ОСОБА_1 і проживає в АДРЕСА_1. Одружена з 1999 році і з цього часу проживає у вказаному господарстві. ОСОБА_2 проживала в м. Києві, а в
2006 році повернулася в с Патюти. Чоловік їй розповідав що з
1987 року по 1992 рік він не проживав у вказаному господарстві, оскільки
проходив службу в лавах збройних сил. З травня 1990 року по вересень 1990 року,
тобто після закінчення служби в армії і до часу коли треба було їхати на навчання, проживав в АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_7 показала, що знає родину ОСОБА_8 до 1994 році проживала неподалік АДРЕСА_1. Знає, що в цьому будинку проживали і ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Пам'ятає, що приблизно з 1987
року по 1992 рік ОСОБА_1 не проживав у вказаному будинку так як проходив службу в лавах збройних
сил та навчався в м. Кривий Ріг. ОСОБА_2 постійно проживала у вказаному
домоволодінні, оскільки вони кожного дня їздили на автобусі до с.м.т.
Козелець на роботу до побут комбінату, де ОСОБА_2
працювала.

Свідок ОСОБА_9 зазначила, що проживала поруч із господарством ОСОБА_8, що в АДРЕСА_1. Знає, що ОСОБА_2 постійно проживала у вказаному господарстві, а ОСОБА_1 певний проміжок часу ні, так як
проходив службу в армії та навчався в м. Кривий Ріг.
На канікули ОСОБА_1 приїжджав в с Патюти у зазначене господарство.
Одразу після навчання ОСОБА_1 повернувся в с Патюти, де і проживає де цього часу.

Аналогічні покази, до показів ОСОБА_9, дали свідки ОСОБА_10 тг ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_12 показала, що в с Патюти приїхала на постійне місце проживання в 1990 році і проживає на теперішній час. В
1990 році бачила, що в господарстві АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_2 та ОСОБА_13 ОСОБА_1 в той час у
вказаному господарстві не бачила.

В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні
ним правовідносини:

з 20 грудня 1968
року, з часу народження, по 30.08.1986 року ОСОБА_1 постійно проживав в с Патюти в домоволодінні розташованому по АДРЕСА_1.

З 30.08.1986
року по 16 червня 1987 року ОСОБА_1
навчався в Криворіжському технікумі гірничого транспорту, що підтверджується
копією трудової книжки НОМЕР_1 на його ім'я.

З 24.05.1987
року по 27 квітня 1990 року ОСОБА_1
проходив військову службу в лавах Збройних
Сил Радянської армії, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 від
24 травня 1987 року, трудовою книжкою НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 та довідкою
Козелецького районного військового комісаріату № 283 від 13.11.2006 року.

18.07.1990 року ОСОБА_1 прийнятий на
облік, а 28.08.1990 року знятий з обліку сільською радою с. Патюти Козелецького
району у зв'язку з виїздом до м. Кривий Ріг, що підтверджується військовим
квитком НОМЕР_2 від 24 травня 1987 року.

Відповідно до
довідки Патютинської сільської ради № 286 від 26.04.2007 року ОСОБА_1 з 07 травня
1990 року по 28 серпня 1990 року проживав в АДРЕСА_2.

06.09.1990 року ОСОБА_1 зарахований до
Криворіжського автотранспортного коледжу, де навчався до 01 липня 1992 року, що
підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 та дипломом НОМЕР_3 на
це ж саме ім'я.

Відповідно до
свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 197246 від
06.11.2006 року АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_13 та ОСОБА_2.

Відповідно до
трудової книжки НОМЕР_4 від 11 березня 1985 року на ім'я ОСОБА_2, остання
01.02.1985 року прийнята ученицею в'язальної дільниці № 9. 04.03.1989 року
звільнена в порядку переведення до Клавдіївської фабрики „Індтрикотаж" Бориспільського філіалу, де
прийнята на роботу 15.05.1989 року. 30.10.1989 року звільнена у зв'язку
з переведенням до Чернігівської обласної фабрики „Індтрикотаж", куди прийнята на роботу 01.11.1989 року, звідки
28.12.1996 звільнена за власним бажанням.

Господарство , в
АДРЕСА_1, станом
на 1 липня 1990 року відносилося до категорії колгоспного двору.

Відповідно до
довідки Ніжинського бюро технічної інвентаризації № 68 станом на 01.11.2006 року вартість будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 становить 75923 грн.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідачів, третьої особи, показання свідків та вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Патютинської сільської ради Козелецького району, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1, де власниками, в рівних частках, кожна на 1/2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2частково недійсним, в частині права
власності ОСОБА_2 на 1/2 частки вказаного будинку,
підлягають частковому задоволенню.

Також підлягають частковому
задоволенню вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового АДРЕСА_1.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживав та приймав участь своєю працею та
коштами у веденні спільного господарства двору, що в АДРЕСА_1. Не проживав він у будинку, що знаходиться за вказаною адресою лише з 24.05.1987 року по
07 травня 1990 року та з 28 серпня 1990 року по
01 липня 1992, з поважних причин, оскільки в цей проміжок часу навчався в
Криворіжському технікумі гірничого транспорту та проходив строкову службу в
лавах Збройних Сил СРСР.

4

В судовому засіданні також достовірно встановлено,
що ОСОБА_2 з часу свого народження, тобто з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року була прописана та постійно проживала до 1996 року в АДРЕСА_1 і приймала участь своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору, а тому також має
право на частку у вказаному домоволодінні.

Як зазначала
ч. 1 ст. 120 ЦК Української СРСР (1963 року) майно
колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності.

Відповідно до
ст. 126 ЦК Української СРСР (1963 року)
працездатний член колгоспного двору втрачає право на долю у майні двору, якщо
він не менше трьох років підряд не приймав участь своєю працею і коштами у
веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не приймав участь у веденні господарства у
зв'язку з призовом на строкову військову службу,
навчанням у навчальному закладі, або хворобою.

Відповідно до
ч. 1 статті 17 Закону України «Про власність» введеного в дію з 15 квітня 1991
року (надалі Закон) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх
спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між
ними.

Відповідно до
статті 55 цього Закону власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими
законодавчими актами України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 120, 126 ЦК Української РСР (1963 року) Законом України „Про власність" введеного в дію з 15 квітня 1991 року
ст. ст. 321, 328, ЦК України (2004 року), ст.ст. 57,
60,209,212,215,218,223,294,295 і 296 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Патютинської
сільської ради Козелецького району, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, будинку з надвірними будівлями, що
знаходяться в АДРЕСА_1, де власниками, в рівних частках, кожна на 1/2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2частково не дійсним, в частині права власності ОСОБА_2 на 1/2 частки вказаного будинку,
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину
будинку з надвірними будівлями, що знаходяться
в АДРЕСА_1.

В решті позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 у доход держави судовий збір в розмірі 75 грн. 55 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 у доход держави судовий збір в
розмірі 253 грн. 07 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського
апеляційного суду через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.