Справа № 22-2705 2007 р.                                          Головуючий
у 1-й інст.Мелешко С.І.
Доповідач Юхименко А.Г.
РІШЕННЯ

Іменем України

3 грудня 2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської
області в складі:

Головуючого:
Юхименка А.Г. Суддів: Цяцяка Р.П., Штефаніци Ю.Г. При секретарі: Жаровській
І.К. З участю апелянта та представника відповідача розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 серпня 2007
року,-

встановила:

Оскаржуваним
рішенням в позові ОСОБА_1 до ТзОВ "Аква-плюс" про стягнення
середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки при звільненні з
роботи та моральної шкоди відмовлено за пропуском строку звернення до суду.

Рішення
оскаржила позивач ОСОБА_1, просить його скасувати, а справу направити на новий
розгляд, т.я. суд не захистив її права, які були порушені відповідачем. Суд
прийшов до висновку, що затримка у видачі трудової книжки мала місце, однак
безпіставно відмовив їй в позові за пропуском строку позовної давності,
оскільки такий строк нею був пропущений з поважних причин, бо вона хворіла,
лише після того як пройшла повний курс лікування звернулася до суду. Крім
цього, покликається на те, що якщо суд прийшов до висновку, що вона пропустила
3-х місячний строк звернення до суду, то для стягнення моральної такий не
пропущено і суд мав всі підстави стягнути на її користь моральну шкоду, яка
завдана з вини відповідача, яка умисно не видавала трудову книжку, що відбилось
на її здоров"ї; за захистом вона змушена була звернутись в прокуратуру.

Вислухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів
вважає, що її слід задовільнити частково, а рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову.

Судом
встановлено, що позивач працювала у відповідача на посаді продавця з 2.10.2000
року по 20.07.2006 року і була звільнена з роботи за власним бажанням.

Суд достовірно
встановив, що з вини відповідача в особі директора товариства ОСОБА_2 позивачу
ОСОБА_1 трудову книжку в день звільнення не видано.

При цьому
помилково зазначено, що таку було направлено позивачу поштою 25 жовтня 2007
року. Вказана дата не відповідає матеріалам кримінальної справи №1-405 за 2006
р. про обвинувачення директора товариства ОСОБА_2 по ст.172 ч.1 КК України і
ст.366 ч.1 КК України.

Згідно
обвинувального висновку по справі та постанови Червоноградського міського суду
Львівської області від 20 листопада 2006 р. ОСОБА_2 визнано

2

винною у незаконному звільненні ОСОБА_1 з роботи з
особистих мотивів, а також у вчиненні іншого грубого порушення законодавства
про працю ( не включено ОСОБА_1 у табель робочого часу за липень місяць,
затримка у видачі трудової книжки, непроведения
з ОСОБА_1 розрахунку при звільненні) та вчиненні відносно ОСОБА_1
службового підроблення при її звільненні та в той же день, тобто

20  листопада 2006 р. трудову книжку повернуто
ОСОБА_1, що вона засвідчила письмово.

На захист
порушеного злочинними діями ОСОБА_2 права, ОСОБА_1 мала строк 3-ри місяці. Цей
строк закінчувався 21 лютого 2007 року. ПозовОСОБА_1 підписала 5 лютого 2007
року, але подала до суду 5 березня 2007 року, тобто з пропуском 12 днів.

Суд відмовив у
поновленні строку звернення, а відповідно і в задоволенні позову, зробивши
висновок, що таких пропущено без поважних причин на те причин.

Однак такий
висновок не відповідає матеріалам справи і, зокрема, наявним у справі
документальним даним медичних закладів про захворювання ОСОБА_1, що мали місце
в листопаді, січні та лютому місяці 2007 року, в тому числі 10 днів лікування в
стаціонарі з 5 по 15 лютого 2007 року (а.с.6,19,20).

Тому колегія
приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустила 3-х місячний строк звернення до
суду з поважних причин, а відтак його слід поновити, а відповідно задоволити
вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової
книжки з вини відповідача ( ч.4 ст.235 КЗпП України) з

21 липня 2006
року по 20 листопада 2006 року включно (86 робочих днів).

Середній
заробіток ОСОБА_1 за два останні місяці перед звільненням (травень, червень)
становив 700 грн. (а.с.17), середній заробіток за один робочий день відповідно
становив 17 грн.50 коп. (700 грн. : 40 днів), всього слід стягнути 1505 грн. 00
коп.

Відмовляючи в
позові про стягнення 500 грн. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди,
суд виходив з того, що наявність такої позивач не доказала.

Однак такий
висновок суперечить наявним у справі доказам.

Позивач просила
відшкодувати моральні страждання, завдані їй керівником відповідача у
зв"язку з незаконним звільненням.

Згідно ст.237-1
КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають
від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок
відшкодування моральної шкоди визначається законодавством, тобто ст.ст.23,1167 ЦК України.

З матеріалів
згадуваної вище кримінальної справи, вбачається, що відповідач, в особі його
директора ОСОБА_2, вчинив відносно позивача протиправні (злочинні) дії при її
звільненні з роботи, проведенні з нею розрахунку та видачі трудової книжки, які
завдалиОСОБА_1 моральні страждання та принизили її честь і гідність.

Так, у своїх
первинних поясненнях а.8 кримінальної справи) ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1
вимагала видати їй трудову книжку, "на цю вимогу я (ОСОБА_2) розгнівалась
і вигнала її (ОСОБА_1) з кабінету.

3

Протиправні дії
відповідача тривали з 20 липня до 20 листопада 2006 року, тому колегія надає
віри поясненням позивача, що вона із-за цих дій дійсно морально страждала,
такими діями принижено її честь і гідність, стан здоров"я погіршився, що
вбачається з медичних документів, а тому і в цій частині позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до
вимог закону стягненню в користь позивача підлягають судові витрати: 50 грн. за
надання юридичної допомоги (а.с.8) та 30грн. за ІТЗ (а.с. 1,2),всього 80 грн.

В дохід держави
слід стягнути 51 грн. судового збору та 30 грн. за ІТЗ по розгляду в
апеляційному суді.

Керуючись
ст.307, ст.309, ст.313 ЦПК України, ст.ст.233, 234, 235, 237-1 КЗпП України,
ст.ст.23,1167 ЦК України,
колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Червоноградського міського суду Львівської області від 30 серпня 2007 року
скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1
строк звернення до суду.

Стягнути з ТзОВ
"Аква-Плюс" в користь ОСОБА_1 середній заробіток 1505 грн.00 коп.;
500 грн.00 коп. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 80 грн.00 коп.
судових витрат.

Стягнути з ТзОВ
"Аква-Плюс" в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн.00 коп. та 30
грн.00 коп. за ІТЗ.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути
оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили.