Справа №
РІШЕННЯ

(заочне)

Іменем України

25 липня
2007 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі: головуючої-судді
Кудря З.В.,  за участю секретаря
Кулиниченко О.А.,  адвокатів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Шишаки
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором
позики,  -

встановив:

01
березня 2004 року відповідачка отримала від позивачки позику в сумі 6937
гривень на її прохання,  про що дала
розписку,  яку посвідчили свідки. Позику
відповідачка зобов»язалась
погасити протягом двох років. Так як відповідачка добровільно борг не
погашає,  позивачка звернулась до суду і
просить стягнути суму боргу і судові витрати (а.с. 4).

В
процесі слухання справи позивачка змінила свої позовні вимоги і просить
зменшити суму боргу до 5996 гривень 70 копійок,
врахувавши фактично повернуту суму боргу за 2004-2005 роки,  стягнути 3% річних від простроченої суми і
судові витрати (а. с. 60)

В
судовому засіданні позивачка наполягає на задоволенні своїх вимог.
Пояснила,  що відповідачка 01.03.2004
року написала розписку на отримання боргу в розмірі 7053 гривні. В цей же день
сума боргу була частково сплачена в розмірі 86 гривень і змінена розписка на
суму в 6967 гривень. За період 2004-2005 років відповідачка частково погашала
борг і зараз його сума становить 5996 гривень 70 копійок.

Відповідачка
позов не визнала,  пояснила,  що працювала продавцем в ТЦ «Надія»,  власником якого була позивачка,  з нею не заключався договір про повну
матеріальну відповідальність,  розписку
вона писала під тиском,  розписка
нотаріально не посвідчена. На момент написання розписки вона не працювала в ГТЦ
«Надія». Розписку написала,  так як її не
відпускали з роботи,  а вона повинна була
працевлаштуватися (а.с. 10-11).

Судом
установлено слідуюче:

Ст. 205 ЦК України
указує,  що право чин може вчиняться усно
чи в письмовій формі.

Ст. 207 ЦК України
указує,  що право чин вважається
таким,  що вчинений у письмовій
формі,  якщо його зміст зафіксовано в одному
або кількох документах,  якими обмінялись
сторони,  а також якщо він підписаний
стороною або сторонами.

Ст. 208 ЦК України
передбачає письмове вчинення право чинів між фізичною і юридичною особою.

На
підставі викладеного суд приходить до висновку,
що відповідачка підтвердила письмовою розпискою,  що між нею і позивачкою відбувся договір
позики.

Ст. 1047
ЦК України не
передбачає нотаріального посвідчення договору позики,  він повинен бути викладений лише письмово.

Посилання
відповідачки на примі неня відносно неї насильницьких дій при написанні
розписки не найшло свого підтвердження в суді. Не ставилось нею і питання про
визнання правочину нікчемним.

Фактично
відповідачка визнала вчинений нею право чин,
провівши часткові виплати боргу в листопаді - грудні 2004 року,  сумами в 46 гривень 75 копійок та 50 гривень
та в січні - липні 2005 року сумами в 100 і 100 гривень,  які підтверджуються її підписами.

Сама
відповідачка стверджує,  що ГТЦ «Надія»
була власністю позивачки і це підтверджується довідками Яреськівського рообкопу
(а.с. 87,  88).

Ст. 526 ЦК України
передбачає,  що зобов»язання повинні
виконуватися відповідно до умов договору.

В своїй
розписці відповідачка указала,  що суму
боргу буде виплачувати щомісячно
протягом двох років.

Так як
відповідачкою порушено встановлений нею строк виконання зобов»язання,  позивачкою обґрунтовано ставиться питання про
стягнення з відповідачки 3% річних від простроченої суми,  як і питання про стягнення боргу,  не виплаченого позивачці в термін,  названий самою відповідачкою.

Ст. 1047 ЦК України
вказує,  що на підтвердження укладення
договору позики та

його умов може бути представлена розписка позичальника,  яка посвідчує передання

йому визначеної грошової суми.

Позивачкою
надана розписка відповідачки,  яка
підтверджує отримання нею позики і яка нею не оспорена до часу розгляду справи
в суді.

Тому суд визнає
позов таким,  що підлягає до задоволення.

Керуючись
ст. ст. 625, 1046,  1049,  1050, 1051,
1053 ЦК України
і ст. ст. 10,  11,  57-60,
1301-136, 209, 212,  214-215 ЦПК
України,  суд,

вирішив:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу по договору позики в 5996 гривень 70
копійок,  3% річних від простроченої суми
в 265 гривень 81 копійок і судові витрати в сумі 403 гривні 28 копійок,  судовий збір - 60 гривень,  ІТЗ - 30 гривень,  послуги адвоката 313 гривні 27 копійок,  а всього стягнути 6665 гривень 79 копійок
(шість тисяч шістсот шістдесят п»ять гривень 79 копійок).

Рішення   може бути оскаржено в Полтавський
апеляційний суд шляхом подачі заяви про оскарження в термін ю діб і апеляційної
скарги в термін 20 діб після подачі . заяви про оскарження.

За
письмовою заявою відповідачки,  поданою
протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення,  воно може бути переглянуто судом,  який його ухвалив.