Справа №22-ц-2849-07                       Головуючий у 1
інстанції  Малишенко Т.О.
Категорія                                                   Доповідач
у 1 інстанції Оношко Г.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 жовтня   200 7
року колегія суддів судової   палати в
цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого  Хопти
С.Ф.,

суддів Березовенко Р.В.,    Оношко Г.М.,.

при секретарі Степурі Н.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні   в м. Києві     цивільну справу

за апеляційною скаргою Головного управління юстиції в
Київській області

та       Державного   казначейства   України
на   рішення Славутицького

міського    суду
від 27   червня   2007 року
у справі за позовомОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства
регіональних перевезень

автотранспортної
акціонерної співдружності
„Славутич"     та Держави

України в
особі    Кабінету    Міністрів
України ,    Міністерства юстиції

України,
Державного казначейства України про стягнення заборгованості

по   заробітній
платі та моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду , перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів    , -

встановила:

У квітні 2007
року ОСОБА_1звернувся до суду з названим позовом до ДП регіональних перевезень
автотранспортної акціонерної співдружності „Славутич". У позові зазначав,
що він з 22 лютого 2002 року по 10 жовтня 2004 року працював у відповідача.
Відповідач щомісячно виплачував йому доплату за роботу в зоні безумовного
/обов"язкового / відселення в розмірі 13 ,2 грн. щомісячно. Визначений
відповідачем розмір доплати позивач вважає невірним таким , що суперечить
положенням ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з якою доплата
громадянам , які працюють у зоні безумовного /обов"язкового / відселення ,
проводиться доплата у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, а громадянам ,
які працюють у зоні відчуження , а також у зоні безумовного /обов"язкового
/ відселення після повного відселення жителів за рішенням Адміністрації зони
відчуження встановлюється доплата згідно з положенням , затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

При цьому п. п 1, 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України

від 29 січня 2003 року №137 „Про доплату і компенсації особам, які

працюють    у зоні                 відчуження     і
зоні  безумовного
/обов"язкового/

відселення               після   повного
відселення   жителів"   встановлено,   що   в

2

період 01 січня 2003 року до 01 січня 2006 року особам,
які постійно працюють у зоні відчуження , проводиться доплата у 9-ти кратному
розмірі доплати , встановленої для громадян які працюють у зоні безумовного /
обов'язкового / відселення, крім того, нараховується премія за основні
результати господарської діяльності у розмірі до 50 % тарифної ставки
/посадового окладу/ з у рахуванням доплат і надбавок , передбачених
законодавством і   підпунктом 1 цього
пункту.

Посилаючись                на
наведений   ним   розрахунок,     просив стягнути з

першого відповідача за період з
січня 2003 року по грудень 2003 року та за липень- жовтень 2004 року доплату у
розмірі 164680,88 грн. та 13 668 грн. моральної шкоди, визнати, що несплатою
доплат у належному розмірі відповідачем порушеного права позивача мирного
володіння майном, гарантоване ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод.

У червні 2006
року позивач уточнив та доповнив позовні вимоги, просив стягнути невиплачені
кошти з Держави Україна за рахунок Державного бюджету  України .

Рішенням Славутицького міського
суду від     27 червня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено
стягнути з Держави Україна за рахунок державного

бюджету
України на користьОСОБА_1доплати у розмірах,

передбачених
ст. 393акону України „Про статус та соціальний захист

громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та п.п.

1,2
пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року

№137
„Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні

відчуження
і зоні безумовного / обов'язкового/ відселення після повного

відселення            жителів",
зобов'язавши       Державне казначейство
України

сплатитиОСОБА_1164
680 грн. 88 коп. заборгованості за доплати та

13 936 грн.
моральної шкоди, а всього 178 616 грн. В позові до

відповідача      Дочірнього                        підприємства регіональних                     перевезень

автотранспортної акціонерної співдружності   „Славутич"   відмовлено.

В апеляційній
скарзі Державне казначейство України просить скасувати рішення суду та передати
справу на новий розгляд.

В апеляційній
скарзі Головне управління юстиції в Київській області в інтересах Кабінету
Міністрів України просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи , колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга Державного казначейства України підлягає частковому
задоволенню, апеляційна скарга Головного управління юстиції в Київській
області   підлягає задоволенню з таких
міркувань.

3

Постановляючи рішення , суд правильно виходив з того, що позивач

ОСОБА_1в період з 22 лютого 2002 року по 10 жовтня 2004 року

працював       у   Чорнобильському   гаражі                         Дочірнього   підприємства

регіональних перевезень „АТАСС" на посадах водія,
начальника автоколони,   начальника вахти
з виконанням   обов'язків диспетчера.

Підприємство
знаходиться у зоні відчуження а тому позивачеві щомісячно проводилася доплата
до заробітної плати як особі, що працює в зоні відчуження.

Однак з
висновком суду про те , що розмір доплати відповідачем ДП регіональних
перевезень автотранспортної акціонерної співдружності „Славутич" був
визначений неправильно, погодитися не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №137, особам , які
постійно працюють у зоні відчуження , проводиться доплата у 9-тикратному
розмірі доплати , встановленої для громадян, які працюють у зоні
обов"язкового / безумовного / відселення.

Зважаючи на те , що доплата громадянам ,які працюють у зоні

безумовного / обов'язкового / відселення постановою Кабінету Міністрів

України від 26 липня 1996 року №836 „ Про компенсаційні виплати

особам,      постраждалим                      внаслідок      Чорнобильської   катастрофи"

встановлена доплаті у розмірі 13 грн. 20 коп., а
підприємство виплачувало позивачеві доплату у 9-тикратному розмірі від
визначеної суми -118 грн. 80 коп. щомісячно, отже у встановленому
законодавством розмірі , доводи позивача про те , що розмір доплати визначений
відповідачем невірно,    є
необгрунтованими.

Колегія суддів
не може погодитися з доводами позивача про те , що доплата має проводитися у
розмірі трьох мінімальних заробітних плат, визначених законодавством  на певний період .

Статтею 39 Закону України „Про статус та соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

передбачено, що громадянам, які працюють у зоні безумовного /

обов'язкового /                   відселення
проводиться доплата    у    розмірі трьох

мінімальних
заробітних плат, а громадянам , які працюють у зоні

відчуження , а
також у зоні безумовного / обов'язкового / відселення

після повного
відселення жителів , за рішенням Адміністрації зони

відчуження                встановлюється    доплата                    згідно
з     положенням     ,

затвердженим
Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги, що доплата позивачеві за рішенням
Адміністрації зони відчуження
проводилася    в    розмірі,
встановленому Кабінетом

4

Міністрів України,     передбачених законом підстав для
задоволення позову ОСОБА_1немає.

Оскільки
висновки суду не відповідають обставинам справи , судом неправильно застосовано
норми матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню
згідно з правилами ст. 309 ЦПК України,
з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу
Головного управління
юстиції   в Київській області

задовольнити.

Апеляційну скаргу
Державного   казначейства   України
задовольнити

частково.

Рішення Славутицького міського суду від 27 червня 2007
року   скасувати

та ухвалити нове рішення.

В    позові  ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства

регіональних
перевезень
автотранспортної
акціонерної  співдружності

„Славутич"
та Держави України в   особі   Кабінету
Міністрів   України ,

Міністерства юстиції
України,      Державного   казначейства   України
про

стягнення заборгованості    по
заробітній    платі    та моральної шкоди

відмовити.

Рішення
апеляційного      суду
набирає      законної   сили
з   моменту

проголошення і
може    бути оскаржене в    касаційному      порядку до

Верховного Суду України протягом двох місяців.