Справа №2-1446/07
ЛУЦЬКИЙ   МІСЬКРАЙОННИЙ   СУД
ВОЛИНСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем
України

2007 року червня 21 дня                                                                                    місто
Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого - судді
Іщук Л.П., при секретарі Сухій Л.П., з участю представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Мисюк ГЛ., розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до комунального
підприємства «Луцькводоканал» про зміну дати і формулювання причини звільнення,
стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та
відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1звернулась з позовом до комунального підприємства «Луцькводоканал» (
далі - КП „Луцькводоканал" ) про зобов'язання звільнити з роботи,
проведення розрахунку, видачу трудової книжки та стягнення середнього заробітку
за час затримки видачі трудової книжки.

Позовні вимоги обґрунтовувала такими обставинами.

Працювала на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Луцькводоканал».

05 жовтня 2006 року подала заяву про звільнення за власним бажанням з 19
жовтня 2006 року, проведення розрахунку та видачу трудової книжки. З 05.10.2006
року на роботі була відсутня в зв'язку з непрацездатністю.

Листом від 09.10.2006 року КП «Луцькводоканал» повідомило її про
необхідність передачі документації, підписання акту прийому-передачі і здачі
квартальної звітності.

23 жовтня 2006 року та 30 жовтня 2006 року повторно зверталася до
відповідача про видачу трудової книжки і проведення розрахунку. На
підтвердження поважності причин відсутності на роботі з 5 по 19 жовтня 2006
року подала листок непрацездатності.

Оскільки звільнення її з роботи відповідачем проведене не було і трудова
книжка не була видана, позивач просила зобов'язати КП «Луцькводоканал»
звільнити її з роботи за власним бажанням з 19 жовтня 2006 року, провести
розрахунок і стягнути середній заробіток за час затримки видачі трудової
книжки.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги в зв'язку з тим, що
після відкриття провадження у справі отримала трудову книжку та копію наказу КП
«Луцькводоканал» від 14 лютого 2007 року про звільнення її з роботи за п.1ст.41
КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків головним
бухгалтером підприємства, установи, організації. Просить змінити дату
звільнення та формулювання причини звільнення, стягнути середній заробіток за
час затримки видачі трудової книжки і 10 000 гривень моральної шкоди, завданої
порушенням трудових прав.

2

Представник відповідача позов не визнала. Суду пояснила, що позивач
допустила одноразове грубе порушення трудових обов'язків, що стверджується
актом від 27.09.2006 року, а тому не було підстав для звільнення її з роботи за
власним бажанням. Звільнення з роботи проведене лише 14 лютого 2007 року в
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Згідно ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений
ним орган письмово за два тижні.

Як встановлено судом, позивач з 21.09.2006 року була тимчасово
непрацездатна, однак, 05 жовтня 2006 року попередила відповідача про намір
розірвати трудовий договір за власним бажанням з 19 жовтня 2006 року.

Оскільки згідно ч.3 ст.40 КЗпП України звільнення працівника в період його
тимчасової непрацездатності не допускається лише з ініціативи власника або уповноваженого
ним органу, то відповідач вправі був провести звільнення позивача на підставі
ст.38 КЗпП України в період її тимчасової непрацездатності. Вимога відповідача
щодо явки позивача на роботу для передачі документації, підписання акту
прийому-передачі і здачі квартальної звітності не є законною.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наказу №14-к від 14.02.2007 року не вбачається коли і яке саме грубе
порушення трудових обов'язків допустила позивач. В наказі як на підставу
звільнення є посилання на акт перевірки від 27.09.2006 року, на акт ревізії від
15.01.2007 року КРВ в місті Луцьку і Луцькому районі фінансово-господарської
діяльності КП „Луцькводоканал" за період з 01.01.2004 року по 01.11.2006
року. З акта перевірки від 27.09.2006 року вбачається, що на КП
„Луцькводоканал" проводилася вибіркова перевірка договірних зобов'язань
розрахунків з підприємствами та приватними підприємцями в період з 01.01.2005
року по 11.09.2006 року, якою встановлено, що з 01.04.2006 року банківські
операції по перерахуванню коштів виконувала головний бухгалтер ОСОБА_1, що не
відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, відповідачем не доведено
вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обов'язків.

За наведених обставин вимоги позивача про зміну дати звільнення та
формулювання причини звільнення з роботи є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Встановлено, що трудова книжка видана відповідачем позивачу 06.03.2007
року.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову
книжку і провести з ним розрахунок у строки, передбачені у ст.116 цього Кодексу,
тобто в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то не
пізніше наступного дня після пред'явлення вимоги про видачу трудової книжки.

Частиною 4 ст.235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі
трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові
виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 9993,60 грн.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд приходить до висновку, що порушення законних прав позивача відповідачем
спричинило позивачу моральні страждання, розмір яких суд визначає з

3

врахуванням
глибини душевних страждань позивача, вимог розумності і справедливості, в
п'ятсот гривень.

Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в доход держави в
розмірі 116,93 грн. ( 8,50 грн. - з вимоги про зміну дати і формулювання
причини звільнення, 8,50 грн. - з вимоги про відшкодування моральної шкоди,
99,93 грн. - з вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі
трудової книжки ) і в користь позивача 30 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивач при
поданні позовної заяви сплатила витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись ст.ст.8, 10, 11, 58, 59, 60, 213, 215, 218   ЦПК України, на підставі ст.ст. 38, ч.3
ст.40, 47, 48, 116, 235, 237-1 КЗпП України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1з посади головного бухгалтера комунального
підприємства «Луцькводоканал» з 14 лютого 2007 року на 19 жовтня 2006 року.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1з посади головного
бухгалтера комунального підприємства «Луцькводоканал» з п.1 ст.41 КЗпП України
на ст. 38 КЗпП України з ініціативи працівника.

Стягнути з комунального підприємства «Луцькводоканал» в користь
ОСОБА_19993,60 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової
книжки, 500 гривень моральної шкоди та 30 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи .

Стягнути з комунального підприємства «Луцькводоканал» 116,93 грн. судового
збору в доход держави .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано.
Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде
подана в строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.