У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року                                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                        Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                   Гуменюка В.І.,
-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства “Харківметробуд” про
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відкритого акціонерного
товариства “Харківметробуд” на рішення Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 24 січня 2007 року та рішення апеляційного суду Харківської області
від 26 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2005 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із
позовом до відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Харківметробуд” про
стягнення кожному на відшкодування моральної шкоди по 50 000 грн., мотивуючи
тим, що 27 квітня 1994 року їхній син, ОСОБА_3 був травмований на виробництві
тунельного загону № 37 ВАТ “Харківметробуд”, в якому працював машиністом
екскаватора. Унаслідок отриманих травм               ОСОБА_3 помер 7 травня 1994
року. Втратою сина позивачам заподіяно моральну шкоду, яку просили стягнути з
відповідача на підставі ст. 1167 ЦК України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова
від 24 січня          2007 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ВАТ “Харківметробуд” на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. Стягнуто з ВАТ “Харківметробуд” на
користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. Стягнуто з ВАТ
“Харківметробуд” на користь держави судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп., а
також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи  в розмірі 1 грн. 50 коп.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26
березня 2007 року вказане рішення суду першої інстанції змінено: постановлено
виключити з мотивувальної частини рішення виключити посилання суду на ст. 440 1
та               ст. 450 ЦК України
(1963 року) та зазначити, що вказані правовідносини регулюються ст. 1168 ЦК
України; у іншій частині рішення залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ВАТ
“Харківметробуд” подало до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення
скасувати й ухвалити рішення про відмову в позові.

Касаційна ВАТ “Харківметробуд”
підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної
шкоди на користь членів сім'ї у зв'язку зі смертю потерпілого, районний суд, із
чим погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачам смертю їхнього
сина спричинена моральна шкода, яка повинна бути їм відшкодована відповідно до
вимог              ст. 12 Закону України
“Про охорону праці” та ст. ст. 440, 450 ЦК України                 (1963 року).

Апеляційний суд, змінюючи підстави задоволення позову,
виходив із того, що цивільні правовідносини продовжують існувати після набрання
чинності Цивільним кодексом України, а тому слід застосовувати положення ч. 1
ст. 1167 та ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна,
оскільки вони дійшли їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування
дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах,
неправильно застосувавши норми матеріального й порушенням норм процесуального
права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Змінюючи рішення місцевого суду про задоволення позову з
підстав, передбачених ст. ст. 1167, 1168 ЦК України, апеляційна інстанція
помилково застосувала правове регулювання зобов'язань, що виникають із
заподіяння позадоговірної шкоди, до іншого виду зобов'язань, які виникли після
нещасного випадку (1994 рік).

У порушення вимог ст. 71 ЦК України районний суд не
вирішив питання та не дав йому ніякої оцінки щодо позовної давності, оскільки
смерть потерпілого від нещасного випадку на виробництві настала 7 травня 1994
року, а позивачі з даним позовом звернулися до суду лише 5 грудня 2005 року,
тобто майже через 11 років.

Крім того, з матеріалів справи вбачається (акт про
нещасний випадок               від 17
травня 1994 року (а.с. 35 - 42), що однією з причин нещасного випадку є
недостатня кваліфікація машиніста екскаватора (потерпілого) для цієї роботи, що
має значення для визначення розміру моральної шкоди.

У порушення вимог ч. 4 ст. 12 Закону України “Про охорону
праці” (у редакції 1992 року) районним судом не наведено, на підставі якого
законодавства відшкодовано моральну шкоду, не застосовано при цьому Правил
відшкодування власником підприємства, установи та організації, або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із
виконанням ним трудових обов'язків, введених у дію 1 липня 1993 року постановою
Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції не з'ясував
усі обставини спірних правовідносин.

Вияснення цих обставин має суттєве значення для
правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив його
без змін.

Оскільки порушення норм матеріального й процесуального
права призвело до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій не можуть залишатися в силі, тому підлягають скасуванню,
а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства
“Харківметробуд” задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від
24 січня              2007 року та
рішення апеляційного суду Харківської області від 26 березня                2007 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                           А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                   В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк