АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого                                            Виноградової
Л.Є.,

суддів:                                                      Сегеди
СМ. ,  Гайворонського СП.,

Ступакова
О.А.,  Сидоренко І.П.,

розглянувши
у судовому засіданні в м.  Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
м.  Бердянську Запорізької області,  третя особа: ПП "ОСОБА_2",  про визнання права на отримання соціальних
виплат по втраті годувальника у зв'язку з нещасним випадком на виробництві,  стягнення одноразової грошової допомоги та
стягнення щомісячних страхових виплат,
за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
м.  Бердянську Запорізької області на
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2006 року,

встановила:

21
жовтня 2003 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м.  Бердянську
Запорізької області (далі - Фонд) про визнання права на отримання соціальних
виплат,  стягнення одноразової та
щомісячних страхових виплат.

У позові
зазначала,  що її чоловік ОСОБА_3  з 28.12.2002 року працював водієм у ПП
"ОСОБА_2" 4 січня 2003 року ОСОБА_3 ,
після виконання 6-ти рейсів пасажирських перевезень заїхав на заправочну
станцію регіонального виробничого управління "Донецькавтогаз". Після
заправки автобуса пальним,  виїхав за
територію АГНКС.  О 18-50 годин цього ж
дня на виїзді з АГНКС був знайдений за кермом автобуса труп ОСОБА_3

Вважаючи,  що смерть чоловіка сталася внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
просила суд визнати за нею право на отримання страхових виплат у зв'язку
з втратою годувальника та стягнути з відповідача одноразову допомогу в розмірі
26640 грн. та заборгованість по щомісячним страховим виплатам в сумі 1093 гр.
30 коп.

В
подальшому уточнила позовні вимоги,
остаточно просила стягнути одноразову допомогу у сумі 23904 грн. та
заборгованість по щомісячним страховим виплатам у сумі 5644 грн.

Відповідач
позовні вимоги не визнав,  посилаючись на
те,  що причиною смерті ОСОБА_3  стало загальне захворювання,  яке не пов'язане з професійним,  а тому в задоволенні вимог повинно бути
відмовлено. Також зазначив,  що судом
зроблений неправильний розрахунок заробітної плати ОСОБА_3 ,  який покладений в основу нарахувань страхових
виплат.

Головуючий
у першій інстанції Крамаренко А.І                                  Справа
№ 33ц-13332007 р.

Доповідач:
Сегеда С. М.                                                                        Категорія
ЦП. 38

2.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім
рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада
2005 року,  яке було залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2006 року,  позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

Визнано
за ОСОБА_1 право на отримання страхових виплат у зв'язку з втратою годувальника
з Фонду та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 одноразову допомогу у сумі
23904 грн.,  та заборгованість по
щомісячним страховим виплатам у сумі 5644 грн.,
а всього 29548 грн.

В
касаційній скарзі представник Фонду ставить питання про скасування судового
рішення апеляційної інстанції та ухвалення нового по суті позовних вимог.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове
рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із того,
що нещасний випадок,  який стався
04.01.2003 року з її чоловіком -t ОСОБА_3 ,  визнаний таким,  що пов'язаний з виробництвом.

З таким
висновком суду погодився і суд апеляційної інстанції.

Однак,  повністю з таким висновком судів погодитись
не можна,  виходячи із наступного.

Як
вбачається із Акту судово-медичного дослідження № 8,  смерть ОСОБА_3  настала від ішемічної хвороби серця,  яке призвело до розвитку гострої коронарної
недостатності (а.с. 70-71).

Відповідно
до  ст.
14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності" (надалі Закон № 1105) нещасний випадок - це обмежена в
часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи
середовища,  що сталися в процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

До
професійного захворювання належить захворювання,  що виникло внаслідок професійної діяльності
застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин
і певних видів робіт та інших факторів,
пов'язаних з роботою.

Матеріали
справи не містять доказів того,  що
смерть ОСОБА_3  сталася внаслідок
раптового впливу на нього небезпечного виробничого фактора чи середовища в
процесі виконання ним трудових обов'язків,
тобто внаслідок нещасного випадку,
в аспекті вищезазначеного Закону № 1105.

Також
матеріали справи не містять доказів того,
що смерть ОСОБА_3  сталася
внаслідок професійного захворювання,
оскільки ішемічна хвороба серця,
яка призвела до розвитку гострої коронарної недостатності,  не є такою і відомості про те,  що це захворювання було викликано впливом на
робітника небезпечного виробничого фактора в матеріалах справи також відсутні.

Разом з
тим,  в матеріалах справи є відомості про
те,  що незадовго до смерті ОСОБА_3  йому було завдано тілесних ушкоджень
громадянином ОСОБА_4

Судом не
була врахована та обставина,  що
зазначені тілесні ушкодження були нанесені ОСОБА_3  в момент знаходження його на території
заправної станції,  після 18.00 годин
(а.с. 10),  в той час як режим роботи
ОСОБА_3 ,  згідно трудового договору
визначений з 07.00 годин до 18.00 годин (а.с. 8).

Таким
чином,  судом не було з'ясовано,  при яких обставинах,  після закінчення робочого дня,  між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 виник конфлікт,  та чи
пов'язаний він з виконанням ОСОБА_3
трудових обов'язків,  або виник
при з'ясуванні між ними особистих стосунків,
що виключає складення Акту за формою Н -1.

Що
стосується Акту спеціального розслідування за формою Н-5 (а.с. 7-13),  та Акту про нещасний випадок на виробництві
за формою Н-1 (а.с. 14-16),  у разі
непогодження з ними Фондом,
обставини,  визначені ними,  підлягають доказуванню поряд з іншими
доказами.

3.

Судом не була прийнята до
уваги та обставина,  що основним місцем
роботи ОСОБА_3  на день його смерті було
ТОВ «Торговий дім» Південгідромаш»,  де
ОСОБА_3  працював на посаді водія
автомобілю транспортного цеху,  згідно
графіку - по понеділкам,  вівторкам,  середам,
та був виключений зі списку підприємства 04.01.2003 року у зв'язку зі
смертю (а.с. 58).

Суду
слід було з'ясувати,  яким чином
ОСОБА_3  уклав трудовий договір з
"ПП ОСОБА_2",  чи була його
заява на укладення трудового договору і відповідний наказ про прийняття його на
роботу,  чи була ця робота за
сумісництвом і відповідна згода на це ТОВ "Торговий дім"
Південгідромаш",  де перебувала
трудова книжка ОСОБА_3  станом на
04.01.2003 року,  та чи виплачувались
"ПП ОСОБА_2" за нього страхові внески до Фонду.

Щодо
визначення розміру одноразової допомоги та заборгованості по щомісячним
страховим платежам,  то суд виходив із
мінімальної заробітної плати,
встановленої в Україні на час розгляду справи,  взявши в розрахунок подвійний період,  передбачений Законом № 1105,  з чим погодився суд апеляційної інстанції.

Проте,  повністю з таким висновком судів також
погодитись не можна.

Суд не
мотивував в рішенні,  з яких підстав в
розрахунок одноразової грошової допомоги та щомісячних страхових платежів він
взяв десятирічний та,  відповідно,  дворічний період,  в той час як на підставі п. 7  ст.  34
Закону № 1105 у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання,  розмір
одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим п'ятирічного заробітку
потерпілого,  та не меншим однорічного
його заробітку на кожну особу,  яка
перебувала на його утриманні.

Відповідно
до п. 21-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року,  за наступними змінами,  "Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди",  якщо з вини Фонду одноразова допомога
потерпілому або особам,  які мають право
на її одержання,  не була своєчасно
визначена або виплачена,  її розмір
підлягає коригуванню у зв'язку зі зростанням цін на споживчі товари та послуги
в установленому законодавством порядку.

Судом
зазначені положення законодавства не були в достатній мірі враховані і
визначення розміру страхових виплат,
виходячи із мінімальної заробітної плати на час розгляду справи,  а не у відповідності з «Порядком обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» затвердженого
постановою Кабінетом Міністрів України 26 вересня 2001 року,  № 1266,
є необгрунтованим.

В касаційній
скарзі ставиться питання про незаконність судового рішення апеляційної
інстанції та її скасування,  однак із
тексту скарги вбачається,  що касатор
також не погоджується із висновком суду першої інстанції.

У
відповідності з ч.3  ст.  335 ЦПК України суд не обмежений доводами
касаційної скарги,  якщо під час розгляду
справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або
порушення норм процесуального права,  які
є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду
на викладене та заважаючи на те,  що суди
першої і апеляційної інстанції допустились порушення норм матеріального
права,  що призвело до постановления незаконних
судових рішень,  останні підлягають
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді справи суду слід врахувати наведене та те,  що рішення суду є законним тоді,  коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши
обставини,  вирішив спір у відповідності
до норм матеріального права,  а обгрунтованим
визнається рішення,  в якому повно
відображені обставини,  що мають значення
для справи,  висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,  відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами,  дослідженими у
судовому засіданні.

Суду
слід встановити,  чи є причинний зв'язок
між раптово виниклим захворюванням ОСОБА_3
- загострення ішемічної хвороби серця,
що призвело до розвитку гострої коронарної недостатності,  внаслідок якої настала його смерть,  та виконуваними ним трудовими обов'язками.
Яким чином цьому сприяв конфлікт та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3  ОСОБА_4,  та чи мало це місце в період робочого
часу.

4.

У разі позитивного висновку
встановити,  де було основне місце роботи
ОСОБА_3 ,  підстави укладення ним
трудового договору з ПП "ОСОБА_2",
із розрахунку якої середньомісячної заробітної плати слід нарахувати
одноразову допомогу та заборгованість по щомісячним страховим платежам,  провести розрахунок згідно з діючим
законодавством,  у відповідності з
нормами матеріального і процесуального права,
ухвалити законне і обгрунтоване рішення.

Керуючись  ст.
ст.  333,  336,
342 ЦПК України,  судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.  Бердянську Запорізької області задовольнити
частково.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2005 року
та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2006 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у м.  Бердянську,  третя особа: ПП "ОСОБА_2",  про визнання права на отримання соціальних
виплат по втраті годувальника у зв'язку з нещасним випадком на
виробництві,  стягнення одноразової
грошової допомоги та стягнення щомісячних страхових виплат,  скасувати,
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.