Справа № 22ц-2372/2007                                           Головуючий
Категорія-  21                                                                                                  Доповідач-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

1 березня 2007 року                                                                                    м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючої- Гурової О.М.,

суддів -
Могутової Н.Г., Шевченко В.Ю.,

при секретарі -
Тимченко Г.В.,

за участю -
сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Артемівському
районі Донецької області на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької
області від 21 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
Артемівському районі Донецької області про визнання права на страхові виплати
по відшкодуванню шкоди, завданої >
внаслідок отримання виробничої травми,-

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в Артемівському районі Донецької області
звернулось до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2006 року, яким
задоволено позов ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
Артемівському районі Донецької області про визнання права на страхові виплати
по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок отримання виробничої травми - визнано за ним
право на отримання страхових виплат по відшкодуванню шкоди, завданої виробничою
травмою.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування просить скасувати
зазначене рішення у зв'язку з тим, що при ухваленні рішення судом не прийнято
до уваги ст. 71 КЗпП
України, якою передбачено письмове оформлення притягнення працівників до роботи
у вихідні дні. Згідно п.п. 1
Положення про розслідування та обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій на підприємствах, в установах, та організаціях, на облік
беруться нещасні випадки, які відбулись на робочому місці на території
підприємства протягом робочого часу, але нещасний випадок з позивачем стався у
його вихідний день.

Суд першої
інстанції, задовольняючи вимоги ОСОБА_1., посилався на те, що позивач був
працівником ВАТ „Сіверський доломітний комбінат" і 21.01.98 р. у свій вихідний
день знаходився на робочому місці, оскільки отримав від свого напарника
ОСОБА_2. усне розпорядження керівника цеху безрейкового транспорту про ремонт
закріпленого за їхньою бригадою автомобіля. Тому вважав за необхідне
задовольнити позов у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 9 ЗУ „Про охорону
праці", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, здійснюється Фондом соціального страхування від

2

нещасних випадків відповідно до
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Заслухавши
доповідача суддю Турову О.М., пояснення сторін, перевіривши матеріали цивільної
справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з таких підстав.

Відповідно до
ст. 311 ч.І п.5
ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом 1-ї інстанції.

Як вбачається з
обставин справи, 21 січня 1998 р. під час
проведення ремонтних робіт в боксі №
2 ВАТ „Сіверський доломітний комбінат", водієм якого працював ОСОБА_1.,
останній був травмованим, внаслідок чого 10
місяців знаходився на лікуванні. Підприємством був складеним акт по формі
Н-1 від 23 січня 1998 року (а.с.9-10).

В подальшому
позивач вказаний акт не пред"явив на МСЕК, тому за висновками останньої
(а.с.16) причиною інвалідності ОСОБА_1(3-я
група) визнано загальне захворювання.

В 2006 році стан
здоров"я позивача погіршився і він звернувся до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в Артемівському районі Донецької області з проханням
призначити йому страхові виплати та видати направлення на МСЕК для встановлення
відсотку втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва 1998 року
(а.с.30-31).

Листом № 01-06/1165 від 04.09.2006 р. відділення
виконавчої дирекції Фонду позивачу відмовлено в наданні направлення на МСЕК та
встановленні причинного зв"язку трудового каліцтва і наступної втрати
працездатності у відповідному розмірі, тому Гордієнко фактично звертався до
суду з позовом про покладення зобов"язання на відповідача видати направлення
на МСЕК, оскільки без проведення МСЕК неможливо нарахування страхових виплат
позивачу та їх виплата

Суд належним
чином не вточнив позовні вимоги Гордієнка, не вирішив спір по суті, т.я.
прийняте судом рішення про встановлення права на отримання страхових виплат по
відшкодуванню шкоди неможливо виконати, бо з нього не вбачається, в якому саме
розмірі, з якого часу і які саме страхові суми підлягають сплаті позивачу.

Крім того, в
матеріалах справи відсутні відомості про те, що ВАТ „Сіверський доломітний
комбінат" ліквідований без правонаступника і тому саме відділення
виконавчої дирекції Фонду повинно бути відповідачем по справі.

Керуючись ст.
ст. 311, 314-315 ЦПК
України, Апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Артемівському
районі Донецької області частково задовольнити.

Рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2006 року скасувати,
справу повернути на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Ухвала
набирає  законної сили з моменту  проголошення
і  може  бути
оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом двох місяців з
дня набрання законної сили.