Справа № 22-3926/2007 р.                         Головуючий
у 1-й інстанції: Урупа І.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
листопада 2007 року                                                                             м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.

суддів :                Мануйлова Ю.С.

Маловічко С. В.

при секретарі:
Батарейній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства
з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТОПОЛЬСЬКА СПІВДРУЖНІСТЬ ПРИВАТ-ІНВЕСТ» на
ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня
2007 року про забезпечення позову у справі за позовомОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ТОВ « МЕЛІТОПОЛЬСЬКА СПІВДРУЖНІСТЬ ПРИВАТ-ІНВЕСТ» та
Мелітопольської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу
нежилого підвального приміщення ,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 р.
позивачі звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕЛІТОПОЛЬСЬКА СПІВДРУЖНІСТЬ ПРИВАТ-ІНВЕСТ» (далі - ТОВ) про визнання
недійсним договору оренди № 74 нежилого підвального приміщення будинку
АДРЕСА_1,  укладеного 28 вересня 2006
року між Комунальним підприємством «Виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне
управління» та ТОВ.

Під час розгляду
справи позивачі уточнили позовні вимоги,
просять визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого підвального
приміщення будинку АДРЕСА_1,  укладеного
20 червня 2007 року між Мелітопольської міською радою та ТОВ. Мелітопольською
міською радою та ТОВ.

У вересні 2007
р. звернулися з заявою про забезпечення позову,
в якій просили суд накласти арешт на вказане нежиле приміщення,  пославшись на те,  що ТОВ може розпорядитися нерухомим
майном,  що,  в свою чергу,
унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2007
року заяву позивачів задоволено - накладено арешт на нежиле підвальне
приміщення,  розташоване поАДРЕСА_1

В
апеляційній скарзі ТОВ просить ухвалу суду від 25 вересня 2007 р.
скасувати,  як таку,  що постановлена з порушенням норм
процесуального права,  і в задоволенні
заяви позивачів про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши
судцю-доповідача,  розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали,  колегія суддів дійшла висновку про те,  що вона підлягає задоволенню,  а ухвала - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до
п.2 ч.1  ст. 312 ЦПК України,  розглянувши скаргу на ухвалу суду першої
інстанції,  апеляційний суд скасовує ухвалу
суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання,  якщо воно було вирішено з порушенням норм
процесуального права.

Відповідно
до  ст.
151 ЦПК України,  суд за заявою
осіб,  які беруть участь у справі,  може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,  якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з
роз'ясненнями Пленуму Верховного суду України,
що містяться у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 р. № 9 "Про
практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення
позову суд (суддя) має з урахуванням доказів,
наданим позивачем на підтвердження своїх вимог,  пересвідчитися,  зокрема,
в тому,  що між сторонами виник
спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,  дані про особу відповідача,  а також відповідність виду забезпечення
позову,  який просить застосувати
особа,  котра завернулась з такою
заявою,  позовним вимогам.

Постановляючи
ухвалу про забезпечення позову,  суд
першої інстанції виходив із того,  що
невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

З матеріалів
справи вбачається,  що позивачі
пред'явили позовні вимоги до ТОВ. про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 20 червня 2007 р. нежилого підвального приміщення,  що знаходяться по АДРЕСА_1,  ухваленого між ТОВ та Мелітопольською міської
радою.

Судом першої
інстанції вжиті заходи щодо забезпечення позову згідно з видами,  передбаченими
ст.  152 ЦПК України. Позов
майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на
майно або грошові кошти,  що належать
відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За
змістом ч.1  ст. 151 ЦПК України єдиною
підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої
заяви будь-якої з осіб,  які беруть
участь у справі. При цьому,  відповідно
до ч.2  ст. 151 ЦПК України у цій заяві
мають бути викладені причини,  у зв'язку
з якими потрібно забезпечити позов,  вид
забезпечення позову,  який належить
застосувати з обґрунтуванням його необхідності,
а також інші відомості,  потрібні
для забезпечення позову.

Позивачами в
заяві (а.с. 51) вказано на те,  що ТОВ
може розпорядитися майном,  яке
знаходиться у його у власності,  що може
зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з
тим,  ці їх твердження є безпідставними.

Обов'язок по
доказуванню і наданню доказів у відповідності зі  ст. 30 ЦПК України розподіляються між
сторонами,  виходячи з того,  хто посилається на відповідні юридичні
факти,  які обґрунтовують його вимоги і
які обґрунтовують його вимоги і заперечення. У даному випадку це стосується
позивачів,  які повинні довести наявність
тих обставин,  на підставі яких вони
пропонують прийняти заходи по забезпеченню позову. Такі докази,  як і обставини,  на які посилаються позивачі на обгрунтування
необхідності застосування вказаного способу забезпечення позову,  у справі відсутні,  що не дає підстав для висновку про те,  що неприйняття заходів по забезпеченню позову
може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачі
не надали суду будь-яких доказів щодо наміру ТОВ реалізувати вказану вище
нерухомість.

Задовольнивши
заяву та наклавши арешт на нежилі підвальні приміщення,  судом не взято до уваги,  що покупцем за вказаним вище договором
купівлі-продажу нежилого підвального приміщення є не фізична,  а юридична особа - господарське товариство у
формі товариства

з обмеженою
відповідальністю,  якій і належить право
власності,  а також,  що право на відчуження об'єктів нерухомості,  які належать товариству можливе лише за
рішенням загальних зборів учасників ,
які складаються з учасників товариства або призначених ними
представників і що про проведення загальних зборів товариства учасники
повідомляються не менш як за тридцять днів до скликання загальних зборів.

Інших
обставин,  які б свідчили про реальну
загрозу невиконання відповідачем рішення суду в майбутньому,  позивачі не вказали.

Зважаючи на
вищевикладене,  судова колегія
вважає,  що позивачі не надали суду
достатньо доказів наявності підстав для забезпечення позову..

Оскільки вказане
питання вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального
права,  ухвала Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2007 року про
забезпечення позову у вказаній справі підлягає скасуванню,  а у задоволенні заяви ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про
забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  151-153,  306, 312, 313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛІТОПОЛЬСЬКА СПІВДРУЖНІСТЬ
ПРИВАТ-ШВЕСТ» задовольнити.

Ухвалу
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2007
року про забезпечення позову у цій справі скасувати і постановити нову
ухвалу,  якою відмовити у задоволенні
заявиОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за
позовомОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ТОВ « МЕЛІТОПОЛЬСЬКА СПІВДРУЖНІСТЬ
ПРИВАТ-ШВЕСТ» та Мелітопольської міської ради про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежилого підвального приміщення.

Ухвала
оскарженню не підлягає.