Справа № 22ц-2065                                       Головуючий
Категорія 39                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 березня 2007 року                      Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого           Осипчук
О.В.,

суддів                      Біляєвої
О.М., Зінов"євої А.Г.,

при секретарі
Писаревій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до оперативного
воєнізованого гірничорятувального загону (далі - ОВГРЗ) про стягнення одноразової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006 рокуОСОБА_1.
звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він працював у
відповідача до звільнення 11
квітня 2006 року за
власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію. Галузевою угодою передбачено,
що робітнику, який має право на пенсію за віком, при першому звільненні з
підприємства виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу
роботи в галузі та середньомісячного заробітку.

Стаж його роботи
складає близько 28 років;
середньомісячний заробіток 2220
гр. 38 коп. Він
має право на отримання одноразової допомоги в розмірі 3-х середньомісячних
заробітків. Однак відповідач відмовив виплатити допомогу, посилаючись на те, що
такі витрати не передбачені Положенням про грошове забезпечення особового
складу ОВГРЗ.

Вважає відмову
необгрунтованою, оскільки згідно роз'яснень першого заступника міністра палива
та енергетики та заступника голови ЦК
профспілки робітників вугільної промисловості України від 03 червня 2004 року, невиплата
працівнику одноразової допомоги через відсутність коштів є порушенням Галузевої
угоди та Закону України "Про колективні договори".

Просив стягнути
з відповідача одноразову допомогу при звільненні в зв'язку з виходом на пенсію
у розмірі 6661 гр. 14 коп.,
розглянувши заяву без обмеження строком звернення до суду.

Рішенням
Калінінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2006
року позов задоволено.

З рішенням суду
не погодився відповідач і звернувся до Апеляційного суду Донецької області з
апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального права, і відмовити в задоволенні
позовних вимог.

2

В обґрунтування
скарги відповідач посилався на те, що ОВГРЗ є бюджетною організацією і не має
коштів на виплату одноразової допомоги при звільненні в зв'язку з виходом на
пенсію, яка не відноситься до фонду заробітної плати. Колективним договором
підприємства передбачена виплати одноразової допомоги певній категорії
працівників - рятівникам,
до якої позивач не відноситься. Крім цього, позивачем пропущений строк
звернення до суду, але питання щодо поновлення строку не з'ясовано судом;
останнім порушено строки розгляду справи.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_2. підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач просив
відхилити апеляційну скаргу, залишити рішення без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних
підстав.

Згідно п. 4 ч.І статті 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої
інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що право позивача на
отримання одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітків при
звільненні в зв'язку з виходом на пенсію передбачено п. 12.15 Галузевої угоди
між Міністерством палива та енергетики України, НАК "Вугілля
України", іншими власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній
галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року з
наступними змінами та доповненнями. Строк звернення до суду, встановлений
ст.233 КЗпП України,ОСОБА_1. не пропустив, оскільки відповідач не відмовляв
йому у відповідній виплаті.

Однак з таким
висновком суду не можна погодитись, оскільки неправильно застосовані норми
матеріального права.

Відповідно до
положень статті 9-1 КЗпП
України підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за
рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з
законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Згідно з
вимогами частини 2 статті 43 Гірничого Закону
України, дія якого розповсюджується на відповідача, форми та системи оплати
праці, ... винагород
та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат працівникам
гірничих підприємств установлюються в колективному договорі з дотриманням умов,
розмірів і норм, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами.

Як видно з
колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом
оперативного воєнізованого гірничорятувального загону, виплата одноразової
допомоги при звільненні з виходом на пенсію провадиться певній категорії
робітників - рятівникам.

В той час як
позивач, згідно з трудовою книжкою, працював заступником командира загону по
господарській роботі.

3

Крім цього, з
п.12.15 Галузевої угоди видно, що витрати на сплату одноразової допомоги
відносяться на валові витрати Підприємства.

Однак
Оперативний воєнізований гірничорятувальний загін фінансується за рахунок
коштів державного бюджету і у нього відсутнє джерело віднесення витрат на
виплату одноразової допомоги за рахунок валових витрат, як передбачено в
галузевій угоді.

Грошове
забезпечення працівників здійснюється в межах бюджетних асигнувань у
відповідності з Положенням про грошове забезпечення особового складу Державної
воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості, яке
затверджено Наказом Міністерства палива та енергетики України 16 серпня 2002 року № 484 та зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 05
листопада 2002 року за № 870/7158.

Відповідно до
п.3.6 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої Наказом
Державного комітету статистики України від 13 січня 2004
року № 5 і
зареєстрованої в міністерстві юстиції України 27 січня 2004
року за № 114/8713, одноразова
допомога робітникам, які виходять на пенсію згідно діючому законодавству,
відноситься до інших виплат і не відноситься до фонду заробітної плати.

З наданих
відповідачем даних вбачається, що бюджетних асигнувань на виплату одноразової
допомоги при виході на пенсію не надходило, що виключає можливість виплатити
позивачеві допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітків 6661 гр. 14 коп.

За таких
обставин колегія суддів визнає, що при вирішенні справи судом неправильно
застосовані норми матеріального права, а тому ухвалене у справі судове рішення
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись
ст.ст.307 ч.І п.2, 309,
316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу оперативного воєнізованого гірничорятувального загону задовольнити.

Рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 25
грудня 2006 року
скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_1до оперативного воєнізованого гірничорятувального загону про
стягнення одноразової допомоги відмовити.

Рішення набирає
чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.