УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
грудня 2007 року                                                              м.Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
Короткова В.Д.

суддів
Комаровської Н.В., Гончаренко В.М.

при
секретарі Таратіної О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою
громадської правозахисної організації „Міар" в інтересах ОСОБА_1 та
ОСОБА_1 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Одеської області, Державного казначейства України про відшкодування моральної
шкоди, за апеляційною скаргою Державного казначейства України на ухвалу
Приморського районного суду м.Одеси від 22 червня 2007 року,

встановила:

В квітні
2005 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 15 травня 2002 року органами досудового слідства в відношенні
ОСОБА_1була незаконно порушена кримінальна справа за ст.190 ч.4 КК України, він
був затриманий, з 1 червня по 1 серпня 2002 року знаходився під арештом, а
потім до 21 квітня 2003 року на підписці про невиїзд. Органами досудового
слідства були незаконно проведені обшук та виїмка належних йому коштів,
накладений арешт на його майно. Постановою слідчого від 21 квітня 2003 року
кримінальне переслідування відносно нього припинено за недоведеністю його
участі у скоєнні злочину на підставі п.2 ст.213 КПК України, незаконні
постанови досудового слідства скасовані судом. В зв'язку з незаконним
притягненням до кримінальної відповідальності позивачі просили стягнути на
користь ОСОБА_1моральну шкоду в сумі 1 000 000 гривень за рахунок коштів
державного бюджету.

Ухвалою
Приморського районного суду м.Одеси від 22 червня 2007 року позов задоволено
частково, на користь ОСОБА_1стягнута моральна шкода в сумі 250 000 грн. за
рахунок коштів державного бюджету.

В
апеляційній скарзі Державного казначейства України ставиться питання про
скасування ухвали з направленням справи на новий розгляд в зв'язку з порушенням
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала зміні зі зменшенням
розміру видшкодування моральної шкоди з наступних підстав.   .

Справа №
22ц-4803/07                                             Категорія
У-6

Головуючий у
першій інстанції Нікітіна С.Й. Доповідач Короткое
В.Д.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має
право на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до
кримінальній відповідальності.

Згідно з
вимогами частин 5, б ст. 4 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР відшкодування
моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові,
призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою
визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей
реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми,
інших негативних наслідків морального характеру.

Стягуючи
на користь ОСОБА_1 250 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив із того, що незаконними діями органами досудового слідства були
порушені конституційні права заявника, що завдало йому фізичних і моральних
страждань, призвело до погіршення його здібностей та до інших негативних
наслідків.

Разом з
тим, при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд не
врахував положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31
березня 1995 року №4, відповідно до яких крім урахування характеру та обсягу
немайнових втрат, зазнаних особою, необхідно виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Колегія
суддів вважає, що з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, яких
зазнав ОСОБА_1 у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної
відповідальності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та
справедливості, йому слід визначити моральну шкоду в сумі 25 000 грн.

За таких
обставин ухвала суду в частині визначення розмиру моральної шкоди підлягає
зміні на підставі п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Наведені
у апеляційних скаргах Державного казначейства України доводи не дають підстав
для висновку про те, що суд неправильно застосував норми матеріального права,
або порушив норми процесуального права, і ці порушення є підставами для
скасування ухвали суду.

Керуючись
ст. ст.218, 307 ч.2 п.3, 312 ч.1 п.2, 314 ч.1 п.5 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Державного казначейства України задовольнити частково.

Ухвалу
Приморського районного суду м.Одеси від 22 червня 2007 року змінити, зменшити
розмір суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_1 за
рахунок коштів Державного бюджету України до 25000 (двадцяти п'яти тисяч)
гривень.

В решті ухвалу
суду залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.