У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 листопада
2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,
Прокопчука Ю.В.,  Костенка А.В.,                                     Пшонки
М.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Чортківської
міської ради, Чортківського комунального центру ранньої соціальної реабілітації
та адаптації дітей-інвалідів «Дорога в життя» до  ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні приміщенням, за касаційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Чортківського
районного суду Тернопільської області від 25 січня 2007 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської
області від 29 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Чортківська міська рада та Чортківський комунальний центр
ранньої соціальної реабілітації та адаптації дітей - інвалідів  "Дорога в життя" звернулися в суд
із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні приміщенням шляхом їх виселення із зайнятих приміщень військового
тренажера, що розташовані на АДРЕСА_1. Позивачі зазначали, що оскільки діти -
інваліди Чортківського комунального центру ранньої соціальної реабілітації та
адаптації дітей - інвалідів "Дорога в життя" займають підвальне
приміщення міської ради,  рішенням ХVІІІ
сесії ІV
скликання Чортківської міської ради від 30 вересня 2005 року № 260 центру
передані на баланс колишні приміщення військового тренажера та казарми, що
знаходяться на АДРЕСА_1 із залишенням їх у комунальній власності міста.

22 вересня 2006 року складено акт
передачі колишніх приміщень військового тренажера та казарми по АДРЕСА_1, що належать до комунальної власності м.
Чорткова та передані на баланс Чортківському комунальному центру ранньої соціальної реабілітації та адаптації дітей -
інвалідів "Дорога в життя". Дирекція центру вирішила зробити ремонт вищевказаних приміщень із
наступним переселенням у них дітей,
однак виявилось, що в приміщеннях мешкають відповідачі із сім'ями, які добровільно звільнити приміщення тренажера
відмовляються.

Рішенням Чортківського
районного суду Тернопільської області від            25 січня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Тернопільської області від 29 березня 2007 року позов задоволено. Виселено
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із зайнятих приміщень
військового тренажера.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати постановлені у справі рішення й ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідно до ст. ст. 4, 6 Житлового
кодексу України до житлового фонду не входять нежилі приміщення, а тому
заперечення відповідачів про застосування до них положень ст. ст. 111, 112 ЖК
України щодо їх виселення з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення не
мають правових підстав, оскільки виселення громадян з наданням іншого
благоустроєного жилого приміщення передбачене лише в разі виселення із жилих
приміщень, які підлягають переобладнанню в нежилі або якщо будинок (жиле
приміщення) загрожує обвалом.

Позивачі відповідно до передбачених законом підстав набули права власності
на майно - нежиле приміщення військового тренажера, що розташований на АДРЕСА_1

Проте з такими висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, з 1 листопада 1993 року ОСОБА_1
перебував на квартирному обліку у військовій частині         А 3192 сім&cent;єю у складі  чотирьох осіб. 13 грудня 2006 року звільнений
у запас у зв'язку зі скороченням штатів із залишенням на квартирному обліку для
позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони
України. Житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався.

Відповідно довідки військової частини А 4079 від 13 липня 2004 року ОСОБА_1
проживає в службовому приміщенні казарми, пристосованому під житло (тренажер).
Також у матеріалах справи знаходяться квитанції про сплату за комунальні
послуги за період з 2003 року до 2006 року, що повинно свідчити про наявність
договору найму жилого приміщення.

Аналогічна ситуація склалася з іншими відповідачами - сім'єю ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, яка також перебуває у черзі на отримання житла, а своє проживання в
приміщеннях колишнього військового тренажера, обладнаних під житло, оплачує,
проте судами цим обставинам оцінка не дана.

При викладених
обставинах ухвалені у справі рішення без змін залишатися не можуть і підлягають
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції, у ході якого суду належить урахувати наведене, зібраним обставинам
дати належну правову оцінку та залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від                 25 січня 2007 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 29 березня 2007 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка