Справа № 22 ц -5630/ 2007                                   Головуючий в 1-й інстанції - Боженко Л.В.
Категорія- 19/21                                                         Доповідач-Григорченко Е. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року   Колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка Е.І.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Чергенець С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною
скаргою

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді на
рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2007 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді про стягнення не доплаченої
страхової виплати, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтня 2007 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про стягнення недоплаченої одноразової допомоги, та просив стягнути з відповідача 55200
грн. в рахунок недоплаченої страхової виплати одноразової
допомоги.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2007р., з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді на користь ОСОБА_1в
рахунок недоплаченої суми страхової виплати одноразової допомоги
стягнуто 55200 грн.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
просить рішення суду скасувати та відмовити позивачу в

2

задоволені позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального
права.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, з
наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_1тривалий час працював на шахті вугільної
промисловості, і за висновком МСЕК від 03.02.2003р. йому було встановлено
первинно-повторно 65% втрати професійної працездатності, і із них первинно 40%
за професійне захворювання, та 25% повторно.

Постановою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді
№1530/2 від 19.03.2003р. позивачу була нарахована одноразова допомога в розмірі
64000грн., та обмежено до виплати чотирикратним розміром заробітної плати в
сумі 8800грн.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що Закон України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не передбачає обмеження суми одноразової допомоги
чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати у зв'язку з повторним
встановленням висновком МСЕК ступеню втрати стійкої професійної працездатності
за інше захворювання, або нещасний випадок.

Разом з цим
колегія суддів вважає, що такий висновок суду суперечить вимогам закону, оскільки абзац 1 ч.2 ст.34 Закону
визначає порядок визначення суми одноразової страхової допомоги потерпілому при стійкій втраті працездатності
унаслідок нещасного випадку чи професійного захворювання. При цьому встановлено
обмеження, що розмір одноразової виплати не може перевищувати
чотирикратного розміру страхової суми заробітної плати ( доходу), з якої
справляються внески до Фонду соціального страхування
від нещасних випадків. Розмір граничної суми заробітної плати ( доходу) щорічно визначається Верховною Радою України при
затвердженні Державного бюджету.

Абзац 2 ч.2 ст. 34 Закону не є спеціальною нормою стосовно абзацу 1 цієї
частини, а тому в даному випадку не застосовується правило про
відміну дії загальної норми спеціальною.

Норма абзацу 2
ч.2 ст. 34 Закону не встановлює новий розмір і нові правила визначення розміру одноразової допомоги, а лише
порядок перерахунку вже раніше визначеного розміру. Тобто абз.2 ч.2 ст.
34 Закону не встановлює іншого порядку визначення
розміру допомоги, а лише порядок його перерахунку при зміні ступеня непрацездатності.
Тому обмеження граничного розміру одноразової страхової виплати встановлене
абзацом 1 ч.2 ст. 34 Закону, повинно застосовуватися і при перерахунку розміру
допомоги.

Таким чином,
висновок суду першої інстанції про те, що одноразова допомога позивачу повинна бути виплачена відповідачем у
повному обсязі заподіяної шкоди на підставі
Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату
працездатності," не грунтується на вимогах законодавства.

Оскільки судом
першої інстанції були допущені порушення норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню на підставі п.4 ст.
309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про відмовуОСОБА_1
в задоволені позову.

3

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді - задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня
2007 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.