У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,    Прокопчука Ю.В.,  Костенка А.В.,  Пшонки М.П., -

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1до товариства з обмеженою відповідальністю (далі -
ТОВ) “Агродмитрівське”, Дмитрівської селищної ради, Бахмацької районної
державної адміністрації про визнання права власності на майновий пай, за
касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської
області від 25 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської
області від 18 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із
вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1958 року до 28 грудня 1999
року він працював у колгоспі ім. Крупської, а потім у КП “Дмитрівське”. У
грудні 1999 року він був виключений із членів КП “Дмитрівське”. У 2004 році
йому стало відомо про те, що його не було внесено до списків осіб, що мають
право на майновий пай. Письмову відмову отримав 10 березня 2006 року. Крім
нього, право на майновий пай мали його померлі мати та син, які теж працювали
разом із ним. Позивач просив  поновити
строк на звернення до суду, зобов'язати відповідача включити його до списку
осіб, які мають право на майновий пай, розрахувати його та видати в грошовій
формі.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області
від              25 жовтня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18
грудня 2006 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування судових рішень із підстав порушення норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що позивач звернувся в суд за
захистом свого порушеного права з пропущенням установленого ст. 71 ЦК України
(1963 року) трирічного строку позовної давності. Суди вірно виходили з того, що
ОСОБА_1постійно проживав на території Дмитрівської селищної ради, на території
якої знаходиться ТОВ “Агродмитрівське”, працював у даному підприємстві, а отже,
він повинен був дізнатися про порушення його права.

Даний висновок судів ґрунтується на матеріалах справи та
відповідає вимогам закону.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним
рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем у справі заявлено вимогу про застосування
строку позовної давності, яку було застосовано судами відповідно до
вищезазначених вимог закону.

При розгляді справи судами не було порушено норм
матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є
необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, тому колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України не знаходить
підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від           25
жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від   18 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка