РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27
серпня 2007 року                   Володарський
районний суд Донецької області у складі

судді:                                            Доценко
СІ.

при
секретарі:                              Білоконь
О.М.

за
участю осіб,  які приймали участь у
справі:

позивач                                        ОСОБА_1

представник
позивача               ОСОБА_3.

відповідач:                                   ОСОБА_2

представник
відповідача           ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Володарське цивільну справу за
позовом:

ОСОБА_1до

ОСОБА_2,  ОСОБА_6

про відшкодування шкоди,  завданної
смертю особи внаслідок ДТП,  -

встановив:

Позивач
звернувся до суду із зазначеним позовом,
в якому просить стягнути з відповідачів 50000 грн. за рахунок
відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок загибелі його сина ОСОБА_5 в
ДТП,  що мало місце 04.11.2005 року в
смт. Володарське на вул. Леніна,  а
саме,  ОСОБА_2,  керуючи належним йому автомобілем КАМАЗ -5320
д/н НОМЕР_1з причепом ГКБ8350 д/н НОМЕР_2,
який належить на праві власності ОСОБА_2,  скоїв наїзд на малолітнього пішохода
ОСОБА_5,  1995 року народження,  чим завдав дитині тілесних ушкоджень,  від яких вона загинула. Відповідачі,  які є власниками джереле підвищенної
небезпеки,  повинні відшкодувати завдану
моральну шкоду.

В
судовому засіданні позивач і його представник підтримали позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_2і його представник визнали,  що
вимоги підлягають частковому задоволенню і готові відшкодувати,  враховуючи обставини справи,  за рахунок завданої моральної шкоди 5000
грн.,  тому що сам постраждалий кинувся
під колеса причепу автомобіля і ОСОБА_2ніяк не міг передбачити таку його
поведінку і такі наслідки.

Відповідач
ОСОБА_6 в судове засідання не з"явився,
але ж при допиті в порядку окремого доручення Ясинуватським міським
судом проти позову заперечував,
мотивуючи тим,  що він продав
ОСОБА_2причеп за дорученням і не має відношення до того,  що сталось,
просить справу розглянути за його відсутності.

Вислухавши
сторони і дослідив наявні докази,  судом
встановлено,  що дійсно 04.11.2005 року о
15-40 годині в смт. Володарське на вул. Леніна в районі дому №173 сталося ДТП -
наїзд на пішохода ОСОБА_5 автомобілем КАМАЗ-5320 д/н НОМЕР_3  що належить ОСОБА_2 з причепом ГКБ8350 д/н
НОМЕР_2,  що належить на праві власності
ОСОБА_2,  переданним за дорученням
ОСОБА_2,  під керуванням ОСОБА_2,  внаслідок чого загинув малолітній
ОСОБА_5,  що не заперечується сторонами і
підтверджено матеріалами Володарського РВ ГУМВС про відмову в порушенні
кримінальної справи №550 за 2006 рік,  а
також показаннями свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10.

Згідно
свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів,
автомобіль КАМАЗ-5320 д/н НОМЕР_1належить ОСОБА_2,  причеп ГКБ8350 д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_23а
дорученням від 25.04.2003 року ОСОБА_6 доручив ОСОБА_2керувати належним йому
причепом.

Суд
вважає доведеним,  що внаслідок загибелі
сина позивачу була дійсно завдана моральна шкода,  тому що він зазнав сильних душевних страждань
і переживань в наслідок втрати своєї дитини.

Згідно  ст. 1187 ЦК України,
шкода,  завдана джерелом
підвищенної небезпеки,  відшкодовується
особою,  яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом,  іншим
об"єктом,  утримання якого створює
підвищену небезпеку. Транспортні засоби,
механізми і обладнання відносяться до джерела підвищенної небезпеки.

На думку суду
позовні вимоги підлягають чпстковому зажоволенню із слідуючих підстав:

Визначаючи,  хто повинен відшкодувати завдану моральну
шкоду суд виходив із положень  ст. 1187 ЦК України,  згідно якої,
шкода,  завдана джерелом
підвищенної небезпеки,  відшкодовується
особою,  яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом,  іншим
об"єктом,  утримання якого створює
підвищену небезпеку. Транспортні засоби,
механізми і обладнання відносяться до джерела підвищенної небезпеки.

Так,  ОСОБА_2 володіє автомобілем КАМАЗ на праві
власності,  а причепом до нього - на
підставі доручення,  виданого власником
ОСОБА_6,  що згдіно  ст. 397 ЦК
України є правомірним.

Таким
чином,  на думку суду,  ОСОБА_2є особою,  яка на відповідній правовій підставі володіла
транспортним засобом і причепом до нього,
у зв"язку з чим він і повинен відшкодовувати завдану моральну
шкоду.

Суд
вважає що ОСОБА_6 є неналежним відповідачем,
т.щ. шкода відшкодовується особою,
яка її завдала,  а солідарну
відповідальність несуть особи,  які
своїми взаємопов"язаними сукупними діями завдали неделиму шкоду,  або діяли з одними намірами. ОСОБА_6 не був
уччастником ДТП,  ОСОБА_2не перебував з ним в трудових відносинах і
експлуатуючи причем ОСОБА_2діяв
в особистих інтересах . На момент ДТП
ОСОБА_6 не володів своїм майном,  а
ОСОБА_2володів ним на правових підставах,
а тому в частині стягнення шкоди з ОСОБА_6 слід відмовити.

Визначаючи
розмір відшкодування шкоди,  суд діє в
межах заявлених вимог і виходить з характеру розміру завданих позивачу
моральних страждань .

Суд
вважає,  що в наслідок дії джерела
підвищенної небезпеки загинув син позивача ,
внаслідок чого він як батько переніс дуже глибокі моральні страждання і
переживання,  які він пронесе через усе
життя. Ця втрата не може стати меньшою
з роками і носить дуже тривалий характер. Ця трагедія змінила позивачу все
подальше життя.

Але при
цьому суд враховує,  що настання таких
трагичних наслідків не залежало від волі ОСОБА_2,  що підтверджено постановою про відмову у
порушенні кримінальної справи,  а також
те,  що він не працює і має на утриманні
2-х неповнолітніх дітей і стягнення з нього шкоди в межах заявленних позивачем
поставить його і його сім"ю в скрутне матеріальне становище.

А тому
суд вважає,  що для відшкодування
завданої моральної шкоди на користь позивача з відповідача ОСОБА_2слід стягнути
19000 гривень,  а в іншій частині
позовних вимог відмовити.

Суд не
може прийняти до уваги доводи відповідача щодо врахування вини постраждалого в
даному ДТП,  т.щ.,  згідно
постанови Пленуму Верховного суду від 27.03.1992 року №6 "Про практику
розгляду судом цивільних справ про відшкодування шкоди" при визначенні
розміру відшкодування за ушкоджене здоров"я неповнолітньому до 15 років (
а ОСОБА_11 було 10 років) правила щодо врахування вини потерпілого не застосовуються.

Судові
витрати по справі складаються із судового збору 8.50 гривень і витрат на
іформаційно-технічне забеспечення розгляду справи-7.50 гривень,  які необхідно згідно  ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача.
Крім того позивачем за отримання юридичної допомоги понесені витрати в суммі
1000 гривень,  що підтверджено документом
про оплату,  які також слід стягнути з
відповідача на користь позивача.

Керуючись  ст.
209-215, 88 ЦПК України,  1187,
397 ЦК України,  Постановою Пленуму Верховного суду України
від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судом цивільних справ про
відшкодування шкоди",  суд-

вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1за завдану
моральну шкоду 19000 (дев"ятнадцять тисяч) гривень

В решті позовних
вимог відмовити. Відмовити в стягненні моральної шкоди    з ОСОБА_6 як з неналежного відповідача.

Судові
витрати покласти на ОСОБА_2,  стягнувши
8(восім) гривень 50 копійок - судовий збір і 7.(сім) гривень 50 копійок -за
інформаційно-технічний розгляд справи.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11000 (одну тисячу) гривень витрати за юридичну
допомогу.

На рішення може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення. Апеляція може бути подана протягом 20 днів з дня подачи зхаяви про апеляційне
оскарження.