Справа №2-419 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007 року Московській районний суд м.  Харкова у складі: головуючого - судді
Сиротникова Р.Є.,  при секретарі -
Хмельковій О.О.,  за участю прокурора -
Сороки М. К.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м.  Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення суми,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,  у якому просила стягнути з
відповідача на її користь 5600 гривень та судових витрат,  понесених нею при подачі позову до суду, В
обґрунтування позовних вимог в судовому засіданні представник позивача адвокат
ОСОБА_3,  яка діє на підставі договору
про надання юридичної допомоги за №188 від 03.04.2006 року,  позовні вимоги підтримала та зазначила,  що відповідно до договору дарування від
19.04.2004 року,  посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_4,  за реєстровим
№2734,  АДРЕСА_1подарована ОСОБА_1  відповідачем ОСОБА_2 Право власності на
вищевказану квартиру зареєстровано за позивачем у КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» 19.04.2004 року,
р. №5506919. У зв'язку з укладенням вищевказаного договору дарування у
2004 році ОСОБА_1  сплатила борг  ОСОБА_2 за комунальні послуги у сумі 5600 гривень. Рішенням судової колегії Судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.02.2005
року,  договір дарування,  укладений між ОСОБА_1  та ОСОБА_2 визнаний недійсним,  як укладений під впливом помилки з боку дарителя і сторони повернені у первісний стан. Таким чином,  квартира,
рішенням суду,  повернена ОСОБА_2 і підстави,  по яким ОСОБА_1  був сплачений борг ОСОБА_2,  відпали. У зв'язку з
чим,  відповідач зобов'язаний повернути
позивачеві грошові кошти у сумі 5600 гривень,
як безпідставно придбане майно. Просила позов задовольнити і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  суму у розмірі 5600
гривень,  а також судові витрати,  які складаються із сплаченого позивачем при
подачі позову до суду держмита у сумі 56 гривень та витрати на правову допомогу
у розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні відповідач та його представники
ОСОБА_5  яка діє на підставі
довіреності,  та ОСОБА_6  який діє на підставі ордеру,  позовні вимоги ОСОБА_1  не визнали та зазначили,  що позивач вправі вимагати відшкодування
фактичних витрат,  якщо вони були
підтверджені обставинами,  при яких були
вчинені певні дії. В даному ж випадку,  ОСОБА_2. мав на меті укласти договір довічного утримання,  який не вимагав би погашення заборгованості
за комунальні послуги. Позивач,  яка була
заінтересована саме в укладенні договору дарування,  з власної ініціативи,  погасила борг відповідача за комунальні
послуги і тільки після цього отримала необхідну довідку з ЖЕД,  тобто пряма заінтересованість у погашенні
боргу була не в ОСОБА_2,  а у
ОСОБА_1  Крім того,  ОСОБА_1
з квітня 2004 року по червень 2005 року отримувала від ОСОБА_2 по 150 гривень щомісячно,  а при
проведенні перерахунку його пенсії забрала в нього 1000 гривень,  пояснивши,
що ця сума буде направлена на погашення його боргів за комунальні послуги.
Таким чином,  позивач отримала від
відповідача приблизно 3100 гривень. З наданих позивачем квитанцій
вбачається,  що заборгованість нею
сплачена в сумі 2564, 40 гривень,  таким
чином ОСОБА_1  повинна повернути ОСОБА_2 533, 60 гривень. У зв'язку з чим просили у задоволенні позову ОСОБА_1  відмовити у повному
обсязі. В судовому засіданні представник відповідача,  помічник прокурора Московського району
м.  Харкова Сорока М. К.,  позовні вимоги ОСОБА_1  не визнав,  зазначивши,
що в матеріалах справи немає достатніх доказів,  що обґрунтовують доводи позивача щодо сплати
нею за свої кошти заборгованості за комунальні послуги відповідача. Крім
того,  допитані в судовому засіданні свідки
зазначили,  що вони бачили,  що ОСОБА_2. неодноразово давав гроші ОСОБА_1  За таких обставин стверджувати,  що
виплати по заборгованості за комунальні послуги відповідача проводилися за
рахунок позивача неможливо,  оскільки ця
обставина не підтверджена належними доказами. У зв'язку з наведеним просив у
задоволенні позову ОСОБА_1  відмовити. Суд,  вислухавши пояснення представника
позивача,  заперечення представників
відповідача,  показання свідків,  ознайомившись з матеріалами справи та
дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності,  встановив наступні факти та відповідні їм
правовідносини. Відповідно до рішення судової колегії Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2005
року,  договір дарування АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_1,  посвідчений 19.04.2004 року
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 за реєстровим
№2734,  визнаний недійсним і сторони
приведені в первісне положення,  тобто
таке положення,  яке існувало до
укладення договору. Вищевказане рішення набрало законної сили. В матеріалах
справи знаходиться розписка від 19.04.2004 року,  зі змісту якої вбачається,  що ОСОБА_2. підтвердив факт того,  що ОСОБА_1  оплатила його борги за
комунальні послуги в сумі 5600 гривень.
Написання даної розписки відповідач в судовому засіданні не оспорював.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснив,  що є знайомим ОСОБА_2 і йому відомо,  що він приблизно у 2004 році познайомився з
жінкою на ім'я ОСОБА_1,    яка  відбирала,
зі  слів  ОСОБА_2,
у  нього  пенсію.
Він  бачив декілька  раз  як

ОСОБА_2. передавав ОСОБА_1
гроші,  але в якій сумі і для чого йому
невідомо,  оскільки він не запитував про
це відповідача. Взимку 2005 року,  точної
дати він не пам'ятає,  ОСОБА_2. пішов
отримувати пенсію додому до ОСОБА_1 і по приходу сказав йому,  що отримав пенсію в сумі 1331 гривень,  але собі залишив лише 332 гривні,  а 1000 гривень віддав ОСОБА_1.

Допитаний
в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8
пояснив,  що є знайомим
відповідача. Одного разу в травні 2005 року вони разом з ОСОБА_2 йшли з роботи.
Відповідач запропонував зайти до кафе та випити,  після чого вони взяли спиртні напої та сіли
за стіл. Невдовзі до них підійшла раніше йому не відома жінка і покликала
ОСОБА_2,  вони відійшли в сторону і він
бачив,  як ОСОБА_2. віддав гроші цій
жінці,  однак,  для чого і яку суму йому невідомо.

Відповідно
до  ст. . 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В
матеріалах справи знаходяться копії довідок за 2005 рік,  виданих на ім'я ОСОБА_1 ,  з яких вбачається,
що заборгованість за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1відсутня.

Ствердження
відповідача та його представників стосовно того факту,  що ОСОБА_2. віддавав частково гроші
ОСОБА_1  суд оцінює критично,  оскільки вони не підтверджені жодним з
доказів і спростовуються матеріалами справи. Показання ж свідків в цій частині
суд вважає такими,  що не заслуговують на
довіру,  оскільки з їх пояснень невідомо
для чого ОСОБА_2. давав ОСОБА_1  гроші і в якому розмірі,
тому зробити висновок,  що ці
гроші ОСОБА_2.
передавав ОСОБА_1  в рахунок відшкодування суми,  сплаченої ОСОБА_1  для
погашення боргів відповідача,  не є
можливим.  В зв'язку з чим суд не приймає
показання свідків,  оскільки вони не
стосуються предмету доказування.

Відповідно
до  ст.
. 1212 ЦК України
особа,  яка набула майно за рахунок іншої
особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),  зобов'язана повернути потерпілому це майно.
Особа зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава,  на якій воно було
набуте,  згодом відпала.

Оскільки,  в судовому засіданні факт погашення позивачем
боргів відповідача за комунальні послуги з боку відповідача та його
представників спростований не був,  суд
вважає,  що ОСОБА_2. повинен
повернути ОСОБА_1  виконане за недійсним правочином.

Позивач
надала суду докази своїх позовних вимог в частині понесених нею судових
витрат,  а саме: квитанцію про сплату
держмита та квитанцію про сплату послуг за надання правової допомоги,  тому суд задовольняє їх в межах наданих
доказів.

В силу
ч.1  ст.
88 ЦПК України стороні,  на
користь якої ухвалено рішення,  суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.   ст.  10, 11,
60,  88,  212-215,
218 ЦПК України,   ст.   ст.
1212 ЦК України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2на
користь ОСОБА_1суму у
розмірі 5600 (п'ять тисяч шістсот) гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2на
користь ОСОБА_1понесені
нею судові витрати,  а саме: витрати на
оплату державного мита в розмірі 56 гривень та витрати на правову допомогу в
сумі 1000 гривень.

Всього
стягнути з ОСОБА_2на
користь ОСОБА_1суму у
розмірі 6656 (шість тисяч шістсот п'ятдесят шість) гривень.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Заява про апеляційне
оскарження рішення може бути подана до районного суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення,  а апеляційна
скарга може бути подана до районного суду та до апеляційного суду протягом 20 днів
після подання зави про апеляційне оскарження,
або у порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.