УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26 липня 2007
року        м.  Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Печерської
районної державної адміністрації у м.
Києві ,  державного підприємства
завод „Арсенал",  Деснянської
районної державної адміністрації у м.
Києві,  ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про часткове
скасування спільного рішення адміністрації заводу та профкому щодо розподілу
квартир,  визнання ордеру недійсним,  виселення,
визнання права на житлову площу,
визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири,  визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житло,  за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м.  Києва від 30 листопада 2004р. та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 15
лютого   2005р.,

встановила:

У травні
2004 р. ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до Печерської районної державної
адміністрації у м.  Києві ,  державного підприємства завод
„Арсенал",  Деснянської районної
державної адміністрації у м.  Києві,  ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про часткове скасування спільного
рішення адміністрації заводу та профкому щодо розподілу

квартир,  визнання ордеру
недійсним,  виселення,  визнання права на житлову площу,  визнання недійсним розпорядження про
приватизацію квартири,  визнання

Справа №33-ц- 1324 кс/ 2007р.                                                            Категорія
ЦП 10

Головуючий у
першій інстанції Рейнарт
1.М.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

недійсним свідоцтва про право власності на житло.

Зазначав,  що він працює інженером на заводі
„Арсенал",  з 1981р. перебуває на
обліку громадян,  що потребують
поліпшення житлових умов,  в контрольному
списку осіб для отримання житла за №130,
складом сім'ї 5 осіб. Проживає в однокімнатній неприватизованій квартирі
площею 16, 1 кв. м.  31 травня 2001р.
відбулось спільне засідання адміністрації та профкому заводу,  на якому прийняте рішення про розподіл
житлової площі в АДРЕСА_1. Для сімей з 5 осіб було виділено 28
чотирьохкімнатних квартир відповідно до черги,
однак,  його сім'я не була
включена у це рішення. При цьому не враховано,
що його донька страждає хронічним психічним захворюванням,  не може проживати в одній кімнаті із членами
сім'ї та має право на додаткову жилу площу. Він не повідомлявся про розподіл
житла. Сім'ї ОСОБА_1  надано
чотирьохкімнатну квартиру х порушенням вимог законодавства,  оскільки довідку про склад сім'ї він надав
після прийняття спільного рішення,
квартира надана сім'ї ОСОБА_1 з перевищенням норм жилої площі. Таким
чином,  не враховані його переваги перед
ОСОБА_1 на отримання житла. Тому просив частково скасувати рішення №49
спільного засідання профкому та адміністрації ДП завод „Арсенал" в частині
надання ОСОБА_1  квартири АДРЕСА_1,  визнати ордер на цю квартиру на ім'я Павленка
недійсним,  виселити ОСОБА_1  разом із членами сім'ї із зазначеної квартири
та визнати право на жилу площу у квартирі за позивачем та членами його сім'ї.
Доповнивши вимоги в ході розгляду справи. Позивач просив визнати недійсними
розпорядження Деснянської районної державної адміністрації у м.  Києві №1711 від 19 вересня 2003р. про
приватизацію зазначеної квартири та свідоцтво про право власності на квартиру,  видане на підставі цього розпорядження.

Рішенням
Печерського районного суду м.  Києва від
30 листопада 2004р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 15 лютого
2005р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено,
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 30 листопада 2004р. залишено без зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення його позову,  посилаючись на порушення судами вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Ураховуючи наведене,  колегія суддів вважає за необхідне відмовити
в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦІЖ України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_5     відхилити.

Рішення
Печерського районного суду м.  Києва від
30 листопада 2004р. та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від
15 лютого   2005р. залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.