У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 грудня 2007 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                        Григор'євої Л.І.

суддів:                       Косенка В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                   Гуменюка В.І.,
-

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним, виселення, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим будинком та стягнення боргу
за договором позики, стягнення відсотків за прострочення виплати боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Чернівецької області від 14 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до          ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, виселення, мотивуючи тим, що 16 серпня 2000 року між
нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку з
належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоселицького
нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за             НОМЕР_1. Однак указаний договір
був укладений позивачкою під впливом помилки та обману замість договору застави.
Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що
позичила уОСОБА_2 суму грошей, еквівалентну 3 000 США, під виплату
відсотків. Відповідач вимагав від позивачки надати в заставу належний їй
будинок, як гарантію повернення боргу, зобов'язавшись повернути будинок при
поверненні ОСОБА_1 боргу. Втім, у зв'язку зі смертю чоловіка, позивачка не
змогла вчасно повернути позичені гроші та відсотки за користування ними.
Відповідач поселився у спірному будинку й добровільно його залишати не бажає,
хоча позивачка бажає повернути борг повністю.

Не визнавши вказаного позову ОСОБА_2 звернувся в суд із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні
жилим будинком та стягнення боргу за договором позики, стягнення відсотків за
прострочення виплати боргу, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу від
16 серпня 2000 року він є власником цього будинку, однак               ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжують
проживати в цьому будинку, чим чинять ОСОБА_2 перешкоди в вільному володінні,
користуванні та розпорядженні ним. Просив також стягнути з ОСОБА_1 10 100 грн.,
еквівалентних 2 000 США, позичених ОСОБА_1, а також відсотки за користування
коштами.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької
області                          від 13
грудня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено. Постановлено визнати договір
купівлі-продажу жилого будинку з належними до нього господарськими та
побутовими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, укладений 16 серпня 2000 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Новоселицького
нотаріального округу Чернівецької області, зареєстрований у реєстрі за НОМЕР_1
- недійсним. ВиселитиОСОБА_2 з указаного будинку. ПозовОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2 борг у сумі 10 100 грн. У
задоволенні інших позовних вимогах відмовлено за безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 14
березня 2007 року вищезазначене рішення суду першої інстанції скасовано в
частині задоволення позову ОСОБА_1 доОСОБА_2 скасовано. У позові ОСОБА_1 відмовлено.
У решті рішення залишено без змін.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду апеляційної
інстанції, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення  скасувати, а рішення місцевого залишити без
зміни.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Скасовуючи рішення Новоселицького районного суду
Чернівецької області                          від 13 грудня 2006 року в
частині задоволення  позову ОСОБА_1 та
ухвалюючи в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено,
апеляційний суд виходив зі змісту статей 56 та 57 ЦК України                                              (1963 року) та того, що встановлені районним
судом обставини, при яких було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку
з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами
АДРЕСА_1, укладений 16 серпня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не дають
підстав для висновку, що цей договір було укладено під впливом помилки або
обману.

З огляду на викладене апеляційний суд обґрунтовано
скасовував рішення районного суду в частині задоволення  позову ОСОБА_1 та ухвалив в цій частині нове
рішення про відмову в позові ОСОБА_1

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для
висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, а
отже, відсутні підстави для скасування ухваленого апеляційним судом рішення,
колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 14
березня                  2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                           Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                                   В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк