Справа № 2-60
РІШЕННЯ

іменем  України

м.
Вугледар                                                                                             29
травня 2007 р.

Вугледарський
міський суд Донецької області в складі: головуючий - суддя Гайдар А.В, при секретарі Скидан Г.В., за участю
представника позивачаОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовною заявою:

ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бытсервис», про визнання звільнення незаконним,
внесення змін у трудову книжку, стягнення середнього заробітку за затримку видачі
трудової книжки та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Бытсервис», про визнання
звільнення незаконним, про внесення змін у трудову книжку, стягнення середнього
заробітку за затримку видачі трудової книжки та стягнення моральної шкоди.

Свої
позовні вимогиОСОБА_2 мотивувала тим, що з 08.09.2005 р. вона знаходилась в
трудових відносинах з відповідачем. Згідно наказу № 7 від 01.08.2006 р. вона
була звільнена відповідачем, згідно поданої заяви, за власним бажанням. Однак,
з наказом відповідача вона не була ознайомлена та продовжувала виконувати свої
трудові обов'язки до 31.08.2006 р. У зв'язку із цим, позивачка просить суд
поновити їй строк для звернення до суду, визнати незаконним наказ відповідача №
7 від 01.08.2006 р. про її звільнення, зобов"язати відповідача видати
наказ про її звільнення з 31.08.2006 p., стягнути з
відповідача суми, які підлягають виплаті при звільненні, та моральну шкоду,
заподіяну незаконними діями відповідача, у сумі 5000 грн.

У
судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги та просила суд
поновити їй строк для звернення до суду, стягнути середній заробіток за час
затримки видачі трудової книжки, моральну шкоду, заподіяну незаконними діями
відповідача, у сумі 5000 грн., а також, зобов'язати відповідача внести в
трудову книжку відповідну запис про її звільнення з 31.08.2006 р.

У судовому
засіданні позивачка і її представник підтримали заявлені вимоги.

Відповідач у
судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Представник
відповідача підтримав думку свого довірителя.

Суд,
вислухавши доводи та заперечення,
надані сторонами на обгрунтування
своїх вимог, вивчивши письмові докази, покази,які містяться в матеріалах
справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно
ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою, про вирішення
трудового спору безпосередньо до суду у справах про звільнення в місячний строк
з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно
ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, встановлених
ст.233 КЗпП України, суд може поновити ці строки.

Суд
вважає необхідним поновити позивачці строк для зверенення до суду з позовом про
порушення трудових прав в зв"язку з тим, що позивачка була ознайомлена з
наказом про своє звільнення лише в судовому засіданні. Вказану причину пропуску
строку позивачкою суд вважає поавжною.

Згідно з
наказом відповідача № 07 від 31.08.2006 г. позивачка була звільнена за власним
бажанням, згідно поданій заяві від 28.08.2006 p.,
згідно ст. 38 КЗпП України, з 01.08.2006 г.

У
відповідності зі ст. 47 КзПП України, у день звільнення власник або
уповноважений їм орган зобов'язаний видати працівникові належним чином
оформлену трудову книжку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач, у
порушення п.2.2 і п. 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства
юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від
29.07.1993 p., вніс невідповідний запис стосовно дати звільнення
позивачки, що, на думку суду, перешкоджає її подальшому працевлаштуванню та є
підставою для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку
за час затримки видачі їм належним чином оформленої трудової книжки.

Визначаючи
суму середнього заробітку за час затримки видачі відповідачем позивачці
трудової книжки суд виходить із наступних підстав.

Згідно з
п. 32 ухвали Пленуму Верховногог Суду України від 6 листопаду 1992 p. N 9
"Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення
на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку
з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи
невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки
або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього
заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.. При
цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 p. N 100 (зі
змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 p. N 348).

Відповідно
до довідки відповідача середньоденна заробітна платня позивачки склала 12 грн.
36 коп. Відповідно до Листа Міністерства праці й соціальної політики України
від 04.10.2005 р. № 7881/0/14-05/036-15 «Про норму тривалості робочого часу на

2006
рік», тривалість робочих днів становить: вересень 2006 р.
- 22 дн., жовтень 2006 р. -21 дн., листопад 2006 р. - 22дн..; грудень 2006 р. -
22 дн. Відповідно до Листа Міністерства праці й соціальної політики України від
09.10.2006 р. № 6540/0/14-06/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу
на 2007 рік», тривалість робочих днів становить січень 2007 р. - 21 дн., лютий
2007 р. - 20 дн.; березень 2007 р. - 21 дн..; квітень

р. - 20 дн..;
травень 2007 р. - 17 дн. Загальна кількість робочого часу за період з

31.08.2006 р. по 29.05.2007 p. становить 186
дн. Середній заробіток за весь час затримки видачі трудовий книжки становить 2
298 грн.96 коп. (186x12.36)

Відповідно
до п. 13 Ухвали Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. «Про судову
практику в справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди» у
відповідності зі ст. 237 КЗпП (набравши сили 13 січня 2000 р.) при наявності
порушення прав працівника в сфері трудових відносин (незаконного звільнення або
переведення, невиплати приналежних йому грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах і т.п.), що привело до його моральних
страждань, утраті нормальних життєвих зв'язків або жадає від його додаткових
зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню морального
(немайнового) шкоди покладається на власника або уповноважений їм, орган
незалежно від форми власності, виду діяльності або галузевої приналежності.

Суд
вважає, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.
підлягають частковому задоволенню в сумі 500 грн., тому що порушення її
законних прав дійсно привело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих
зв'язків і зажадало від неї додаткових зусиль для організації свого життя,
однак їхній ступінь і тривалість не відповідають заявленим вимогам.

У
відповідності зі ст. 88 ЦПК, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито» з відповідача в доход держави необхідно стягнути держмито в
розмірі 1% стягуваної суми матеріальної шкоди, але не менш 3 неоподатковуваних
мінімумів доходів населення, що складе 51 грн. та 17 грн. - на вимогу про
відшкодування моральної шкоди.

Також суд вважає
необхідним стягнути з відповідача витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 гривень.

У
зв'язку з вищевикладеним, керуючись ст.ст. 24, 47, 233, 234 КзПП України,
Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства
соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 р., ст. ст. 3,8,10,15,88,
212 - 215, 224- 231 ЦПК України, ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито», суд -

ВИРІШІВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бытсервис», про визанння
звільнення незаконним, внесення змін у трудову книжку, стягнення середнього
заробітку за затримку видачі трудової книжки та стягнення моральної шкоди,
задовольнити частково.

Поновити
ОСОБА_2 строк для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення
середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Зобов'язати
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бытсервис»
внести до трудової книжки ОСОБА_2 запис про її звільнення з 31 серпня 2006
р. за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю «Бытсервис»
на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки видачі трудової
книжки у розмірі 2 298 (дві тисячі двісті дев"яносто вісім) грн. 96 коп.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бытсервис»
на користь ОСОБА_2 500 (п'ятсот) грн. за рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бытсервис»
на користь держави державне мито в розмірі 68 (шістдесят вісім) грн. та
витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у
розмірі 30 (тридцять) гривень.

Рішення може
бути оскаржене сторонами та іншими особами, які приймали участь у справі,
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.