У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя
Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши                        26 листопада 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 13 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 13 вересня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві (десята Київська державна
нотаріальна контора), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
визнання права власності на спадщину й видачу
свідоцтв про право на спадщину,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1
звернувся  до  суду
із зазначеним позовом,  вказуючи на
те, що після смерті його батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  залишилася
спадщина  у   вигляді
квартири   АДРЕСА_1.

Спадкоємцями є він та його брат - ОСОБА_2, який проживав
постійно з батьками за вказаною адресою.

Посилається на те, що видом його діяльності було зайняття
спортом, у зв'язку з чим він проживав в різних місцях колишнього СРСР та в
подальшому став постійно проживати на території Росії і набув громадянства
Російської Федерації, проте він постійно підтримував родинні зв'язки з батьками
та братом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати - ОСОБА_4, про що його
сповістив батько. По приїзду до м. Києва він приймав участь у похоронах.

Після того, як він зателефонував брату в липні 2006 року,
щоб дізнатися про стан здоров'я батька, дізнався про смерть останнього, яка
наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 та в кінці місяця приїхав до м. Києва, щоб відвідати
цвинтар, де похований батько.

Під час розмови з братом, позивач дізнався, що брат вже
оформив спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину.

Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини він
пропустив з поважних причин, оскільки відповідач не повідомив його про день
смерті батька. Просив його позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13
квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13
вересня 2007 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги   ОСОБА_1  посилається
на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
норм матеріального права і порушення норм процесуального права  та ставить питання про скасування судових
рішень й ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві (десята Київська державна
нотаріальна контора), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
визнання права власності на спадщину й видачу
свідоцтв про право на спадщину  за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва
від 13 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня
2007 року  відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема