УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада 2007 року                                                                                           м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Ткачук О.О.

при секретарі
Зелінському О.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Овідіопільського районного суду Одеської області від 14 серпня 2007 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна
подружжя, -

встановила:

В червні 2005 р.
позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна
подружжя..

В
судовому засіданні позивач свою вимогу підтримав, уточнивши її в тій частині,
що просив виділити йому із спірного будинку під №55 приміщення позначене в технічному
паспорті на будинок номером 1-2; із спірного будинку під №55. -А приміщення
позначені в технічному паспорті на будинок номерами 1-1, 1-3, 1-5, 1-6;.

Відповідач
ОСОБА_1 позов  визнала частково і
пояснила, що будинок під № 55 підлягає розподілу на дві рівні частини, оскільки
придбавався нею та відповідачем за час їх сумісного шлюбу, а будинок під №55-А
розподілу не підлягає, оскільки будувався особисто нею та її дітьми.

Рішенням суду
позов задоволено частково.

На
рішення суду відповідачка принесла апеляційну скаргу в який просить рішення
суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та
перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст.
10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст.60
Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належать
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства
, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається ,
що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Справа №
22ц-4743/07                                                   Категорія
44

Головуючий
у першій інстанції Куркан М.М.              Доповідач
Ісаєва Н.В.

Відповідно
до ст. 69 того
ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором.

У
судовому засіданні встановлено, що сторони 08 травня 1973 року уклали шлюб, від
якого неповнолітніх дітей не мають.

За час
сумісного шлюбу, сторони купили житловий будинок з господарчими спорудами, який
розміщено по АДРЕСА_1, а також побудували житловий будинок з господарчими
спорудами, який розміщено по АДРЕСА_1.

Відповідно
до висновку судової будівельно-технічної експертизи вартість спірного будинку з
надвірними спорудами під №55 складає 13530 гр., вартість спірного будинку під
№55" А" складає 82740 гр., а всього вартість спірних будинків складає
96247 гр. Вартість 1/2 ідеальної частки складає 48123.5 гр.

Виходячи
з висновку експертизи будинків з врахуванням технічних норм, виходячи з
планування будинків, ідеальної частки кожного співвласника  суд вважав, що в основу рішення має бути
покладено вищевказаний висновок відповідно до якого пропонується один варіант
поділу будинку під №55 в частках 53/100 та 47/100 та один варіант поділу
будинку під №55" А" в частках 41/100 та 59/100 , оскільки розподіл в
такому співвідношенні є найближчим до ідеальних часток співвласників і суд
знайшов можливим виділити у власність позивачу ОСОБА_2 з будинку під №55
приміщення 1-2 жила кімната площею 13.5 кв. м. вартістю 1654 гр., літ "В"-
літня кухня вартістю 2272 гр., літ V- навіс-вартістю
140 гр., літ "Д"- вбиральня, вартістю 170 гр. №1-цистерна вартістю
227 гр., 2 водопровід вартістю 92 гр., а всього на суму 4555 гр. в інвентарних
цінах та 7197 гр в ринкових цінах, що складає 53/100 частин будинку .
Відповідачці з вказаного будинку виділено приміщення 1-1 коридор площею 6 кв.
м.. вартістю 735 гр., 1-3 кухня площею 5.3 кв. м. вартістю 649 гр., 1-4 жила
кімната площею 21.3 кв. м. вартістю 2610 гр., а всього на суму 3994 гр. в
інвентарних цінах та 6310 гр. в ринкових цінах .що складає 47/100 частин
вказаного будинку.

З
будинку під № 55-А суд вірно знайшов можливим виділити у власність позивача
ОСОБА_2 приміщення 1-1 жила кімната площею 9.3, кв. м. вартістю 2516 гр., 1-3
жила кімната площею ЗОЛ кв. м. вартістю 8142 гр., 1-5 жила кімната площею 9.9
кв. м. вартістю 2703 гр., аЗ-підвал площею 29.8 кв. м. вартістю 7811-тр.,
а5-ганок вартістю 397 гр., а всього на суму 21569 гр. в інвентарних цінах та
33923 гр. в ринкових цінах., що складає 41/100 частин вказаного будинку.
Відповідачці з вказаного будинку виділити приміщення 1-9 коридор пл. 8, 2 кв.,
вартістю 1600 гр, 1-8 -їдальня, пл.16.1 кв.м. , вартістю 3220 гр., 1-7-вана
кімната пл. 6.6 кв. м. вартістю 1802 гр. 1-2-прихожа площею 23.4 кв.м.. вартістю
6330 гр., 1-4 жила кімната пл. 17.9 кв. вартістю 4842 гр., 1-6 жила кімната пл.
8.9 кв. м. вартістю 2266 гр.. а2-підвал пл. 37.9 кв. м. вартістю 8689 гр. а4 -
ґанок вартістю 397 гр., 1-3 спорудження, вартістю 1634 гр., а всього на суму
30780 гр. в інвентарних цінах та 48817 гр. в ринкових цінах ,  що складає 59/100 частин всієї домобудівлі.
Таким чином, ОСОБА_1 повинна компенсувати ОСОБА_2 14007 гр., які складають
різницю ідеальної вартості 1/2 частини будинку.

Виходячи
з названого варіанту поділу спірного будинку необхідно провести роботи по
переобладнанню будинку №55 , такі як замурувати дверний пройом між приміщеннями
1-2-1-1-19, пробити дверний пройом та встановити вхідні двері в приміщення
1-2.Вартість таких робіт складає 669 гр.

По
будинку під № 55-А необхідно провести слідуючі роботи : замурувати дверні
пройоми між приміщеннями підвал а2-а3, кімнатами 1-1-1-2-1-3; пробити дверний
пройом та встановити двері між приміщеннями 1-1-1-3, реконструювати опалення
встановити додатковий котел, встановити газовий лічильник, зробити замощення.
Вартість таких робіт складає 4850 гр.

Оскільки
Овідіопольська с/рада не заперечувала проти проведення переобладнання будинку
відповідно до висновку вищеназваної експертизи суд вірно дійшов до висновку, що
можливе зобов'язати ОСОБА_1 провести вищевказане переобладнання.

Оскільки
вартість робіт по переобладнанню будинків покладених на ОСОБА_1 складала 5519
гр., суд зарахував вказану суму грошей в суму компенсації, яку ОСОБА_1 мала
сплатити ОСОБА_2  за різницю ідеальної частки
співвласника. Таким чином, оскільки вартість робіт складає 5519 гр.. а
компенсація ідеальної частки 14007 гр., ОСОБА_1 повинна компенсувати ОСОБА_2
8488 гр. (14007-5519=8488)

Таким чином,
всього з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 8539
гр.(8488+511=8539)

Доводи ОСОБА_1,
що будинок під №55 „А" вона будували за власні кошти, в зв'язку з чим
свідоцтво про право власності на вказаний будинок, яке видано ОСОБА_2 має бути
визнано недійсним і таке право власності має бути визнано тільки за нею не
судом до уваги не взяти, оскільки вказані доводи ні якими доказами не
підтвердженні. Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких слідує, що їм
відомо, що будинок під №55 „А" будувала особисто ОСОБА_1 також вірно не
прийняти судом до уваги, оскільки дані про будівництво будинку під №55 «А» вони
ім стали відомі зі слів ОСОБА_1, яка не надала суду жодного доказу, що спірний
будинок побудований на її особисті кошти.

Не надала
доказів на підтвердження своїх доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 і в суді апеляційної
інстанції. Більш того, її доводи не стосуються суті постановленого у справі
рішення.

Враховуючи
викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.ст. 303, ч.1 п. 1 ст. 307, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315, 319 ЦПК України, судова
колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 серпня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до
Верховного Суду України на протязі двох місяців.