Справа № 2-206/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2007
року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого -  судді Катаєвої Е.В.,  при секретарі - Юзефович Ю.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної моральної шкоди,
спричиненої затокою квартири,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2005
року позивачка звернулася до суду з позовом посилаючись на те,  що є власником квартири АДРЕСА_1  яка розташована на АДРЕСА_1 поверсі над її
квартирою,  у тому же будинку є
відповідачі по справі. 08.11.2002 року о 18.00 годині з вини відповідачів,  а саме тим,
що вони не закрили кран з гарячою водою,
сталася затока належної позивачу квартири,  в результаті чого в ванній кімнаті та
коридорі вздулась та осипалась стеля,  в
коридорі та спальні намокли та набухли шпалери,
потріскалась підлога,  дверні
коробки,  полотна,  плінтуса набухли,  лак потріскався,  їх повело,
меблі (стіл-книжка,  шафа з ДСП)
набухли,  від замикання згорів автомат.
Позивач просила стягнути 8107 гривень матеріальної шкоди,  231, 07 судових витрат (81, 07 + 51),  а також 4 000 гривень у якості компенсації
моральної шкоди,  оскільки своїми діями
відповідачі порушили звичайний уклад життя позивачки,  яка вимушена була прикладати додаткові
зусилля для його налагодження.

У
судовому засіданні представник позивача,
посилаючись на обставини,
викладенні у позовній заяві,
збільшила розмір позовних вимог,
просила стягнути у якості компенсації моральної шкоди - 6000 гривень,  судові витрати - додатково 1266,  83 гривень ( 308, 14 + 958, 69).

Відповідачі
в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі та пояснили,  що між: ними та позивачкою в силу її
характеру склалися вкрай неприязні відносини. Також: вони ніколи не заливали
квартиру позивачки,  а незначні
ушкодження в квартирі позивачки пов'язані можливо з пошкодженням труб у
міжповерховому перекритті. Крім того,
відповідачі просили стягнути з позивачки понесені ними судові
витрати,  пов'язані з розглядом справи:
оплату послуг адвоката у сумі 750 гривень і часткової оплати судової
будівельно-технічної експертизи - 644,
11 гривень.

Вислухавши
пояснення представника позивача,
відповідачів,  заслухавши
пояснення свідківОСОБА_4 ОСОБА_5.,
ОСОБА_6.,  вивчивши та проаналізувавши
надані сторонами та учасниками процесу докази у їх сукупності,  суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва НОМЕР_1про право
власності на квартиру,  виданого
09.04.1998 року Управлінням з обліку,
розподілу та реалізації житлової площі виконавчого комітету міської ради
народних депутатів (а.с.  17).

Власниками
квартири НОМЕР_1в тому ж житловому будинку в рівних частках є ОСОБА_2  ОСОБА_3
неповнолітня ОСОБА_4(а.с. 73). Вказана квартира розташована над
квартирою позивачки.

З 1
січня 2004 року набрав чинності Цивільний Кодекс України,  проте згідно прикінцевим і перехідним його
положенням і у зв'язку з тим,  що
правовідносини між

сторонами виникли
до вказаної дати,  до них застосовуються
правила Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року,  відповідно до статей 440,  440-1 якого шкода,  завдана особі чи майну фізичної особи,  а також; шкода,  завдана організації,  підлягає відшкодуванню особою,  яка її завдала,  в повному обсязі,  за виключенням випадків,  передбачених законом; за спричинену моральну
шкоду відповідає винна у цьому особа,
якщо не доведе,  що шкода
спричинена не по її вині.

Відповідно
до вимог статей 10,  11,  60 ЦПК України суд розглядає справи не
інакше,  як за зверненням фізичних
осіб,  кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків,  встановлених
статтею 61 цього Кодексу.

В
порушення вимог статті 60 ЦПК України позивач та її представник,  не надали суду жодного належного доказу,  який би безперечно свідчив на користь тієї
обставини,  що затока,  яка відбулась 08.11.2002 року в квартирі
АДРЕСА_1 сталася з вини відповідачів,  що
виключає їх відповідальність за спричинену позивачеві шкоду.

Судом не
прийняті до уваги посилання представника ОСОБА_1 на Акт від 11.11.2002
року,  який підписали майстри ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7.,  сл.сан. ОСОБА_8.
(а.с.  14, 159),  оскільки суд критично ставиться до цього
документу як доказу по справі виходячи із наступного. Акт був складений ОСОБА_6
,  яка у судовому засіданні
пояснила,  що відомості,  які зазначені в акті вона написала зі слів
сантехніка ОСОБА_5. ОСОБА_8. у судовому засіданні 07.12.2005 року пояснив,  що дізнавшись,  що 08.11.2002 року в квартируАДРЕСА_1  який він обслуговує,  викликалась аварійна служба,  він обстежив затоплену квартиру,  проте в квартируНОМЕР_1не потрапив через
відсутність мешканців,  ніякий акт не
складав і не підписував.ОСОБА_7. допитати не надалось можливим у зв'язку зі
смертю.

З самого
Акту вбачається,  що
квартираНОМЕР_1,  в якій нібито
мешканцями був залишений відкритим кран гарячої води не обстежувалась,  і не наведене обґрунтування чому
комісія,  яка склала зазначений акт
прийшла до висновку наявності вини саме мешканців квартириНОМЕР_1.

Не може
бути судом прийнятою до уваги і довідка КТП „Міської аварійно-санітарної
служби" від 11.11.2002 року (а.с.
13) так як з вказаного документу не можливо встановити причину затоки
квартириАДРЕСА_1

Крім
того,  зазначені в акті обставини
спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_4.
який пояснив,  що 08.11.2002 року
він був присутнім на святкуванні дня народження в родині ОСОБА_2 в їх квартирі.
В його присутності тричі приходили люди,
однак ніяких слідів затоки в квартирі не виявили,  претензій не мали.

По
справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза,  згідно висновку №4240/4885/4886 від
16.06.2007 року якої у зв'язку зі значним розривом за часом між затокою
08.11.2002 року та датою обстеження 30.05.2007 року ,  виходячи з обстеження інженерних комунікацій
НОМЕР_1(ОСОБА_2) визначити причину затоки неможливо і причина затоки експертом
приводиться на підставі Акту від 11.11.2002 року та довідки КТП „Міської
аварійно-санітарної служби" від 11.11.2002 року.

З
урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів,  суд не погоджується з висновком
експерта,  так як не приймає до уваги
докази,  які покладені ним в основу
висновку.

Вимоги
ОСОБА_1 в частині компенсації моральної шкоди не підлягають задоволенню,  так як відсутній обов'язковий признак
підстави відповідальності за спричинену немайнову (моральну)  шкоду - протиправність поведінки (вина).

У
зв'язку з тим,  що судом відмовляється у
задоволенні позову,  в силу статті 88 ЦПК
України не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки і судові
витрати.

Разом з
тим,  приймаючі до уваги те,  що обов'язок доказування лежить на обох
сторонах по справі,  суд вважає
справедливим віднести витрати,  понесені
відповідачами за їх власний рахунок.

З
урахуванням зазначеного та  ст.  ст. 440,
440-1 ЦК України
(в редакції 1963 року),  керуючись
статтями 10,  11,  88,
209, 212-215 ЦПК Україна,  суд -

ВИРІШИВ :

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,  спричиненої затокою
квартири - відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської
області через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подачі у 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Апеляційна
скарга може бути подана без посереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо подається у строк,  встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.