Справа 2-586/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 травня 2007
року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської обл. у складі

головуючого                        Лили В.М.

секретаря                             Зурак А.А.

за
участю

позивача                              ОСОБА_1.

відповідача                          ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання неправомірними бездіяльності до його прав на спілкування з
малолітнім сином та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1.
звернувся 29.03.2006 р. з позовом до ОСОБА_2., яка на час звернення мала
прізвище ОСОБА_1, про стягнення моральної шкоди, завданої йому відповідачем
внаслідок неналежного виконання нею своїх материнських обов'язків. Позов
мотивував тим, що вступив в шлюб з відповідачем 12.10.2001 p., мають спільну
дитину сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. В червні 2003 р. між ними було розірвано
шлюбні відносини, після чого відповідач перешкоджала йому в зустрічах з сином,
28.09.2004 р. опікунська рада виконавчого комітету Новомосковської міської ради
винесла рішення про час та місце його зустрічей з сином, яке він оскаржив у
суді, та після цього відповідач перестала надавати йому таку можливість
взагалі. При попередніх зустрічах з сином він скаржився, що мати постійно
курить в квартирі, погано його годує, в кімнаті стоїть банка з недопалками, які
воняють. З нього на користь сина стягнуто аліменти, також він приносить
постійно продукти харчування, коли хоче спілкуватися з сином. За останній час
погіршився стан здоров'я дитини. Перешкоджаючі у спілкуванні сином, відповідач
завдала йому та його синові ОСОБА_3 моральної шкоди яка виявилася у душевному
болі та стражданнях, втраті нормального сну та постійних переживань за долю
дитини, розмір завданої йому особисто шкоди він оцінює в 1500 грн., розмір
моральної шкоди завданої синову позивач оцінює також в 1500 грн., які просить
суд стягнути з відповідача.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_2. в судовому засіданні пояснила, що вона проти задоволення позову, тому
що вимоги викладені в ньому не відповідають дійсності, крім того палити вона
кинула.

Свідок
ОСОБА_4. пояснив, що опікунською радою було дійсно встановлено час та місце
зустрічей позивача з сином, йому в цьому ніхто не перешкоджає. ОСОБА_2звертався
з заявою до опікунської ради про вжиття заходів до ОСОБА_2., та він як
представник ради проводив перевірку, порушень правил виховання з боку матері
встановлено не було. Було проведену бесіду про шкоду куріння.

Свідок
ОСОБА_5. пояснила, що знає сторони давно. При ній ОСОБА_2колись дзвонив
відповідачу, щоб вона дала йому сина, але йому відмовили. Відповідач курить.
Колись бачила, як мимо кіоску, де вона працює продавцем, та який належить
позивачу, вели сина ОСОБА_3., він просився до кіоску а його мати не пускала.
Батько на сина впливає добре, водив його в парк, купував їжу, іграшки.

Свідок
ОСОБА_6. пояснив, що з весни 2006 р. ОСОБА_1почав відвідувати свого сина та
гуляти з ним. Але ОСОБА_2веде себе не достойно, лається, скандалить. Після
зустрічей з батьком ОСОБА_3 веде себе замкнуто, іноді не ходе зустрічатися з
батьком. 19.02.2006 р. ОСОБА_2прийшов до них додому гуляти зі своїм сином, але
вчинив сварку.

Свідок
ОСОБА_7. в суді пояснила, що дитина ОСОБА_3 розвивається добре, хворіє як і всі
діти. До дитячого садочку ходить охайним, видно по його поведінці, що любить
батька.

Свідок
ОСОБА_8. пояснила в суді, що ОСОБА_2. добре виховує дитину, батько
-ОСОБА_1платить тільки аліменти, другої допомоги матеріальному утриманні синові
не надає. У зустрічах батькові з сином мати не перешкоджає.

Дослідивши
пояснення сторін, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини.
Сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11), який
живе з матір'ю ОСОБА_2. 28.09.2004 р. опікунська рада виконавчого комітету
Новомосковської міської ради винесла рішення про час та місце його зустрічей з
сином (а.с. 16) ОСОБА_2будучи не згодним з таким рішенням, оскаржив його в суді
(а.с. 9,10, 13-15) ОСОБА_1звертався до управління освіти з заявою про те що
ОСОБА_1. палить, про що отримав відповідь (а.с. 44), та звертався з заявами до
про притягнення до відповідальності відповідача за перешкоджання йому в
зустрічах з сином (а.с. 45, 50). На свій розсуд ОСОБА_2склав графік відповідно
до якого йому не вдалося навіть під час слухання справи в суді зустрітися з
сином з вини відповідача (а.с. 51), що суд не приймає як доказ винності
відповідача у порушенні права позивача. Посилання ОСОБА_2про погіршення стану
здоров'я дитини відповідно до довідок дитячої поліклініки (а.с. 5, 6, 7, 22) з
вини відповідача суд вважає безпідставними, та такими, що свідчать про факти
звернення за медичною допомогою дитини.

Відповідно
до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог. ОСОБА_2не надав суду жодного доказу в
підтвердження своїх вимог, нічим не підтвердив порушення матір'ю дитини
ОСОБА_2. своїх материнських обов'язків зокрема яких конкретно, крім того, що
вона курила взагалі, що суд не вважає порушенням права дитини, та неналежного
його виховання, також позивач не навів фактів щодо перешкод йому відповідачем у
зустрічах з сином, та не довів яким чином йому та його синові, одноразово,
діями відповідача, як матері дитини було завдано моральної шкоди. Крім
емоційних пояснень, та посилань на документи, о підтверджують факти його
звернення до різних інстанцій щодо як на його погляд, незаконних дій
відповідача, а не вину відповідача у вчиненні протиправних дій, позивач суду
нічого більш не представив.

Відповідно
до викладеного суд не вбачає порушень відповідачем ОСОБА_2. ст. 155 СК України
та вважає, що вона здійснює свої обов'язки на повазі прав дитини, та її
людської гідності, виховуючи свого сина та утримуючи його матеріально та ст.
153 СК України, оскільки позивачем не наведено факти перешкоджання його права
на безперешкодне спілкування з дитиною.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 1167 ЦК
України, ст. ст. 153, 155 СК України, ст. ст. 10,60,212,213,218 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

в позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання неправомірними бездіяльності щодо його прав на
спілкування з малолітнім сином, та по відношенню до своїх материнських
обов'язків по вихованню дитини та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення рішення,
та на нього може бути подано апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження.