21 листопада 2007 року
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
головуючого        Патрюка М.В.,
суддів:                   Берднік І.С.,                       Прокопчука
Костенка А.В.,                             Пшонки М.П., -
розглянувши в cудовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю інженерно-комерційного центру “Злата Таврида” про визнання
договору таким, що відбувся, визнання права власності, стягнення штрафу та
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю інженерно-комерційного центру “Злата Таврида” (далі - ТОВ ІКЦ
“Злата Таврида”) на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 28 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 17 січня 2007 року,
У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю інженерно-комерційного центру “Злата Таврида” (далі
- ТОВ ІКЦ “Злата Таврида”) про визнання договору таким, що відбувся, визнання
права власності, стягнення штрафу та відшкодування моральної шкоди.
Зазначав, що він домовився з
відповідачем про продаж майнового комплексу, що розташований за адресою : АДРЕСА_1.
Після отримання згоди відповідача між
ним та ТОВ  ІКЦ “Злата Таврида” 20
березня 2006 року було укладено й нотаріально посвідчено попередній договір
купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна, указаного в додатках № № 1, 2, 3
(які є невідґємною частиною попереднього договору), що належало відповідачу на
праві власності та розташоване за адресою : АДРЕСА_1.
Згідно з умовами вказаного договору він
і відповідач зобовґязались в
термін до 5 травня 2006 року досягнуту між ними угоду з купівлі-продажу  нерухомого майна посвідчити нотаріально.
Зважаючи на те, що відповідач не
виконав умов попереднього договору, своєю бездіяльністю ухилився від
нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу рухомого та нерухомого
майна, позивач просив на підставі п. 6 попереднього договору  стягнути з нього штраф у розмірі 15 %,  що складає 87 112 грн. 50 коп.
Посилаючись на те, що при підписанні
попереднього договору він і відповідач підписали перелік майна, яке відповідач йому передав, а він прийняв це майно, сплатив
товариству завдаток за це майно й готовий перерахувати остаточну суму за
договором після нотаріального посвідчення угоди, на підставі ст. ст. 334, 638,
640 ЦК України позивач просив визнати таким, що відбувся, договір
купівлі-продажу між ним і ТОВ ІКЦ “Злата Таврида”, згідно з яким відповідач на
умовах, викладених у попередньому договорі, передав у власність, а він
прийняв  рухоме та нерухоме майно,
що  розташоване за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на це
просив стягнути з ТОВ ІКЦ “Злата Таврида” на підставі ст. ст. 23, 611,
1167 ЦК України 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому
діями відповідача по невиконанню своїх договірних зобовґязань; та витрати на
правову допомогу в розмірі 87 112 грн. 50 коп.
Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 28 липня 2006 року, залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 січня 2007 року,
договір купівлі-продажу між ТОВ ІКЦ “Злата Таврида” та ОСОБА_1 майнового комплексу, який складається
з будівлі А-1 площею 129, 7 кв. м; прибудови А1-1 площею 32, 5 кв. м, до складу якої входять підвал площею 11 кв. м, прибудова площею 7, 6 кв. м; частини будівлі Б-1 площею
100, 2 кв. м; частини будівлі Б1-1 площею
38, 8 кв. м; прибудови Б2-1 площею 11, 4 кв. м; прибудови Б3-1 площею 2, 1 кв. м; будівлі В-1 площею 164, 6 кв. м, до якої входить навіс площею
66, 5 кв. м; частини гаража Д-1 площею 143, 6 кв. м; будівлі Ж-1 площею 13, 3 кв. м, до якої входить навіс площею
5, 7 кв. м; огорожі із залізобетонних
плит, воріт металевих; туалету цегляного; пожежної водойми; водомірного
колодязя; 2-х побутових газових апаратів для опалення з водяним контуром ОАГВ
19, 5-1/2-2/Б-в 11; приладу обліку
споживання газу; агрегата електронасосного К8/18; клапана автоматичного
аварійного; ВРУ з приладом обліку електроенергії; 2-х приладів обліку води; 2-х
приладів роздільного обліку електроенергії;
4-х настінних силових шаф; 2-х підлогових силових шаф; 50 м
каналізаційних мереж; крана-укосини; тельфера, вантажопідйомністю 1 т; водойми
пожежної площею 25 кв. м; 2-х холодильних камер; 150 м повітряної лінії
електропередач 35 Кв і обладнання
кафе,  оціненого  сторонами
в  580 750 грн., що еквівалентно
115 000 доларів США, та проданого за вищевказану суму ОСОБА_1, визнано укладеним з 20 березня 2006
року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на зазначений майновий
комплекс, розташований по АДРЕСА_1. Стягнуто з ТОВ ІКЦ “Злата Таврида” на користь ОСОБА_1 штраф у розмірі 87 112 грн. 50 коп.
Стягнуто з ТОВ ІКЦ “Злата Таврида”
на   користь   ОСОБА_1   моральну   шкоду
в   розмірі  30 000 грн. Стягнуто з ТОВ ІКЦ “Злата
Таврида” на користь ОСОБА_1 витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі  30 грн. та 1 700 грн. судового збору.
Стягнуто з ТОВ ІКЦ “Злата Таврида” на користь
витрати  на  правову
допомогу  в розмірі 87 112 грн. 50
У касаційній скарзі ТОВ ІКЦ “Злата
Таврида”, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права, просить заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 28 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області
від 17 січня 2007 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
частині  стягнення  з ТОВ ІКЦ “Злата Таврида” штрафу в розмірі 87
112 грн. 50 коп., моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., витрат на правову
допомогу в розмірі 87 112 грн. 50 коп. та судового збору в розмірі 1 700 грн.
Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.
Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, стосуватися,
зокрема, питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до
Судами
встановлено, що 20 березня 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ ІКЦ „Злата Таврида” було укладено та нотаріально
посвідчено попередній договір купівлі-продажу рухомого й нерухомого майна,
указаного  в   додатках
№ № 1, 2,  3,    що
розташоване    за   адресою
:   АДРЕСА_1,  згідно із яким сторони  зобовґязались до 5 травня 2006 року укласти
та посвідчити нотаріально основні договори купівлі-продажу рухомого й
нерухомого майна,  визначили ціну
вказаного майна - 580 750 грн. (еквівалент 115 000 доларів США), позивач
сплатив відповідачу завдаток в сумі 126 250 грн. (еквівалент 25 000 доларів
США) у рахунок оплати вказаного майна, а відповідач зобовґязався передати
позивачу вказане в додатках майно в день підписання основних договорів.
28 квітня 2006 року ОСОБА_1 направив
ТОВ ВКЦ „Злата Таврида” письмову пропозицію про
укладення основних  договорів
купівлі-продажу рухомого і нерухомого майна.
У відповідь директор ТОВ ІКЦ „Злата Таврида” повідомив позивача про
неможливість укладення такого договору до 5 травня 2006 року у звґязку з
відсутністю в нього необхідних документів та просив встановити новий строк
укладення договору - до 15 травня 2006 року, на що позивач не погодився.
підставі ч. 1 ст. 638, ч.1 ст. 640 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання укладеним з 20 березня 2006 року договору купівлі-продажу між ним та
ТОВ ІКЦ “Злата Таврида” нерухомого та рухомого майна, що розташоване по
АДРЕСА_1, суд виходив з того, що про прийняття відповідачем пропозиції на
укладення договору купівлі-продажу майнового комплексу свідчить отримання
відповідачем від покупця - позивача грошової суми в розмірі 126 125 грн. в
якості попередньої оплати, що підтверджується копією меморіального ордера та
платіжного доручення від 20 березня 2006 року, а також передачею відповідачем
Проте з таким висновком погодитись не можна.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір
вважається укладеним, якщо сторони
досягли згоди по всім суттєвим умовам договору.
Визнавши, що 20 березня 2006 року
між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу рухомого та
нерухомого майна, суд не перевірив пояснення позивача про фактичну передачу
йому в цей день обумовленого попереднім договором майна, оскільки ці пояснення
суперечать умовам попереднього договору та умовам договору оренди спірного
майна, укладеному 28 квітня 2006 року відповідачем з ОСОБА_2; не  врахував, що 20 березня 2006 року між
сторонами було укладено  нотаріально
посвідчений попередній договір цього майна та не дав цьому факту правової
Розглянувши спір, суд дійшов до
висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 87 112 грн. 50 коп.
штрафу за невиконання умов попереднього договору, що передбачено п. 6
попереднього договору. Але такий висновок суперечить висновку цього ж суду про
укладення 20 березня 2006 року не попереднього, а основного договору
купівлі-продажу рухомого і нерухомого майна.
Суд дійшов до висновку про стягнення  з ТОВ ІКЦ “Злата Таврида” на користь ОСОБА_1
30 000 грн. заподіяної моральної шкоди на підставі ст. ст. 611 та 1167 ЦК
України, що регулюють договірні та деліктні правовідносини та не зґясував
характер правовідносин, що виникли між сторонами.
ТОВ   ІКЦ  “ Злата Таврида”  на
користь   ОСОБА_1  87 112 грн. 50 коп. витрат на правову
допомогу, суд не врахував вимог ч. 2 ст. 84 ЦПК України та постанови Кабінету
Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 “Про граничні розміри
компенсації витрат, повґязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ,
і порядок їх компенсації за рахунок держави”.
Судом апеляційної інстанції в
порушення ст. 309 ЦПК України не було усунуто помилку суду першої інстанції та
не зґясовано, які саме правовідносини виникли між сторонами, і не застосовано
закон, який поширюється на ці правовідносини.
З урахуванням наведеного ухвалені у
справі судові рішення  підлягають
скасуванню в повному обсязі з передачею справи на новий розгляд до суду першої
Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
Касаційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю інженерно-комерційного центру “Злата Таврида” задовольнити частково.
Заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 28 липня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 17 січня 2007 року скасувати.
Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     М.В. Патрюк

Судді :                                                                І.С.
Берднік

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук

М.П.
Пшонка