Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

06
серпня 2007 року                                                                     смт.
Ширяєве

Ширяївський
районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Паринюка С. І.,  при секретарі Писаревській Л.О. з участю:

відповідача                                                ОСОБА_2

представника
відповідача                        ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1доОСОБА_4про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на
складність у викладенні повного рішення суду,
пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін,  на що може бути витрачений значний час,  суд вважає на необхідне проголосити його
вступну та резолютивну частини.

Керуючись  ст.
ст. 10,  11,  209,
212,  214-215,  218 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені
позову ОСОБА_1доОСОБА_4про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Розірвати
шлюб,  укладений міжОСОБА_1
таОСОБА_2  зареєстрований 15 березня 2004
року Ширяївським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеської області,  актовий запис НОМЕР_1

Визнати місцем
мешкання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5,  місце мешкання їх матері ОСОБА_2

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу,  стягнути
в доход держави,  мито з ОСОБА_1в сумі 17
(сімнадцять) гривень.

ОСОБА_2 від
сплати державного мита звільнити.

В частині решти
позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської

області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення

рішення,  заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів

апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295

ЦПК
України.

Справа №
2-272/2007 року

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
серпня 2007 року                                                                     смт.
Ширяєве

Ширяївський
районний суд Одеської області у складі: головуючого судді

Паринюка С.
І.,  при секретарі Писаревській Л.О.

з участю:

представника
відповідача                        ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1доОСОБА_4про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,  15.03.2007 року,  звернувся до суду з вище зазначеним
позовом,  посилаючись на те,  що 15.03.2004 року між ним та відповідачкою
по справіОСОБА_2 був укладений шлюб,  що
зареєстрований Ширяївським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеської
області,  актовий запис НОМЕР_1 Від шлюбу
у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_4  ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Фактичні
шлюбні відносини позивача з відповідачкою не підтримуються з листопада 2005
року,  спільне господарство також не ведеться.
Крім того між ними не залишилося ні дружніх ні сімейних відносин. За вказаних
умов,  вважає подальше збереження родини
та шлюбу не можливим,  оскільки це
суперечить їхнім з відповідачкою інтересам,
які на його думку мають істотне значення. Вжиття судом заходів щодо
надання строку на примирення подружжя,
вважає безпідставним,  а тому
просить суд,  шлюб розірвати,  місцем мешкання неповнолітніх дітей визнати
місце мешкання їх матері ОСОБА_2 та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перепон у
реалізації позивачем права спілкування з неповнолітніми дітьми.

Позивач,  відповідно до його клопотання від 09.07.2007
року просив справу розглянути за його відсутності,  що відповідає вимогам ч.2  ст. 158 ЦПК України.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково,  а саме,
він не погодився з вимогою позивача про зобов'язання відповідача не
чинити перепон позивачу у реалізації його права на спілкування з неповнолітніми
дітьми,  посилаючись на те,  що суд не може безпідставно ухвалити рішення відносно
того,  що встановлено Законом,  при відсутності порушених прав. В даному
випадку на його думку відповідно до ч.3
ст. 157 СК України,  яка
передбачає,  що той із батьків,  з ким проживає дитина,  не має права перешкоджати тому з батьків,  хто проживає окремо,  спілкуватися з дитиною та брати участь у її
вихованні,  якщо таке спілкування не
перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При цьому представник відповідача
звернув увагу суду на те,  що заявлена
позивачем вимога є незаконною та не обґрунтованою,  яка не відповідає вимогам  ст.
ст.  57,  60 ЦПК України,  тобто ним не надано доказів чи будь-яких
фактичних даних про перепони у реалізації прав зі сторони його довірителя в
вільному спілкуванні позивача з дітьми,
вказане ним не знайшло свого підтвердження також і в судовому
засіданні,  а тому просить суд в цій
частині позову відмовити.

Суд,  заслухавши показання представника
відповідача,  перевіривши матеріали
справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя,  встановив,
що позов підлягає частковому задоволенню. На думку суду,  подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить інтересам як позивача так і відповідача і на підставі  ст. 112 СК України,  вважає за можливе шлюб розірвати,  на підставі
ст. 160 СК України місцем проживання неповнолітніх дітей визнати місце
проживання їх матері ОСОБА_2,  в той час
заперечення представника відповідача є законними і підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст. 57,  60, 112,  160 СК України,   ст.
ст. 10, 11, 209, 212,  214-215 ЦПК
України,  суд

ВИРІШИВ:

В задоволені
позову ОСОБА_1доОСОБА_4про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Розірвати
шлюб,  укладений між ОСОБА_1
таОСОБА_2  зареєстрований 15 березня 2004
року Ширяївським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеської області,  актовий запис НОМЕР_1

Визнати місцем
проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  місце проживання їх матері ОСОБА_2

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу,  стягнути
в доход держави,  мито з ОСОБА_1в сумі 17
(сімнадцять) гривень.

ОСОБА_2 від
сплати державного мита звільнити.

В частині решти
позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської

області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення

рішення,  заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів

апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295

ЦПК
України.