Справа № 2о-41/2007' року
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 червня 2007
року   Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

Головуючого -
судді: Казидуб О. Г.

при
секретарі:            Кравченко Г. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу" за заявою
ОСОБА_1,  зацікавлена особа: Черкаський
обласний центр медико-соціальної експертизи про встановлення факту поранення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про встановлення факту поранення,  свої вимоги мотивує тим,  що в роки Великої вітчизняної війни він
проживав у с Шаладонівка,  Хотинського району,  Могильовської області у Білорусії. Під час
його проживання у вказаному регіоні був активний партизанський рух. За два
тижні до звільнення села від німецько-фашистських загарбників у серпні 1943
року під час бомбардування німецької механізованої колони він був травмований
уламком авіаційної бомби. В результаті травми втратив зір на праве око,  отримав травму лівої брови та підборіддя. На
період отримання травми йому виповнилось 11 років.

Його
мати повезла його в району лікарню м. Хотимськ,
звідки його направили в Клімовичевську району лікарню,  де він знаходився на стаціонарному лікуванні
близько 3-х тижнів.

З того часу його
зір не відновився.

Документів,  які могли б засвідчити його поранення та
знаходження на ліку ванні не збереглися.

У 1958
році йому була встановлена 3-я група інвалідності,  а у 2006р. - 2-га група інвалідності,  з причиною інвалідності - загальне
захворювання.

Позивач
зазначає,  зо згідно п. 4 ст. 7 Закону
України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" особи,  що одержали поранення чи інше ушкодження
здоров'я від вибухових речовин в період Великої Вітчизняної війни або в
повоєнний період відносяться до категорії інвалідів війни і отримують
відповідну пенсію.

Він
бажає отримувати пенсію як інвалід війни,
однак її оформлення він повинен документально підтвердити свою травму з
вищеописаними причинами.

Факт
отримання ним поранення можуть підтвердити свідки,  які на той час проживали у їхньому селі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На
підставі направлення Черкаської міжрайонної офтальмо-травматологічної
медико-соціальної експертної він пройшов судово-медичне обстеження у
Черкаському обласному бюро судово-медичної експертизи на предмет встановлення
причинного зв'язку поранення з станом його здоров'я на сьогоднішній день.
Відповідно до цього заключения
за № 1154 від 10.07.2006р. судово-медичним експертом Заверталюк І.І. було
винесене заключения: „Судячи
по характеру рубців та стану правового ока на даний час,  давність поранень може відповідати періоду
серпня 1943 року".

Звернувшись
до Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи з заявою про
встановлення причинного зв'язку поранення та виправленням причини інвалідності
він отримав відмову,  так як відповідач у
своїй відповіді на його заяву посилається на лист МОЗ України від 12.07.2004р.
за № 16.04.313 „Факт поранення,  що
спричинив інвалідність може бути встановлений на підставі медичних документів
про поранення або в судовому порядку". Відповідно до ч. 5 п. 2 Постанови
Пленуму верховного Суду України від 31.03.1995р. за № 5 (зі змінами,  внесеними постановою від 25.05.1998р. № 15)
„не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до
осіб... до ветеранів чи інвалідів війни, .... перебування на фронті,  у партизанських загонах,  одержання поранень і контузій при виконанні
обов'язків військової служби,  про
встановлення причин і ступеня втрати працездатності,  групи інвалідності та часу її
настання...",  але дані Постанови
Пленуму Верховного Суду України не можуть бути застосовані у його випадку,  так як на момент отримання поранення він був
неповнолітнім.

А тому
просить суд встановити факт отримання ним поранення,  що спричинило інвалідність,  у серпні 1943 року.

Заявник
та його представник ОСОБА_4 заяву в судовому засіданні підтримали та просили
задовольнити її в повному обсязі.

2

Представник
зацікавленої особи - Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи за
дорученням Попов А.І. в судовому засіданні просив вирішити справу на розсуд
суду.

Суд,  заслухавши пояснення заявника,  представника заявника ОСОБА_4,  представника зацікавленої особи - Черкаський
обласний центр медико-соціальної експертизи за дорученням Попов А.І.,  свідків ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до
висновку,  що заява підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом
дійсно встановлено,  що заявник отримав
поранення,  що спричинило інвалідність,  у серпні 1945 року7,  що підтвердили в судовому засіданні свідки
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
які народилися та на той час та проживали в одному населеному -
пункті,  коли велися бойові дії,  разом з заявником.

Також
даний факт стверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  якому на той час - серпень 1943 року -
виповнилось 17 років та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2,  якій також в
вказаний вище час виповнилось 14 років,
дані пояснення завірені завідуючою державної нотаріальної контори
Хотимського району - Могильовської області.

Відповідно
до заключения Черкаського
обласного центру медико-соціальної експертизи за № 1154 від 10.07.2006р.,  судово-медичним експертом Заверталюк І.І.
було винесене заключения
про те,  що судячи по характеру рубців та
стану правового ока на даний час,
давність поранень може відповідати періоду серпня 1943 року.

А тому
суд вважає,  що дана заява знайшла своє
підтвердження в судовому засіданні і є такою,
що підлягає до задоволення.

Керуючись cm ст. 8,  10,
60,  88,  212,
213,  215,  223,
256,  257,  259 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1
про встановлення факту поранення - задовольнити.

Встановити
факт отримання ОСОБА_1 поранення,  що
спричинило інвалідність,  у серпні 1943
року.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.