№2-1214/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02 серпня 2007
року                         Торезький
міський суд Донецької області в складі :

Головуючої-судді                                                               Стріжакової
Т.В.

при секретарі                                                                      КосолаповоїВ.В.

за участю
позивача                                                            ОСОБА_1.

представника
позивача                                                     ОСОБА_2.

представника ВВД
ФСС                                                   Матеріна
О.М.. Леушина А.В.

представника ДП
„Торезантрацит"                                  Бережного
Р.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Торезі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ДП „Торезантрацит", Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Торезі Донецької області про відшкодування
моральної шкоди.-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.04.2007 року звернувся до суду з позовом до ДП
„Торезантрацит", Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Торезі Донецької області (далі - ВВД ФСС") про відшкодування
моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 24.10.2006 року відповідачі були зобов'язані скласти акт по формі
Н-1 про нещасний випадок, який трапився з ним 15.06.2003 року. Після складання
акту за формою Н-І рішенням МСЕК йому було встановлено 55% втрати
працездатності і відповідно до постанови №9751 від 28.02.2007 року ВВ ФСС
виплатило йому одноразову допомогу та щомісячні страхові виплати. Відшкодувати
моральну шкоду відповідачі відмовилися. Моральна шкода, завдана йому трудовим
каліцтвом, складається у тому, що змінилися його умови життя, йому приходиться
докладати додаткові зусилля у сьогоденні, змінювати свої плани, постійно думати
про майбутнє життя та можливі негативні наслідки у зв'язку з перенесеною
травмою. Просить стягнути з відповідачів 40000грн. у відшкодування моральної
шкоди, судові витрати та витрати на юриди послуги у сумі 1500грн.

У судовому засіданні позивач дав пояснення, аналогічні викладеним, повністю
підтримав свої вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2. підтримав вимоги позивача
повністю, пояснив, що з позивачем 15.06.2003 року стався нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, який позивачу завдав моральної шкоди. Позивачу
доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, необхідно
весь час себе контролювати та обмежувати, йому встановлені медичні обмеження,
він вимушено змінив місце роботи. Строк звернення до суду якщо пропущений, то
пропущений з поважної причини. Він вважає, що правовідношення. які виникли з
цього приводу, регулюються ЦК України та ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного
захворювання, яке спричинило втрату працездатності». Після отримання постанови
ВВД ФСС про відшкодування йому шкоди, в якій не вказано про виплату моральної
шкоди, позивач звернувся до суду. На момент отримання травми зміни до
законодавства про порядок відшкодування моральної шкоди ще не були внесені, ст.
1168 ЦК і зараз
не скасована, тому існує обов'язок відповідачів відшкодувати позивачу моральну
шкоду. Позивачу завдано моральну шкоду у сумі 40000грн., оскільки він працював
по провідній гірничій професії, через захворювання йому прийшлося змінити місце
роботи, обмежити себе у можливих умовах відпочинку, носити у собі почуття
неповноцінної людини, відчувати моральні страждання побутового характеру.
Просив стягнути з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 40000грн. та
судові витрати.

Представники відповідача ВВД ФСС. просили у позовних
вимогах відмовити, пояснили, що позивачу було встановлено у зв'язку з трудовим
каліцтвом, що сталося з ним 27.09.2002 року. -15%; на підставі рішення
Апеляційного суду від 24.10.2006 року складено акт від 11.12.2006 року, і за
сукупністю травм позивачу актом МСЕК встановлено 55% втрати працездатності.
Наказом Міністерства охорони здоров'я № 212 від 22.11.1995р. передбачено, що
встановлення факту моральної шкоди є компетенцією МСЕК. Такого висновку МСЕК
відносно позивача немає. Позивач не надав документів, доказів суду, які б
підтверджували факт завдання моральної шкоди, не обґрунтував її розмір,
продовжує працювати на підприємстві.

Трудове каліцтво, втрата працездатності встановлені
рішенням суду у 2006 році, на момент дії ЗУ «Про державний бюджет України на
2006 рік», ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими зупинені дія
п.п. «є» п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28, ч.3ст.34 ЗУ щодо можливості стягнення
моральної шкоди, що не дає підстав для його застосування. ЗУ від 23.02.2007р.
№717-У внесені зміни до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання,
яке спричинило втрату працездатності» №1105. яким виключені пункти, які
передбачали відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.1167 ЦК, ст.237-1 КЗпП належним відповідачем за позовом повинно
бути підприємство, що спричинило шкоду здоров'ю позивачу, у позові до ВВД ФСС
просили відмовити

Представник ДП «Торезантрацит» пояснив, що згідно із ст. 1,21.28,34 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності», який набрав
чинності з 01.04.2001 року на ВВД ФСС покладений обов'язок відшкодовувати
застрахованим особам моральну шкоду у зв'язку з пошкодженням здоров'я. Позивачу
встановлений нещасний випадок після 01.04.2001 року, тому відповідачем по
справі повинен бути ВВД ФСС.

Визнав, що правовідносини, які виникли у позивача у зв'язку з компенсацією
моральної шкоди є предметом регулювання трудового законодавства, акт по формі
Н-1 на виконання рішення суду складений 11.12.2006 року. Вважає, що у позивача
виникло право на звернення до суду про стягнення моральної шкоди з моменту
встановлення нещасного випадку рішенням суду -з 24.10.2006р., але позивач
звернувся до суду тільки 03.04.2007р., тобто з пропуском строку позовної
давності, передбаченого ст.233 КЗпП, позивач не надав доказів наявності
поважних причин пропуску встановленого трьохмісячного строку, у колективному
договорі підприємства не передбачається обов'язок підприємства виплачувати
моральну шкоду, тому просить застосувати позовну давність і вимогах до ДП
«Торезантрацит» відмовити.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача ДП
«Торезантрацит», ВВД ФСС, дослідивши матеріали справи, судом фактично
встановлено, що відповідно до наказу від 04.02.1983 року №7-к позивач був
прийнятий на роботу на шахту «Прогрес» машиністом підземних установок 3 розряду
з 24.01.1983р., з 04.10.1988 року працював машиністом прничовиємних машин 6
розряду з повним робочим днем під землею; наказом від 28.11.2003 року №85-к
позивач був переведений відповідно до поданої заяви сторожем ділянки АБК з
02.12.2003 року (а.с.26). Відповідно до наказу Міністерства палива та
енергетики №23 від 25.05.2005 року було реорганізоване ДП «ДВЕК», його
правонаступником по правам та обов'язкам, у т.ч. «Шахти «Прогрес», є ДП
«Торезантрацит».

Згідно із рішенням Апеляційного суду Донецької області
від 24.10.2006 року зобов'язані ДП «Торезантрацит», ВВД ФСС скласти акт по
формі Н-1 про нещасний випадок, який трапився з позивачем 15.06.2003 року о
16год. Юхвил. після його виходу на поверхню в робочому автобусі, де виник
інфаркт міокарда; рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення
(а.с.7-11).

Згідно із випискою із акту огляду МСЕК 22.02.2007 року
актом №279 було встановлено уперше з 26.01.2007 року третю групу інвалідності.
55 % втрати працездатності за сукупністю у зв'язку з трудовим каліцтвом
безстроково; йому протипоказаний тяжкий фізичний труд, робота у підземних
умовах, рекомендоване диспансерне спостереження (а.с.4). Постановою ВВД ФСС від
28.02.2007 року №9751 призначено позивачу одноразову допомогу в сумі 31500грн.,
призначено щомісячну грошову суму у розмірі 813грн.53коп. з 26.01.2007 рок (а.с.5). У
розрахунку страхових виплат вказано, що дата нещасного випадку - 27.09.2002
року та 15.06.2003 року, відсоток втрати працездатності - 15%, а за сукупністю
каліцтв - 55% (а.с.6).

Згідно із довідкою приватного адвоката позивач йому уплатив за надання
юридичної допомоги за ведення цивільної справи у суді 1500грн. (а.с.42).

У довідці ВЛК вказано, що позивач знаходився на
амбулаторному лікування у лікаря невропатолога з 26.03.2007 року по 09.04.2007
року, наслідки перенесеної травми у 2002 році (а.с.55). Позивачем надані копії
із медичної картки на підтвердження звернення до лікарів після винесення рішення
суду від 26.10.2006 року (а.с.57-72). У листку непрацездатності вказано, що він
був звільнений з роботи з 26.03.2007 року по 09.04.2007 року (а.с.73).

Відповідно до ст.9 ЗУ
«Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних випадків відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Роботодавець
може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей
додаткові виплати відповідно до колективного чи трудового договору.

У преамбулі ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999
р.№1105 вказано, що цей Закон визначає правову основу. Економічний механізм та
організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального
страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих
на виробництві. Страхування від нещасного випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якою
здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян в процесі їх
трудової діяльності.

Відповідно до ст. 13 вказаного Закону страховим випадком є нещасний випадок
на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому
професійно зумовлену фізичну або психічну травму за обставин, зазначених у
Законі, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на підприємстві ДП
«Торезантрацит» по провідній гірничій професії - машиністом гірничовиємних
машин 6 розряду, актом МСЕК від 31.05.2005 року позивачу з 26.05.2005 року
встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з
трудовим каліцтвом 2002 року, група інвалідності не встановлена. 15.06.2003
року з ним стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. З 02.12.2003
року позивач переведений відповідно до поданої заяви сторожем ділянки АБК.
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24.10.2006 року зобов'язані ДП
«Торезантрацит», ВВД ФСС скласти акт по формі Н-1 про даний нещасний випадок.
11.12.2006 року на виконання рішення суду складений акт по формі Н-1.
22.02.2007 року актом МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності, та
встановлено за сукупністю травм від 27.09.2002 року (було раніше 15%) та
15.06.2003 року - 55 % втрати працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом
безстроково. Позивачу протипоказаний тяжкий фізичний труд, робота у підземних
умовах, рекомендоване диспансерне спостереження. Постановою ВВД ФСС від
28.02.2007 року №9751 позивачу призначені страхові виплати, виплати у
відшкодування моральної шкоди не призначалися, 03.04.2007 року він звернувся з
позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди до суду.

Аналізуючи спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з
отриманою позивачем травмою на виробництві, суд вважає, що вони регулюються не
нормами трудового законодавства, а нормами цивільного законодавства,
спеціальною нормою, а саме ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві й професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,
яким не передбачено, що відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди може
бути покладена на підприємство, на якому позивач отримав ушкодження здоров'я,
такої відповідальності не передбачено і ЗУ
«Про охорону праці». У колективному договорі підприємства не передбачається
обов'язок підприємства виплачувати моральну шкоду. Тому у вимогах позивача до
ДП «Торезантрацит» необхідно відмовити.

Відповідно до ч.27 ст.77 Розділу 6 «Особливі положення»
ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік» та ст.66 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2007 рік», з мстою проведення окремих норм законів у відповідність з
цим Законом, зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей), підпункту «є» пункту 1
частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті
34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві

й професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» щодо права потерпілого на
відшкодування моральної шкоди. Зупинення дії закону не дає підстав для його
застосування.

ЗУ від 23.02.2007р. №717-У внесені зміни до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві й професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності»
№1105, яким виключені пункти, які передбачали відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин у суду, передбачених законом підстав для задоволення
позовних вимог позивача до ВВД ФСС про стягнення моральної шкоди, немає.

Керуючись ст.9 ЗУ
«Про охорону праці». ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», п.27 ст.77 ЗУ «Про державний бюджет України
на 2006 рік», ст.66 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік»,
ст.ст.10,11,15,60.79,88,209,210,212.214,215,225, 226,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ДП „Торезантрацит", Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Торезі Донецької області про
відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про
апеляційне оскарження рішення та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через Торезький міський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.