РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
листопада 2007 року                                        м.  Одеса

Судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Плавич Н.Д.

суддів  - Галушко Л.А.,  Кварталової A.M.

при
секретарі - Котової Д.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 (раніше
ІНФОРМАЦІЯ_1) на рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської
області від 31.08.2007р. по справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
грошової суми,

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2007р.,  позивачОСОБА_2
звернулася до відповідача ОСОБА_1з позовом про стягнення суми,  яку вона вважає завдатком.

В
обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те,  що у неї з відповідачкою була домовленість
про укладення договору купівлі - продажу квартирі,  що належала відповідачці на праві власності.

Сторони
домовилися,  що вартість квартири
встановлюється в 6500 доларів США,  що в національній валюті відповідало сумі 32 500грн.

На підставі
розписки від 19.09.2006р. позивач передала відповідачці 1500грн.,  що відповідало сумі 300 доларів США.

26.11.2006р.
за проханням відповідачки позивач передала їй по розписці у рахунок вартості
квартири ще 3200 доларів США,  в національній валюті ця сума
складала 16320грн. Вказані суми позивач вважає сумами завдатку. У
розписці,  яку підписала відповідач,  було визначено,  що у разі відмови відповідачки укласти
договір купівлі -продажу,  вона має
повернути суму завдатку у подвійному розмірі.

Крім
того,  позивач показала,  що 26.11.2006р. між нею і відповідачем було
укладено в простій письмовій формі попередній договір купівлі - продажу
квартири.

Посилаючись
на те,  що відповідач не виконала умови
домовленості,  що існували між ними,  позивач просила на підставі  ст.
ст. 570, 571 ЦК
України стягнути з відповідачки на її користь суму 35 700грн.( 7000доларів США).

Відповідач
позов не визнала. Вона не спростовує факт отримання від позивачки грошей,  погоджується повернути 17 820грн.,  оскільки вважає цю суму авансом,  а не завдатком.

Справа №
22ц-4975/07                                                                         Категорія
ЦП: 44

Головуючий у
першій інстанції - Остра Н.С. .

Доповідач -
Плавич Н.Д.

Рішенням
суду 1 інстанції від 31.08.2007р. позов задоволено в повному обсягу. Стягнуто з
відповідачки на користь позивача сума 35 640грн.,  сума судових витрат і ІТЗ.

В
апеляційній скарзі відповідач,  її
представник просять про скасування рішення,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права,  прийняття нового рішення про стягнення з
відповідача на користь позивачки суми авансу,
яка була нею отримана від позивача - 17820грн.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши суддю -
доповідача,  доводи скарги,  заперечення на неї,  колегія дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

По
матеріалам справи встановлено,  що між
сторонами по справі,  була досягнута
домовленість про укладення договору купівлі - продажу квартири,  яка на праві власності належала відповідачці.

На
підставі розписки від 19.09.2006р. і 26.11.2006р. відповідач отримала від
позивача відповідно 1500грн.( еквівалент 300 доларів США) і 16 320грн
(еквівалент 3200долорів США)
- загальна сума 17820грн.

Позивач
вважає вказану суму завдатком,  суд 1
інстанції також дійшов висновку,  що
вказана сума є завдатком.

Колегія з таким
висновком суд 1 інстанції не погоджується.

ст.  570 ЦК України
передбачено,  що завдатком є грошова сума
або рухоме майно ,  що видається
кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів,  на підтвердження забов'язання і на забезпечення
його виконання.

Якщо не
буде встановлено,  що сума,  сплачена в рахунок належних з боржника
платежів ,  є завдатком,  вона вважається авансом.

З
урахуванням вказаної норми,  суми,  що сплачені визнаються,  завдатком у тих випадках,  коли між сторонами було укладено нотаріально
посвідчений договір.

По
матеріалам справи встановлено,  що
сторони не укладали між собою нотаріально посвідчений договір купівлі -
продажу,  тому суми,  які сплатила позивач відповідачці є сумами
авансу,  і з відповідачки належитьсь
стягнути на користь позивача,  лише
суми,  що вона отримала по
розпискам,  а саме 17 820грн.

Доводи
позивача і її представника про те,  що в
розписці від 26.11.2006р. передбачені умови того,  що у разі відмови від укладення
договору,  відповідач забов'язується
повернути суми,  що вона отримала в
подвійному розмірі,  крім того,  між сторонами був укладений попередній
договір про продаж квартири,  не дає
підстав для задоволення позову в повному обсягу,  оскільки за законом,  суми,
що сплачені,  визнаються
завдатком,  лише при наявності між
сторонами нотаріально посвідченого договору.

Оскільки
суд 1 інстанції порушив норму матеріального права,  рішення суду підлягає скасуванню. По справі є
достатньо доказів для прийняття нового рішення,
на підставі  ст. 314ч2 ЦПК України
колегія прийшла до висновку,  скасувати
рішення суду 1 інстанції і постановити нове рішення,  стягнути з відповідача на користь позивача
17820грн.

На
підставі  ст. 88 ЦПК України пропорційно
частині задоволених вимог на користь позивача з відповідачки належить стягнути
судові витрати і суму ІТЗ.

Керуючись
ст.
ст.  303, 307ч1п2, 309ч1пЗ, 314ч2,
316, 317, 319 ЦПК України,  судова
колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_1   задовольнити,    рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 31.08.2007р. по справі за
позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1  про стягнення
грошової суми скасувати,  постановити
нове рішення.

ПозовОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення грошової суми задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2 17820грн ( сімнадцять тисяч вісім двадцять грн.). В
решті вимог відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2 судові витрати в сумі 178грн. 20 коп. і витрати на
інформаційно - технічне забезпечення 30( тридцять ) грн.

Рішення набирає
законної сили негайно після його проголошення.

Рішення може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох
місяців через суд касаційної інстанції.