Справа № 2-40/ 07
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
- судді Сарапіна Г.С.,
секретарі Процюк Н.Р.,
за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,
відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі
судових засідань міського суду                      у м.
Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дострокове
розірвання договору оренди, усунення перешкод у здійсненні права користування
та розпорядження майном, стягнення боргу з орендної плати і комунальних послуг,
звернулася в суд з позовом  до ОСОБА_3
про дострокове розірвання договору оренди та усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження майном,
покликаючись у позовній заяві на те, що 01 квітня 2005 року між нею і
відповідачкою як підприємцем було укладено два договори оренди, за умовами яких
вона передала, а відповідачка прийняла у строкове платне користування   ( оренду ) торгове приміщення площею 43
кв.м., що розташоване  по АДРЕСА_1 і
належить їй на праві приватної власності.
договори були укладені на строк 11 місяців з дня їх підписання. Відповідно до
цих договорів відповідачка зобов'язувалася щомісячно до 20 числа поточного
місяця сплачувати орендну плату шляхом внесення готівки у банк. При цьому
місячна договірна орендна плата на день підписання договорів складала по одному
з них - 50 грн. без ПДВ  і по другому
договору оренди - 1425 грн. без ПДВ. Крім того, відповідачка зобов'язувалася
проводити розрахунки за електроенергію за даними лічильника, що не входять у
суму орендної плати.
відповідно до договору надане в оренду торгове приміщення, відповідачка
розпочала підприємницьку діяльність, однак всупереч вимогам                 п.п. 2.1.2, 4.3, 4.4 договорів
оренди від 01.04.2005р. за період з моменту підписання договорів і до 12 жовтня
2005 року не вносила орендної плати та не розраховувалась за спожиту
електроенергію, не реагуючи на усні нагадування.
2005 року відповідно до вимог ст. 782 ЦК України та на підставі              п. 6.5.1 договорів оренди від
01.04.2005р. вона повідомила відповідачку про відмову від договорів оренди з
вимогою про звільнення нею орендованого приміщення через не внесення орендної
шляхом перемовин було досягнуто домовленість, що відповідачка погасить
заборгованість і у зв'язку з цим будуть поновлені договори оренди. Протягом
жовтня місяця 2005 року відповідачкою було оплачено майже весь борг по вересень
включно, тому між ними 01 листопада 2005 року було укладено два  ідентичні договори оренди зазначеного вище
приміщення на строк 11 місяців
з дня їх підписання з помісячною оплатою орендної плати до 20 числа
поточного місяця, яка по одному договору оренди складала 50 грн. без ПДВ, а по
другому договору оренди - 1425 грн. без ПДВ, з проведенням відповідачкою
розрахунків за спожиту електроенергію.
підписання нових договорів оренди відповідачка продовжувала порушувати п.п.
2.1.2, 4.3, 4.4 договорів оренди від 01.11.2005р., несвоєчасно і не у повному
розмірі вносила орендну плату і таким чином заборгувала перед нею за 2005 рік  1053 грн., а за січень - березень 2006 року -
заборгувала 4425 грн.
перевірці близько 16 години 28.03.2006р. переданого в оренду майна відповідачка
всупереч вимогам п. 2.1.1 договорів оренди від 01.11.2005р. чинила їй
перешкоди, однак нею було виявлено, що відповідачка без її згоди уклала договір
суборенди робочого місця з працівником Волинської філії кредитної спілки
"Фаворит", чим порушила вимоги ст. 774 ЦК України та п. 7.5 договорів
оренди від 01.11.2005р.
того, відповідачка у порушення вимог ст. 778 ч.1 ЦК України та                   п. 3.1.2 договорів оренди від
01.11.2005р. без її письмової згоди перефарбувала орендоване торгове приміщення
зв'язку із зазначеними порушеннями закону і договорів оренди від 01.11.2005р.
відповідно до вимог ст. 782 ЦК України 23 березня 2006 року вона письмово
повідомила відповідачку про відмову від цих договорів оренди                    і запропонувала звільнити
орендоване приміщення до 28.03.2005р., однак відповідачка відмовилася визнавати
її відмову від договорів оренди і звільняти орендоване приміщення.
позивачка просить у позовній заяві ухвалити рішення, яким достроково розірвати
два договори оренди від 01.11.2005р. про передачу відповідачці в оренду
належного їй на праві приватної власності торгового приміщення площею 43 кв.м.,
що знаходиться по АДРЕСА_1,
та зобов'язати відповідачку у найстисліші строки звільнити зазначене
року позивачка ОСОБА_1 подала до суду додаткову позовну заяву, в якій збільшила
позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки в її користь заборгованість з
а також судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, покликаючись на те, що
відповідно до ст. 31 ч.2 ЦПК України ще 25 травня 2006 року вона
зверталася  до суду із заявою про
збільшення позовних вимог і просила стягнути з відповідачки в її користь суму
заборгованості з орендної плати за обома договорами оренди від 01.11.2005р., що
станом на 25.05.2006р. складала 8428 грн., та витрати, пов'язані з розглядом
справи.
На цей час питання щодо дострокового
розірвання договорів оренди та усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном вирішено в позасудовому порядку і
відповідачка звільнила орендоване приміщення, однак через невиконання
відповідачкою вимог підпункту 2.1.2, пунктів 4.3, 4.4 обох договорів оренди від
01.11.2005р. за нею рахується борг з орендної плати станом на 01.11.2006р. в
оренди від 01.11.2005р. за відповідачкою рахується борг за комунальні послуги
на загальну суму 1134 грн. 45 коп., в тому числі:  за опалення - 83, 27 грн. та за водопостачання
- 1051, 18 грн., що підтверджується рахунками відповідними рахунками від
27.12.2006р. № 231 та від 16.10.2006р. № 1097.
року позивачка подала до суду ще одну додаткову позовну заяву про збільшення
позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідачки в її користь, крім
заборгованості  з орендної плати та плати
грн., заборгованість за спожиту електроенергію, що утворилась внаслідок
порушення відповідачкою вимог п.п. 4.3, 4.4 обох договорів оренди від
01.11.2005р за період з 28.09.2006р. по 27.10.2006р. в сумі 520, 14 грн., що
підтверджується повідомленням ВАТ “Волиньобленерго”  № 053021-521-1006.
позивачка просить стягнути з відповідачки в її користь у відшкодування
моральної шкоди 10 000 грн. та судові витрати, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що відповідно до ст. 611 ч.1 п.4  ЦК
України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді
відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідачкою їй було заподіяно
моральну шкоду, яка полягає в тому, що постійні нагадування їй про виконання
взятих на себе зобов'язань за договором оренди приміщення, які відповідачкою
грубо ігнорувалися, судові розгляди справ протягом тривалого часу в судах
різних інстанцій про захист її майнових інтересів, порушених відповідачкою,
завдавали їй душевних страждань, викликали негативні емоції та переживання,
впливали на її спокій та загальний психологічний стан, що призвело до
погіршення її самопочуття, безсоння. Вона змушена була звертатися в різні
медичні заклади за медичною допомогою, що підтверджується відповідними
медичними документами. Через конфліктну ситуацію, спровоковану невиконанням
відповідачкою взятих на себе зобов'язань, погіршились її як підприємця ділові
стосунки, вона втратила ділових партнерів та понесла збитки.
У судовому
засіданні позивачка від позову в частині щодо дострокового розірвання договору
оренди, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження
майном  відмовилася, а в решті позовні
вимоги змінила, зменшивши їх в частині щодо стягнення з відповідачки
заборгованість станом на 01.11.2006р.:  з
орендної плати - в сумі 13 636, 73 грн.,                із плати за комунальні
послуги:  за опалення з 19.10.2006р. по
31.10.2006р. - в сумі 83, 27 грн., водопостачання - 1051, 18  грн.;
за спожиту електроенергію за період з 28.09.2006р. по 27.10.2006р. - в
сумі 520, 14 грн., а всього - 15 291, 32 грн., покликаючись на викладені у
позовних заявах обставини та докази.
її представник позов визнали частково, на суму                    8077 грн., та при цьому
представник позивачки пояснив, що договори оренди приміщення були укладені між
сторонами 01.11.2005р. на 11 місяців, тобто вони діяли з 01.11.2005р. до
01.10.2006р. Оскільки розмір орендної плати за обома договорами складав у
місяць 1475 грн. ( 1425 грн. + 50 грн. ), тому за 11 місяців дії договору сума
по 01.10.2006р. було сплачено позивачці орендну плату в сумі                      8 148 грн., що
підтверджується відповідними платіжними дорученнями, наявними в справі, а тому
сума її заборгованості з орендної плати складає 8077 грн. і лише цю суму боргу
за договором оренди нежилого приміщення вони визнають.
представник відповідачки додатково пояснив, що позивачкою неправильно проведено
розрахунок заборгованості з орендної плати, і крім того, в цей розрахунок
безпідставно включено певні суми як борг відповідачки з орендної плати за
договорами оренди від 01.04.2005р., оскільки ні в одній з позовних заяв немає
покликання на борг відповідачки за договорами оренди нежилого приміщення від
01.04.2005р., а є лише покликання на порушення відповідачкою зобов'язання щодо
сплати боргу за договорами оренди від 01.11.2005р., а також у цих позовних
заявах не викладено обставин щодо виникнення цього боргу і його розміру до
укладення нових договорів оренди від 01.11.2005р.
відповідачка і її представник позову в частині щодо стягнення
заборгованості  із плати за комунальні
послуги: опалення та водопостачання з тих підстав,  що
відповідно до п.п. 4.2, 4.4 договорів оренди, що були укладені між
сторонами, в розмір орендної плати входить частина загальних витрат по
утриманню наданого в оренду приміщення, прилеглої території та оплата
комунальних послуг, крім плати за електроенергію, за використання якої розрахунки
проводяться орендарем за даними лічильника окремо від орендної плати. Однак
вважають, що позовні вимоги в частині щодо стягнення з відповідачки 520, 20
грн. в рахунок оплати за використану електроенергію є також безпідставними,
оскільки борг утворився в період з 28.09.2006р. по 27.10.2006р., а договір
оренди закінчив свою дію до 01.10.2006р. і відповідно закінчилися зобов'язання
відповідачки. Крім того, рахунок пред'явлений до оплати не позивачці, а іншій
особі - ОСОБА_5, тому є неналежним доказом у справі.
її представник вважають безпідставним покликання позивачки на                   ст. 611 ЦК України як на
підставу своїх вимог, оскільки правові наслідки у вигляді відшкодування збитків
та моральної шкоди за порушення зобов'язання настають тоді, якщо вони
встановлені договором чи законом. Такі правові наслідки                              в договорах
оренди не передбачені та відсутня така підстава і в законі.
та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення.
Судом встановлено, що між сторонами 01 квітня
2005 року було укладено два ідентичні договори оренди нежилого приміщення, що
були переукладені ними 01 листопада 2005 року строком на 11 місяців,  за умовами яких позивачка                     ОСОБА_1 передала, а
відповідачка ОСОБА_3 прийняла у строкове платне користування   ( оренду )
належне позивачці на праві приватної власності торгове приміщення площею
43 кв.м., що розташоване  по АДРЕСА_1, та
при цьому відповідачка зобов'язувалася щомісячно до 20 числа поточного місяця
сплачувати орендну плату, що складала по одному з них - 50 грн. без ПДВ, а по
другому договору оренди - 1425 грн. без ПДВ, шляхом внесення готівки в банк, а
також зобов'язувалася проводити оплату за спожиту електроенергію за показами
лічильника, яка не входить у розмір орендної плати, що підтверджується такими
доказами:  зазначеними договорами оренди
від 01.04.2005р. і 01.11.2005р.;  актами
прийому-передачі орендованого майна;
рішенням Володимир-Волинського міського суду від 25.05.2007р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 20.09.2007р., а також
поясненнями сторін.

Відповідно
до ст. 759 ЦК України за договором найму ( оренди ) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно в користування за плату на певний
строк, а відповідно до ст. 762 цього Кодексу за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за
користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З пояснень
позивачки в судовому засіданні вбачається, що відповідачка в порушення вимог
підпункту 3.2.2, пунктів  4.3, 4.4  договорів оренди від 01.11.2005р. орендну
плату не сплачувала та плату за комунальні послуги не вносила, внаслідок чого
станом на 01.11.2006р. у відповідачки перед нею утворилась заборгованість:                з орендної плати - в сумі 13
636, 73 грн., із плати за комунальні послуги, а саме  за опалення з 19.10.2006р. по 31.10.2006р. -
в сумі 83, 27 грн. та водопостачання -                в сумі 1051, 18  грн.;
за спожиту електроенергію за період з 28.09.2006р. по 27.10.2006р. - в сумі
520, 14 грн., а всього - 15 291, 32 грн., яку вона просить стягнути з
відповідачки в її користь.

Однак, зазначені
пояснення та вимоги позивачки не відповідають умовам обох договорів оренди від
01.11.2005р. та на їх підтвердження, поданим нею доказам, виходячи з такого.

Відповідно до
пунктів 4.1, 4.2 обох договорів оренди від 01.1.2005р., укладених між
сторонами, розмір щомісячної  договірної
орендної плати за одним договором складає 1425 грн. без ПДВ, а за другим
договором - 50 грн. без ПДВ, і цей розмір орендної плати включає в себе частину
загальних витрат по утриманню наданого в оренду приміщення, прилеглої території
та оплату комунальних послуг, крім оплати за спожиту електроенергію, розрахунки
за споживання якої проводяться окремо від сплати орендної плати.

Таким чином,
вимога позивачки щодо стягнення з відповідачки заборгованості  із плати за комунальні послуги, зокрема за
опалення в сумі
83, 27 грн. та водопостачання - в сумі 1051, 18 грн., не відповідає
умовам договорів оренди від 01.11.2005р., за якими витрати з оплати комунальних
послуг включені в розмір орендної плати,
а тому є  безпідставною і  задоволенню не підлягає.

Відповідно до
витягу з рахунку на ім'я позивачки про надходження коштів за оренду приміщення
від 01.03.2006р. та платіжних доручень про перерахування цих коштів на рахунок
позивачки, відповідачкою сплачено позивачці за обома договорами оренди від
01.11.2005р.  такі суми орендної плати.:

за платіжним дорученням від 23.11.2005р. № 611 - 50 грн.
за листопад 2005 року;                за
платіжним дорученням від 30.11.2005р. № 595 - 1425 грн. за грудень 2005
року;  за платіжним дорученням від
21.12.2005р. № 617 - 50 грн. за грудень 2005 року;           за платіжним дорученням від
30.12.2005р. № 641 - 718 грн. як аванс на 2006 рік;             за платіжним дорученням від
04.01.2006р. № 6 - 50 грн. за січень 2006 року;                   за платіжним дорученням від
15.01.2006р. № 15 - 718 грн. як аванс на 2006 рік;                за платіжним дорученням від 19.01.2006р.
№ 19 - 1425 грн. за грудень 2005 року;
за платіжним дорученням від 26.02.2006р. № 4 - 50 грн. за лютий 2006
року;                за платіжним
дорученням від 17.03.2006р. № 21 - 1425 грн. за лютий 2006 року;               за платіжним дорученням від
17.03.2006р. № 16 - 50 грн. за березень 2006 року;                за  квитанцією від 20.04.2006р. № 5540 - 50 грн.
за квітень 2006 року, а всього -                  6 011 грн. ( а.с. 100, 104 -
107, 114, 116 - 120 ).

Враховуючи,
що договори оренди від 01.11.2005р. були укладені сторонами на 11 місяців, тому
загальна сума орендної плати, яка підлягала до сплати відповідачкою, складає 16
225 грн. ( 1425 грн. + 50 грн. х 11 міс.).

Оскільки
відповідачкою фактично відповідно до зазначених вище платіжних доручень
сплачено орендну плату за обома договорами оренди від 01.11.2005р. лише на
загальну суму  6 011 грн., тому
заборгованість її перед позивачкою складає                 10 214 грн. ( 16 225 грн. - 6
011 грн. ).

Судом не
береться до уваги пояснення позивачки про нарахування нею заборгованості
відповідачці з орендної плати не тільки за договорами оренди від 01.11.2005р.,
але й договорами оренди від 01.04.2005р., яка вважала, що договори оренди від
01.11.205р. є продовженням договорів оренди від 01.04.2005р., оскільки ні в
первісній позовній заяві, ні в додаткових позовних заявах, саме в яких були
заявлені нею вимоги про стягнення  з
відповідачки заборгованості  з орендної
плати та плати за комунальні послуги,
позивачка не покликалась на договори оренди від 01.04.2005р. і при цьому
нею не було викладено у цих позовних заявах обставин щодо виникнення цієї
заборгованості та її розміру за договорами оренди від 01.04.2005р. до укладення
нових договорів, а також відсутнє покликання на докази, що підтверджують ці
обставини.

Також
суд не бере до уваги пояснення позивачки, що відповідачка повинна
перераховувати їй орендну плату з врахуванням плати за банківські послуги,
оскільки  відповідно до ст. 1066 ЦК
України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові                                 ( володільцеві
рахунку ), грошові кошти, що йому надходять, а відповідно до                        ст. 1068 цього Кодексу
клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком
клієнта, якщо це встановлено договором.

З
платіжних доручень вбачається, що перерахування
відповідачкою коштів за оренду приміщення на відкритий позивачці рахунок
проводилося відповідно
до  договору № ,
укладеного між Банком і позивачкою.

Отже,
плата за виконання банком операцій за рахунком позивачки покладається на
неї.

За таких
обставин не заслуговують на увагу пояснення позивачки та її представника про
наявність у відповідачки боргу з орендної плати за договорами оренди від
01.11.2005р. в сумі 13 636, 73 грн., а так само -  пояснення відповідачки та її представника про
такий борг лише в сумі 8 077 грн.

З
підсумкового рахунку за електроенергію за № 053021-521-1006 вбачається, що
споживання електроенергії в орендованому відповідачкою приміщенні - АДРЕСА_1 в
період з 28.09.2006р. по 27.10.2006р. складає на суму 520, 14 грн.

Враховуючи,
що договори оренди від 01.11.2005р. укладені сторонами на                 11 місяців, тобто вони діяли
лише до 01.10.2006р., тому відповідачка
відповідно до п. 4.4 договорів оренди від 01.11.2005р. зобов'язана
сплатити позивачці за три дні -  з 28 по
30 вересня 2006 року, протягом яких діяли договори оренди, заборгованість із
плати за спожиту електроенергію в сумі 52 грн. ( 520, 14 грн. :  30 днів
х  3 дні  ).

Зазначена
обставина не позбавляє позивачку права звернення до суду з позовом про
відшкодування відповідачкою збитків, завданих споживанням електроенергії після
закінчення дії договорів оренди від 01.11.2005р., а так само користуванням
приміщенням, що було предметом оренди.

При
цьому суд не бере до уваги покликання представника відповідачки на те, що
рахунок пред'явлено для оплати не позивачці, а іншій особі - ОСОБА_5, а  тому не може бути належним доказом, оскільки
ОСОБА_5 є попереднім власником орендованого відповідачкою приміщення, з яким
договір про надання послуг з постачання електроенергії не розірвано, і при
цьому суд враховує, що зазначена обставина не перешкоджала відповідачці
споживати електроенергію в орендованому приміщенні.

Відповідно
до ст. 526 ЦК України  зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ст. 530 ч.1 цього
Кодексу  якщо у зобов'язанні встановлений
строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (
термін ).

Отже, з
відповідачки підлягає стягненню в користь позивачки заборгованість з орендної
плати та плати за спожиту електроенергію в сумі 10 266 грн.

З пояснень
позивачки вбачається, що невиконанням відповідачкою взятих              на себе зобов'язань їй заподіяно
моральну шкоду, яка полягає в її душевних стражданнях, викликаних порушенням
відповідачкою її майнових інтересів, через що вона змушена була звертатися у
медичні заклади за медичною допомогою, яку вона оцінює в розмірі 10 000 грн. і
просить стягнути цю суму коштів з відповідачки в її користь. При цьому
позивачка покликалася на ст. 611 ч.1 п.4
ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Однак, з
договорів оренди від 01.11.2005р. вбачається, що в них, зокрема в розділі 5
«Відповідальність сторін»,  не
передбачено відповідальності сторін за невиконання взятих за договором
зобов'язань шляхом відшкодування моральної шкоди.

Не передбачено
правових наслідків у вигляді відшкодування моральної шкоди за невиконання
зобов'язань і нормами Цивільного кодексу України, що регулюють зазначені
правовідносини.

За таких
обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України з
відповідачки підлягають стягненню в користь позивачки судові витрати у справі:
судовий збір в розмірі 102, 66 грн.                    і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.,       а всього - 132, 66 грн.

На
підставі ст.ст. 509, 526, 530, 759 ч.1, 762 ч.ч.1,5, 1066, 1068 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 60, 88 ч.1, 212-215, 223
ЦПК України, суд

в
и  р  і
ш  и  в:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати та плати за спожиту
електроенергію                 в
сумі  10 266 грн., судові витрати у
розмірі 132, 66 грн., а всього - 10 398 ( десять тисяч триста дев'яносто вісім
) гривень 66 коп.

В решті
позову про стягнення заборгованості із плати за комунальні послуги  в сумі 1 134, 27 грн. та у відшкодування
моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.  -

відмовити.

На
рішення може бути подана до апеляційного суду Волинської області через
Володимир-Волинський міський суд заява про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня її проголошення та апеляційна скарга - протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо її не було подано, а
якщо таку заяву було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений
законом строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку,  інакше у разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: