Справа № 2-1848/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2007
року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:      головуючого - судді                                                      Микитчина
І.М.

при
секретарі                                                      Стельмах
З.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства Міністерства Оборони України "Аеропорт
Львів-2" про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить
визнати незаконним наказ № 4 від 15.05.2007 року про звільнення його з роботи
за  ст. 40 п. 4 КЗпП України,  поновити його на роботі з 16.05.2007 року на
посаді охоронця в службі ВОХР,  а також
стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного
прогулу. При цьому покликається на те,
що він працював у відповідача охоронцем з 31.03.2004 року. Однак з
16.05.2007 року був звільнений з роботи за прогул без поважних причини за  ст. 40 п. 4 КЗпП України. Вважає дане
звільнення незаконним,  оскільки
10.05.2007 року о 17 год.
він приступив до роботи по охороні підприємства,  однак з 23 год. 15 хв. у зв'язку з незадовільним станом здоров'я змушений
був залишити роботу до 2 год.
45 хв. 11.05.2007 року. За час його відсутності його підміняв батько
ОСОБА_2 Після 2 год. 45 хв.
до 8 год. 11.05.2007
року він знову знаходився на робочому місці. При звільненні його з роботи
відповідач не врахував те,  що він працює
на підприємстві тривалий час,  до роботи
відносився сумлінно,  відсутністю його на
роботі збитків підприємству не заподіяно. Крім того,  він є єдиним годувальником у сім'ї.

В судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги,
покликаючись на викладені в заяві обставини,  пояснив,
що,  на його думку,  єдиною причиною звільнення його з роботи є
погані стосунки з арбітражним керуючим ОСОБА_3

Представники
відповідача ОСОБА_6 та Луцик В.І. позов не визнали,  пояснили,
що позивач з 23 год. 15 хв. 10.05.2007 року до 2 год. 45 хв. 11.05.2007
року без погодження з керівництвом підприємства був відсутній на робочому місці
з охорони об'єкту. На цей час його заміняв батько ОСОБА_2 Позивач письмово
пояснив причину відсутності на роботі тим,
що змушений був відігнати автомашину в м.  Жидачів. За даним фактом комісія в складі
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склала відповідний акт про відсутність позивача на
роботі. 16.05.2007 року позивач відмовився ознайомитися з наказом про його
звільнення з роботи та отримати трудову книжку,
про що також був складений відповідний акт. Вважають звільнення позивача
з роботи законним,  оскільки він був
відсутній на робочому  місці  більше
трьох  годин  без
поважних  причин. Так як

2

профкому на підприємстві не створено,  згоди його на звільнення позивача з роботи не було.

Суд, заслухавши
сторони, свідків, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам,
вважає, що в позові слід відмовити.

Свідки
ОСОБА_4,  ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили,  що під час перевірки стану охорони
підприємства 10.05.2007 року о 23 год.
30 хв. було виявлено відсутність на роботі ОСОБА_1,  якого заміняв його батько ОСОБА_2 Позивача не
було на роботі до 2 год.
45 хв. 11.05.2007 року. Як пояснив ОСОБА_2,
його син ОСОБА_1 залишив роботу,
бо хотів провести жінку до гуртожитку. Позивач повернувся на робоче
місце о 2 год. 45 хв.
11.05.2007 року і письмово пояснив,  що
змушений був поїхати в місто Жидачів.

Свідок ОСОБА_2
пояснив,  що його син ОСОБА_1 о 23 год. 30 хв.
10.05.2007 року попросив замінити його на роботі,  оскільки змушений був провести жінку до
гуртожитку,  повернувся о 2 год. 45 хв.
11.05.2007 року,  комісія підприємства
виявила факт відсутності сина на роботі і чекала до його приходу. Про що син
писав у поясненні,  він не знає.

В судовому
засіданні достовірно встановлено,  що
позивач був відсутній на робочому місці з 23 год. 30 хв. 10.05.2007 року до 2 год. 45 хв. 11.05.2007 року,
чого він сам не заперечив у судовому засіданні.

Згідно  ст. 40 п. 4 КЗпП України трудовий договір
може бути розірваний власником з працівником у випадку прогулу,  тобто відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня без поважних причин.

Аналізуючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що позивач був відсутній на робочому місці
більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин,  оскільки він не навів достатньо вагомих
підстав своєї відсутності на робочому місці, оскільки в судовому засіданні
посилався на незадовільний стан здоров'я як на причину відсутності, у
письмовому поясненні вказав,  що змушений
був поїхати в місто Жидачів,  а свідок
ОСОБА_2 показав,  що його син-позивач по
справі змушений був провести дружину до гуртожитку. Всі ці розбіжності,  на думку суду,  свідчать про відсутність позивача на робочому
місці більше трьох годин без поважних причин,
що відповідачем вірно розцінено як прогул,  а тому відповідач на законних підставах
звільнив позивача за  ст. 40 п. 4 КЗпП
України.

Керуючись  ст., ст. 10,  60,
212,  213,  215 ЦПК України, ст. 40 п. 4,  232 КЗпП України,  суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1
до державного підприємства Міністерства Оборони України "Аеропорт
Львів-2" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та
апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.