АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 квітня 2007 року                                                                                                         м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
-                                              Панасенкова В.О.

суддів:                                                            Парапана
В.Ф..,

Громіка Р.Д.,

при секретарі:                                               Тер-Григорян
Л.Г.,

за участю:
позивачів ОСОБА_1., ОСОБА_3.,
їх представника ОСОБА_2., представника відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж"
у формі ТОВ, - Тимофієнка
О А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну управу за апеляційною скаргою Виробничого   підприємства   "Хімтяжмонтаж"   у
формі   Товариства   з
обмеженою відповідальністю на рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 31 січня  2007 року

за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3до Виробничого підприємства "Хімтяжмонтаж" у
формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення середнього
заробітку за затримку проведення розрахунку при звільненні та відшкодування
моральної шкоди,

встановила:

01 серпня 2006 року ОСОБА_1.,
ОСОБА_3. звернулися до суду з позовом до Виробничого підприємства
"Хімтяжмонтаж" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ВП
"Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ) про стягнення середнього заробітку за
затримку проведення розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.
В заяві позивачі ОСОБА_1.,
ОСОБА_3. зазначали, що 14
лютого 2006 року
вони були прийняти на роботу до відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж" у
формі ТОВ, її на посаду архітектора, його -
на посаду конструктора з посадовим окладом 500 грн. в місяць. 22
червня 2006 року
вони були звільнені з посад за власним бажанням. Однак до теперішнього часу ш
не виплатили заробітну плату за травень і червень і не видали трудові книжжки.
Тому вони вважають, що мають право одержати середній заробіток за час затримки
повного розрахунку при звільненні і за затримку видати трудові книжки, а також
стягненій моральної шкоди в сумі 5
000 грн. на користь кожного позивача.

...

Головуючий у
першій інстанції   Турецька І.О.                                             Справа
№ 22ц-1784/07

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                                       Категорія
ЦП: 41

2

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 47, 48, 116, 117, 235 КЗпП
України, позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_3. просили суд позов задовольнити.

У жовтні 2006
року позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_3. уточнили і доповнили вимоги і просили суд
зобов'язати відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ, видати
належно оформлені трудові книжки і стягнути з відповідача на їх користь
заборгованість по заробітній платі по 836,68
грн. на кожного, за затримку розрахунку при звільнені і за затримку видачі
трудових книжок по 1931,
87 грн. та моральну шкоду в розмірі 10
000 грн. на кожного (а.с. 15,16).

Ухвалою суду від 31 січня 2007 року прийнята
відмова позивачів ОСОБА_1., ОСОБА_3. від позову про повернення трудових книжок
і стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу. Провадження по
справі в частині цих вимог закрито (а.с. 69).

У січні 2007 року
позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_3.
уточнили вимоги і просили суд стягнути з відповідача, ВП
"Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ, на їх користь середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні з 22
червня 2006 року по 24 січня 2007 року в розмірі 3 871, 64 грн. на кожного
і моральну шкоду в розмірі по 10
000 грн. на кожного.

Представник відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ, проти
позову заперечував і в своїх поясненнях зазначав, що підприємство не мало
можливості видати позивачам ОСОБА_1.,
ОСОБА_3. трудові книжки та провести з ними розрахунок при звільнені,
оскільки вони не проживали за адресою, яку вказали.

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_1., ОСОБА_3. задоволено частково. Суд стягнув з відповідача,
ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні на користь позивачки ОСОБА_1. в сумі 3 871, 64 грн.
кожному, на користь позивача ОСОБА_3. в сумі 3 483, 57 грн. та моральну шкоду в
розмірі 2000 грн. кожному, а також судовій збір в розмірі 59, 50 грн. і витрати
на інформаційне технічне забезпечення в розмірі 30 грн. у дохід держави.

Суд допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення з
відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ, на користь позивачів
ОСОБА_1заробітну плату за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач, ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ
просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про
відмову у задоволені позову, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є
незаконним і необгрунтованим.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги
відповідача ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ, пояснення на апеляцію
позивачів ОСОБА_1., ОСОБА_3., їх представника ОСОБА_2., представника
відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ, - Тимофієнка О.А.,
перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ,
задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Головуючий у
першій інстанції   Турецька І.О.                                             Справа
№22ц-1784/07

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                        Категорія
ЦП: 41

3

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 4/1-к від 14 лютого 2006 року позивачка
ОСОБА_1. була прийнята на роботу на посаду архітектора з окладом 500 грн. (а.с. 22).

Наказом №
4/2-к від 14 лютого 2006 року позивач
ОСОБА_3. був прийнятий на роботу на посаду конструктора з окладом 450 грн. (а.с. 26).

22 червня 2006 року позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_3.
звернулися до відповідача з заявами про звільнення з роботи за власним бажанням
(а.с. 21,25).

Згідно наказу № 3/14-к
від 22 червня 2006 року позивачка
ОСОБА_1. була звільнена з роботи за власним бажанням з 22 червня 2006 року (а.с. 19).

Згідно наказу №
3/13-к від 22 червня 2006 року позивач
ОСОБА_3. був звільнений з роботи за власним бажанням з 22 червня 2006 року (ах. 23).

Відповідно до ст. 47
КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день
звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з
ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

Відповідно до ст. 116
КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому
від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені
не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті
строк виплатити не оспорювану ним суму.

В день звільнення з роботи позивачі ОСОБА_1працювали на роботі, але
роботодавець не виконав зобов'язання по нарахуванню та виплаті розрахунку при
звільненні, ні в день звільнення, ні пізніше, що достовірно встановлено судом
першої інстанції.

Лише при розгляді справи, 24
січня 2007 року
відповідач виплатив позивачам ОСОБА_1суми, що належать їм при звільненні та
видав належно оформлені трудові книжки.

Відповідно до ч. 1
ст. 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу,
при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Головуючий у
першій інстанції   Турецька І.О.                                             Справа
№ 22ц-1784/07

Доповідач
апеляційної інстанції Панасснков В.О.                                        Категорія
ЦП: 41

4

За таких обставин, вирішуючи трудовий спір, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того, що розрахунок при звільненні позивачів
ОСОБА_1не був проведений в встановлені законом строки з вини роботодавця,
відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ. Тому вони мають право на
виплату їм середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Правильно визначив суд першої інстанції і розмір середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні, який складає: для позивачки ОСОБА_1. -3 871,64 грн., для
позивача ОСОБА_3. - 3
483,57 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Погоджується колегія суддів із висновком суду першої інстанції про те, що
несвоєчасне отримання позивачами ОСОБА_1трудових книжок та не виплата належних
їм при звільненні сум призвело до порушення прав позивачів на працевлаштування
і оплату праці і завдало їм моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях,
яких вони зазнали.

З урахуванням положень ст. 23
ЦК України про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення Його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а
також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року (з
наступними змінами), викладених у п. п. З, 9 постанови, суд правильно встановив, що розмір моральної
шкоди, заподіяної позивачам ОСОБА_1з вини відповідача повинен складати по 2 000 грн. кожному.

Колегія суддів вважає, що зазначений розмір моральної шкоди визначений з
врахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ст. ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП
України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року,
викладеними у п. п. 20,
21 постанови, Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року (з
наступними змінами), викладених у п. п. З, 8, 9, 13 постанови та фактичним обставинам справи, які доведені в
судовому засіданні.

Твердження відповідача, ВП "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ, в
апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає
вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом
норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Головуючий у
першій інстанції   Турецька І.О.                                             Справа
№ 22ц-1784/07

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                        Категорія
ЦП: 41

5

Тому законних
підстав для скасування рішення суду першої інстанції    й ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову немає.

Керуючись
ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ВІЇ "Хімтяжмонтаж" у формі ТОВ відхилити,    рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 31 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвалою.

Головуючий
у першій інстанції   Турецька І.О.                                              Справа
№ 22ц-1784/07

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                        Категорія
ЦП: 41