Справа №2-166/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
червня 2007 р.                    Орджонікідзевський
районний суд м. Харкова

у складі:
головуючого - судді Єрмоленко В.Б.,  при
секретарі - Липовецькій В.В.,  при участі
адвоката - ОСОБА_1. ,

за участю
позивача - ОСОБА_2. ,

відповідача -
ОСОБА_3. ,

представника
відповідача - ОСОБА_4.,

представника
3-особи - ОСОБА_5.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_2до
ОСОБА_3про визнання права

власності на 1/2
частину квартири,  придбаної у
зареєстрованому шлюбі та по зустрічному

позову ОСОБА_3до
ОСОБА_2,  3 - особа - Орган

опіки і
піклування виконкому Орджонікідзевської районної ради м. Харкова,  про визначення

частки у
майні,  що є спільною сумісною власністю
подружжя,  та визнання права власності на

частку такого
майна,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_2.  звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3. ,  в якому зазначає,  що з 1980 р. перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі,  від шлюбу мають
двох дітей - ОСОБА_6,  1997 р.народження,  та ОСОБА_7,
1982 р.народження (інваліда з дитинства 1-ї групи). У період проживання
в зареєстрованому шлюбі позивачка з відповідачем за спільні кошти,  для потреб сім'ї,  набули однокімнатну ізольовану квартиру
АДРЕСА_1та зареєстрували її на ім'я відповідача ОСОБА_3.  Однак,
згодом стосунки між супругами почали погіршуватись,  ОСОБА_3 порушував подружню вірність,  а потім взагалі пішов з сімї та оселився
разом з іншою жінкою в зазначеній однокімнатній квартирі. Позивачка ж
залишилась проживати разом з двома дітьми в квартирі АДРЕСА_2. ОСОБА_2.  просить визнати за нею право власності на 1/2
частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відповідач
ОСОБА_3.  позов ОСОБА_2.  спочатку не визнав,  наполягав на тому,  що спірна квартира була придбана ним за кошти
від продажу належного йому будинку в Росії,
який йому залишила мати у спадщину,
і пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_2,
вимагаючи визнати квартиру АДРЕСА_1його особистою приватною власністю. У
процесі розгляду справи ОСОБА_3.  від
свого первісного зустрічного позову відмовився і звернувся з новим зустрічним
позовом,  у якому ставить питання про
визначення його частку у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_2,  у майні,
що є спільною сумісною власністю подружжя,  а потім визнати за ним право власності на
вказану 1/4,  частину квартири по
АДРЕСА_2,  яка належить сім'ї ОСОБА_2на
підставі приватизації.

У
судовому засіданні сторони свої позовні вимоги підтримали. ОСОБА_2.  визнала позов ОСОБА_3.  про визнання за ним права власності на 1/4
частину квартири

АДРЕСА_2,  яка була надана на їх сім'ю та приватизована
ними (про що надала суду письмову заяву).

ОСОБА_3.
,  підтримавши свої позовні вимоги,  також у повному обсязі визнав позов ОСОБА_2.
,  не заперечував проти визнання за нею
права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1,  яка була придбана ними сумісно у період
проживання в зареєстрованому шлюбі (про що надав суду письмову заяву).

Представник
3 особи - завідувач сектору з питань захисту дітей-сиріт та дітей,  позбавлених батьківського піклування Опікунської
ради виконкому Орджонікідзевської районної ради м. Харкова - Кухта О.Г. проти
домовленості сторін не заперечувала,
оскільки,  захищаючи інтереси
неповнолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_7,  яка
є інвалідом 1-ї групи з дитинства,
піклувальником якої згідно з рішенням Опікунської ради виконкому
Орджонікідзевської районної ради м. Харкова призначена її матір - позивачка
ОСОБА_2. ,  досягнута між сторонами
домовленість відповідає нормам діючого законодавства і інтересів дітей ніяк не
порушує.

У
відповідності зі  ст.  60,  61
ЦПК України обставини визнані стороною не підлягають доказуванню.

Вислухавши
пояснення сторін,  представників
сторін,  дослідивши матеріали справи і
оцінивши зібрані докази,  суд приходить
до наступного.

Однокімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_3.
на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2001 р. та зареєстрована
в КП «Харківське міське БТІ» теж на ім'я ОСОБА_3.  у період,
коли сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4-6, 9).

Відповідно
до  ст. 60 Сімейного Кодексу України
майно,  набуте подружжям за час
шлюбу,  належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності незалежно від того,  що один з них не мав з поважних причин
самостійного заробітку. У разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,  частки майна дружини і чоловіка є
рівними,  що передбачено  ст. 70 Сімейного Кодексу України.

Таким
чином суд вважає,  що вимоги
ОСОБА_2.  є законними,  обґрунтованими і підлягають задоволенню в
повному обсязі.

У період
сумісного проживання сторін у шлюбі на сім'ю ОСОБА_2,  яка складалась з чотирьох осіб
(позивачка,  відповідач та їх двоє
дітей),  Міністерством Оборони України
була виділена чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_2,  яка пізніше,
у 2005 p.,  приватизована сторонами на всіх членів сім'ї,  а саме: на ОСОБА_2,  ОСОБА_3. ,
ОСОБА_6.,  ОСОБА_7.

Згідно
до ч.3  ст. 368 ЦК України
майно,  набуте подружжям за час
шлюбу,  є їхньою спільною сумісною
власністю,  якщо інше не встановлено
договором або законом . ст. 63 Сімейного Кодексу України передбачає,  що дружина та чоловік мають рівні права на
володіння,  користування,  розпоряджання майном,  що належить їм на праві спільної сумісної
власності та їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними,  якщо інше не встановлене домовленістю між
ними.

Відповідно
до ч.2  ст. 372 ЦК України у разі
поділу майна,  що є у спільній сумісній
власності,  вважається,  що частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними,  якщо інше
не встановлене домовленістю між ними або законом.

Виходячи
з наведеного суд вважає,  що вимоги
ОСОБА_3.  про визнання за ним права
власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 знайшли своє підтвердження,  є законними,
обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно
до ч.3  ст. 372 ЦК України у разі
поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього
припиняється.

На
підставі викладеного і керуючись
ст.  ст. 10,  11,
15,  60,  61,
209,  212,  214-215 ЦПК України,   ст.
ст. 368 ч.3,  372 ЦК України,   ст.
ст. 60,  63,  70 Сімейного Кодексу України,   ст. 16 Закону України «Про власність» від
07.12.1991 р.,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_2задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_2право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3задовольнити. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частину чотирьохкімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2.

Припинити
право спільної сумісної власності сторін на квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути
з ОСОБА_3судовий збір у розмірі 136 грн. 27 коп. на користь держави.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до 12 липня 2007 р. через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги
або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.