Справа № 2-2031/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАІНИ

13 вересня  2007  року Крюківський районний суд міста
Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді  Степура А.А.., при секретарі Вороніній О.І.,
розглянувши в  судовому засіданні в місті
Кременчуці справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить  винести рішення, яким розірвати шлюб
зареєстрований між нею та ОСОБА_2 Витрати пов'язані при подачі позовної заяви
стягнути з відповідача, а також витрати з оформленням свідоцтва у органах РАЦС
покласти на відповідача.

Свої
вимоги  мотивувала тим, що 12 березня
1993 року у Кременчуцькому палаці шлюбів між нею та ОСОБА_2
було зареєстровано шлюб, від вказаного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини
між ними фактично припинені з листопада 2007 року
по  причині  несхожості
характерів, різних поглядів на
життя, втрати  почуття  любові
та  поваги  один
до одного. Шлюб існує лише формально вже з
листопада 2007 року і  зберегти його  вже неможливо.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила розірвати
шлюб, зареєстрований  у Кременчуцькому
палаці шлюбів 12 березня 1993 року між нею та ОСОБА_2

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання  не з'явився,
хоча надіслав заяву, згідно якої  з
позовом згоден та прохає справу розглядати без його участі.

Суд,
вислухавши  сторін по справі  та вивчивши представлені докази по справі
вважає, що позовні вимоги законні та обгрунтовані і
підлягають задоволенню з наступних підстав:

Шлюб між
сторонами в справі зареєстрований 12 березня 1993 року у Кременчуцькому палаці
шлюбів за актовим записом № 310, що
підтверджується свідоцтвом  про
одруження серії НОМЕР_1 від 12.03.1993 року .

Подружжя не підтримує шлюбних відносин з листопада 2007 року і спільного
господарства не ведуть. Спільних дітей не мають.

Спільне  життя
сторін не склалося в зв”язку з виникненням непорозуміння, різними
поглядами на життя, відсутності загальних інтересів.

Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання
та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Спору про розподіл спільного нажитого майна між
сторонами немає.

Оскільки
подальше спільне проживання подружжя  і
збереження  шлюбу суперечить
інтересам  сторін, шлюб підлягає  розірванню.

З
урахуванням обставин справи та майнового стану сторін, державне мито за
отримання  свідоцтва про розірвання шлюбу
суд відносить за рахунок відповідача.

Керуючись
ст.ст. 10,11,60,212,213,214, 215 ЦПК України, 105 ч.3, 110, 112 ч.2 СК України,
суд,-

ВИРІШИВ :

Позов фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб 12 березня 1993 року у Кременчуцькому палаці шлюбів за
актовим записом № 310 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
відповідача ОСОБА_2 17 грн. судових
витрат на користь держави, ОСОБА_1 від сплати звільнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов'язані з оплатою судового збору в сумі
8,50 грн. та з інформаційно - технічного забезпечення цивільної справи в сумі
7,50 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього,
протягом 20 днів апеляційної скарги або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:                                                                          Степура А.А.