Справа 22ц-1890/07                          Головуючий у першій
інстанції - Подзігун Г.В.
Доповідач апеляційної інстанції- Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5
листопада 2007 року                                                                           М.
Миколаїв

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі

головуючого   Лисенка
П.П.

суддів                  Данилової О.О.,  Кутової Т.З.

при
секретарі      Негрун І.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу судді
Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2007 року по цивільній
справі за заявою

ОСОБА_1 про визначення
додаткового строку для прийняття спадщини

УСТАНОВИЛА:

У травні
2007 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2
посилаючись на фактичне володіння та користування майном
та поважність причин несвоєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою
про прийняття спадщини.

Ухвалою
судді Центрального районного суду М. Миколаєва від 19 травня 2007 року заяву
залишено без руху для усунення недоліків,
а ухвалою того ж судді від 13 червня 2007 року - повернуто за ч.2  ст. 121 ЦПК України.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  заперечуючи
висновок суду про наявність підстав для повернення заяви,  просив її скасувати та направити заяву до
того ж суду для розгляду по суті.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,  виходячи
з наступного.

Так,  залишаючи заяву ОСОБА_1. без руху,  суддя виходив з того,  що питання про визначення додаткового строку
для прийняття спадщини вирішується за правилами позовного провадження,  а тому позовна заява до суду має відповідати
вимогам ч.2  ст.  119 ЦПК.

Оскільки
на виконання ухвали про усунення недоліків ОСОБА_1 знову подав заяву,  яка не відповідає вимогам закону,  а саме не визначенні сторони,  а також наполягав на визначенні додаткового
строку як встановлення юридичного факту (окреме провадження),  суддя повернув заяву за ч.2  ст. 121 ЦПК України.

Крім
того,  в заяві до суду ОСОБА_1
посилається на фактичний вступ у правління та володіння спадковим майном.  На час виникнення таких правовідносин (лютий
2001 року) діяв ЦК УРСР 1963
року,  який передбачав встановлення
такого факту - факту прийняття спадщини ( п. 1 ч. 1  ст. 549 ЦК
УРСР),  за правилами окремого
провадження. Встановлення такого факту,
який виник під час дії ЦК
УРСР 1963 року і мав тоді юридичне значення,
у теперішній час є підставою для визнання у позовному провадженні права
на спадкове майно.

Таким чином,  невідповідність форми та змісту заяви
ОСОБА_1. вимогам закону,  розбіжність зазначених підстав звернення та
сформульованих в заяві вимог значно ускладнюють чітке визначення предмету
позову та меж дослідження,  а тому
перешкоджають порушенню провадження у справі.

Доводи
апеляційної скарги свідчать про невірне визначення заявником характеру спірних
правовідносин,  помилкове тлумачення та
застосування норм матеріального права та визначення процесуальних норм,  за правилами яких такий спір має
розглядатися. Доводів,  які би свідчили
про порушення судом процесуальних норм,
апеляційна скарга не містить.

За такого
колегія не вбачає підстав для скасування ухвали судді.

Керуючись  ст.
ст.  312,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УXВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а ухвалу сідді Центрального районного суду
м.  Миколаєва від 13 червня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з цього часу може
бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України.