РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

13 липня 2007
року Лисичанській міський суд Луганської області

в
складі: головуючої судді                                         Чернобривко
Л.Б.

при
секретарі судового засідання                             Семікіній
К.А.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення боргу за

договором займу,

Встановив:

Позивач,
посилаючись на те, що 16.04.2007 року відповідачка взяла у борг по розписці
гроші в сумі 3000грн, які зобов'язалась повернути до 01.07.2007 року. 23.04.2007
року повторно взяла у борг гроші в сумі 400грн, написав розписку і
зобов'язавшись повернути борг до 01.05.2007 року. У встановлений в розписках
строк борг відмовилась повернути посилаючись на відсутність грошових коштів.
Добровільно повернути борг відповідачка не бажає, тому просила стягнути з неї
борг у сумі 3400 гр. та судові витрати в сумі 131 гри.

Позивачка
у попередньому судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити
в повному обсязі.

Відповідачка
у попередньому судовому засіданні позов визнала , не заперечувала проти виплати
позивачці боргу .

Відповідачка
попереджена судом про наслідки визнання позову.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦУПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку , передбаченому ст..
174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 17 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Відповідно
до ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої
ж якості.

Відповідно
до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,
що встановлений договором.

Суд
вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує
права, інтереси інших осіб і що є передбачені ст. 1049 ЦК України підстави
для стягнення боргу , тому визнання позову відповідачкою слід прийняти.

Відповідно
до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки державне мито в
сумі 51 грн. та витратила на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30грн.
на користь позивача.

На
підставі викладеного, відповідно до ст. 1046,1049 ЦК України,
керуючись ст. ст.10, 11, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Прийняти
визнання позову   відповідачкою .

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу за договором займу   задовольнити .

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1  суму боргу
3400грн. та судові витрати в сумі державного мита в сум 51грн.,

витрат на
інформаційно-технічне забезпечення    в
сумі 30грн. та за надання юридичної допомоги 50 грн, а всього 3531 (три тисячі
п'ятсот тридцять одна) грн.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня після його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду .