Справа № 22-3848                                               Головуючий
2007 р.                                                                  Кучеренко
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
листопада 2007 року                                                                      м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:   Бондара В.О.

Суддів :                                 Прокопенка О.Л.

Маловічко С. В.
При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29
серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації
"Добробут",  ОСОБА_2 про
вселення в жиле приміщення,  усунення
перешкод у користуванні житлом,  -

ВСТАНОВИЛА:

14
червня 2004 року ОСОБА_1  звернулася до
суду з позовом до Громадської організації "Добробут",  ОСОБА_2 про вселення в жиле приміщення.

В позові
зазначала , щр проживала тривалий час у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку АДРЕСА_1. В
момент її тимчасової відсутності,  24
травня 2004 року,  без будь - яких
законних підстав,  голова правління ГО
"Добробут" зламала вхідні двері її кімнати,  внаслідок чого з кімнати зникли її речі і
грошові кошти. У кімнату поселена стороння людина. Через незаконне виселення
вона з неповнолітньою дитиною залишалася без житла і змушена тимчасово проживати
у своїх друзів.

Просила
суд вселити її і неповнолітню дочку у кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку АДРЕСА_1.

Справа
розглядалась судом неодноразово.

28
грудня 2006 року ОСОБА_1  звернулась до
суду з доповненням до позовної заяви,
просила вселити її і неповнолітню дочку у кімнату НОМЕР_1-НОМЕР_2 у
гуртожитку АДРЕСА_1. Усунути перешкоди в користуванні кімнатами НОМЕР_1-НОМЕР_2
в гуртожитку по АДРЕСА_1,  виселивши з
указаних кімнат ОСОБА_2 та стягнути з ГО "Добробут" 2500 грн. та
ОСОБА_2 на її користь у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 серпня 2007
року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу,  в якій
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи,  просила рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
осіб,  які брали участь у судовому
засіданні,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,
районний суд виходив з того,  що
позивачка не намагалась набути законне право на користування житловим
приміщенням: не вносила членські внески,
через що була виключена з членів ГО "Добробут",  не уклала з відповідачем договору найму
(оренди) житлового приміщення,  виїхала
на постійне проживання до смт Михайлівна,
де отримала у власність будинок після смерті матері,  працевлаштувалась та перевела до Михайлівської
ЗОШ свою дочку.

Проте з
таким висновком районного суду погодитись не можливо,  оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи,  суд не правильно
застосував норми матеріального права.

Колегія
суддів вважає,  що вказані порушення
призвели до неправильного вирішення справи,
тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п.3 і 4  ст.
309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове
рішення з наступних підстав.

Як
встановлено ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 вересня 2006
року ( а. с.  175-177) факт проживання
позивачки та неповнолітньої дитини у спірному приміщенні та факт офіційної
реєстрації відповідачем не оспорювався. Ці факти дають підстави,  щоб спірне житлове приміщення вважати їх
житлом у сенсі  ст.  8 Конвенції про захист прав і свобод людини.

Згідно
ч.3  ст.
9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або
обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в
порядку,  передбачених законом.

Незважаючи
на те,  що рішення суду про виселення
позивачки з квартири або визнання її такою,
що втратила право користування жилим приміщенням відсутнє,  суд першої інстанції у рішенні про відмову у
позові не навів жодного доводу,  який би
виправдовував незастосування положень закону,
який регулює порядок виселення.

Наявні
матеріали справи свідчать,  що позивачка
ОСОБА_1  та її неповнолітня дитина
безпідставно виселені з гуртожитку,  тому
мають законне право на вселення до гуртожитку.

Зважаючи на
те,  що спірна будівля статусу гуртожитку
не змінила,  проте в судовому засіданні
встановлено,  що кімнати,  які займала позивачка,  увійшли до складу квартири,  виділеної ОСОБА_2 і,  яка за власний кошт виконала їх
переобладнання в ізольовану квартиру,
колегія суддів вважає за необхідне

вселити
позивачку з неповнолітньою дитиною в гуртожиток на рівнозначну житлову площу
без зазначення номерів кімнат.

Оскільки
судом першої інстанції обставини справи встановлені повно і правильно,  однак були допущені помилки у застосуванні матеріального
права,  та не були застосовані норми
матеріального права,  які повинні бути
застосовані,  колегія суддів вважає за
необхідне рішення скасувати та ухвалити нове,
яким частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись  ст.
ст.  307, 309, 313, 316, 317 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішенням Мелітопольського міськрайонного
суду Запорізької області від 29 серпня 2007 року    по цій справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вселити
ОСОБА_1 та її неповнолітню дочку ОСОБА_3,
1992 року народження в гуртожиток,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині
у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
проте може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох
місяців.