Справа № 22ц-2047/2007
рік                          Головуючий
першої інстанції Заруцька Г.М.
Категорія: 41                                                     Доповідач:
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

„1" березня 2007 року                       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого: Осипчук О.В.

суддів: Біляєвої О.М., Рецебуринського Ю.Й.

при секретарі: Писаревій Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ДВАТ „Трест
„Красноармійськшахтобуд" про стягнення заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за порушення
строків виплати заробітної плати, втраченої частини пенсії та стягнення
моральної шкоди, т

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1до ДВАТ „Трест „Красноармійськшахтобуд" про стягнення
заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки
розрахунку, компенсації та моральної шкоди - задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 11348 грн. 08 коп., у відшкодування
моральної шкоди 500 грн., не
донараховану пенсію в сумі 651
грн. 06 коп., а
всього: 12499 грн. 14 коп.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ДВАТ „Трест „Красноармійськшахтобуд" подало апеляційну
скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення суду і ухвалення нового
рішення про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування
доводів скарги відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, оскільки позивачем пропущений, встановлений ст. 233 КЗпП України
трьохмісячний строк звернення до суду і судом безпідставно стягнуто з
підприємства суми у відшкодування моральної шкоди та середнього заробітку за
час затримки розрахунку і не враховано при цьому відсутність вини підприємства
в несвоєчасній виплаті належних позивачу при звільнені сум.

В апеляційному
суді представник ДВАТ „Трест „Красноармійськшахтобуд" підтримала доводи
скарги в повному обсязі.

Позивач
заперечував проти скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення присутніх осіб, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому
скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

2

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
неправильне застосування судом норм матеріального права є підставою для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Судом першої
інстанції при розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_1. перебував у
трудових відносинах з відповідачем з 9
червня 2003 року по 23 січня 2006 року, працюючи в
ШБУ -7 спочатку
заступником начальника з охорони праці, а потім головним інженером. Згідно
наказу № 5-к від 23.01.2006 року позивач був
звільнений у зв'язку із скороченням штату по п.1 ст. 410 КЗпП України. На
момент звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по несплаченій
заробітній платі у розмірі 4933,77
грн. Станом на вересень 2006
року при звернені позивача до суду залишок заборгованості складав 3283,77 грн., а 20.10.2006 року під час
розгляду справи вся заборгованість по заробітній платі перед позивачем була
погашена.

Стягуючи на
користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач на день звільнення позивача не провів з
ним розрахунок, як того передбачає ст. 116
КЗпП України і тому відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити позивачу
середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме з 23 січня по 20 жовтня 2006 року у розмірі 11348 грн. 08 коп., виходячи
із розрахунку: 74,46 грн. ( середньоденний
заробіток позивача) х на 187
робочих днів за відрахуванням обов'язкових податкових виплат.

Визначаючись з
заявленими позовними вимогами стосовно відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума в розмірі 500
грн., оскільки, порушуючи строки виплати заробітної плати відповідач
порушив звичний нормальний уклад життя позивача.

Задовольняючи
позов в частині стягнення з ДВАТ „Трест Красноармійськшахтобуд" не
донараховану з вини відповідача пенсію за січень 2006 року у розмірі 651,06
грн., суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача, який не
вніс страхові внески до Пенсійного фонду України, перерахунок пенсії позивачу
був проведений тільки з лютого 2006
року.

Апеляційний суд
вважає за можливе частково погодитися з висновками суду першої інстанції.

На думку
апеляційного суду висновки суду першої інстанції в частині задоволення позову
про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час
затримки розрахунку і не донарахованої частини пенсії є обгрунтованими,
зробленими з урахуванням вимог діючого законодавства.

Суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги заперечення відповідача проти позову
в тій частині, що позивачем пропущений трьохмісячний строк звернення до суду
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Представник відповідача
і в суді першої інстанції і в апеляційному суді підтвердила той факт, що при
звільнені позивача з роботи відповідач не виплатив всіх сум, що належали
позивачу, остання сума заборгованості по заробітній платі виплачена позивачу 20.10.2006 року під час
розгляду даної справи в суді першої інстанції.

Відповідно до п.
25 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999
року № 13 „Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення
розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо він в цей день не був на
роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є
підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України; в
цьому разі перебіг

3

тримісячного строку звернення до суду починається з
наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості
затримки розрахунку.

З огляду на
наведене, апеляційний суд вважає, що довід апеляційної скарги про пропуск
позивачем строку, встановленого ст. 233
КЗпП України для звернення до суду з позовом про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку, не відповідає вимогам закону і тому не
заслуговує на увагу.

Згідно п.20
зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на
роботі, -наступного
дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП
України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення,
якщо-роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини; сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Апеляційний суд
також не приймає до уваги довод
апеляційної скарги про відсутність вини підприємства у невиплаті позивачу
розрахунку при звільненні, оскільки вважає, що той факт, що відповідач є
Державним відкритим акціонерним товариством, не є доказом його фінансування
лише за рахунок державного бюджету і доказом відсутності вини відповідача у не
проведені розрахунку з позивачем у день його звільнення.

Між тим,
апеляційний суд не може погодитися з висновком суду про часткове задоволення
позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки він зроблений з порушенням
норм матеріального права.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач звільнився з підприємства 23 січня 2006 року, з позовом
до суду звернувся 7 вересня 2006 року.

Відповідно до
ст. 233 КЗпП
України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду
в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк
з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Уразі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження
будь - яким
строком.

Згідно до п.16
постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №
4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди" до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених
трудовим законодавством, застосовується строк позовної давності - 3 місяці.

Таким чином,
оскільки позивач звернувся до суду по спливу 7 місяців після звільнення, будь - яких доказів
поважності причин пропуску строку суду не надав і не просив поновити йому строк
в частині звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, то
апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені цих
позовних вимог і скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Зважаючи на те,
що у справі не вимагається збирання або додаткова перевірка доказів, обставини
справи встановлені судом повно і правильно, але допущено помилку в застосування
судом норм матеріального права при вирішенні питання стосовно позовних

4

вимог про відшкодування моральної шкоди, то рішення суду
підлягає скасуванню в цій частині з залишенням без змін решти частини судового
рішення.

Керуючись ст.ст.
307,309,314,316ЦПК України,  апеляційний
суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ДВАТ „Трест Красноармійськшахтобуд" задовольнити частково.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2006 року скасувати в
частині стягнення з ДВАТ „Трест Красноармійськшахтобуд" на користь ОСОБА_1500 грн. у
відшкодування моральної шкоди. В задоволені позову ОСОБА_1до ДВАТ „Трест
Красноармійськшахтобуд" про стягнення моральної шкоди - відмовити. В
решті частини рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: