№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

7 грудня   2007 року
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну
справу за позовом   ОСОБА_1 до
комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління
водопроводно-каналізаційного господарства» за участю третьої особи - фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Маріупольської
міської виконавчої дірекції Донецького обласного відділення про поновлення на
роботі та стягнення втраченого заробітку за вимушений прогул, -

В С Т А Н О В И В:

У
серпні 2007 року позивач - ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до  комунального підприємства «Маріупольське
виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства» про поновлення
на роботі та стягнення втраченого заробітку за вимушений прогул з 06 липня 2007
року та сплати допомоги за тимчасової непрацездатності.

У
судовому засіданні  позивач - ОСОБА_1.
змінив  свої позовні вимоги та пояснив,
що 10 серпня 2005 року був прийнятий на роботу слесарем КИПа Орджонікдзевського
району у  комунальне підприємство
«Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства»,
виконував свою роботу сумлінно, але через негативне ставлення до нього майстра
Орджонікідзевської дільниці - ОСОБА_2 до нього необгрунтовано були застосовані
дісциплінарні стягнення  - догана та
позбавлення премії 31.05.07 р. Вважає, що його необгрунтовано було звільнено за
прогули 06 липня 2007 року,  після
засідання профкому 06.07.07 р. він захворів, звернувся до лікаря у міську
лікарню № 5 через гіпертонічний криз, 06.07.07 р. йому був виданий лист
непрацездатності, він проходив лікування до 17 липня 2007 року. Лист
непрацездатності на підприємстві у нього не прийняли, посилаючись на те, що
його звільнено. Трудову книжку він отримав на підприємстві наприкінці липня
2007 року. Просив поновити його на роботі на посаді яку він займав до
звільнення та стягнути з відповідача компенсацію за час вимушеного прогулу з
06.07.07 р. по день постановлення рішення по справі. Від своїх позовних вимог
до відповідача у частині стягнення допомоги по непрацездатності  за період з 06.07.07 р. по 17.07.07 р.  у судовому засіданні відмовився, оскільки
лист непрацездатності на підприємстві відсутній.

У
судовому засіданні представник відповідача - Дорошенко Д.В. діюча на підставі
доручення від 12.06.07 р., позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала  та пояснила, що позивач під час роботи на
підприємстві слесарем Кипа Орджонікідзевської дільниці допускав порушення
трудової дісципліни. Так 31.05.07 р. наказом по підприємству йому було
оголошено догану та позбавлено премії за травень 2007 року через прогул який
мав місце 23.05.07 р. відповідно  до
рапорту наданого адміністрації підприємства майстром  Орджонікідзевської дільниці - ОСОБА_2 Також
30.05.07 р. позивач, виконавши доручену йому майстром роботу до 13 години, за
вимогою адміністрації  не з»явився  в управління підприємства у відділ охорони
праці на 15 годину. Наступного дня він повідомив майстра, що захворів, але
будь-якого медичного документа не надав, про що ОСОБА_2 було складено доповідну
записку. У наслідок допушених позивачем прогулів без поважних причин, наказом
по підприємству № 202 від 01.06.07 р. за неодноразові порушення трудової
дісципліни  документи на звільнення
позивача за п 4 ст 40 КзоТ України  були
передані  до профсоюзного комітету для
надання згоди на звільнення. Відповідно з протоколом № 11 від 06.07.07 р.
профкомом КП МПУ ВКХ було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за прогули без
поважних причин. Наказом по підприємству
№ 109к від 06.07.07 р. ОСОБА_1 було звільнено за п. 4 ст. 40 Кзот
України за прогули без поважних причин. Про те, що ОСОБА_1. у день звільнення
06.07.07 року звернувся за допомогою до лікаря та знаходися на лікарняному
листі з 06.07.07 р. по 17.07.07 р. адміністрації підприємства відомо не було.
Лікарняний лист  ОСОБА_1. на час розгляду
справи на підприємство на надав. У судовому засіданні надала наказ  КП МПУ ВКХ
від 04.12.07 р. № 202 про внесення змін в наказ № 109 к  від 06.07.07 р. відповідно до якого датою
звільнення ОСОБА_1 треба вважати 18.07.07 р. Вважає  вимоги позивача про поновлення на роботі та
стягнення компенсації за час вимушеного прогулу безпідставними, просила  у позові відмовити.

Допитаний
у судовому засіданні представник третої особи - фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності Маріупольської міської виконавчої дірекції
Донецького обласного відділення - Боряк О.І. діючої на підставі доручення від
30.11.07 р.  пояснила, що відповідно до
Закону України «Про розмір взносів на окремі види загальнообов»язкого
державного соціального страхування»  від
11.01.01 р. , допомога по  тимчасовій
непрацездатності у наслідок захворювання, а також травм не пов»язаних з
нещасним випадком на виробництві
сплачуються застрахованим особам починаючи з шостого дня
непрацездатності, перші шість днів непрацездатності робітнику оплачує
підприємство. У такому порядку  ОСОБА_1.
буде сплачена  допомога по тимчасовій
непрацездатності  у  разі надання ним лікарняного листа на підприємство.

Допитана у судовому засіданні
свідок - ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1. як слесарь служби КИПа 4-го розряду
знаходився безпосередньо під її керуванням.
23.05.07 р. ОСОБА_1.  був
направлений нею для виконання робіт  по
водоміру  який розташований на вуглі  вул. 50 років Жовтня та б-ру Комсомольський,
але ОСОБА_1. доручення не виконав, за місцем виконання  робіт не з»явився, на роботу у той день не
повернувся, про що нею був наданий рапорт адміністрації підприємства.  31.05.07 р. наказом по підприємству ОСОБА_1.
було оголошено догану та позбавлено премії за травень 2007 року. 30.05.07 р.
ОСОБА_1., виконавши доручену йому майстром роботу до 13 години, за вимогою
адміністрації  не з»явився  в управління підприємства у відділ охорони
праці на 15 годину. Наступного дня ОСОБА_1. повідомив її, що захворів, але
будь-якого медичного документа не надав, про що нею було складено доповідну
записку.

Суд, вислухавши
сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
до комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління
водопроводно-каналізаційного господарства» про поновлення на роботі та
стягнення втраченого заробітку за вимушений прогул, підлягають задоволенню, за
наступними підставами.

У судовому засіданні
встановлено, що позивач  - ОСОБА_1. 10
серпня 2005 року був прийнятий на роботу слесарем КИПа Орджонікдзевського
району у  комунальне підприємство
«Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства»
( л/с - 5 ) 31.05.07 р. наказом по підприємству ( л/с - 24) ОСОБА_1. було
оголошено догану та позбавлено премії за травень 2007 року через прогул який
мав місце 23.05.07 р.  Виходячи з
доповідної записки  майстра - ОСОБА_2 (
л/с -20 ) 30.05.07 р. позивач  з 13
години повторно  вчинив прогул.

У наслідок
допушених позивачем прогулів без поважних причин, наказом по підприємству № 202
від 01.06.07 р. ( л/с -21 ) за неодноразові порушення трудової дісципліни  документи на звільнення позивача за п 4 ст 40
КзоТ України  були передані  до
профсоюзного   комітету  для надання згоди на звільнення. Відповідно з
протоколом № 11 від 06.07.07 р. ( л/с -18 ) профкомом КП МПУ ВКХ було надано
згоду на звільнення ОСОБА_1 за прогули без поважних причин. Наказом по
підприємству  № 109 к від 06.07.07 р. (
л/с -4 ) позивача було звільнено за п. 4 ст. 40 Кзот України за прогули без
поважних причин.

Виходячи
з наданого позивачем лікарняного листа, він знаходився на лікуванні  у міській лікарні № 5 з 06.07.07 р. по
17.07.07 р.( л/с -6 ) через гіпертонічний криз, що знайшло своє
підтвердження  згідно інформації наданої
на запит суду з міської лікарні № 5 ( л/с - 48 ).  Таким чином,
позивача було звільнено за прогули без поважної причини  у період
тимчасової непрацездатності, всупереч вимогам ч. 3 ст. 40 КзоТ України,
відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника
обо уповноваженого ним органу  у період
його тимчасової непрацездатності.

Відповідно
до  п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від
06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» розірвання трудового
договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути
обгрунтованим  якщо в день звільнення
працівнику видано лікарняний листок про його тимчасову непрацездатність.

Проаналізувавши
досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позивача слід  поновити на роботі з 06.07.07 р. на посаді
слесаря КИПа Орджонікдзевського району у комунальному підприємстві
«Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства» з
якої його було звільнено не законно.

Приймаючи
рішення про поновлення позивача на роботі з 06.07.07 р., суд  вважає внесення змін до наказу № 109 к  від 06.07.07 р. відповідно до якого датою
звільнення ОСОБА_1 треба вважати
18.07.07 р.  на  підставі  наказу КП МПУ ВКХ  від 04.12.07 р.№ 202 ( л/с - 53 ), слід
вважати таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки позивача
було звільнено з підприємства саме 06.07.07 р., що узгоджується з іншими  дослідженими у судовому засіданні
доказами.

Відповідно
до  ч. 2 ст 235 КзоТ України при
винесенні рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення  про виплату
працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розрахунок
компенсації яка підлягає сплаті позивачу за час вимушеного прогулу здійснюється
відповідно до вимог Постанови КМУ № 100 від 08.02.95 року «Про затвердження
порядку обчислення середньої заробітної плати» виходячи з вимог  п.1,2 якої обчислення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з середньої заробітної
плати за останні два календарних місяці роботи, що передують події з якою
пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п.8 зазначеної постанови КМУ
нарахування виплат, що обчислююся з середньої заробітної плати за останні два
місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата
визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох
місяців  робочі (календарні) дні  на число відпрацьованих робочих днів
(годин).

Виходячи
з наданого відповідачем розрахунку заробітку позивача за останні два
календарних місяці до звільнення ( л/с -52 ) почасовий заробіток позивача у
травні 2007 року складав - 361,5 грн
за  87 відпрацьованих годин, у
червні 2007 року - 185,92 грн за 32 відпрацьовані години. Дані розрахунку
відповідають вимогам Постанови КМУ № 100 від 08.02.95 року   та
узгоджується  з  наданими
відповідачем розрахунковими листами про заробіток позивача  за травень - червень 2007 року ( л/с -
36,37).

У
відповідності до наданого розрахунку на підставі п. 4 Постанови КМУ № 100 від
08.02.95 року до розрахунку середнього заробітку позивача не включені  нарахування на проїзд, допомога у зв'язку з
непрацездатністю, середній заробіток за час щорічної  відпустки, які були нараховані позивачу за
період - травень - червень 2007 року. Однак суд вважає, що компенсація позивачу
за час вимушеного прогулу повинна обчислюватися з  06.07.07 р. по 07.12.07 р., а не з 18.07.07
р. як зазначено у розрахунку відповідача.

Таким
чином, середній тариф заробітної плати позивача
за останні два місяці до звільнення складає  -

361,5
грн + 185,92 грн = 546,97 грн / 119 годин ( 87г.+32г.) = 4,6 грн/годину

Період
рорзрахунку - з 06.07.07 р. по 07.12.07 р. - 110 рабочих днів х 8 годин = 880
годин.

Таким
чином, розрахунок компенсації який підлягає стягненню на користь  позивача за час  вимушеного прогулу складає - 880  годин х 4,6 грн/год = 4 048 грн.

Допомога
по  тимчасовій непрацездатності у
наслідок захворювання  за період з
06.07.07 р. по 17.07.07 р., повинна бути сплачена позивачу  у відповідності з вимогами  Закону України «Про розмір взносів на окремі
види загальнообов»язкого державного соціального страхування»  від 11.01.01 р. у разі надання ним
лікарняного листка на підприємство.

Відповідно
до вимог ст. 235 КзоТ, ст. 367 ЦПК України рішення суду у частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі підлягає негайному виконанню

Оскільки  позовні вимоги позивача задоволені судом,
судові витрати по справі - судовий збір
в сумі 51 грн та інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 30
грн   у порядку передбаченому ст 88 ЦПК
України  підлягають стягненню з
відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215   ЦПК України, ст.ст.  40, 235 Кзот України Постановою  КМУ № 100 від 08.02.95 року «Про затвердження
порядку обчислення середньої заробітної плати», Постановою Пленуму ВСУ № 9 від
06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд,  -

В И Р І
Ш И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління
водопроводно-каналізаційного господарства» про поновлення на роботі та
стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Поновити  ОСОБА_1
на посаді слесаря КИПа Орджонікідзевської ділянки комунального
підприємства «Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного
господарства» з 06 липня 2007 року.

Стягнути
з комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління
водопроводно-каналізаційного господарства» на користь ОСОБА_1   компенсацію за час вимушеного прогулу в сумі
4 048 грн.

Стягнути з комунального підприємства
«Маріупольське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства»
судові витрати по справі на користь держави судовий збір в сумі 51 грн та іто в
сумі 30 грн, всього в сумі 81 грн.

Рішення
суду у частині поновлення   ОСОБА_1  на роботі підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суд
Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя. Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано потягом десяти  днів з дня проголошення рішення, а апеляційна
скарга повинна бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання  заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: