Справа  № 2-597/2006
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський суд АР Крим у складі:
судді -  Романенко В.В., при секретарі -
Кириловій К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі  Ялтинського міського суду цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 доОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом знесення самочинної будівлі, повернення забору в первісний
стан та моральної шкоди,
ОСОБА_1. звернулась до суду з
позовом  до ОСОБА_2 уточнивши позовній
вимоги, просить суд знести самовільно збудовані пристройки  до АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2перенести
забір між земельними ділянками в первісний стан, забрати телевізійний кабель,
тим, що сторони проживають у сусідніх будинках, відповідач самочинно, без
належних документів та з порушенням будівельних норм збудувала пристройки до
свого АДРЕСА_1, але кровля нависає на 0,5 м над земельною ділянкою до АДРЕСА_2
перенесла забір в гліб на 2 м  на
земельну ділянку АДРЕСА_2 проклала по забору телевізійний  кабель, що перешкоджає проведенню ремонту
забору. Зазначеними неправомірними діями ОСОБА_2ОСОБА_1 спричинена моральна
позов не визнала й пояснила, що вимоги необґрунтовані, задоволенню не
підлягають і пояснила, що вона провела будівельні роботи, оскільки  проживає разом з дитиною, квартира не мала
ніяких підсобних приміщень, а її і дитини необхідні елементарні умови для
проживання. Вона зазначені  роботи
погодила з всіма сусідами, отримала висновки Ялтинського міського МУ МЧС
України та СЄС м.Ялта.  При будівництві
не чиї права та правила експлуатації будинку порушенні не були.
Суд,
вислухавши сторони,  свідка, перевіривши
матеріали справи, вважає, що в позовних вимогах
необхідно відмовити  з наступних
ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованою
Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожний, при рішенні питання про
його цивільні права й обов'язки, має право на справедливий і відкритий розгляд
протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1. є власником АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_2-
Прибудинкові території зазначених
будинків є суміжними.
Відповідно до державного акту на право власності на
від 06.06.2003 року, земельна ділянка перебуває в загальній спільній
власності 5-ти співвласників  АДРЕСА_2
році ОСОБА_2провела прибудову підсобних приміщень до своєї квартири.
Відповідно до висновку фахівця № 6107 від 16.10.2006 року прибудови зроблені до АДРЕСА_1 відповідають вимогам Снип 11-7-81 і ДБН В.2.2-15-2005, вони мають відповідним нормам
планування, конструктивні елементи, природне висвітлення й електроосвітлення, вентиляцію, перебувають у гарному технічному стані
й придатні до експлуатації як підсобні приміщення. Квартира після прибудов стала по наборі приміщень відповідати вимогам пункту 2.22 ДБН В. 2.2 - 15-2005 «Житлові
будинки», що передбачає такі приміщення:
кухня, прихожая, санвузли, внутріквартирні
коридори, убудовані комори, антресолі, літні приміщення й ін.
Згідно викопіювання плану садибної ділянки АДРЕСА_1
що підтверджено експертом, прибудова
розміщена в границях
земельної ділянки цього будинку. Між будинками
20 і 18 існує розділова підпірна стіна, і
позивач не надала доказів, що вона належить саме АДРЕСА_2; біля цієї підпірної стіни зведена ще одна підпірна стіна, оскільки ділянка АДРЕСА_1 підданий зсуву, після чого зроблений фундамент, що підтверджено
експертним дослідженням і зведена прибудова.
вирішенні спору суд приймає до уваги постанову Ялтинського міського суду від 14
листопада 2006 року, набравшу чинності, якою визнано недійсним та скасовано
рішення виконавчого комітету Ялтинської міської Ради №1452 від 28 вересня 2006
року «Про зніс самовільно збудованої ОСОБА_2прибудови до житлового
АДРЕСА_1».

У чинність
ч.ч.1, 7 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будинок, спорудження, інше
нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони побудовані або
будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або без належного
дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил, суд за позовом  відповідного органу державної влади або
органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову або знести за
рахунок  особи, яка здійснила
будівництво.

Відповідно до
ст.376 ЦК України,  з вимогами  про знос має право звернутися виключно
відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування.

Отже позивач
ОСОБА_1  не є належним позивачем для
позовних вимог, що регулюють правовідносини за ч.1 і ч.7 ст.376 ЦК України.

Відповідно до
ст. 10 і ст.60 ЦПК України, кожна зі сторін повинна надавати суду доказу в
обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Позивачем суду
не наведено доказів порушення її права, як власника, відповідачем, які  підлягали б захисту судом на підставі ст.48
ЗУ України «Про власність», ст.391 ЦК України.

Згідно наданих
фотографій, пояснень відповідача та свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні,
телевізійний кабель  прокладений не по
забору, як зазначає позивач, а по газовій трубі, яка до ОСОБА_1 відношення не
має, ніяким чином її права та інтереси не зачіпає.

Не підлягають
також задоволенню і вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки
особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок
порушення  її прав, а судом порушення
прав ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_2встановлено не було.

Таким чином,
оцінивши всебічно, повно й об'єктивно всі докази в справі в їхній сукупності,
суд прийшов до висновку, що викладенні позивачем обставини свого підтвердження
в судовому засіданні не знайшли, порушення права власності позивача з боку
відповідача не встановлено, тому вимоги суд вважає необґрунтованими і не
підлягаючими задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. ст.8, 10, 11, 60, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.376,
386, 391, 1167 ЦК України,

В
И   Р   І
Ш   И   В :

В позові ОСОБА_1до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самочинної будівлі,
повернення забору в первісний стан та моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду
може бути подана заява  про апеляційне
оскарження до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через  Ялтинський міський суд у строк 10 днів з дня
проголошення рішення, або апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через  Ялтинський міський
суд у строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набуває чинності після закінчення строку представлення заяви про апеляційне
оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була представлена.

Суддя: