Справа № 2-3698/07 РІШЕННЯ
«25» червня 2007 року
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого    - судді Гуревського В.К.
за секретаря    - Варнавська В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні жилим
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні
позивачка підтримала позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 18 листопада
2002 року з відповідачем ОСОБА_2 був розірваний шлюб. Ще до розірвання шлюбу, в
вересні 2002 року, відповідач забрав належні йому речі перейшов проживати в
інше місце. З тих пір він в квартирі АДРЕСА_1 не проживає. Майна, що йому належить, в квартирі немає. Майна, що було об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, відносно якого в вересні
2002 року при поділі сторони не дійшли згоди, поділено між сторонами рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2005 року.
У вказаній однокімнатній квартирі з вересня 2002 року і по цей час проживає
позивачка та їхня дочка ОСОБА_3, 1994 року
народження. Позивачка стверджує, що перешкод відповідачу у користуванні спірною квартирою вона не чинила, він за
власним бажанням покинув сім'ю і перейшов проживати в інше місце.
Зараз відповідач проживає в АДРЕСА_2. З вересня 2002 року витрати по утриманню
квартири несе позивачка. Відповідач витрат по утриманню квартири не несе з
вересня 2002 року. Оскільки відповідач з реєстраційного обліку не знявся, зареєстрований в якості проживаючого у спірній квартирі,
комунальні платежі нараховуються з відповідача, а
позивачка вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів, позбавляючи необхідних коштів дитину, яка знаходиться
на її утриманні. В зв'язку з тим, що відповідач без
поважних причин відсутній в жилому приміщенні понад встановлені строки, у силу статей 71,72 ЖК України позивачка просить
визнати його таким, що втратив користування жилвим
приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, подав
зустрічний позов, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
квартира за адресою: АДРЕСА_1 була йому надана для проживання як
робітнику Державного підприємства Одеський
судноремонтний завод „Україна" з 1984 року. В 1992 році він уклав шлюб з позивачкою і підприємство виділило вказану квартиру для
його сім'ї. В 1996 році за проханням Іллічівського
райвиконкому м. Одеси до керівництва заводу вказана квартира була закріплена за
ним. У вересні 2002 року дім, в якому знаходиться квартира був переданий в
розпорядження Малиновської районної адміністрації
Одеського міськвиконкому. В 2002 році брак між сторонами був розірваний. ОСОБА_2 продовжував користуватися означеним жилим
приміщенням, проживав в ньому до тих пір, поки не почалися скандали з
ініціативи ОСОБА_2, яка постійно викликала на квартиру
співробітників міліції. В 2004 році ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням за адресою:   АДРЕСА_2, корпус
2, кв. 12. В позові їй було відмовлено. ОСОБА_2
стверджує, що ОСОБА_1 перешкоджає йому в користуванні вказаним жилим
приміщенням, викинула його речі із квартири, користується підтримкою сусідів, які підписали акт про його непроживання в квартирі.
ОСОБА_2 стверджує, що коли він приходить в квартиру,
ОСОБА_1 навмисно учиняє сварки, провокує на протиправні дії. Іншого житла у відповідача немає, його перебування на
АДРЕСА_3 є його тимчасовим притулком і не може розцінюватись як місце
проживання, бо це є човнова станція, де він перебуває в літні місяці.
Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали
справи, суд вважає вимоги позивачки недостатньо
обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, їх
представників, свідків, представлених письмових доказів.
Сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвали 18.11.2002 року.
Спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 була надана
ОСОБА_2 як робітнику Державного підприємства Одеський судноремонтний завод
„Україна". На підставі ордеру № 20 від 22.10.1998 року він та члени його
сім'ї: дружина ОСОБА_3 і дочка вселилися в означену квартиру. Спірна квартира складається з однієї кімнати, прихожої, ванної кімнати та
санвузлу. Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 періодично
проживає в означеній квартирі, але з причини постійних сварок між сторонами, він змушений проживати і інших місцях, але ніколи не
мав наміру залишати спірну квартиру, іншого
постійного житла в нього немає, знятися з реєстраційного обліку в інше
місце він не має можливості.
Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які вказують на те, що часто бувають в квартирі,
речей ОСОБА_2 там не бачать, що сплачує за квартиру
ОСОБА_1, що вона самотужки робила ремонт. Частина вказаних тверджень свідків може бути їм відома лише зі слів ОСОБА_1 і вони
можуть не розцінюватись судом як докази непроживання відповідача ОСОБА_2 без
поважних причин в означеній квартирі.
Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 показують, що періодично бачать у дворі відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_8 бачив його в квартирі, що
свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 періодично
з'являється в означеній квартирі, не втрачає правовий зв'язок з нею. Коли він показується в квартирі виникають сварки, ініціатором яких
є позивачка ОСОБА_1, тому позивач змушений тимчасово залишати
квартиру і жити у друзів та на шлюпочній станції заводу. Такі дії позивачки ОСОБА_1 суд розцінює як перешкоджання відповідачу
ОСОБА_2 в користуванні жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Посилання позивачки ОСОБА_1 на те, що відповідач ОСОБА_2 з 2002 року не проживає у означеній квартирі, не можуть бути прийняті
судом тому, що факт його проживання з листопада
2002 року по жовтень 2004 року встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 4 жовтня 2004 року, тому посилання на
докази щодо ремонту квартири, перебування відповідача в квартирі
в цей період судом не може братися до уваги.
Вказівки представника позивача ОСОБА_1 на те, що відповідач ОСОБА_2 не
знає, що його колишня дружина ОСОБА_1 в 2005 році
придбала диван, що в 2006 році вона два рази перебувала на стаціонарному лікуванні, якими захворюваннями хворіла його
дочка у 2007 році тощо критично оцінюються судом з
урахуванням стосунків між сторонами, які склалися після розірвання
Відповідно до ч. 1. ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.
Судом не встановлено факту непроживання ОСОБА_2 в спірні квартирі без поважних причин, що стало б підставою для
визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття
його з реєстраційного обліку.
Також суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення
права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 іншого житла не має, вказівка на місце
проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3, не
може розцінюватись судом як місце його постійного
проживання з урахуванням того, що будівля за вказаною адресою є спортивно-човновою станцією і не є пристосованою для
постійного проживання.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та зняття
з реєстраційного обліку, - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд
першої інстанції заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення
у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.