Справа № 22
-7381/2006 рік                          Головуючий
в 1-й інстанції Головін В.О.
Категорія   21                                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
лютого 2007 року.                                                                  м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого   судді- КостюченкоН.Є.

суддів                       - Осіяна О.М., Басуєвої
Т.А.,

при
секретарі       - Качур Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в М.Павлограді Дніпропетровської області

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 21 вересня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в М.Павлограді Дніпропетровської області, 3-я
особа ВАТ "Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У серпні 2006 року позивач звернувся до суду із позовом в
якому вказував на те, що він працював на шахті "Благодатна", нині
підприємство ВАТ "Павлоградвугілля". Під час виконання трудових
обов'язків із ним стався нещасний випадок, внаслідок чого було травмовано
коліно та встановлено діагноз- розрив внутрішнього меніска лівого колінного
суглобу із защемленням, про що складено акт від 28.07.1983 року. За висновком
МСЕК від 20.06.1991 року йому встановлено втрату професійної працездатності 20
% в зв'язку із отриманою травмою. Цим йому заподіяно моральну шкоду, оскільки
він обмежений в працездатності та рухах, постійно потребує нагляду та
лікування, що порушує його нормальні життєві умови. Тому просив стягнути із
відповідача на відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
21 вересня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто із відповідача на
користь позивача 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Павлограді Дніпропетровської області ставить питання
про скасування рішення суду, та постановленння нового рішення про відмову в
задоволенні позову, оскільки суд не врахував всі обставини у справі, а саме те,
що п.27 ст.77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006
рік" зупинено дію норм Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", якими
передбачається виплата моральної шкоди, а тому відпали підстави для задоволення
позову. Крім того, позивач не надав доказів, щодо спричинення йому моральної
шкоди.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а рішення суду скасувати, постановивши у справі нове рішення про
відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

Постановлюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що травма,
отримана позивачем, пов'язана із виробництвом, оскільки потерпілий працював на
підприємстві ВАТ "Павлоградвугілля", а за висновком МСЕК від
20.06.1991 року йому встановлено стійку втрату професійної працездатності 20 %
в зв'язку із виробничою травмою безстроково.

Оскільки позивач, втратив можливість нормально
пересуватись, постійно потребує нагляду та лікування, стан його здоров'я є
незадовільний, а це примушує його пристосовуватися та організовувати своє
повсякденне

життя по новому, суд на підставі ст.ст.21 п
"є", 28 ч.3, 34 ч.3 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
задовольнив позовні вимоги позивача, стягнувши із відповідача грошову суму на
відшкодування шкоди.

Але із такими висновками суду погодитись не можна,
оскільки вони зроблені без врахування обставин у справі та норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про
охорону праці" від 14.10.1992 року, яка існувала в редакції на час
встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності відшкодування
моральної шкоди було покладено на власника підприємства.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" було введено в дію в 2001 році, тобто
після встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно роз'яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної
шкоди" на правовідносини, які виникли до набрання чинності відповідним
законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди, обов'язок по її
відшкодуванню не поширюється, в тому числі й на ті випадки, коли позивач після
набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від
раніше вчинених неправомірних дій.

Відповідно до абзацу другого п.3 Прикінцевих положень
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" передбачено, що уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими
підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без
правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

За таких обставин на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України не може бути покладено обов'язку
по відшкодуванню моральної шкоди позивачу.

В зв"язку із цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись абзацом другим п3З Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", ст. 12 Закону України "Про охорону
праці" від 14.10.1992 року, ст. 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів,
-

вирішила:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
М.Павлограді Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
21 вересня 2006 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в М.Павлограді Дніпропетровської області про відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
його проголошення.