Іменем            України
червня 2007р.  Дебальцевський міський
суд Донецької області в складіхудді Гончаренка М.Є.при секретарі Слободчук
Г.О.,за участю представника позивачки ОСОБА_1,відповідача ОСОБА_2,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Дебальцеве справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності і витребування майна з чужого незаконного
володіння та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Дебальцевської міської
Ради про розірвання договору оренди землі и скасування рішення міськради;
ОСОБА_3звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2про визнання права власності і витребування майна з чужого
незаконного володіння,вказуючи,що ОСОБА_2 самочинно зайняв її торгівельний
кіоск.Відповідач ОСОБА_2позов не визнав,вказуючи,що спірний кіоск належить йому
і заявив зустрічний позов про розірвання договору оренди землі і скасування
рішення міськради про надання земельної ділянки під кіоск ОСОБА_3.

Дебальцевська міська Рада просила
справу розглянути за її відсутності.

Заслухавши
пояснення сторін,допитавши свідківдослідивши матеріали справи,суд дійшов до
таких висновків. Відповідно до договору оренди землі від 18 січня 2006р.
Дебальцевська міська Рада надала позивачці ОСОБА_3 у користування земельну
ділянку площою 0,0025 га для обслуговування торгівельного кіоску,який
знаходиться на Заводському селищі м.Дебальцеве.(а.с.6-12).Відділ містобудування
та архітектури Дебальцевської міськради 1.07.2004р.видав дозвіл на розміщення
кіоска розміром 2x4 метра
на Заводському селищі на підставі договору оренди земельної ділянки №10 від
27.10.1999р.(а.с.5).3 матеріалів справи видно,що спірний кіоск був виготовлений
позивачкою в 1999р.(а.с.72-74).Позивачка укладала договори оренди земельної
ділянки для обслуговування кіоску,сплачувала плату за оренду землі,здавала
кіоск в оренду підприємцю ОСОБА_4,тобто розпоряджалась кіоском як
власник.(а.с.57,58-63,64-66,67-71).Наведені докази свідчать про те,що позивачка
ОСОБА_3 є власником спірного кіоску.Суд відкидає доводи відповідача ОСОБА_2 про
належність йому спірного кіоска.З наданих ним документів не випливає,що спірний
кіоск належить йому.(а.с.21 -26,31,49).3 договору купівлі-продажу і свідоцтва
про спадщину видно,що відповідач придбав у своєї матері ОСОБА_5 2 кіоска,але
належність кіосків документально не підтверджена.Таким чином.не доведено, що
відповідач придбав саме спірний кіоск.Суд вважає.що відповідач не навів
доказів,які підтверджували його право власності на спірний кіоск.

Відповідач не
надав ніяких доказів які б свідчили про незаконність укладеного між позивачкою
і Дебальцевською місьрадою договору оренди землі і незаконність рішення
Дебальцевської міськради від 5.01.2006р.№4/45-28.Та обставина,що спірну
земельну ділянку колись орендувало інше підприємство не є підставою для
визнання укладеного договору оренди недійсним,оскільки відповідач не надав
доказів,які б свідчили,що на момент укладання договору оренди між міськрадою і
позивачкою ця спірна земельна ділянка була невільною і була предметом якогось
іншого договору.Порушень вимог ст.152 ЗК України не було.Тому в задоволенні
зустрічного позову відповідача слід відмовити.Позов ОСОБА_3 підлягає
задоволенню.відповідно до ст.ст.328,391,392 ЦК України. На підставі
ст.ст.328,391,392 ЦК України,ст.152 ЗК України,керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України,суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності і про витребування майна з чужого
незаконного володіння задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_3 право власності на торгівельний кіоск,розташований на орендованій нею
земельній ділянці площою 0,0025
га,що знаходиться на Заводському селищі м.Дебальцеве Донецької
області,зобов"язавши ОСОБА_2 звільнити цей торгівельний кіоск. В
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і Дебальцевської міської Ради про
розірвання договору оренди землі та скасування рішення міськради відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дебальцевський
міський суд протягом 10 днів.