АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29
березня 2007
року                                                                                                      м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
-                                              Панасенкова В.О.

суддів:                                                            Парапана
В.Ф.,

Драгомерецького
М.М.,

при
секретарі:                                                Бондаренко
Н.В.

за участю:
позивачки ОСОБА_1., її представника ОСОБА_3відповідачів ОСОБА_4., ОСОБА_5., їх
представника ОСОБА_8., представника відповідача, Київської районної
адміністрації Одеської міської ради -
Демчишина П.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, Київської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення
Київського районного суду м. Одеси від 14
червня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5про
вселення, усунення перешкод у користуванні жилим і підсобними приміщеннями і
виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, Київської районної адміністрації Одеської міської ради про зміну
договору найму жилого приміщення,

встановила:

14 жовтня 2005 року ОСОБА_1. звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. про вселення, усунення перешкод у користуванні жилим і підсобними
приміщеннями і виселення. В заяві позивачка ОСОБА_2. зазначала, що вона прописана і проживає в спірній
квартирі АДРЕСА_1з 1965
року. Відповідач ОСОБА_4., її син, його колишня дружина ОСОБА_6, з якою шлюб
розірваний у 1997 році, та онук ОСОБА_4. також прописані в зазначеній квартирі.
В 1994 році
ОСОБА_7. з сином залишили квартиру і не проживають в ній.

В липні 2005 року її
син незаконно, без її згоди, вселив в квартиру відповідачку ОСОБА_5. з дочкою,
у наслідок чого виник конфлікт, і вони стали перешкоджати їй користуватися
спірним приміщенням.

Головуючий у
першій інстанції   Куранін О.В.                                                 Справа
№ 22ц-38907

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                            Категорія:
30

2

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 64, 116 ч. 3
ЖК України, ст. 817 ЦК України, позивачка ОСОБА_1. просила суд вселити її в
спірну квартиру, зобов'язати відповідача ОСОБА_4. не перешкоджати їй в
користуванні підсобними приміщеннями квартири та виселити ОСОБА_5. з дочкою з
спірної квартири.

При розгляді справи позивачка ОСОБА_1. доповнила вимоги
позовом про зобов'язання відкрити двері в кухню із кімнати площею 14,56 кв.м.,
звільнивши доступ до кухні, зазначивши в заяві, що її син, відповідач ОСОБА_4.,
забив двері в приміщення кухні із кімнати пл. 14, 56 кв.м., лишив її можливості
користуватися кухнею, туалетом, ванною і коридором.

Відповідач ОСОБА_4. проти позову заперечував і звернувся
до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1., Київської районної адміністрації
Одеської міської ради про зміну договору найму жилого приміщення, зазначивши в
заяві, що після проведення робіт по переобладнанню спірної квартири у 80-х
роках, вона складається фактично з двох окремих квартир з окремими входами.

В жилому приміщенні площею 15,16 кв.м. (в плані літ. Т") і кухні, де підведена вода,
газ, обладнані газова плита, туалет, проживали його матір ОСОБА_1. та батько ОСОБА_8. 3 грудня 1993 року по січень 2005 року його матір,
відповідачка ОСОБА_1., не
проживала у спірній квартирі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2001 року вона
визнана такою, що втратила право користуватися цією квартирою. ІНФОРМАЦІЯ_1року його батько
помер.

Він та його колишня дружина ОСОБА_7. з сином проживали в кімнаті площею 14, 56 кв.м. (в плані
літ. "А") і користувалися окремою кухнею. У 1994 році ОСОБА_7. з
сином залишили квартиру. З 2003
року у квартиру він поселив ОСОБА_5. з дочкою, з якою перебував у
фактичному шлюбі, а з 12
серпня 2005 року у
зареєстрованому шлюбі.

Після повернення його матір ОСОБА_1.
поселилася в кімнаті площею 14, 56 кв.м. і стала вчиняти постійно сварки. В
червні 2005 року вона самостійно зруйнувала приміщення кухні і перенесла вікно
з приміщення кухні до приміщення кімнати, чим фактично лишила себе підсобного
приміщення. Після цього вона стала вимагати від них звільнити приміщення кухні,
яким вони користуються. З метою вирішення конфлікту він запропонував матері
переселитися у його кімнату, але вона відмовляється.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 63, 104 ЖК України, позивач
ОСОБА_4. просив суд змінити договір найму спірної квартири, виділити його сім'ї
у користування кімнату площею 14, 56 кв.м. і зобов'язати Київську районну
адміністрацію Одеської міської ради укласти з ним договір найму на вказану
кімнату.

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_1. задоволений частково,
зустрічний позов ОСОБА_4.
задоволено в повному обсязі.

Суд вселив позивачку ОСОБА_1. в
квартиру АДРЕСА_1, надав
їй у користування жилу кімнату площею 15, 19 кв.м. та зобов'язав відповідача
ОСОБА_4. і членів його родини не перешкоджати позивачці у користуванні всіма
підсобними приміщеннями.

Суд зобов'язав Київську районну адміністрацію м. Одеси укласти з ОСОБА_4.
окремий договір найму на ізольовану жилу кімнату площею 14, 56 кв.м.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1. просить рішення
суду першої інстанції скасувати і направити справу на новий розгляд, мотивуючи
тим, що рішення суду є незаконним і необгрунтованим.

Головуючий у
першій інстанції   Куранін О.В.                                                 Справа
№ 22ц-38907

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                            Категорія:
30

3

В апеляційній
скарзі відповідач, Київська районна адміністрація Одеської міської ради,
просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення,
мотивуючи тим, що рішення суду є незаконним, оскільки справа має бути
розглянута в порядку адміністративного судочинства.

Відповідачі ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. та їх представник ОСОБА_8. проти апеляційних скарг заперечували,
посилаючись на те, що вони є необгрунтованими.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг позивачки ОСОБА_1.,
відповідача, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, пояснення
на апеляцію позивачки ОСОБА_1., її представника ОСОБА_3відповідачів ОСОБА_4., ОСОБА_5., їх
представника ОСОБА_8., представника відповідача, Київської районної
адміністрації Одеської міської ради -
Демчишина П.О., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1. та відповідача,
Київської районної адміністрації Одеської міської ради, підлягають задоволенню
частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1. є наймачем спірної квартири АДРЕСА_1, яка фактично
складається з однієї жилої кімнати площею 14,
56 кв.м., і розташована на першому поверсі одноповерхового жилого будинку (ах.
3).

Відповідач ОСОБА_4. є її сином.

Після проведення робіт по переобладнанню спірної квартири у 80-х роках
стала складатися фактично з двох окремих кімнат: площею 14, 56 кв.м. і 15, 19 кв.м. і двох
приміщень кухні.

З грудня 1993 року по
січень 2005 року
відповідачка ОСОБА_1., не
проживала у спірній квартирі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2001 року вона
визнана такою, що втратила право користуватися цією квартирою. ІНФОРМАЦІЯ_1року
його батько помер (ах. 14).

В 2003 року, тобто в період тимчасової відсутності матері ОСОБА_1.,
відповідач ОСОБА_4. вселив у квартиру відповідачку ОСОБА_5., яка є його
дружиною, і її дочку, (ах. 50).

Після повернення, позивачка ОСОБА_1. поселилася у спірній квартирі, і між
нею та відповідачем ОСОБА_4. виник житловий конфлікт щодо користування
підсобними приміщеннями.

Таким чином, на момент виникнення спору в спірної
квартирі проживали чотири чоловіка: позивачка ОСОБА_1., її син, відповідач
ОСОБА_4., та його дружина ОСОБА_5. з неповнолітньою дочкою.

За таких обставин, вирішуючи житловий спір, суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про те, що право наймача спірної квартири, позивачки
ОСОБА_1

Головуючий
у першій інстанції   Курвнін О.В.                                                 Справа
№ 22ц-38907

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                            Категорія:
30

4

користуватися жилим приміщенням порушується
відповідачами ОСОБА_4., ОСОБА_5. і тому підлягає захисту судом способом її
вселення в приміщення і зобов'язання відповідачів ОСОБА_4., ОСОБА_5. усунути
перешкоди у користуванні житлом.

Колегія суддів вважає, що відповідачка ОСОБА_5. з дочкою вселилася в спірну
квартиру не самоуправно і погоджується із висновком суду першої інстанції про
те, що підстав, передбачених ст. 116 ч. 3 ЖК України, для виселення
відповідачки ОСОБА_5. з дочкою із спірної квартири немає.

Отже, позовні
вимоги ОСОБА_1. підлягають задоволенню частково.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції
виходив з того, що виділення відповідачу ОСОБА_4.
у користування жилої кімнати площею 14,65
кв.м. можливе і не порушує житлові права позивачки ОСОБА_1.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо,
оскільки обставини, які суд першої інстанції вважав встановленими, не доведені,
та суд неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЖК України член
сімї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім"ї, які проживають
разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що
припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає
вимогам ст. 63 цього
Кодексу.

Таким чином, укладення з наймачем або членом його сімї окремого договору
найму можливе лише за наявністю умов, передбачених у зазначеній нормі права.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що переобладнання спірної
квартири з будівництвом приміщень площею 15,
19 кв.м. та кухні площею 10,
3 кв.м., було проведено з порушенням встановленого ст. 100 ЖК України
порядку, без дозволу органу місцевого самоврядування, і вважається самочинним.

Відповідач ОСОБА_4.
не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції документів
про прийняття зазначених приміщень в експлуатацію.

Тому умов, передбачених ч. 1
ст. 104 ЖК
України, для зміни договору найму спірного жилого приміщення, у даному випадку
немає.

Цей висновок колегії суддів відповідає вимогам ст. ст. 63, 64, 104 ЖК України,
роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року, викладеним
у п. 16 постанови
№ 2, та
фактичним обставинам справи, які доведені у судовому засіданні.

Отже, у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4.
слід відмовити.

Наведені в апеляційній скарзі Київської районної
адміністрації Одеської міської ради доводи про те, що спір має бути вирішений у
порядку адміністративного судочинства є помилковими і не містять підстав для
скасування рішення суду першої інстанції.

Головуючий у
першій інстанції   Куранін О.В.                                                 Справа
№ 22ц-38907

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                            Категорія:
30

5

Не доведеність обставин справи, які суд вважав
встановленими, та неправильне застосування судом норм матеріального права, а
саме ст. 104 ЖК
України, і не застосування ст. 100
ЖК України, відповідно до п. п. 1,
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового
рішення про задоволення первісного позову частково і відмову у задоволенні
зустрічного позову.

Керуючись ст.
ст. 303,307 ч. 1 п. 2,309 ч. 1 п. п. 1, 4,313,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Київської районної
адміністрації Одеської міської ради задовольнити частково, рішення Київського
районного суду м. Одеси  від 14 червня
2006 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5про вселення, усунення перешкод у
користуванні жилими і підсобними приміщеннями і виселенні задовольнити
частково.

Вселити ОСОБА_1у
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4,
ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, відкривши
двері в кухню із кімнати площею 14,
56 кв.м. і звільнивши доступ до кухні.

У задоволенні первісного позову у частині виселення ОСОБА_5 з дочкою з
квартири АДРЕСА_1відмовити.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Київської районної
адміністрації Одеської міської ради про зміну договору найму жилого приміщення
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили рішенням.

Головуючий у
першій інстанції   Куранін О.В.                                                 Справа №
22ц-38907

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                            Категорія:
30