Справа
№ 2-430/2007 року
Рішення

Іменем     України

14 серпня 2007 року                                                                            м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області
в складі:

головуючої - судді                    Горейко
М. Д.

секретаря                                   Семенюка
О.Ю.

за участю позивачки ОСОБА_1, яка представляє і інтереси
позивачів по довіреностях за р. №-№- 608,607 від 04.08.2006 року ОСОБА_2,
ОСОБА_3, адвоката на стороні позивачів ОСОБА_4, представника відповідача ТзОВ „Камаз -
Запчастина" по довіреності №-8/8-3 від 08.08.2006 року ОСОБА_5,
представника Івано-Франківської філії ТзОВ „Камаз - Запчастина" по довіреності №-8/12-1 від 08.12.2006
року ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1,ОСОБА_3 до ТзОВ „Камаз -
Запчастина", Івано-Франківської філії ТзОВ „Камаз - Запчастина" про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої смертю особи, -

встановив:

ОСОБА_2, ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до
ТзОВ „Камаз -
Запчастина", Івано-Франківської філії ТзОВ „Камаз - Запчастина" про відшкодування матеріальної шкоди в
солідарному порядку в сумі 3072 грн.70 коп. та моральної шкоди в розмірі 150
тис.  грн., зокрема кожному по 50
тис.  грн.

20.12.2006 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1  подали суду заяву про збільшення розміру
позовних вимог та просили стягнути з відповідачів 800 тис.  грн. моральної шкоди, зокрема кожному по 400
000 грн.

13.08.2007 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1  збільшили розмір матеріальної шкоди до 6322
грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , яка представляє і
інтереси позивачів по довіреностях відОСОБА_2 та ОСОБА_3. збільшила позовні
вимоги, просила стягнути з відповідачів солідарно 6322 грн. заподіяної їм
матеріальної шкоди та 950000 грн. моральної шкоди, зокрема в користь ОСОБА_2 та
її користь по 450 тис.  грн. кожному, а
ОСОБА_3 50 тис.  грн., посилаючись на те,
що працівник Івано-Франківської філії ТзОВ „Камаз - Запчастина" ОСОБА_8 в
ніч з 19 на 20 липня 2003 року в м.
Івано-Франківську по вул.
Івасюка, керуючи автомобілем марки „ЗАЗ-1102", р.н.з. НОМЕР_1, який
належить на праві приватної власності ТзОВ „Камаз - Запчастина", допустив порушення Правил дорожнього
руху, в результаті чого вчинив наїзд на її сина ОСОБА_7, який внаслідок
отриманих тяжких травм помер в лікарні.

Для лікування сина ними придбано медикаментів на суму
2397 грн.50 коп., ритуального товару на 775 грн. 20 коп. та 3250 грн. потрачено
на виготовлення та встановлення надмогильного пам'ятника, що в загальній сумі
становить 6322 грн.

2

Смертю сина та брата їм заподіяно необмеженої моральної
шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, постійних психологічних стресах
та потрясіннях, в порушенні сну, пригніченому стані, що вплинуло на стан
їхнього здоров'я, загострились хронічні хвороби. Моральна атмосфера в сім'ї
різко погіршилась. Тому заподіяну їм моральну шкоду вони визначили в 950
тис.  грн.

Постановою Івано-Франківського міського суду від
09.03.2005 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2  ст. 286 КК України закрита на підставі
п.8  ст. 6 КПК України, у зв'язку зі
смертю останнього.

Оскільки ОСОБА_8 являвся директором Івано-Франківської
філії ТзОВ „Камаз -
Запчастина", то вважають, що матеріальну та моральну шкоду їм повинні
відшкодовувати солідарно власник джерела підвищеної небезпеки ТзОВ „Камаз -Запчастина"
і Івано-Франківська філія ТзОВ „Камаз
- Запчастина".

Представник відповідача ТзОВ „Камаз -
Запчастина" в судовому засіданні не визнав позовних вимог, мотивуючи тим,
що ОСОБА_8, будучи директором Івано-Франківської філії ТзОВ „Камаз -
Запчастина" був відповідальним за автомобіль марки „ЗАЗ-1102", д.н.з.
НОМЕР_1, який належав на праві приватної власності ТзОВ „Камаз -
Запчастина", але був закріплений за Івано-Франківською філією. Однак, ДТП сталась в ніч з
суботи 19.07.2003 року на неділю 20.07.2003 року, тобто у вихідний день і його
поїздка не була пов'язана з виконанням трудових обов'язків. Отже, ОСОБА_8
неправомірно володів транспортним засобом підчас вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, у зв'язку з чим власник джерела підвищеної небезпеки не може нести
цивільно-правову відповідальність за наслідками ДТП. Крім того, немає вироку
суду, яким би встановлювалась вина останнього в даній ДТП, натомість
матеріалами кримінальної справи, порушеної щодо ОСОБА_8 за ознаками злочину,
передбаченого  ст. 286 ч.2 КК України,
встановлено, що потерпілийОСОБА_7 переходив проїжджу частину вулиці в
неналежному місці, порушивши Правила дорожнього руху, та ще й в нетверезому
стані. Також просив врахувати і те, що позивачами завищена сума матеріальної
шкоди, оскільки в угоді-замовленні на виготовлення та встановлення
надмогильного пам'ятника вартість зазначеного визначена в 650 умовних одиниць,
але конкретно не зазначено яких саме і не зрозуміло яким чином позивачі
вирахували, що саме це становить 3250 грн. Крім того, позивачі не подали суду
доказів, що така сума перерахована приватному підприємцю Пернаровському В.В. за
виконані роботи. Не довели позивачі і те, що їм спричинена моральна шкода в
розмірі 950 000 грн. ОСОБА_3. являється сестрою померлого і могла б
претендувати на відшкодування моральної шкоди, якщо б подала суду докази про
те, що з потерпілим проживала однією сім'єю, чого нею не було зроблено. З
урахуванням наведеного просив відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Івано-Франківської філії ТзОВ „Камаз - Запчастина"
позову не визнав по тих же мотивах, що і представник ТзОВ „Камаз -
Запчастина".

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в ніч з 19 на 20 липня 2003 року в
м.  Івано-Франківську по вул.  Івасюка ОСОБА_8 - директор Івано-Франківської
філії ТзОВ „Камаз -Запчастина", керуючи автомобілем марки „ЗАЗ-1102",
р.н.з. НОМЕР_1, власником якого було ТзОВ „Камаз - Запчастина", вчинив
наїзд на ОСОБА_7, сина і брата позивачів, який внаслідок отриманих тяжких травм
помер в лікарні.

07.10.2003 року за наведеним фактом ДТП було порушено
кримінальну справу (а. с
132).

Постановою від 01.07.2004 року притягнуто ОСОБА_8 як
обвинуваченого та пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину,
передбаченого  ст. 286 ч.2 КК України (а.
с.  133).

3

Постановою Івано-Франківського міського суду від
09.03.2005 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 за  ст. 286 ч.2 КК України закрито на підставі  ст. 6 п.8 КПК України у зв'язку зі смертю (а.
с. 135).

У відповідності до
ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2 від 06.07.2001 року (а. с.  129)
власником автомобіля марки „ЗАЗ-1102", д.н.з. НОМЕР_1 значиться ТзОВ „Камаз -
Запчастина".

Судом критично розцінюється твердження представника
відповідача ТзОВ „Камаз -Запчастина"
про те, що товариство не може нести цивільно-правової відповідальності за
наслідками ДТП, яку
вчинив директор філії ОСОБА_8, так як він неправомірно використав службовий
транспортний засіб у власних потребах, оскільки відповідачем не представлено
суду доказів притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за
наведений проступок. Відповідно до наказу №-5 від 05.05.2003 року (а. с. 130)
автомобіль марки „ЗАЗ-1102", д.н.з. НОМЕР_1, на якому ОСОБА_8 вчинив ДТП
був закріплений за Івано-Франківською філією і останній як директор філії був
відповідальним за автомобіль.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шкода,
заподіяна позивачам внаслідок смерті ОСОБА_7 в результаті ДТП, що мала місце в
ніч з 19.07. на 20.07.2003 року, підлягає відшкодуванню саме з відповідача ТзОВ
„Камаз - Запчастина". А посилання позивачів на те, що ДТП сталась з вини
директора Івано-Франківської філії ТзОВ „Камаз - Запчастина" ОСОБА_8 як на
підставу для солідарного стягнення з відповідачів спричиненої шкоди не
ґрунтується на законі.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування матеріальної
шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно довідки обласної клінічної лікарні від 02.01.2004
року за №-07 (а. с.  6) про медикаменти,
придбані за власний рахунок ОСОБА_1, для лікування сина ОСОБА_7, який перебував
на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні, їх вартість становить
2397 грн. 50 коп. Товарним чеком №-12 від 28.07.2003 року (а. с.  8) та наряд - заказом (а. с.  9)
підтверджується, що Рущаки на придбання ритуальних речей затратили 774 грн.70
коп.3гідно угоди-замовлення від 18.06.2005 року (а. с.  ) на виготовлення
та встановлення надмогильного пам'ятника вартість замовлення становить 650
умовних одиниць. ОСОБА_1  ствердила в
судовому засіданні, що оплатила приватному підприємцю Пернаровському В.В. за
надані послуги 3250 грн., що підтверджується підписами останнього на зворотній
стороні угоди-замовлення. Відповідачами доводи позивачів в цій частині нічим не
спростовані. З урахуванням наведеного, знайшло підтвердження в судовому
засіданні, що матеріальна шкода, спричинена позивачам становить 6422 грн. 20
коп. Однак, суд не вправі вийти за межі позовних вимог, тому позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення в межах позовних
вимог, що заявлені позивачами в сумі 6322 грн.

У відповідності до вимог
ст. 1168 ЦК України
на ТзОВ „Камаз -
Запчастина" покладається обов'язок щодо відшкодування позивачам моральної
шкоди, яка за даних обставин є безумовною. Смерть близької особи сама по собі
викликає душевні страждання, а, отже і моральну шкоду. Потерпілими за п.2  ст. 1168 ЦК України визнаються батьки, а також особи, які проживали з
померлим однією сім'єю. Позивач ОСОБА_1
ствердила суду, що сестра померлого ОСОБА_3 проживала з ними однією
сім'єю. Відповідачами не представлено суду доказів, які б спростовували доводи
позивачів в цій частині. Тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_3. також має право
на відшкодування моральної шкоди. З урахуванням глибини душевних страждань
моральна шкода підлягає задоволенню в сумі 25000 грн., зокрема

4

позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1  слід стягнути по 10000 грн. моральної шкоди,
а ОСОБА_3.-5000
грн.

Відповідно до п.3 ч.3
ст. 81 та ч.3  ст. 88 ЦПК України
з відповідача також слід стягнути на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та 71 грн.72
коп. судового збору.

На підставі наведеного, відповідно до  ст. ст. 1168, 1187 ЦК України та
керуючись  ст. ст. 81 ч.3 п.3, 88 ч.3,
213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ТзОВ „Камаз
- Запчастина" (вул.  Лесі
Українки, 26 м.  Жовква, Львівської
області) на користь ОСОБА_2 - 2107 грн. 33 коп. матеріальної шкоди та 10 000
грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_1 - 2107 грн. 34 коп. матеріальної шкоди
та 10 000 грн. моральної шкоди, на користьОСОБА_3 - 2107 грн. 33 коп.
матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТзОВ „Камаз
- Запчастина" в дохід державного бюджету 71 грн. 72 коп. судового
збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подачі заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду, але апеляційна скарга не була подана в строк, рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до
апеляційного суду області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подається через Івано-Франківській міський суд.о