Справа №22ц-1979/07                                                Суддя
першої інстанції Дорошенко А.В.
5                                                   Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

01
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляцій­ного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої                                                                             Буренкової
К.О.,

суддів:                                                                          Довжук
Т.С. ,  Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засідання Гапєевій Т.В.,

за
участю: представників позивача - Римбаловича О.П. і Рушникова В.П. та предста­вника
відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою представника відповідачів ОСОБА_4

на
рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 27 липня 2007 р.
за позовом приватного сільськогосподарського підприємства „Агрофірма ім.  Петровського" (далі - ПСП „Агрофірма
ім.  Петровського") до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу частини нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

08
травня 2007 р. ПСП „Агрофірма ім.
Петровського" звернулась до суду з позо­вом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу 4, 2% вагової відділку №1,  яка зна­ходиться на території с Кімівка
Березанського району Миколаївської області.

Свої
вимоги позивач обґрунтовував тим,  що 17
березня 2003 р. уклав з відповідачами простий письмовий договір купівлі-продажу
вказаного нерухомого майна. За умовами цього договору вартість 4, 2% спірної
вагової склала 1655 грн. Сторони також домовились про посвідчення зазначеного
договору в нотаріальній конторі.

Однак,  в подальшому відповідачі відмовились
нотаріально посвідчувати зазначений договір,
вважаючи його недійсним,  що
позбавило позивача належним чином зареєструва­ти своє право власності на це
майно та розпорядитись ним.

Посилаючись
на викладені обставини,  позивач просив
суд визнати вказану угоду дійсною та визнати за ним право власності на частину
спірної вагової.

Рішенням
Березанського районного суду від 27 липня 2007 р. позов задоволений по­вністю.

В
апеляційній скарзі представник відповідачів,
посилаючись на невірну оцінку зі­браних доказів,  неправильне застосування норм матеріального
права та порушення норм процесуального права,
просила скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення про відмову
в задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підля­гає задоволенню
з наступних підстав.

Суд
першої інстанції,  в межах заявлених
позовних вимог,  повно та всебічно
дослідив обставини справи,  дав належну
оцінку наданим сторонами доказам й дійшов вірного ви­сновку,  що згідно ч. 2  ст.  47
ЦК України 1963 p.,  чинною на час
укладення спірного дого­вору,  якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору,  що підтверджується письмовими доказами,  і відбулося повне або часткове виконання
договору,  але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,  суд
може визнати такий договір дійсним.  У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З матеріалів
справи вбачається наступне:

· актом
про виконання сільськогосподарських робіт від 10 жовтня 2001 p.,
підписа­ного відповідачами без застережень (а.с. 9),  та розрахунку до нього (а.с. 8)
підтверджено,  що ПСП „Агрофірма ім.  Петровського" на землях,  вилучених з єдиного масиву господарс­тва в
рахунок земельних паїв відповідачів,
провела оранка на площі 20, 21 га на суму 1379, 74 грн.;

· затим,  17 березня 2003 р. між сторонами був
укладений письмовий договір купівлі-продажу 4, 2% зазначеної вагової,  вартістю 1655 грн. За цим договором
відповідачі пере­дали позивачу вказане майно в рахунок оплати за надані послуги
по обробітку ґрунту на суму 1380 грн. з умовою,
що позивач сам утримує та перераховує до бюджету 275 грн. прибуткового
податку. Право власності на майно переходить після підписання акта
при-ймання-передачі.;

· потім,  актом приймання-передачі майна від 17 березня
2003 p.,  підписаному сторо­нами,
зафіксовано факт передачі вказаної частини вагової на баланс ПСП
„Агрофірма ім.  Петровського" (а.с.
7).

Таким
чином,  указані обставини свідчать про
повне виконання позивачем умов за­значеного договору та відмову відповідачів
від його нотаріального посвідчення.

Встановивши такі обставини справи,
місцевий суд,  керуючись  ст.
ст.  16,  220,
328 ЦК України,  обґрунтовано ухвалив рішення про задоволення
позову.

Посилання апелянтів на недійсність указаного договору купівлі-продажу
спростову­ється наступним:

· відповідно
до роз'яснень,  викладених у п. 12
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. „Про судову
практику в справах про визнання угод недійс­ними",  при вирішенні позовів про визнання угоди
недійсною на підставі  ст.  57 ЦК
Украї­ни 1963 p.,  суди повинні мати на увазі,  що такі вимоги можуть бути задоволені при
дове­деності фактів обману,
насильства,  погрози,  зловмисної угоди представника однієї сторо­ни
з другою стороною або збігу тяжких для сторони обставин і наявності їх
безпосеред­нього зв'язку з волевиявленням сторони укласти угоду на вкрай
невигідних для неї умо­вах;

· крім
того,  ч.3  ст.  10
та ч. 1  ст.  60 ЦПК України визначено,  що кожна сторона пови­нна сама довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або за­перечень,
крім випадків,  встановлених цим
Кодексом;

-   разом з тим,  відповідачами не надано суду належних та
допустимих доказів на під­

твердження того,  що названу угоду
вони уклали внаслідок тиску та погроз з боку дирек­

тора ПСП „Агрофірма ім.
Петровського".

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків,  а тому не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої інстанції,
ухваленого з доде­ржанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника відповідачів ОСОБА_4 відхилити,  а рішення Березанського районного суду
Миколаївської області від 27 липня 2007 р. - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного суду України протягом двох місяців.