Справа №22ц-1396/2007р.                                                        Головуючий
23                                                                                Доповідач
інстанції  Сундуков  В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007
року колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста
Севастополя в складі: головуючого  -
Куцеконя І.П.,

суддів       - Сундукова В.М. ,  Водяхіної Л.М. ,  при секретарі - Федоніні Є.О.,

за участю
представника позивачів - ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного
суду М. Севастополя від Об квітня 2007р. по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 до ОСОБА_4,  ОСОБА_2про відшкодування матеріального збитку
та моральної шкоди,  заподіяних у
результаті дорожньо-транспортної події,
-

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2005р. ОСОБА_5,  ОСОБА_6  звернулись до суду із позовом до
ОСОБА_4.,  та позивач ОСОБА_5 просила
стягнути з відповідача у відшкодування матеріального збитку 9444 грн.,  моральну шкоду в розмірі 6000 грн.,  витрати по сплаті судового збору в сумі 102,
94 грн. Позивач ОСОБА_6  просив стягнути
з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та судові витрати у
сумі 1388 грн.

Вимоги
мотивовані тим,  що 01.11.2005р. з вини
відповідача відбулась дорожньо-транспортна подія,  в результаті якої пошкоджено автомашину
позивачки ОСОБА_5 та заподіяно моральну шкоду обом позивачам через тривале
порушення їх звичайного життєвого укладу,
хвилювань та відмовою відповідача від виконання зобов'язань по
відшкодуванню заподіяної шкоди.

Ухвалою
суду від 21.06.2006р. до справи у якості співвідповідача залучений ОСОБА_2.

Відповідач
ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав,
мотивуючи тим,  що його вина у
дорожньо-транспортній події не доведена.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району М. Севастополя від 06 квітня 2007р. позов
задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_5 у
відшкодування матеріального збитку 94 44 грн.,
моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та витрати по сплаті судового збору в
сумі 102, 94 грн.; стягнути з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_6  моральну шкоду в розмірі 800 грн. та судові
витрати в сумі 1388 грн.

В
задоволенні вимог позивачів до ОСОБА_2,
та решти позовних вимог до ОСОБА_4.,  - відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
мотивуючи свої вимоги тим,  що
судом порушені норми матеріального та процесуального права. Вважає,  що суд безпідставно стягнув з нього витрати
на надання правової допомоги,  та дійшов
помилкового висновку про його винність у дорожньо-транспортній події,  та не з'ясував той факт,  що він не був власником автомашини,  а лише керував нею у присутності
уповноваженого представника власника відповідача ОСОБА_2 Вказує,  що суд не дав належної оцінки тому
факту,  що належних доказів,  що підтверджують суму збитків і моральної
шкоди позивачі не надали.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  пояснення осіб,  що з'явились в засідання судової колегії,  дослідивши матеріали справи,  та обговоривши доводи апеляційної
скарги,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Частково
задовольняючи позов ОСОБА_6,  суд першої
інстанції виходив з того,  що
дорожньо-транспортна подія,  в результаті
якої пошкоджено автомашину позивачки ОСОБА_5 та заподіяно моральну шкоду обом
позивачам,  відбулась з вини відповідача.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія,
оскільки вони зроблені з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно
до ч.2  ст. 1187 ЦК України,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право,  договір
підряду,  оренди тощо) володіє
транспортним засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом
першої інстанції встановлено,
підтверджується матеріалами справи та наданими сторонами доказами,  що 01.11.2005р. на 5 км.  Балаклавського шосе в М. Севастополі
відбулась дорожньо-транспортна подія між автомашиною ВАЗ 21-07,  держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4. та
автомашиною Hundai Getz держномер НОМЕР_2,
власником якого є ОСОБА_5 та під керуванням ОСОБА_6

Постановою
місцевого суду Центрального району М. Сімферополя від 20.10.2005р. ОСОБА_4
визнаний винним у вказаній дорожньо-транспортній події та притягнутий до
адміністративної відповідальності за ч.1
ст. 130 КУпАП (арк. справи 59).

Відповідно
звіту про оцінку матеріального збитку,
вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобіля Hundai Getz держномер
НОМЕР_2 складає 9444 грн. (арк. справи 7-16).

За таких
обставин,  враховуючи той факт,  що даний звіт є належним та допустимим
доказом вимог позивачів,  суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_5 матеріального збитку в сумі 9444грн.

Судова
колегія також погоджується з висновком суду про часткове задоволення вимог
позивачів про відшкодування моральної шкоди,
оскільки даний висновок зроблений судом з врахуванням тяжкості моральних
страждань та переживань позивачів ОСОБА_6.

Однак,  суд першої інстанції неправильно застосував
до даних правовідносин  ст. 509 ЦК України,  оскільки визнання відповідачем розписки про
ремонт пошкодженого автомобіля позивачки не може розцінюватись як виникнення
між сторонами договірних зобов'язань та суперечить вимогам  ст. 11 ЦК
України.

Судова
колегія не може погодитись з доводами відповідача про відсутність його вини у
дорожньо-транспортній події,  оскільки це
спростовується матеріалами справи.

Також
безпідставні доводи ОСОБА_4. про те,  що
він лише керував автомашиною у присутності уповноваженого представника власника
відповідача ОСОБА_2,  оскільки вказані
доводи суперечать вимогам ч.2  ст. 1187 ЦК України. Як
встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачами,  ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної події
володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі,  та здійснив наїзд на припаркований автомобіль
позивачки,  який через це не являвся
джерелом підвищеної небезпеки.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального права,
яке б призвело до неправильного вирішення справи.

За таких
обставин судова колегія дійшла висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_4.,  відповідно до
ст.  308 ЦПК України,  - підлягає відхиленню.

Керуючись  ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду М. Севастополя від 06 квітня 2007р.залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.