Справа № 22ц-
396                                                    Головуючий
О.Г. Доповідач Васюкова В. І
Рішення.

Іменем України.

22 лютого 2007
року.                                                                      м.
Луганськ

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого:  Васюкової В. І.

Суддів:    Оробцової Р.І., Савченко В.А. При секретарі:
Тихонової В.С

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Білокуракинського районного суду від 7 листопада 2006 року
по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та колодязем , стягнення матеріальної шкоди та
моральної шкоди, та за зустрічним позовом про встановлення сервітуту на
постійне користування колодязем, визнання договору купівлі-продажу житлового
будинку частково недійсним

Встановила:

Позивач 11.10.1999 року звернувся до суду і посилався на те, що 12
листопада 1992 року він по договору купівлі-продажу придбав житлової будинок з
господарськими спорудами в с
Павлівка і як вбачається з договору купівлі-продажу колодязь було придбано
ним разом з будинком.

Разом з договором купівлі-продажу дома йому був переданий генеральний план,
складений Старобельськім БТІ, де ширина земельної ділянки складала по червоній
лінії 17,1 м., ширина земельної ділянки на початку городу /від червоної лінії
25м./-17,1 м.

Насправді у фактичному користуванні знаходилася земельна ділянка з
розмірами-по червоної лінії ширина ділянки складала 17 м., ширина земельної
ділянки на початку городу / від червоної лінії /32 метри-19 метрів, ширина
земельної ділянки в кінці городу -19 метрів. Проте відповідачка самовільно
пересунула межу у бік його земельної ділянки, в результаті його колодязь
виявився на території її земельної ділянки.

Промери
земельної ділянки були відображені в рішенні погоджувальної комісії із питань
суміжних землекористувачів при виконкомі Павлівської сільської Ради від 27
вересня 1999 року .Тому позивач і просив провести межі земельної ділянки з боку
ОСОБА_2 відповідно до документів, скасував рішення погоджувальної комісії.

В судовому засіданні позивач неодноразово змінював свої позовні вимоги,
остаточними, з яких є усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, де
розташований колодязь, та колодязем , стягнення матеріальної шкоди у розмірі
119 грн. та моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

При цьому позивач вказував, що відповідачка переставила паркан на межи
земельних ділянок і колодязь, який належить йому у зв'язку з цим, знаходиться
на території подвір'я відповідачки. Він не має можливості ним користуватися та
обслуговувати, тому що відповідачка по справі забороняє йому це робити,
погрожуючи фізичним насильством. Окрім того, при обслуговуванні огорода
відповідачки, трактором неодноразово задавалась шкода його врожаю. На протязі
10 років він не може приватизувати земельну ділянку так як є спір. Він сплатив
у 1997 році 110 грн. за роботу по виготовленню документів на приватизацію,
зараз оформлення держакту підвищилося на 119 грн., і цю суму він просив
стягнути на його користь.

З вини відповідачки йому завдана моральна шкода, тому він просив також
стягнути на його користь 3000 грн.

ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом про встановлення
безстрокового сервітуту на користування колодязем, який знаходиться на спірної
території між подвір'ями сторін. В судовому засіданні представник ОСОБА_2
просив визнати договір купівлі-продажу житлового будинку між позивачем та
ОСОБА_3 недійсним в частині купівлі колодязя, який не належить позивачу, тому
що знаходиться на земельної ділянці, землекористувачем якої є відповідачка
ОСОБА_2

Рішенням Білокуракинського районного суду від 7 листопада 2006 року
Луганської області в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю, у зв'язку
з безпідставністю цих вимог.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частини договору
купівлі - продажу житлового будинку між позивачем та ОСОБА_3 недійсним в
частині купівлі колодязя відмовлено повністю, у зв'язку з безпідставністю цих
вимог

В апеляційної скарзі ОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення у зв'язку з порушенням судом матеріального закону і
ухвалення нового рішення, яким усунути перешкоди користування земельною
ділянкою та колодязем з боку відповідача шляхом перенесення межи земельної
ділянки ОСОБА_2 на межу, визначену технічною документацією, та стягнути на його
користь матеріальну та моральну шкоду.

В судовому засіданні апелянт скаргу підтримав, просить зобов'язати
компетентні органи встановити межу між його земельною ділянкою та ділянкою
відповідачки, представник ОСОБА_2 скаргу не визнав, просив рішення суду залишити
без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12 листопада 1992 року в по договору купівлі-продажу
ОСОБА_1 придбав житлової будинок з господарськими спорудами в с Павлівка,
Білокуракинського району і, як вбачається з договору купівлі-продажу, колодязь
було придбано позивачем разом з будинком .Встановлено також, що між сторонами
протягом тривалого часу виникають сварки і скандали з приводу користування
колодязем і земельними ділянками. Відповідачка без дозволу позивача - власника
колодязя, користується колодязем, вважає, що колодязь належить їй, не дозволяє
ремонтувати його, погрожує фізичною розправою. Те що відповідачка без дозволу
власника колодязя користується ним, що родичі відповідачки без його дозволу
проводять ремонт колодязя підтвердив у судовому засіданні представник ОСОБА_2

При таких обставинах судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково
дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні
колодязем і вважає за необхідне в цей частині задовольнити його позов,
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод в користуванні колодязем, який
є власністю позивача.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно
відмовив в задоволенні позову про усунення перешкод користування земельною
ділянкою, та стягнення матеріальної і моральної шкоди судова колегія не вбачає
підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Судом
встановлено, що первинні документи про виділення земельних ділянок колишнім
власникам домоволодінь, які в даний час належать сторонам - відсутні.

Відповідно довідки державного архіву Луганської області в документах Павлівської
сільської Ради за 1954-1968 роки рішення про виділення земельної ділянки для
будівництва будинку "ОСОБА_4"
та "ОСОБА_5" немає.
Документи Павлівської сільської Ради /протоколи засідань виконкому/ за
1943-1953 роки в держархів на зберігання не надходили.

Згідно історичної довідки Павлівської сільської Ради народних депутатів,
документи сільської Ради за 1944-1950 роки збереглися неповністю.

Відповідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Рішенням виконавчого комітету Павлівської сільської Ради
народних депутатів від 28 жовтня 1997 рок
№205 у приватну власність ОСОБА_1 передана земельна ділянка для
обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею0,25 га. та для
ведення особистого підсобного господарства шгощею-0,11 га/а.с.57/. Рішенням
виконавчого комітету Павлівської сільської Ради народних депутатів від 28 липня
1997 року ОСОБА_2 у приватну власність передана земельна ділянка для
обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею0,25 га. та для
ведення особистого підсобного господарства площею-0,23 га/а.с.52/ .В рішеннях
також вказано, що площі земельних ділянок, вказаних в п. 1 - уточнити.

Відповідно ч. З ст. 125 Земельного кодексу України
приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі
/на місцевості/, одержання документа , що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Це означає, що сторони та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд тільки
сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення
або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони не надали суду доказів, що компетентними органами на місцевості
були встановлені межи їх земельних ділянок.

Відповідно до ст. 183,185 Земельного кодексу України
право на земельну ділянку не може бути зареєстроване у встановленому порядку,
якщо не будуть виконані землевпорядні дії з відведенням меж земельної ділянки в
натурі, виготовлення документів, що посвідчують дане право.

Землеустрій здійснюється державними та іншими землевпорядними
організаціями. Організацію землеустрою на місцевому рівні мають забезпечувати
органи державної влади та місцевого самоврядування. До компетенції
землевпорядних органів віднесено встановлення на місцевості меж
адміністративно-територіальних утворень,.... меж земельних ділянок власників і
землекористувачів.

Відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України землевпорядна документація
, проекти відведення земельних ділянок затверджуються органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні
ділянки.

Позивач не надав доказів того, що згідно з рішенням про надання йому
земельної ділянки вона була відведена в натурі.

Плани, надані позивачем суду, не є планами відведення
земельної ділянки в натурі і встановлення меж земельної ділянки відповідно до
рішення про надання йому земельної ділянки на праве приватній власності, не
затверджені вони належним чином , у зв'язку з чим судова колегія вважає за
необхідне відмовити в задоволенні його вимог про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою з цих підстав, керуючись нормами Земельного
кодексу України..

При цьому, судова колегія враховує, що суд першої інстанції в обґрунтування
своїх висновків посилався на нормативний акт, який втратив силу, тому судова
колегія вважає необхідним відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою на якої розташований колодязь
оскільки відсутні дані, що земельна ділянка позивачу була відведена в натурі і
належним чином були встановлені межи .

Судова колегія вважає необхідним скасувати рішення суду в частині відмови
ОСОБА_2 в позові про визнання частини договору купівлі-продажу домоволодіння
між позивачем та ОСОБА_3 недійсним з таких обставин.

Представник позивачці по суті в судовому засіданні усно заявив нові вимоги
про визнання частини договору купівлі-продажу домоволодіння між позивачем та
ОСОБА_3 недійсним . Але , відповідно до ст. 124 ЦПК України, зустрічна позовна
заява подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна
відповідати вимогам ст. 119 і ст. 124 ЦПК України. Вимоги за зустрічним позовом
ухвалою суду об'єднаються в одне провадження з первісним позовом.

У встановленому
порядку заява позивачки не була оформлена, було тільки усне бажання
представника позивача відносно визнання частини договору купівлі-продажу
домоволодіння між позивачем та ОСОБА_3 недійсним, ухвалу згідно ч. З ст. 123
ЦПК України суд не приймав, а тому у суду і не було підстав виносити по цьому
питанню рішення по суті, оскільки такого позову в установленому законом порядку
заявлено не було,

ОСОБА_2 був заявлений позов про встановлення сервітуту на постійне
користування колодязем. Як пояснив представник позивачці від цього позову він
не відказувався, але по цьому позову суд ніяких висновків не зробив .

Ст.220 ЦПК України передбачає можливість за заявою осіб, які беруть участь
у справі чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Таку заяву може
бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судова
колегія вважає, що оскільки питання встановлення сервітуту на постійне
користування колодязем не стосується інших позовних вимог сторін , цей недолік
може бути усунений постановлянням додаткового рішення у суді першої інстанції

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність
рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в стягненні з
відповідачки матеріальної та моральної шкоди, судова колегія не вбачає підстав
для скасування рішення. Суд в цей частині постановив рішення з додержанням
вимог діючого законодавства. Висновки суду відповідають доказам, яки надані
сторонами і конкретним обставинам справи.

Керуючись ст.ст.303,309,313,314,316 ЦПК України, судова колегія судової
палати апеляційного суду Луганської області

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білокуракинського
районного суду від 7 листопада 2006 року по цивільної справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та колодязем
, стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, та зустрічним позовом про
встановлення сервітуту на постійне користування колодязем задовольнити
частково.

Рішення
Білокуракинського районного суду від 7 листопада 2006 року    змінити, скасувати в частині відмови в
задоволенні    позову ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні колодязем. Постановити і цієї частині нове
рішення. Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в ремонті та користуванні
колодязем.

В частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, на якій
розташований колодязь шляхом установлення межі суміжних земельних
ділянок-відмовити за необґрунтованістю.

Рішення
в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 про визнання частини договору
купівлі-продажу домоволодіння між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 скасувати. В іншій частини
рішення залишити без змін.

Суду
вирішити питання що до постанови додаткового рішення по заявленим ОСОБА_2
позовним вимогам про встановлення сервітуту на постійне користування колодязем.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена
протягом двох місяців до Верховного Суду України.