Справа № 22ц-1797/07                                      Головуючий
у 1-й інстанції Ползігун Г.В.
32                                                        Доповідач
апеляційного суду Славг ородська П.П.
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі: головуючого - Славгородської Н.П.,  суддів: Мурлигіної О.Я.,  Шолох З.Л.,
при секретарі Бобуйок І.Ф.,  за
участю:

·
позивачки ОСОБА_1.,
її представника ОСОБА_2 ,

·
відповідачки ОСОБА_3.,
її представника ОСОБА_4.,

·
третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за  апеляційною  скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 20 червня 2007 року

за  позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про визнання такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2006 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3. про визнання такою,  що втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1 на підставі  ст.  107 ЖК України.

В якості третьої
особи зазначила ОСОБА_5.

Позивачка
посилалась на те,  що відповідачка в
малолітньому віці була прописана в зазначеній квартирі без її згоди,  ніколи не проживала в ній,  проживає постійно за місцем реєстрації її
батька в квартирі АДРЕСА_2.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 20 червня 2007 р. позов задоволено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і провадження по
справі закрити,  посилаючись на
неправильне застосування судом норм житлового законодавства та наявність зі
слів позивачки рішення суду за 1996 р. про відмову в задоволенні аналогічного
позову.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  які приймають участь в справі,  перевіривши наведені в скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,  позивачка перебувала з ОСОБА_6  до 28 травня 1986 р. у зареєстрованому
шлюбі,  від якого має сина ОСОБА_5 їх
сім'я проживала в квартирі АДРЕСА_1  де
вони і були прописані. 12 січня 1994 р. ОСОБА_6 був заарештований,  а вирокові Центрального районного суду
м.  Миколаєва від 18 лютого 1994 р. був
засуджений за  ст.  229-6 ч. 2 та
ст.  114 КК України до 3-х років
позбавлення волі.

Відповідачка,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка є дочкою ОСОБА_6.  від другого
шлюбу,  проживала спочатку зі своєю
матір'ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3,  а
потім з батьками ОСОБА_6.  у їх
двокімнатній квартирі АДРЕСА_2. Рішенням Центрального райвиконкому м.  Миколаєва від 22 липня 1994 р. ОСОБА_8  був призначений опікуном над онукою. 12
серпня 1994 р. без відома позивачки малолітня ОСОБА_3 була зареєстрована в
спірній квартирі за місцем прописки її батька,
який в цей час відбував показання в місцях позбавлення волі.

Рішенням
Центрального районного суду м.
Миколаєва^ від 7 грудня 1994 р. ОСОБА_6 був визнаний таким,  що втратив право користування спірною
квартирою. Після звільнення з місць позбавлення волі 3 жовтня 1995 р. він
прописаний і проживає в квартирі АДРЕСА_2,
де проживає по теперішній час його дочка - відповідачка по справі.

Враховуючи
те,  що місце проживання неповнолітніх
дітей означено за місцем проживання їх батьків,
а тому право відповідачки на користування спірною квартирою було похідне
від права її батька ОСОБА_6.  на користування
цією квартирою,  суд першої інстанції
дійшов правильного висновку,  що
відповідачка втратила право користування спірною квартирою 7 грудня 1994 р.
разом з своїм батьком.  Постійним місцем
проживання відповідачки була і є квартира АДРЕСА_2.

За такого
суд обґрунтовано визнав відповідачку такою,
що втратила право користування спірною квартирою на підставі  ст.
107 ЖК України.

Суд
першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та правильно застосував
норми матеріального права,  а тому доводи
апеляційної скарги є необгрунтованими.

Згідно
довідки Центрального районного суду м.
Миколаєва в провадженні суду з 1995 р. по 1997 р. не було позову
ОСОБА_1. до ОСОБА_8.  (опікуна
відповідачки) про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим приміщенням.  Тому відсутні підстави для скасування рішення
суду із закриттям провадження по даній справі,
про що просить апелянт.

Керуючись
статтями 303,  308,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити,  а рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 20 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.