УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

31 липня
2007 року                                                                         м.  Донецьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької
області в складі: Червинської М. Є.,

Лоленко А.В.,  Біляєвої
О.М.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за

касаційною   скаргою              ОСОБА_1   на
рішення

Шевченківського
районного суду м.  Києва від 28 травня
2001 року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 22 січня 2002 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Комерційного банку „Денді",  ліквідаційної комісії Комерційного
акціонерного банку „Денді" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні
2000 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.  Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,  що в листопаді 1996 року ним було відкрито
депозитний рахунок в комерційному акціонерному банку „Денді",  головою правління зазначеного банку був
відповідач ОСОБА_2

26
серпня 1997 року банк перестав виплачувати вкладникам вклади і проценти по
ним.  У вересні 1997 року на його вимогу
повернути вклад і проценти він отримав лист з банку „Денді" за підписом ОСОБА_2 про те,  що в першу чергу виплачуються вклади,  строк дії яких закінчився . Були залишені без
задоволення і його вимоги щодо повернення вкладу та процентів.

Справа №
33ц-1518кс 07                                               Категорія 32 ЦП :

АПП:

Головуючий у першій інстанції
Осипова Л.О.

Доповідач
Червинська М. С.

Разом з тим.  17 липня 1998 року Комерційний акціонерний
банк „Денді" в особі голови правління ОСОБА_2,  уклав
договір з Комерційним банком „Приватбанк",
Управлінням Національного банку країни по Києву та Київській області та
об'єднанням громадян „Товариство захисту прав громадян-вкладників Комерційного
акціонерного банку „Денді",
відповідно до якого Комерційний акціонерний банк „Денді"
зобов'язався перераховувати гроші для членів зазначеного товариства.

З вини
відповідача ОСОБА_2 йому була завдана моральна шкода,  оскільки відповідач ,  будучи посадовою особою не виконав своїх
службових обов'язків щодо повернення банком його вкладу і процентів.
Перерахувавши кошти до Комерційного банку „Приватбанк" для виплати членам
товариства захисту прав громадян-вкладників Комерційного акціонерного банку
„Денді" не врахував інтереси вкладників Комерційного акціонерного банку
„Денді",  бо кошти могли піти на
виплату його вкладу. Уклавши договір від 17 липня 1998 року ОСОБА_2 в односторонньому
порядку змінив умови договірних відносин між ним та Комерційним акціонерним
банком „Денді",  що є
недопустимим.  Зазначеними діями ОСОБА_2 обмежив його
право кредитора,  надав перевагу в
отриманні вкладів іншим особам.  Просив
задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 28 травня 2001 року в задоволенні позовів відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 22 січня
2002 року рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи та невірне застосування норм матеріального та процесуального
закону.

Колегія
суддів дійшла до висновку,  що підстави
для перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Оскаржувані
судові рішення постановлені із додержанням норм процесуального та матеріального
права,  доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду

Відсутні  і передбачені
статтею  338 ЦПК України  підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи з
наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336,
337 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 28 травня 2001 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 22 січня 2002 року залишити без
змін.