Справа №2-113/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                                                                            м.
Димитров

Димитровській
міський суд Донецької області у складі:

головуючого -
судді Петуніна І.В.

при секретарі - Прокопенко І.М.

за участю
позивача ОСОБА_1

представника
позивача - ОСОБА_2

представника
відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.Димитров Донецької області

справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої

дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та

профзахворювання
у м.Димитров про стягнення не донарахованих щомісячних

страхових
виплат.

ВСТАНОВИВ:

В
позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що у
зв'язку з встановленою стійкою втратою працездатності, пов'язаною з
проф.захворюванням, встановленим МСЕК з 01.02.1988р. Йому, як потерпілому на
виробництві призначені та виплачуються страхові щомісячні виплати відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювання у м.Димитрів (ФСНВ).

Вважає,
що у разі невірного застосування правлінням ФСНВ норм законодавства, а саме ч.2
ст.29 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та профзахворювання" № 1105 (далі за
текстом Закон 1105), йому було недораховано за період з 01.03.02р. по
01.01.07р. 8108.52 грн. щомісячних страхових виплат в відшкодування шкоди.

Згідно ч.2 ст.29
Закону 1105 ФСНВ зобов'язаний щорічно з 1 березня запроваджувати перерахунок
щомісячних страхових виплат у разі зростання у попередньому календарному році
середньої заробітної плати в галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Відповідач же
запроваджував перерахування щомісячних страхових виплат на підставі коефіцієнтів
зростання реальної заробітної плати у галузях національної економіки та видав з
цього приводу постанови правління ФСНВ. Від 14.03.02р. № 15 з 1-го березня
2002р. на коефіцієнт 1,193; Від 04.03.03р. № 3 з 1-го березня 2003р. на
коефіцієнт 1,182; Від 15.03.04р. № 17 з 1-го березня 2004р. на коефіцієнт
1,152; Від 28.02.05р. № 3 з 1-го березня 2005р. на коефіцієнт 1,238; Від
06.03.06р. № 3 з 1-го березня 2006 на коефіцієнт 1,203.

У
вказаних постановах правління ФСНВ для перерахунків запроваджувало коефіцієнти
росту реальної заробітної плати у галузях національної економіки самостійно
змінивши термін, вказаний у ч.2 ст.29 Закону № 1105 "Середня заробітна
плата", що потягнуло за собою зменшення нарахованих страхових виплат. За
даними Держкомстату України зростання середньої заробітної плати у галузях
національної економіки у коефіцієнтах за періоди перерахунків становило:

За 2001р. - на
1,352, який необхідно застосовувати для перерахунку з 1-го березня

2002р.;що на
15.9% вище показника реальної заробітної плати.

за 2002р. - на
1,210, який необхідно застосовувати для перерахунку з 1-го березня

2003р.;що на
2.8% вище показника реальної заробітної плати.

за 2003р. - на
1,228, який необхідно застосовувати для перерахунку з 1-го березня

2004р. ;що на
7.6% вище показника реальної заробітної плати.

за 2004р. - на
1,275, який необхідно застосовувати для перерахунку з 1-го березня

2005р.;що на
3.7% вище показника реальної заробітної плати.

за 2005р. - на
1,367, який необхідно застосовувати для перерахунку з 1-го березня

2006р.що на
16.4% вище показника реальної заробітної плати.

Національне
законодавство у сфері регулювання пенсійних, цивільних, податкових та інших
правовідносин не передбачає використання показника "реальна"
заробітна плата. Більш того, розміри страхових внесків страхувальників
розраховуються для роботодавців у відсотках до сум фактичних видатків на оплату
праці найманих працівників, включаючи видатки на виплату основної та додаткової
заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі у
натуральній формі (ст.47 Закону № 1105). Таким чином, зростання середньої
заробітної плати веде до зростання страхових внесків, що, у свою чергу, дає
змогу зростанню страхових виплат потерпілим. При цьому купівельна спроможність
населення, тобто "реальна" заробітна плата, при визначенні страхових
тарифів до розрахунку не приймається, а приймається уся заробітна плата без
урахування інших платежів, у тому числі і прибуткового податку.

Згідно
ст. 18 Закону № 1195 ВД ФСНВ (у т.ч. відділення у м.Красноармійську)
запроваджує свою діяльність від імені Фонду у межах та порядку, що визначаються
його Статутом та Положенням про виконавчу дирекцію, є робочим органом Фонду та
юридичним представником. Ця стаття також вміщує положення про те, що виконавчі
дирекції організують та забезпечують виконання рішень правління Фонду. Вважає,
що це положення не надає права відповідачу застосовувати у своїй діяльності
постанови Фонду, що суперечить діючому законодавству і вважає, що його позовні
вимоги обґрунтовано заявлені до відділення виконавчої дирекції ФСНВ у
м.Красноармійську, як до належного відповідача, бо відповідно до свого
Положення, саме відділення у м.Красноармійську провадить йому нарахування та
виплату страхових платежів, діючи від імені Фонду, а відтак і несе відповідальність
від імені Фонду.

Крім
того, що проведення перерахунку у порядку, вказаному у ч.2 ст.29 Закону № 1105,
не потребує видання яких - би то окремих загальних постанов про перерахунок у
зв'язку із зростанням середньої заробітної плати. Дня проведення перерахунку
відповідачу достатньо запросити Держкомстат України про розмір зростання
середньої заробітної плати у галузях національної економіки та здійснити
перерахунок страхових виплат на підставі отриманих відомостей згідно до Закону
№ 1105.

При
виданні своїх постанов № 15 від 14.03.02р., № 3 від 04.03.03р., № 17 від
15.03.04р., № 3 від 28.02.05р., № 3 від 06.03.06р. в частині визначення
постановами коефіцієнтів для щомісячного перерахунку страхових виплат на
коефіцієнти, не передбачені законодавством - зростання реальної заробітної
плати, правління ФСНВ порушило ст.17 Закону № 1105, яка регламентує
повноваження правління ФСНВ.

У ст.17
Закону № 1105 вказано, правління затверджує "Інструкції про порядок
перерахунків, обліку та витрат страхових коштів", узгодженою з
Національним банком України та спеціально уповноваженим центральним органом
виконавчої влади. Ця стаття не надає права правлінню вносити зміни до Закону №
1105, а саме

змінювати
вказаний у ч.2 ст.29 Закону термін "середня заробітна плата" на термін
"реальна заробітна плата". Отже, видаючи постанови про перерахунок
страхових виплат з 1-го березня 2002р. на коефіцієнт 1,193; з 1-го березня
2003р. на коефіцієнт 1,182; з 1-го березня 2004р. на коефіцієнт 1,152; з 1-го
березня 2005р. на коефіцієнт 1,238; з 1-го березня 2006р. на коефіцієнт 1,203 -
тобто на коефіцієнт росту реальної заробітної плати правління перевищило свої
повноваження. Про це вказано у постанові Київського апеляційного господарчого
суду по справі № 13/792 від 14.06.05р.. В цій частині вказаної постанови
правління ФСНВ визнавалися недійсними. Вказана постанова суду була винесена
після розгляду скарги на попередні рішення за цією справою у касаційному
порядку у Вищому Господарському Суді України, який у своїй постанові від
02.02.05р. визнав, що дійсно ФСНВ провадило перерахунок у протиріччі з діючим
законом. Вищий адміністративний суд України ухвалив постанову Київського
апеляційного господарського суду по справі №13/792 без змін.

Крім
вказаного, з приводу обґрунтованості його позовних вимог, він посилається на
роз'яснення Міністерства юстиції України від 19.04.04р. № 21-4-71 представнику
Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. В цьому документі вказано
про порушення правлінням ФСНВ своїх повноважень при ухваленні постанови про
перерахунок та зміну при цьому термінів "середня заробітна плата" на
"реальна заробітна плата". Листом № 30-45-949 від 22.02.03р. Мінюст
вказав ФСНВ привести у відповідність з діючим законодавством свої постанови. До
теперішнього часу правління ФСНВ не виконало вказівок Мінюсту України.

Таким
чином, відповідач, виконуючи перерахунки з порушенням ч.2 ст.29 Закону № 1105,
значно занизив його розмір щомісячних страхових виплат за період з 1 березня
2002 р. до цього часу.

З
01.03.02р. відповідач зробив перерахунок його страхової виплати на коефіцієнт
зростання реальної заробітної плати 1,193, що відображено у постанові
відповідача від 29.03.02р. №3157 та його середній заробіток для начислення
страхових виплат у розмірі 507.00грн. після перерахунку склав 604.85грн., а
розмір щомісячних страхових виплат, виходячи із 60% втрати працездатності,
склав 362.91грн. Вважає, що необхідно було застосувати коефіцієнт зростання
середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
Держкомстату, який за попередній 2001р. склав 1,352 та отже мій середній
заробіток для визначення розміру страхових виплат повинен був скласти 507.00
грн. х 1,352 = 685.46 грн., а щомісячна виплата (60%) - 411.28 грн. У
результаті за період з 1-го березня 2002р. по 1 березня 2003р. мені щомісячно
не дораховано по 48.37 грн.(411.28-362.91) х 12 міс. = 580.44 грн.

З
01.03.03р. відповідач зробив перерахунок страхової виплати позивача на
коефіцієнт зростання реальної заробітної плати 1,182 і його середній заробіток
для обчислювання страхових виплат після перерахунку склав 714.93 грн., та
розмір щомісячних страхових виплат, виходячи із 60% втрати профпрацездатності,
склав 428.96 грн., що відображено у постанові відповідача від 01.03.03р. № 81.
Вважає, що необхідно було застосовувати коефіцієнт росту заробітної плати у
галузях національної економіки за даними Держкомстату, який за попередній
2002р. склав 1,210 та отже його середній заробіток після перерахунку повинен
був скласти 829.41 грн. (685.46грн. х 1,210 = 829.41 грн.), а щомісячна виплата
складе (60%) - 497.65 грн. У результаті за період з 1-го березня 2003р. по 1
березня 2004р. йому щомісячно не дораховано по 68.69 грн. (497.65 грн. - 428.96
грн.), що весь вказаний період складе 68.69 грн. х 12 міс. = 824.28 грн.

З
01.03.04р. відповідач зробив перерахунок його страхової виплати на коефіцієнт
зростання реальної заробітної плати 1,152 і його середній заробіток для
обчислювання страхових виплат після перерахунку склав 823.60грн., а розмір
щомісячних страхових виплат, виходячи із 60 % втрати профпрацездатності, склав
494.16грн., що відображено у постанові відповідача від 01.03.04р. № 79. Позивач
вважає, що необхідно було застосовувати коефіцієнт росту заробітної плати у
галузях національної економіки за даними Держкомстату, який за попередній
2003р. склав 1,228 і отже його середній заробіток після перерахунку повинен був
скласти 1018.52грн. (829.41грн. х 1,228 = 1018.52грн.), а щомісячна виплата
складе (60%)-611.11грн. У результаті за період з 1-го березня 2004р. по 1
березня 2005р. йому щомісячно не дораховано по 116.95грн. (611.11грн. -
494.16грн.), що весь вказаний період складе 116.95грн. х 12 міс. = 1403.40грн.

З
01.03.05р. відповідач зробив перерахунок його страхової виплати на коефіцієнт
зростання реальної заробітної плати 1,238 і його середній заробіток для
обчислювання страхових виплат після перерахунку склав 1019.62грн., а розмір
щомісячних страхових виплат, виходячи із 60 % втрати профпрацездатності, склав
611.77грн., що відображено у постанові відповідача від 01.03.05р. № 78.

Позивач
вважає, що необхідно було застосувати коефіцієнт росту заробітної плати у
галузях національної економіки за даними Держкомстату, який за попередній
2004р. склав 1,275 і отже його середній заробіток після перерахунку повинен був
скласти 1298.61грн. (1018.52грн. х 1,275 = 1298.61грн.), а щомісячна виплата
складе (60%)-779.17грн. У результаті за період з 1-го березня 2005р. по 1
березня 2006р. мені щомісячно не дораховано по 167.40 грн. (779.17 грн. -
611.77 грн.), що весь вказаний період складе 167.40грн. х 12 міс. = 2008.80грн.

З
01.03.06р. відповідач впровадив перерахунок його страхової виплати на
коефіцієнт зростання реальної заробітної плати 1,203 і його середній заробіток
для обчислювання страхових виплат після перерахунку склав 1226.60грн., а розмір
щомісячних страхових виплат, виходячи із 60% втрати профпрацездатності, склав
735.96 грн., що відображено у постанові відповідача від 29.03.2006р. №1276.
Позивач вважає що необхідно було застосовувати коефіцієнт росту заробітної
плати у галузях національної економіки за даними Держкомстату, який за
попередній 2005р. склав 1,367 і отже його середній заробіток після перерахунку
повинен був скласти 1775.20грн. (1298.61грн. х 1,367 = 1775.20 грн.), а
щомісячна виплата складе (60%) -1065.12грн. У результаті за період з 1-го
березня 2006р. по 1 січня 2007р. йому щомісячно не дораховано по 329.16 грн.
(1065.12 грн. - 735.96 грн. = 329.16), що весь вказаний період складе
329.16грн. х 10 міс. = 3291.60 грн.

Всього
відповідачем не донараховано щомісячних страхових виплат за період з 1-го
березня 2002р. по 1 січня 2007р. 580.44грн. + 824.28грн. + 1403.40грн.+
2008.80грн.+3291.60грн. = 8108.52 грн.

На
підставі вищевказаного та керуючись ч.2 ст.29, Закону "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату
працездатності"(№1105), спист. 4, 24, 123, 125 та 137 ЦПК України позивач
просить визнати недійсним та відминити постанови Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України № 15 від 14.03.2002р., № 3 від 04.03.2003р., № 17 від 15.03.2004р., № 3
від 28.02.2005р. І № 3 від 06.03.1006р., стягти з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання у м.Димитров на його користь 8108,52грн. не
донарахованих щомісячних страхових виплат за період з 1-го березня 2002р. по 1
січня 2007р.,

зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання у м.Красноармійську
виплачувати йому з 1 січня 2007р. щомісячно по 1065,12грн. до наступного
перерахунку, зобов'язати в подальшому відповідача нараховувати щомісячні
страхові виплати згідно з діючим законодавством.

До суду
від позивача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник
відповідача проти заяви позивача не заперечувала.

Оскільки
від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду, керуючись
CT.CT.207,209,210,294
п.2 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання у м.Димитров про
визнання недійсними та відміни постанов правління Фонду соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання України, стягнення не
донарахованих щомісячних страхових виплат, зобов'язання виплати страхових
виплат залишити без розгляду.

Роз'яснити
позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були
підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі в 5-денний
строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 10 днів апеляційної скарги.