Справа №2-350 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007 року Косівський
районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді:
Бельмеги М.В. секретаря: Лаюк О. М.

з участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косові цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Слобідської сільської ради про визнання недійсним рішення сільської
ради з земельного питання, визнання права власності на земельну ділянку,
стягнення моральної шкоди ,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом про порушення його права на одержання у
власність земельної ділянки.

Представник
позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила,
що рішенням сесії Слобідської сільської ради від 21.11.2006 року за№50 її
батьку, ОСОБА_3, відмовлено
у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с Слобідка урочище
«Луг» площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства і передачі
цієї земельної ділянки у власність. Також вирішено погодити затвердження
проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 0,15га в урочищі «Луг» та передачі її у
власність. Як підставу, що обумовила прийняття такого рішення, сільська рада покликається на те, що ОСОБА_3 не вказав яку саме
величину земельної ділянки він має намір отримати, сільська рада даючи
дозвіл на виготовлення проекту відводу не зазначила
розмір цієї ділянки, плановий матеріал не погоджений з сільською радою,
відсутні погодження суміжних користувачів. Незважаючи на те, що поданий
батьком проект відведення земельної ділянки виготовлений організацією, яка має
відповідні дозволи на виконання цих робіт, його погоджено зі всіма органами які
дають свої висновки щодо доцільності, та відповідності нормам та правилам,
даний проект визнаний таким що відповідає вимогам законодавства України і
оцінюється позитивно, а відповідач абсолютно безпідставно відмовив у його
затвердженні. ОСОБА_3 протягом одного року виготовляв та збирав всі висновки на
2,0га і все марно, бо затвердили тільки 0,15га, а на це все потрачено час та
значні кошти. Просить позов задоволити.

Представник
відповідача ОСОБА_4 позов не визнав суду пояснив, що в 2005 році позивачу
рішенням сесії Слобідської сільської ради надано дозвіл по питанню проведення
проектно-пошукових робіт для виділення земельної ділянки. На сесії депутати
запитували представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 скільки він хоче землі, а вона
говорила, що 15-20 соток землі, про це можуть ствердити свідки. Письмової заяви
від позивача в сільській раді не має. При проведенні проектно-пошукових робіт
на місці, представники сільської ради не запрошувалися і не брали участі.

Суд вислухавши
пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків та вивчивши
матеріали справи прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, з
наступних підстав.

У відповідності до п. «б» ст. 121 ЗК України, громадяни України мають на
безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної
власності в розмірі - для ведення особистого селянського господарства - не більше
2.0га.

2

З копії заяви
ОСОБА_3 від 26.09.2006р. вхідний номер 131 вбачається, що ОСОБА_3 просить
виділити земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в
районі землекористування смт.Кути.

З рішення Слобідської сільської
ради №163 від 29 жовтня 2006 року вбачається, що сесія сільської ради,
розглянувши заяву жителя с.Слобідка громадянина ОСОБА_3 про наділення земельної
ділянки для ведення особистого селянського господарства в с.Слобідка на участку «Луг», починаючи від межі смт.Кути в сторону дробильної
установки Косівського райавтодору, вирішила рекомендувати
гр.ОСОБА_3 звернутися до районної комісії по питанню проведення
проектно-пошукових робіт для виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно ст. 118
ЗК України.

Згідно ч.ч.б-11 ст.118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із
земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і
обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,
індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах
норм безоплатної приватизації, подають заяви до відповідної районної, Київської
чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві вказується бажані
розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної
ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи на виконання
цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органом, органом архітектури та
подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає
проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у
власність.

Однак,
незважаючи на те, що поданий проект відведення земельної ділянки розроблено
організацією, яка має відповідні дозволи на виконання цих видів робіт, його
погоджено з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури, висновком Державної
земельної експертизи його визнано таким, що в цілому відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно, а
тому відповідач безпідставно відмовився його затвердити та передати ОСОБА_3 у
власність земельну ділянку площею 2.0га.

Причини на які
посилається відповідач у своєму рішенні, які, на його думку не дозволяють йому
затвердити проект відведення ОСОБА_3 земельної ділянки є надуманими і не
заслуговують на увагу, оскільки: по-перше, проведення технічних робіт на місці
відведення земельної ділянки здійснювалося компетентними органами з відому та
за згодою сільської ради; по-друге: п. «б» ст. 121 ЗК України, визначено для
ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0га, саме така
величина земельної ділянки вказана в проекті землеустрою. У відповідача
відсутні будь-які претензії щодо того, чи саме на тій земельній ділянці
проведено технічні роботи і чи вірно її запроектовано; по-третє, в ч.ч.8-9
ст.118 ЗК України наведено вичерпний перелік документів, необхідних для подання
на розгляд відповідному органу місцевого самоврядування для прийняття рішення
про передачу земельної ділянки у власність.

Однією з причин
відмови у наданні земельної ділянки є твердження представника Слобідської
сільської ради ОСОБА_4, теперішнього сільського голови, про те, що мова ішла
про виділення 0,15-0,20га земельної ділянки, а не розміром 2,0га.

Із заяви ОСОБА_3
до Слобідської сільської ради і із прийнятого сесією

3

сільської ради рішення вбачається, що тут мається на
увазі земельна ділянка від межі смт.Кути в сторону дробильної установки
Косівського райавтодору.

Свідок ОСОБА_5
суду пояснив що, він був депутатом попереднього скликання Слобідської сільської
ради і на сесії голова ОСОБА_6 зачитав заяву ОСОБА_3 про виділ йому земельної
ділянки від межі смт.Кути до дробилки. Площі земельної ділянки не вказувалися
бо не знали точних меж села. На сесії вирішено було дати дозвіл на виготовлення
правоустановчих документів. Він помагав міряти земельну ділянку,
землеупорядника тоді там не було. Чи відміняли вказане рішення сесії не знає.

Про те, що
йшлося про земельну ділянку «від межі смт.Кути в сторону дробильної установки
Косівського райавтодору», а розміри цієї земельної ділянки більші від
0,15-0,20га також ствердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Виходячи з цього
суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та представника
відповідача ОСОБА_4, які спростовуються показаннями вищевказаних свідків, а
ОСОБА_10 та ОСОБА_4 згідно з додатком до протоколу засідання сесії були
відсутні на засіданні.

З листа
Івано-Франківського обласного головного управління земельних ресурсів №
42-05-32/319 від 09.01.2007 року видно, що головним управлінням встановлено
-організацією ІТБ «Техбюро» (м.Косів) згідно укладених договорів від
20.02.2006р. та 13.01.2006р. із громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розроблено
проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого
селянського господарства у власність. Дані проекти землеустрою пройшли державні
експертизи. Оскільки проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок
погоджено з усіма відповідними службами, обласне головне управління земельних
ресурсів вважає, що підстав для відмови щодо передачі у власність земельних
ділянок вищевказаним громадянам немає.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16.04.2004 року за № 7 вказано, що судам слід мати на увазі, що
підвідомчі їм спори, пов»язані із земельними відносинами, розглядаються в
позовному провадженні. За заявою сторони яка не погоджується з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади щодо земельного спору, суд
перевіряє правильність цього рішення і вирішує спір по суті. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152
ЗК України шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання
угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.
Зокрема при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про
відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні
об'єкта), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і
зобов'язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії на захист
порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.

Виходячи з наведеного та враховуючи
те, що позивачем ОСОБА_3 на проведення
пошукових робіт та виготовлення проекту землеустрою затрачено тривалий час і
значні кошти, а новообраний склад Слобідської сільської ради відмовив у
передачі земельної ділянки йому у власність, саме суд, виходячи з вимог
п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України, повинен захистити права ОСОБА_3 на земельну
ділянку, визначивши за ним право власності на неї.

Виходячи з
обставин справи та враховуючи прийняте судом рішення суд вважає, що позов в
частині стягнення моральної шкоди слід задоволити частково.

На підставі п.7
постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ» від 06.04.2004 року №7, ст.ст. 118, 152, 158 ЗК України, ст.ст.
373, 1167 ЦК України
та керуючись ст.ст. З, 15, 79, 84, 151, 213-215 ЦПК України, суд-

4

рішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати
недійсним рішення третьої сесії п'ятого демократичного скликання Слобідської
сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 21.11.2006
року за № 50 в частині відмови в затвердженні ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в с
Слобідка урочище «Луг» Косівського району площею 2,0га для ведення
особистого селянського господарства і передачі цієї землі у власність.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею
2,0га, що в урочищі «Луг» с.Слобідка Косівського району Івано-Франківської
області в межах, визначених проектом землеустрою щодо відведення земельної
ділянки за № 701 від 29.08.2006року.

Стягнути з
Слобідської сільської ради Косівського району в користь ОСОБА_3 93грн.50коп.
судових витрат та 250грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позову
відмовити. Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано до Косівського районного суду протягом
десяти   днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського
апеляційного суду через Косівський районний суд протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.