Справа № 2-467/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23
квітня 2007 року
Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

у
складі : головуючого  судді         Зосименко С.Г.

при
секретарі                  Карпенко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду  м.

Дніпропетровська
цивільну  справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: КЖЕП № 21

про
відшкодування  моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року позивачка
звернулася до суду з позовом  до

відповідачів  про усунення перешкод у користуванні майном
та відшкодування

моральної
шкоди посилаючись на те, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1, а відповідачі -
у сусідній

квартирі
НОМЕР_1.  Відповідач ОСОБА_3,
використовуючи як майстерню частину

коридору,
що знаходилася між їхніми дверима та була відгороджена перегородкою,

спричиняв
моральні страждання їй та її неповнолітній дочці. На вимогу позивачки

відповідачі
восени 2004 року знесли перегородку і без дозволу будь-яких органів

поставили
нову, переділивши частину коридору, що знаходиться між їхніми

квартирами,
навпіл. При цьому перегородка була встановлена навкіс, що не давало

позивачці
можливості  повністю відчинити двері
своєї квартири, відчинити

одночасно
двері обох квартир, перешкоджало придбанню нових меблів, продажу

квартири.
Крім того, кабель телефону позивачки проходить по відгородженій

відповідачами
частині коридору і у разі необхідності його ремонту їй потрібно

було
б узгоджувати з відповідачами час ремонту, що завдає незручності.

Добровільно
відповідачі зняти перегородку та усунути перешкоду в користування

квартирою
позивачки відмовляються. Постійні сварки з відповідачами з цього

приводу
призвели до погіршення здоров'я позивачки, змушують її звертатися за

захистом
своїх інтересів до різних органів, тому вона вважає, що відповідачі

завдали
їй моральної шкоди, яку позивачка оцінює у 5000 грн. Просила усунути

перешкоду
у користуванні її квартирою, зобов'язати відповідачів знести

перегородку
між квартирами НОМЕР_2 та НОМЕР_1, забезпечивши при цьому схоронність

телефонних
комунікацій, стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду та

судові
витрати.

У судовому засіданні позивачка
відмовилася від позову в частині

усунення
перешкод в користуванні майном.  Ухвалою
суду від 22.03.2007 року була

прийнята
відмова позивачки від частини позовних вимог і провадження по  даній

цивільній
справі в частині усунення перешкод в користуванні майном закрито.

Відповідач ОСОБА_3, який діяв від
свого імені та від імені

відповідача
ОСОБА_2 за довіреністю,  у судове
засідання з'явивсь. Позовні

вимоги
не визнав. Суду пояснив, що цегляна перегородка з металевими дверима

стояла
ще до заселення позивачки у квартиру. На вимогу позивачки у 2004 році

він
зніс цю цегляну перегородку і поставив тимчасову, яка при необхідності

могла
бути розібрана. Перегородку він поставив для додаткового захисту

квартири.
Ніколи  після встановлення перегородки
там не було ніякої майстерні

і  як наслідок посилання позивачки на безперервний
грюкіт та шум за дверима

безпідставні.
У нього є малолітні діти і будь-який шум у коридорі міг би

завадити
і їм. Відповідач заперечує нанесення усних образ позивачці чи її

дочці  з приводу її національної належності
мешканцями квартири НОМЕР_1. Позивачка

сама
не хоче підтримувати добросусідські відносини. У задоволені вимог просив

відмовити.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився. У

матеріалах
справи є лист КЖЕП № 21 з якого вбачається, що третя особа просить

розглядати
справу без їх представника.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
показання свідків, вивчивши

матеріали
справи, вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира
НАДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1,

ОСОБА_4,
ОСОБА_5. В даній квартирі проживає позивачка та її

неповнолітня
дочка. У сусідній квартирі НОМЕР_1
проживають відповідачі, дружина

відповідача
ОСОБА_3 та їх двоє малолітніх дітей. Посилання позивачки на

те,
що відповідач ОСОБА_3 використовує як майстерню частину коридору,

створюючи
неможливі умови проживання, не знайшли свого підтвердження у судовому

засіданні.
Так, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 суду
показали, що всі вони проживають у цьому під'їзді

неподалік
від квартири відповідачів з моменту заселення будинку. За весь час

відповідачі
нікому не спричиняли незручностей, ніякого галасу чи порушення

правил
співжиття з їхнього боку не було. Якби хтось з відповідачів порушував

ввечері
або вночі тишу, це було б обов'язково чути і іншим сусідам, а не тільки

позивачці.
До показань свідка ОСОБА_9 суд відноситься критично, оскільки

даний
свідок є подругою позивачки, у цьому будинку вона не проживає і не має

змоги
чути  порушення тиші  кожен день. Суду показала, що залишалася на
ніч у

позивачки
у 2003 році і вночі був якийсь грюкіт.
Про те, що відповідачі

заважають
позивачці, ображають її та її дочку знала зі слів позивачки. З

виробничої
характеристика ОСОБА_3 вбачається. що він комунікабельна,

надійна
та чуйна людина, виховує двох дітей, турботливий та люблячий сім'янин.

Також не знайшли свого підтвердження
посилання позивачки на те, що між

сторонами
постійно виникали сварки, в процесі яких їй наносилися образи, в тому

числі
і пов'язані з її національною належністю, оскільки як на підтвердження

цього
позивачка посилається на її звернення до Індустріального РВ. Однак, з

матеріалів
справи вбачається, що позивачка звернулася із заявою до

Індустріального
РВ 02.10.2006 року, а відповідь отримала 09.01.2007 року. З

відповіді
начальника Індустріального РВ не можливо зробити висновок, які саме

факти,
викладені у заяві, підтвердилися і про недопустимість яких дій була

проведена
профілактична бесіда з гр.. ОСОБА_2 та Конівець. У той же час, з

цієї
відповіді вбачається, що заявнику було рекомендовано з приводу усунення

перешкод
для виходу з її квартири звернутися до суду.

Суд критично відноситься до твердження
позивачки про те, що відповідачі своїми

діями
завдали  шкоди її здоров'ю та у зв'язку
із цим моральної шкоди, а саме

призвели
до  погіршення стану її здоров'я,
підвищення тиску, вона вимушена була

звертатися
до лікарів та знаходитися на лікарняному листі, оскільки позивачка

не
надала суду жодного доказу  у
підтвердження своїх посилань.

Також суд не може прийняти до уваги і
посилання позивачки на те, що  наявність

перегородки
заважала їй у користуванні квартирою і розпорядженні нею, чим

завдавала
значної моральної шкоди,  оскільки коли
позивачка придбала дану

квартиру,
перегородка  вже була встановлена
попередніми господарями і на момент

придбання
квартири її влаштовувала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або

юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,

відшкодовуються
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У судовому розгляді справи не знайшло
свого підтвердження спричинення

позивачці
моральної шкоди з вини відповідачів і тому позовні вимоги задоволенню

не
підлягають.

Керуючись ст. 1167 ЦК України,  ст. ст. 11,15, 60, 88, 212, 213, 214,

215
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської

області
через Індустріальний районний суд шляхом подачі у 10-ти денний строк з

дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги або без подання заяви про апеляційне

оскарження
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

С.Г. Зосименко