УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня
2007р.                                                                                                 м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого:                Градовського Ю.М.

суддів:                            Артеменко І.А. Суворова В.О.

при
секретарі:                Ксендзюк І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 24 січня 2007 року по справі за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „ім.П.Шмідта рибних приватно-орендних агропромислових
господарств" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють від свого імені та в інтересах
ОСОБА_4про виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ „ім. П.Шмідта рибних
приватно-орендних агропромислових господарств" про визнання права власності
на 310 частини будинку, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2004 року ТОВ „ім. П.Шмідта рибних приватно-орендних агропромислових
господарств" (далі ТОВ) звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення.

В
обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності
належить 310 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачам
було надано тимчасове проживання в спірній частині будинку, але на вимогу
підприємства звільнити приміщення, вони до теперішнього часу його не звільнили,
перешкоджаючи власнику належним чином їм розпорядитись.

У травні
2006р. ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ТОВ" ім. П.Шмідта
рибних приватно-орендних агропромислових господарств" про визнання права власності
на 3/10 частини будинку та стягнення моральної шкоди.

В
обгрунтування своїх вимог позивач по зустрічному позову посилається на те, що у
1993р. працевлаштувався на роботу в рибоколгосп ім. П.Шмідта і йому було надано
спірне приміщенння для постійного проживання. ТОВ ім. П.Шмідта ніколи не

Справа №
22ц-4793/2007                                                                     Категорія
ЦП: 5

Головуючий у
інстанції: Таварткіладзе О.М. Доповідач: Градовський Ю.М.

зверталося до
нього з вимогою звільнити будинок, а навпаки, правління дозволило йому оформити
документи на прописку, що свідчить про те, що відповідач мав намір передати
будинок у його власність .

Крім
того, ОСОБА_2 зазначає, що йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому,
що відповідач по зустрічному позову вказує хибні відомості про те, що згадана
будівля є не житловою, намаганням залишити його з сім'єю на вулиці.

Рішенням
Київського районного суду м.Одеси від 24 січня 2007р. позовну заяву
ТОВ"ім..Шмідта рибних приватно-орендних агропромислових господарств"
- задоволено.

Виселено
ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 310 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

У
задоволенні зустрічного позову було відмовлено.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ „ім.П.Шмідта рибних орендних
агропромислових господарств" судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого
при подачі позовної заяви в сумі 8грн.50 коп.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ „ім.П.Шмідта рибних орендних
агропромислових господарств" судові витрати у вигляді збору на
інформаційно-технічне забезпечення судового процессу в сумі 7грн. 50 коп.

В
апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, справу направити на
новий розгляд, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи апеляційних
скарг, пояснення на неї, перевіривши законність та обгрунтованність рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним скаргу
відхилити, рішення залишити без змін.

За
правилами ст.308ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи
позовні вимоги ТОВ „ім.П.П.Шмідта" та відмовляючи у задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що риболовецькому колгоспу
імені П.Шмідта належало на праві власності 310 частин будинку, розташованому в
АДРЕСА_1, відповідно до договору дарування від 5 лютого 1991р. (а.с. 10-12).
Оскільки після перетворення колгоспу, ТОВ стало правонаступником усього майна,
у тому числі і спірної частини будинку, вони звернулись в суд із позовом до
ОСОБА_2 про виселення, оскільки останній разом із своєю родиною без відповідних
підстав проживав у спірному приміщенні з 1993р. Оскільки у добровільному
порядку ОСОБА_2 разом із сім'єю не звільнив приміщення, суд першої інстанції
дійшов до висновку про виселення останнього з спірного приміщення. В той же час
суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову, оскільки
підстав для визнання за ОСОБА_2 та його родиною права власності на спірне
приміщення не має.

Вирішуючи
спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовується сторонами, що
відповідно до договору дарування від 5 лютого 1991р. (а.с. 10-12) ОСОБА_5
подарувала, а Риболовецький колгосп ім.Шмідта прийняв в дар 310 частини
будинку в АДРЕСА_1, що складається в цілому з двох кам'яних житлових будівель,
загальна житлова площа яких становить 58.9кв.м. та надвірних споруд:
літ."В" літня кухня, „Г" сарай, „Д" літня кухня, „Е"
сарай, „З" літня кухня, „К" навіс, „Н" навіс, №2-5, 7-9
огородження, 1-У мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром

589кв.м. Вказане
приміщення, відповідно до реєстраційного посвідчення МБТІ від 15 лютого 1991р.
(а.с.9) належить риболовецькому колгоспу ім.П.Шмідта. Цей факт також
підтверджено довідкою КП "Одеське МБТІ і РОН" віх.№4564901.13 від 28
травня 2005р. (а.с.8).

Згідно
рішення виконавчого комітету Київської районної ради №265 від 5 лютого 1993р.
риболовецький колгосп ім.П.Шмідта перереєстрований, його найменування змінено в
Рибогосподарське-аграрне колективне підприємство ім.П.Шмідта (а.с. 67).

Відповідно
до рішення установчих зборів ТОВ „ім.Шмідта рибних, приватно-орендних та Агропромислових
господарств" від 25 лютого 2000р. (а.с.69) створено ТОВ" ім.П.Шмідта
рибних, приватно-орендних та Агропромислових господарств" шляхом
перетворення Рибогосподарсько-аграрного колективного підприємства
ім.П.П.Шмідта. Створене підприємство, відповідно до статуту, затвердженого
рішенням Учасників від 25 лютого 2000р. (а.с.73-86) є правонаступником
„Рибогосподарсько-аграрного колективного підприємства ім.П.Шмідта". Із
наданої довідки №330 від 21 листопада 2007р. вбачається, що 310 частин спірного
приміщення знаходиться на балансі ТОВ"ім.П.Шмідта".

За
правилами ст.24 Закону України „Про власність" об'єктами права власності
кооперативу (колгоспу) є будівлі, споруди, грошові та інші майнові внески його
членів, виготовлена ним продукція, доходи, одержані від її реалізації та іншої
діяльності, передбаченої статутом кооперативу (колгоспу), а також інше майно,
придбане на підставах, не заборонених законом.

Таким
чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що 310 частин приміщення, що
розташоване в АДРЕСА_1придбане колгоспом ім.П.Шмідта на законних підставах, та
після перетворення належить реорганізованому підприємству
ТОВ"ім.П.Шмідта" і перебуває у нього на балансі.

У 1993р.
ОСОБА_2, який працював у колгоспі була надана спірна частина приміщення по
АДРЕСА_1 для тимчасового проживання, оскільки останній не мав власного житла.

З
наданих до справи документів, а саме копії заяви ОСОБА_2 (а.с.50), виписки з
рішення правління протокол №4 від 30 квітня 1996р. (а.с.20) вбачається, що
правління дозволило ОСОБА_2 оформити прописку за вказаною адресою.

При
цьому ОСОБА_2 інших документів, які б підтвердили надання йому спірного
приміщення для постійного проживання, чи передання його у власність ні суду
першої, ні суду апеляційної інстанції не надав.

ТОВ
надані довідки про заробітну плату ОСОБА_2 (а.с.33, 34), з яких вбачається, що
з 2001р. він фактично на підприємстві не працював, необхідну кількість
трудоднів не відпрацював. Фактична кредиторська заборгованість підприємстві
перед ОСОБА_2, згідно довідки №331 від 21 листопада 2007р. складає 638грн.

Із
зазначеного вбачається, що ОСОБА_2 без відповідних правових підстав проживає в
310 частин приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1, чим перешкоджає власнику
належним чином користуватися та розпоряджатися власністю.

Зі змісту
ст.12 Закону України „Про власність" вбачається, що громадянин набуває
права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної
праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи,
акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або
укладання інших угод, не заборонених законом.

Стаття
328ЦК України (в редакції 2003р.) визначає, що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Виходячи із
зазначених норм закону, суд першої інстанції дійшов до висновку про
відсутність  підстав  для
визнання  за  ОСОБА_2
права  власності   на
310   частини

приміщення, що
розташоване в АДРЕСА_1, а тому відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Виходячи
з наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов
до висновку про те, що право власності ТОВ на 310 частини по АДРЕСА_1
порушується з боку ОСОБА_2 та членів його родини, оскільки вони без відповідних
правових підстав проживають в спірному приміщенні, і на неодноразові вимоги
звільнити приміщення, до теперішнього часу його не вивільнили. Суд першої
інстанції дійшов також обґрунтованого висновку про відсутність правових
підстав, для визнання за ОСОБА_2 та членами його родини право власності на
спірне приміщення.

В
доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм права. На
думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При
таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213,
215ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.308, 315ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського
районного суду м.Одеси від 24 січня 2007р. залишити без зміни.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.