Справа №
РІШЕННЯ

іменем України

15 жовтня 2007
року                     Шаргородський
районний суд Вінницької області

в складі:
головуючого                                           судді
Трофімчука М.Ю.

при секретарі                                                                       Палій
М.Д.

з участю:

представника
позивачки                                                    ОСОБА_1

представника
відповідачки                                                ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5про виселення з жилого будинку без надання
іншого житла та зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5до ОСОБА_3 про визнання
правочину дійсним і визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом, вказавши на те, що на підставі рішення №14 від 15
березня 2007 року Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району їй
видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - домоволодіння, що
знаходитьсяАДРЕСА_1. Житловий будинок вона вирішила продати. 26 листопада 2004
року до неї з пропозицією купівлі будинку звернулась відповідачка ОСОБА_4, яка
і дала їй завдаток в сумі 1000 доларів США, про що була складена письмова
розписка в Рахнянській сільській раді. Решту 500 доларів США відповідачка
зобов'язалась сплатити їй за будинок до 1 червня 2005 року, але коли настав час
платежу, то вона відмовилась сплатити їй решту грошей. До цього часу вона відмовляється
сплатити решту суми, хоч разом із сім'єю продовжує проживати в будинку,
користується городом. На її прохання повернути гроші або виселитись
відповідачка не реагує, а

каже що цей
будинок належить їй на праві власності. А тому просить суд прийняти рішення про
виселення відповідачки ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_4 та її неповнолітніх
дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з належного їй на праві приватної власності житлового
будинку.

ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулись з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину
дійсним і визнання права власності на нерухоме майно, вказуючи що вимоги
ОСОБА_3 не відповідають дійсним обставинам, викладеним в позовній заяві та
суперечать чинному законодавству.

26 листопада
2004 року вона, ОСОБА_4, зі своєю матір'ю ОСОБА_8 домовилися про купівлю
будинку, який належить ОСОБА_3 і знаходиться АДРЕСА_1. Під час до мовлення про
купівлю будинку ОСОБА_3 утаїла від них, що будинок на той час ще не належав їй
на праві приватної власністі, а належав її померлому чоловіку. При укладанні угоди
між ними було погоджено всі належні умови купівлі-продажу

жилого будинку,
а саме: вона, ОСОБА_4 сплачує ОСОБА_3 за будинок 1500 доларів США, на що остання
погодилася і вона, ОСОБА_4 одразу провела оплату 1000 доларів США, а остальну суму
500 доларів США -
виплатить до 1.06.2005 року. Після домовленості ОСОБА_3 написала в сільській
раді розписку в присутності секретаря сільської ради ОСОБА_9 за текстом: «Я
ОСОБА_3 продаю хату ОСОБА_4 на таких умовах: одну тисячу американських доларів

отримую
сьогодні, а 500 американських доларів отримую до першого червня 2005 року,
оформлення документів на право власності на хату здійснюю після повної сплати
боргу. Одну тисячу доларів США
отримала в присутності секретаря сільської ради ОСОБА_9, в чому і
розписуюсь». Виплату провела в гривнях в сумі 5390 грн. по курсу 1 долар - 5,39
грн. Залишкову суму грошей вона їй виплатила не до першого червня 2005 року, а
до 1 серпня 2005 року в сумі 2700 гривень, що

становило на той
час 500 доларів США. Про
отримання грошей відповідачка розписалася в розписці ( ксерокопія розписки
додається).

Після отримання
грошей відповідачка ОСОБА_3 дала їй ключі від будинку і в цьому ж місяці вона з
її дозволу почала проживати в ньому на правах власника зі своїми трьома дітьми.

По оформленні
документів була домовленість, що вона, ОСОБА_4 оплачує оформлення
купівлі-продажу будинку в нотаріальній конторі.

В лютому місяці
2006 року вони поїхали в нотаріальну контору м. Шаргорода, де дізналися, що
будинок є власністю померлого чоловіка ОСОБА_3, та їй спочатку потрібно
оформити будинок після смерті чоловіка на себе.

Після поселення
в будинок, вона приписалася в ньому з дітьми. За час проживання в будинку біло
побудовано камінний погріб, вимощені доріжки біля будинку, проведено поточний
ремонт. Через три місяці відповідачка ОСОБА_3 в категоричній формі сказала, щоб
вона, ОСОБА_4 сама оформляла будинок в БТІ, а також і в нотаріальній конторі.

На початку
березня 2007 року ОСОБА_3 почала виганяти її з будинку. При цьому пояснила, що
це її будинок і в даний час є покупці, які дають їй шість тисяч доларів США. Однак вона їй
пояснила, що з будинку не вийде і попросила її нотаріально оформити договір
купівлі-продажу будинку на неї, так як вона його купила на законних підставах..
А тому просить у первісному позові ОСОБА_3 про виселення її з дітьми з жилого
будинку без надання іншого житла відмовити.

Договір
купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1, укладений 26 листопада 2004 року між
ОСОБА_4 та  ОСОБА_3  визнати
дійсним. Визнати право власності на жилий будинок  з   господарськими
будівлями, розташований АДРЕСА_1 за нею, ОСОБА_4.

Стягнути з
відповідачки ОСОБА_3 на її користь судові витрати в сумі 16 (шістнадцять)
гривень.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_3, вона ж відповідачка по зустрічному позову та її
представник ОСОБА_1 підтримали заявлені вимоги, посилаючись на ті самі
обставини, в зустрічному позові просили відмовити.

Відповідачки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5., вони ж позивачі по зустрічному позову, в судовому
засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов просили задоволити,
посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12,
ОСОБА_13, суд прийшов до висновку, що в первісному позові необхідно відмовити,
а зустрічний позов задовільнити повністю.

Вирішуючи спір
суд встановив, що 26 листопада 2004 року сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3
уклали договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 30.08.1988 року
Шаргородською державною нотаріальною конторою (спадкова справа №1323/88р.)
(а.с. 62). На виконання умов договору,

продавець
ОСОБА_3 продала, а покупець ОСОБА_4 купила вказаний жилий будинок за 1500
доларів США, з яких
1000 доларів США заплатила
продавцю в день оформлення договору, а решту 500 доларів США зобов'язалась
сплатити до 1.06.2005 року. В підтвердження цього був складений письмовий
договір у вигляді розписки, завірений секретарем Рахнівсько-Лісової сільської
ради ОСОБА_9 26.11.2004 року і зареєстрований в реєстрі за №517 (а.с. 24).
Решту боргу ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_3 6.07.2005 року, що підтверджується
розпискою (а.с. 25).

Факт вчинення
правочину куплі-продажу жилого будинку також підтверджується актом від
27.08.2007 року (а.с.31) де зазначено, що на момент купівлі будинку ОСОБА_4 у
ОСОБА_3 у 2004 році, який вона продала за 1,5 тис. доларів США, крім будинку,
ніяких постройок на території не було.

Свідки ОСОБА_11,
ОСОБА_9,ОСОБА_10,
ОСОБА_13,ОСОБА_12 в сукупності підтвердили в судовому засіданні, що в 2004 році
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 уклали договір куплі-продажу жилого будинку, який перейшов у
спадок ОСОБА_3 після смерті її чоловіка ОСОБА_14.

Відповідно до ч.
2 ст. 220 ЦК України,
якщо сторонни домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами , і
відбулося повне або часткове виконання договору, Але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд вважає, що
сторонни ОСОБА_4 і ОСОБА_3 домовилися щодо усіх умов договору куплі-продажу
жилого будинку, що підтверджується вищенаведеними письмовими доказами (а.с.
24), відбулося повне виконання договору, - ОСОБА_4 повнвстю сплатила ОСОБА_3, а
ОСОБА_3 передала жилий будинок у власність ОСОБА_4, яка зареєструвалась за
вказаною адресою 3.12.2004 p.
(a.c. 21). Однак
ОСОБА_3 ухилилася від нотаріального посвідчення договору куплі - продажу жилого
будинку.

Даному факту
відповідають правовідносини, які регулюють захист цивільних прав та інтересів
особи.

В силу ст. ст.
15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу у разі його
порушення.

Оскільки, право
ОСОБА_4 на захист її прав та інтересів, порушено, то воно підлягає судовому
захисту, а зустрічний позов підлягає задоволенню.

Оскільки право
ОСОБА_3 не порушено, то в первісному позові необхідно відмовити.

Твердження
ОСОБА_3, що ОСОБА_4 не повністю сплатила їй гроші за проданий будинок,
безпідставні, оскільки вони спростовуються розпискою (а.с.25), де зазначено, що
ОСОБА_3 получила гроші за
хату і є її підпис.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.2, 4, 12, 24, 48 Закону
«Про власність», ст.203, 218, 220 ЦК
України, суд

вирішив:

В первісному
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5про виселення з жилого будинку без надання
іншого житла відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним і визнання права
власності на нерухоме майно задовільнити.

Договір
купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1, укладений 26 листопада 2004 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнати дійсним. Визнати право власності на жилий будинок з
господарськими будівлями. Розташований АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 16 (шістнадцять) гривень.

Рішення може
бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області
через Шаргородський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Рішення набирає
чинності через 10 днів після його проголошення, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання заяви про апеляційне оскарження, але
неподання у 20 денний строк апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності
після закінчення цього строку.