Справа № 2- 726/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 червня 2007
року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді                 Фетісовій Т.Л..

при секретарі                                                                         Зарубі Н.М.

позивачки                                                                              ОСОБА_2

представника позивачки                                                     ОСОБА_1

представника відповідача                                                     Коноші В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Мошнівської сільської ради Черкаського району про визнання
права на земельну ділянку , -

встановив:

Позивачка
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Мошнівської сільської ради Черкаського
району про визнання права на земельну ділянку, мотивуючи свій позов тим, що їй
на підставі договору купівлі-продажу від 03 вересня 1999 року належить нерухоме
майно у вигляді не житлових будівель, а саме: павійльйону літ. „А-1",
лабораторії літ. „Б-1", прохідних літ. „В,Г", огорожі 1, 1-2,
водонапірної башні №3, замощення І. Дані
будівлі розташовані на земельній ділянці площею 0,80 га, яка фактично після
укладення договору купівлі-продажу перейшла в її користування. Проте юридично
оформити на своє їм"я право на користування вказаною земельною ділянкою
вона позбавлена, так як Мошнівська сільська рада відмінила рішення № 6-5 від
10.09.1999 року, яким надала їй дозвіл на збір матеріалів для попереднього погодження
відведення земельної ділянки по вул. Леніна (територія колишнього базару) під
розміщення АЗС та комплексу автомобільного сервісу.

Просить суд
визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80 га
по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні
позивачка та її представник ОСОБА_1 позов
підтримали повністю, додатково пояснили, що при укладенні договору
купівлі-продажу будівель нотаріусом був роз'яснений зміст ст.ст. 22-30 ЗК
України 1990р., згідно котрого при переході права власності на будівлю і
споруду разом з цими об'єктами переходить і право користування земельною
ділянкою без зміни її цільового призначення. А наразі, цільове призначення
даної земельної ділянки ними не змінене.

Представник Мошнівської сільської
ради ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов не визнав та пояснив, що постійним користувачем земельної
ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності може бути лише
державні підприємства, установи, організації. Крім того, вказує, що для
отримання в тимчасове користування спірної земельної ділянки відповідно до
вимог ЗУ „Про
місцеве самоврядування" та ЗК України позивачці необхідно отримати дозвіл,
у вигляді рішення, Мошнівської сільської ради про надання земельної ділянки в
тимчасове користування на підставі проекту відведення земельної ділянки. І
надання земельної ділянки в користування не входить до юрисдикції суду. Крім
того, зазначає, що в даний час зазначені позивачкою будівлі зруйновані і
фактично не існують.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши докази надані по
справі, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно договору
купівлі-продажу від 03 вересня 1999 року ОСОБА_2 придбала у Черкаське райСТ
будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1, а
саме: павільйону літ. „А-1", лабораторії літ. „Б-1", прохідних літ.
„В,Г", огорожі 1,

2

1-2,
водонапірної башні №3, замощення І, та набула право власності на вказані
будівлі з моменту нотаріального посвідчення даного договору. До того ж, як зазначеного
в даному договорі , зміст ст. 22- 30 Земельного кодексу України (1990 року),
сторонам було роз'яснено.

У відповідності
до зазначених статей ст. 22- 30 Земельного кодексу України (1990 року), при
переході права власності на будівлю і споруду, разом з цим об'єктами переходить
у розмірах і право власності або право користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення , якщо інше не передбачено у договорі відчуження
, будівлі і споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної
ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Так як позивачка виявила бажання
змінити цільове призначення спірної земельної ділянки, то рішенням Мошнівської
сільської ради від 10.09.1999 року № 6-5 їй було надано дозвіл на збір матеріалів
попереднього погодження по відведенню земельної ділянки площею 0,80 га по вул..
Леніна, територія колишнього базару, в с.
Мошни.

Представник
відповідача судом був зобов'язаний надати вищезазначене рішення сільської ради,
проте в судове засідання рішення не надав, посилаючись на те, що доля рішення
йому не відома.

Згідно ч.2 ст.
377 ЦК України
якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право
користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ч.3 ст.
415 ЦК України
особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право
користування земельною ділянкою на тих же умовах і втому ж обсязі, що й
попередній власник будівлі (споруди).

У судовому
засіданні було встановлено, що попередній власник проданих будівель не мав
права власності на спірну земельну ділянку, а тому його статус щодо земельної ділянки визначався як користувача, і до того ж, з
боку Мошнівської сільської ради не було ніяких заперечень щодо даного
користування.

Заперечення
представника відповідача щодо фактичного існування нерухомого майна за
вищевказаною адресою повністю спростовується даними технічного паспорту на
об'єкти нерухомості, що розташовані по АДРЕСА_1, відповідно до інвентаризації
проведеної 01.06.2007 року.

З технічного
паспорту на об'єкти нерухомості, що розташовані по АДРЕСА_1 вбачається, що є в
наявності лабораторія літ. „Б-1", прохідні літ. „В,Г", замощення І.

Зі слів позивачки та її представника замощення являє собою асфальтоване
покриття площею 0,80 га, що не заперечується представником
відповідача, а будівля літ. „А-1" наразі складається з фундаменту, так як
її, разом з огорожею та водонапірною башнею
, було знищено невідомими особами.

Суд критично
відноситься до заяви представника відповідача , щодо того , що замощення не є
об'єктом нерухомого майна і його пропозиції щодо того , щоб позивачка „
забрала" з решти ділянки своє замощення , так як це суперечить основним
засадам цивільного законодавства щодо непорушності прав власності та поняття
нерухомого майна, яке , до речі, також було самостійним предметом угоди купівлі
-продажу. .

Згідно ч.1 ст.
23 ЗК України 1990 р. право власності або право постійного користування землею
посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними радами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представник Мошнівської
сільської ради заперечуючи факт виникнення у позивачки права на
користування спірною земельною ділянкою після укладення та нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, посилаючись на те, що
придбане ОСОБА_2 замощення не є

3

об'єктом
нерухомості, та посилаючись, на те що, ОСОБА_2 не зібрала матеріали для
попереднього погодження по відведенню земельної ділянки під розміщення АЗС та
комплексу автомобільного сервісу, порушує законні права та інтереси позивачки
на оформлення постійного користування зазначеною земельною ділянкою, оскільки
право власності на нерухоме майно, і
відповідно право постійного (безстрокового) користування виникло у неї
до введення в дію нині чинного ЗК України та ЦК України.

Цільове
призначення земельної ділянки позивачкою з моменту придбання і по даний час не
змінене, тому не потребує виконання дій по її відведенню.

Виходячи з
вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в
повному обсязі.

Судові витрати
підлягають до стягнення в порядку , визначеному ст.88 ЦПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 88 ч. 4 ст.130 ,ч.4 ст.174, 208, 209, 213 ,214,
215, 294 ЦПК України та ч.2 ст. 377, ч.3 ст. 415 ЦК, ч.1 ст. 23 ЗК України (1990 року), ЗК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до
Мошнівської сільської ради Черкаського району про визнання права на земельну
ділянку задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_2 право на постійне користування земельною ділянкою площею 0,80 га по
АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Мошнівську сільську раду Черкаського району Черкаської області видати ОСОБА_2
Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,80
га по АДРЕСА_1.

Стягнути з
Мошнівської сільської ради Черкаської області на користь ОСОБА_2 16 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано

протягом
десяти днів з дня проголошення рішення . Апеляційна скарга на рішення суду

подається
протягом двадцяти днів після подання заяви на апеляційне оскарження через

суд першої
інстанції.