Справа № 22-2105 2007 р.     Головуючий у 1 інстанції:
Ванівський О.М.. Категорія: п.44
Доповідач: Петричка П.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада 26 дня Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Львівської області в складі:

Головуючого:
Петричка П.Ф. Суддів: Кота І.Н., Мойсюка М.І. При секретарі: Дунчюс С.В. З
участю: представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Биця І.А.

розглянувши в
судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ТзОВ „Магік" на рішення Галицького районного суду м. Львова
від 5 липня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ „Магік"
приватного підприємства „Лічнов" ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень, -

встановила:

Рішенням суду
позовну заяву задоволено повністю, визнано недійсними: рішення ПП „Лічнов"
про вихід з ТзОВ „Магік" та передачу частки третім особам, рішення
загальних зборів учасників ТзОВ „Магік" від 30 листопада 2002 р. про вихід
ПП „Лічнов" та передачу часток третім особам, рішення про внесення змін до
установчої угоди та статуту ТзОВ „Магік".

Представник ТзОВ
„Магік" Биць Ігор Анатолійович в апеляційній скарзі вказав на неврахування
судом обов'язковості застосування позовної давності, як підставу для відмови в
задоволенні позову. Мотиви поновлення строку позовної давності не підтверджені

2

доказами. Суд неправильно застосував норми матеріального
права. Просив скасувати рішення суду, ухвалити нове і відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши
доповідача, доводи представника відповідача в підтримання скарги, заперечення
представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає
можливим частково задоволити вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до
ч.3 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення норм процесуального права які є
обов'язковою підставою для скасування рішення.

Розглядаючи спір
і ухвалюючи рішення, суд керувався нормами ст.ст.22, 23 Кодексу про шлюб та
сім'ю України та Закону України „Про підприємства в Україні", які діяли на
момент виникнення правовідносин.

За ч.4 ст.10
Закону України „Про підприємства в Україні" одним із джерел формування
майна підприємств є грошові та майнові внески засновників і такі стають майном
підприємства. Відтак рішення щодо цього майна має прийматись підприємством,
тобто його учасниками, відповідно до статутних положень та норм законодавства.

Відповідно до
ст.10 Закону України „Про господарські товариства" право брати участь в
управлінні справами товариства, мати також інші права, передбачені
законодавством та відповідно до ст.53 цього Закону право відступу своєї частки
(її частини) іншим учасникам або третім особам має тільки учасник товариства,
крім того за згодою решти учасників.

Ні згадані
Закони, ні установчі документи і статути ПП і ТзОВ не поширюють прав учасників
і засновників підприємств та участі у вирішенні питань на подружжя (чоловіків,
дружин) їх учасників і участь в статутній діяльності слід вважати особистими
немайновими правами учасника.

Ст.23 Кодексу
про шлюб та сім"ю України передбачала, що при укладені угод одним з
подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя і лише для
укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують
обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути
висловлена у письмовій формі. Положення останньої частини цієї норми не
стосуються розглядуваного випадку, тому вимога щодо задоволення позову
відповідно до цієї статті є безпідставною.

З підстав
ст.ст.22, 23 Кодексу про шлюб та сім"ю України, не позбавлена права вимоги
поділу майна подружжя, визнання співзасновником приватного та права на частку в
статутному фонді ТзОВ „Магік", чи права на частку в прибутках учасника
чоловіка не будучи  співзасновником  чи
учасником  підприємства,   позивачка
не

3

вправі була вимагати визнання недійсними рішень
установчої угоди та Статуту ТзОВ „Магік".

Розглядаючи спір
в межах позовних вимог цієї обставини, що позивачка не є співзасновником
приватного підприємства і учасником товариства з обмеженою відповідальністю, а
тому не вправі заявляти вимоги, що стосуються внутрішньої діяльності
підприємств не врахував суд.

Відтак, ухвалене
судом рішення внаслідок невідповідності висновків обставинам справи і
неправильного застосування норм матеріального права слід скасувати, ухвалити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог внаслідок їх
безпідставності.

На підставі ст.ст.10,
53 Закону України „Про господарські товариства", керуючись ст.ст.3ОЗ, 304,
307, 309 ч.1 п.3,4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника ТзОВ „Магік" задоволити частково.

Рішення
Галицького районного районного суду м. Львова від 5 липня 2007 р. скасувати і
ухвалити нове рішення.

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ТзОВ „Магік", приватного підприємства
„Лічнов", ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень загальних зборів за
безпідставністю вимог.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскарженим в касаційному
порядку протягом двох місяців, подачею касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.