Справа №22-1805-2007                                           Головуючий у 1 інстанції Білак СВ..
Категорія 21                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

01 березня2007року  Апеляційний суд Донецької області у
складі:   Головуючого судді Круглікової
К.С..,

Суддів Олєйниковій Л.С., Лук"янової СВ., При секретарі
Андра О.А., В
присутності сторін, Розглянув у відкритому судовому засіданні місті Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Димитрові  на
рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14 грудня 2006 року за позовом
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Димитрово
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Димитровського міського
суду Донецької області від 14
грудня 2006 року
вимоги ОСОБА_1.задоволені частково та з виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Димитрово на його користь стягнуто в рахунок відшкодування моральної
шкоди ,пов"язаною з ушкодженням здоров"я на виробництві 17000 грн.В рештій
частині вимог відмовлено.

Постановляючи рішення,суд виходив з
того,що з 15 січня 2005 року
ОСОБА_1працює на шахті „ВАТ „Вугільна компанія шахта „Красноармійська-Західна №1 „на посаді
машиніста гірничо-вийомочних машин 5
розряду. 7 грудня 2005 року при
виконанні трудових обов"язків,з позивачем стався нещасний випадок,в
результаті котрого він був травмований та зазнав травми-опік полум"ям
вибуху 1-2 ст.голови,
рук, спини,легке ТІП,опік шкіри та смугових оболонок обох очей 1 ст.,опіковий шок
середньої тяжкості ,струс головного мозку ,яка належить до тяких. Висновком
МСЕК від 13 квітня 2006 року йому
встановлено вперше часткова втратою працездатності на 50 відсотків та
третя група інвалідності.

Погіршення стану здоров"я у
зв"язку з трудовим каліцтвом привело до фізичних страждань,стану
здоров"я,змінам в образі життя та потребують від нього додаткових зусиль
для його організації.

Не погодившись з рішенням суду
виконавча дирекція Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві в
місті Димитрові   подали апеляційну
скаргу.В апеляційній скарзі відповідач оспорює обгрунтованість рішення
суду,просить його скасувати.

В обгрунтування апеляційної скарги
ФСС  вказали,що позивачем не надано
доказів про спричинення йому моральної шкоди,немає висновку МСЕК про
встановлення моральних страждань у позивача.Крім того,з січня 2006 року діє ЗУ „Про державний бюджет
України да 2006 рік",статтею
77 котрого
призупинена дія закону в частині відшкодування моральної шкоди.

2

У судовому засіданні
представник відповідача Гребенюк Н.Д.апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі
і просила її задовольнити,скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні
позову.

Позивач проти
доводів апеляційної скарги заперечував,просить апеляційну скаргу ФСС
відхилити,рішенння суду залишити бед
змін.

Заслухавши
дововідь судді -доповідача ,сторони,дослідивши матеріали цивільної
справи,апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не підлягає
задоволенню ,а рішення суду першої інстанції зміні  чи скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 9 Закону
України «Про охорону праці» від 14
жовтня 1992 року в
редакції від 21 листопаду
2002 року,п.
«є» ст.21 і ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях , що послужили
причиною втрати працездатності «
від 23 вересня 1999 року з
наступними змінами і доповненнями /далі Закону УкраїниДа також з урахуванням
рішення Конституційного Суду України від 27
січня 2004 року №1-9/2004 страхові виплати
за моральну шкоду ,при наявності заподіяння цієї шкоди потерпілому,повинні
провадитися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
і професійний захворювань України.

При вирішенні справи судом першої інстанції обгрунтовано
встановленого з 15 січня 2005 року
ОСОБА_1працює на шахті „ВАТ „Вугільна компанія шахта „Красноармійська-Західна №1 „на посаді
машиніста гірничо-вийомочних машин 5
розряду. 7 грудня 2005 року при
виконанні трудових обов"язків,з позивачем стався /    нещасний випадок,в результаті котрого він
був травмований та зазнав травми-опік полум"ям вибуху 1-2 ст.голови, рук,
спини,легке ТІП,опік шкіри та смугових оболонок обох очей 1 ст.,опіковий шок
середньої тяжкості ,струс головного мозку ,яка належить до тяких. Висновком
МСЕК від 13 квітня 2006 року йому
встановлено вперше часткова втратою працездатності на 50 відсотків до 13 квітня 2008 року та третя
група інвалідності. Погіршення стану здоров"я у зв"язку з трудовим
каліцтвом привело до фізичних страждань,стану здоров"я,змінам в образі
життя та потребують від нього додаткових зусиль для його організації.

За вказаних обставин суд першої
інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку щодо спричинення
позивачеві внаслідок трудового каліцтва моральної шкоди.

Всупереч доводам апеляційної скарги
та відповідно до ч.З ст.34 Закону України висновок МСЕК про встановлення
наявності чи відсутності спричинення моральної шкоди особам,у яких встановлено
стійку втрату працездатності внаслідок шкідливих умов праці,не є
обов"язковим,оскільки спричинення моральної шкоди в таких випадках є
очевидним.

Визнаючи розмір моральної шкоди,судом першої інстанції
правильно враховані роз"яснення,що містяться в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „
Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/
шкоди „ №4 від 31 березня 1995 року.,з
наступними змінами та доповненнями,що розмір моральної /немайнової/шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних і фізичних страждань...Зокрема враховується характер і
тривалість страждань,стан здоров"я потерпілого,тяжкість заподіяної
травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках.

При цьому судом першої інстанції
правильно врахованого позивач відчував і відчуває фізичні страждання,частково
втратив професійну працездатність, здоров"я, одержав важку травму ,у
тридцять два роки став інвалідом,немає можливості продовжувати активне життя,що
порушило його нормальне життя,суттєво змінило його звичайний життєвий устрій.

3

Враховуючи характер і тривалість страждань,стан
здоров"я позивача,тяжкість

заподіяної травми,наслідки тілесних ушкоджень,керуючись
засадами

розумності5виваженості та справедливості апеляційний суд
вважає,що суд першої

інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення
суми моральної шкоди саме у

розмірі 17000
грн.

Доводи відповідача про те,що
правових підстав для стягнення моральної шкоди немає ,бо з січня 2006 року діє ЗУ „Про державний бюджет
України на 2006 рік",котрим
зупинена дія закону в частині відшкодування моральної шкоди,не можуть бути
взяті до уваги,бо нещасний випадок на виробництві з позивачем стався 7 грудня 2005 року ,право на
моральну компенсацію у ОСОБА_1. виникло з вказаного часу , ЗУ „Про державний
бюджет України на 2006 рік"
набрав чинності з 1 січня 2006 року та
зворотньої сили не має.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Рішення суду відповідає вимогам
закону і підстав для його скасування немає.Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального законодавства,що призвело або могло призвести
для неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.І ст.308 ЦПК України
суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу якщо встановлює,що суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 1,308,313,314 ч.І п.1,315 ЦПК
України ,апеляційний суд

УХВАЛИВ: Апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Димитрові
Донецької області відхилити.

Рішення Димитровського міського
суду Донецької області від 14
грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення,може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.