Справа
№ 2-280/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02
березня 2007 р.
Індустріальний районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі:   головуючого судді: Слюсар Л.П.

при секретарі :   Олексенко М.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську

цивільну
справу за позовом   ОСОБА_1,ОСОБА_2, а
також ОСОБА_2  в інтересах

неповнолітніх
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення порядку

користування
житлом, зустрічній позовній заяві
ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визначення порядку володіння
та користування частковою

власністю
суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі  звернулися із позовною заявою в своїх
інтересах та в інтересах

неповнолітніх  ОСОБА_3, ОСОБА_4  до відповідача  ОСОБА_5 про встановлення

порядку
користування житлом  квартирою АДРЕСА_1.
Та просили  встановити порядок
користування жилим приміщенням АДРЕСА_1, виділивши  для ОСОБА_1,ОСОБА_2 та

ОСОБА_3  в користування житлові кімнати 17,5 кв.м.

та
10,7 кв.м.   Відповідачці  ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4  виділити кімнату площею 17,4 кв.м.   Кухню, ванну кімнату, туалет  і коридор, комору  залишити в спільному користуванні.  В зустрічній
позовній заяві просили відмовити.

Відповідачка  позовні вимоги  не визнала . Подала зустрічну позовну
заяву.  В

якій
і в ході судового розгляду  просила
визначити наступний порядок володіння

та
користування спільною частковою власністю квартирою АДРЕСА_1. ОСОБА_1 та

неповнолітній
ОСОБА_4 визначити кімнату №5 площею 17,5 кв. м.. ОСОБА_5 визначити кімнату №6
площею 10,7 кв. м.. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кімнату №4 площею 17,4 кв. м.   Приміщення : кухню, площею 6,1 кв.м., ванну
кімнату, площею 3,2 кв. м., коридор, площею 6,6 кв. м., вбудовану шафу, площею
0,7 кв.м. залишити в спільному користуванні.
Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги    по основному позову підлягають
задоволенню,  а зустрічна позовна

заява
задоволенню не підлягає   з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що  згідно до свідоцтва про
право  власності на житло від 12

лютого
1998 року  квартира АДРЕСА_1 належить на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Спірна
квартира  трикімнатна, житлові  кімнати площею 17,5 кв.м. ,

17,4
кв.м.,  10,7  кв.м., кухня площею 6,1 кв.м., ванна кімната
площею 3, 2 кв.

м.,  коридор
-6,6 кв.м. , комора- 0,7 кв.м.. Загальна площа квартири  62,2
кв.

м.
, жила площа 45,6 кв.м. ( а.с. 11, 18).
Квартира розташована на першому

поверсі
п'яти поверхового будинку. Балконів та і лоджії не має.

Згідно
довідки КЖЕП №26 від 10.10.2006 року  в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6,
син - ОСОБА_2,  жінка сина -
ОСОБА_5,  онук - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
онука - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2  (
а.с.9).   Шлюб  між
ОСОБА_5  та ОСОБА_2    розірвано
рішенням Індустріального районного суду 26 липня 2006 року.

Як показала позивачка  ОСОБА_6 в спірній квартирі

встановився
порядок користування кімнатами і відповідно до встановленого

порядку
і просить визначити порядок користування кімнатами. Неповнолітня онука

знаходиться
в інтернаті  і тільки  на вихідні приїжджає додому і проживає із

матір'ю
в кімнаті  площею 17,4 кв.м.  Варіант визначення порядку користування

квартирою,
який запропонувала відповідачка не відповідає встановленому порядку

користування
. Також не згодна проживати з онукою в одній кімнаті, тому що

дитина
повинна проживати із матір'ю.

Відповідачка  ОСОБА_5 вказала на те, що її запропонований
варіант є чисто формальним. Просто вона хоче окрему кімнату площею 10,7 кв.м.  А діти будуть проживати в одній кімнаті.

Згідно
до ст. 369 ЦК України  співвласники
майна, що є  у спільній сумісній

власності,
володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено

домовленістю
між ними.

Як
встановлено в судовому засіданні  така
домовленість існує між сторонами.

Так
відповідачка із донькою проживають в кімнаті
площею 17,4 кв.м.   в

дверях  вставлено замок і в даній кімнаті знаходяться
їх речі.  Позивачі  та

неповнолітній
син користуються   кімнатами  площею 10,7 кв.м. і 17,5 кв.м.  В

дверях
кімнат вставлено замки.  Кухня, ванна
кімната, вбиральня, коридор,

комора
знаходяться в сумісному користуванні.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які були
досліджені судом при розгляді

справи,
у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1,

ОСОБА_2  найшли своє підтвердження в судовому
засіданні і підлягають

задоволенню,
зустрічна позовна заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає. .

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.  369,370 ЦК  України,

ст.ст.
11, 15, 31, 60,  212 - 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ
:

Позовну заяву
ОСОБА_1 , ОСОБА_2, а також ОСОБА_2
в інтересах неповнолітніх

ОСОБА_3,
ОСОБА_4  - задовольнити.

В
зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 - відмовити.

Визначити порядок користування  житловим приміщенням кв. АДРЕСА_1 виділити
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,
ОСОБА_3  житлові кімнати 5  площею 17,5 кв.м. та 6 площею 10,7 кв.м.

Виділити
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 житлову  кімнату 4
площею 17,4 кв.м.

Підсобні
та інші допоміжні приміщення а саме:
кухню  - 3 , санвузол -2,

коридор
- 1 , комору-7   залишити в спільному
користуванні.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,   або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П.Слюсар