Справа № 22ц -2092/07                                Головуючий
першої інстанції: Кірімова О.М.
33                                                  Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
УХВАЛА

Іменем   України

6
листопада 2007 року                            колегія
суддів судової палати в цивільних

справах
апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів:      Мурлигіної
О.Я.,

Базовкіної
Т.М. ,

при
секретарі судового засіданні:        Варміш
О.С. ,

за
участю представників позивачки ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за

апеляційною
скаргою              ОСОБА_3

на
рішення Братського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2007
року,  ухвалене за позовом ОСОБА_3 до
Братської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку
(пай),

встановила:

2       липня 2007 р. ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до Братської

районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку
(пай).

Позивачка
вказувала,  що з 1936 р. по 1973 р.
працювала у колгоспі імені Шевченка Братського району,  після чого припинила працювати в господарстві
у зв'язку з виходом на пенсію,  але
залишилась його членом.

Між тим
її не було включено до списку осіб,  які
мають право на земельну частку (пай),  що
додавався до Державного акту на право колективної власності на землю КСП імені
Шевченка,  а тому позбавлена права на
земельну частку (пай).

Посилаючись
на вказані обставини,  позивачка просила
визнати незаконним рішення загальних зборів членів КСП імені Шевченка по
розпаюванню недійсним в частині не включення її до списку осіб,  що мають право на земельну частку (пай),  визнати частково недійсним Державний акт про
право колективної власності на землю КСП імені Шевченка від 15 листопада 1995
р. в частині не включення її до списку співвласників землі та визнати за нею
право на земельну частку пай,
зобов'язавши відповідача видати їй сертифікат та стягнути з відповідача
судові витрати.

Рішенням
Братського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2007 р. в позові
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на помилковість висновків суду щодо
пропуску позовної давності без поважних причин,
й просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення представників
позивачки,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів дійшла
висновку,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із таких підстав.

З       матеріалів справи вбачається
що з 1936 р. ОСОБА_3 була членом

колгоспу імені Шевченка,  у 1973 р.
їй призначено пенсію як члену вказаного

колгоспу (а.с.  6,  7).

Доказів
того,  що позивачку було виключено з
членів колгоспу відповідачем не надано.

15 листопада 1995 р. КСП імені Шевченка
було видано Державний акт на право колективної власності на землю (довідка
Братського районного відділу земельних ресурсів від 14 травня 2007 р. № 1482 на
а.с.  13).

За
такого позивачка як така,  що залишалась
членом колективного сільськогосподарського підприємства на час видачі
останньому державного акту на право колективної власності на землю відповідно
до Указу Президента України "Про порядок паювання земель,  переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 р.
мала право на отримання земельної частки (паю),
але не була внесена до списку осіб,
що мали право на земельну частку (пай),
який додався до Державного акту,
й не отримала сертифікату на земельну частку (пай)..

Однак,  за захистом свого порушеного права позивачка
звернулася до суду майже через дванадцять років після надання господарству
Державного акту та складання до нього списку осіб,  що мають прав на земельний пай,  тобто пропустила встановлену  ст.  71
ЦК УРСР,  якій діяв на час виникнення спірних правовідносин,  позовну давність.

При
цьому перебіг цього строку починається з листопаду 1995 p.,
коли членам КСП імені Шевченка почали видавати
сертифікати на право на земельну частку (пай) і коли позивачка могла й повинна
була дізнатися про порушення її права.

Оскільки
ОСОБА_3 не надала доказів поважності причин такого тривалого пропуску
встановленого законом для захисту свого права строку,  суд обґрунтовано відмовив у його поновленні і
відмовив з цих підстав у задоволенні позову.

Доводи
апеляційної скарги стосовно того,  що
початок перебігу позовної давності за даним спором слід рахувати з травня 2003 p.,
коли вона дізналася про порушення її права,  є хибними,
оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні положень закону. Так,  відповідно до
ст.  76 ЦК УРСР перебіг строку
позовної давності починається з дня виникнення права на позов,  а таке право виникає з дня,  коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права. Враховуючи,  що факти стосовно розпаювання землі
колективних сільськогосподарських підприємств носили загальновідомий
характер,  суд дійшов правильного
висновку,  що про порушення свого права
ОСОБА_3 мала можливість й повинна була дізнатися наприкінці 1995 p.,  коли такий процес паювання став відбуватися у
КСП імені Шевченка.

Таким
чином доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків,  а тому колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307,  308,
315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити,  рішення
Братського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.