Справа № 22
-7370/2006 рік                                    Головуючий
в 1-й інстанції Дадим
Категорія  21                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
лютого 2007 року.                                                                  м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого   судді - Костюченко Н.Є.

суддів                       - Осіяна О.М., Басуєвої
Т.А.,

при
секретарі       - Качур Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Павлограді Дніпропетровської області

на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 18 вересня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Павлограді
Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У липні 2006 року позивач звернувся до суду із позовом в якому вказував на
те, що він працював на шахті "Першотравнева", нині підприємство ВАТ
"Павлоградвугілля". Під час виконання трудових обов'язків у 1975 році
із ним стався нещасний випадок, внаслідок чого було травмовано обличчя із
втратою семи зубів, а за висновком лікаря стоматолога необхідне протезування
верхньої та нижньої щелепи. У 1995 році йому встановили професійне захворювання
у зв'язку із зниженням слуху та 20% втрати працездатності. За висновком МСЕК
від 21.10.1996 року йому знову встановлено втрату професійної працездатності ЗО
% у зв'язку із професійним захворюванням. Цим йому заподіяно моральну шкоду,
оскільки він обмежений в працездатності та рухах, постійно відчуває болі та
потребує лікування, що порушує його нормальні життєві умови. Тому просив
стягнути із відповідача визначену судом суму на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 18 вересня 2006 року позов задоволено частково.
Стягнуто із відповідача на користь позивача 12 000 гривень на відшкодування
моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в М.Павлограді Дніпропетровської області ставить питання про скасування
рішення суду, та постановленння нового рішення про відмову в задоволенні
позову, оскільки суд не врахував всі обставини у справі, а саме те, що
професійне захворювання та виробнича травма отримані позивачем до введення в
дію в 2001 році Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", а п.27 ст.77 Закону України
"Про державний бюджет України на 2006 рік" зупинено дію норм цього
закону, якими передбачається виплата моральної шкоди, а тому відпали підстави
для задоволення позову. Крім того, позивач не надав доказів, щодо спричинення
йому моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів,
вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати,
постановивши у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову із
наступних підстав.

Постановлюючи рішення, суд першої інстанції виходив із
того, що професійне захворювання та травма, отримані позивачем, пов'язані із
виробництвом, оскільки потерпілий працював на підприємстві ВАТ
"Павлоградвугілля", а за висновком МСЕК від 21.10.1996 року йому
встановлено стійку втрату професійної працездатності 30 %.

Оскільки позивач, втратив професійну працездатність,
постійно потребує лікування, стан його здоров'я є незадовільний, а це примушує
його пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по новому, тому
суд на підставі ст.ст.21 п "є", 28 ч.3, 34 ч.3 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" задовольнив позовні вимоги позивача, стягнувши із відповідача
грошову суму на відшкодування шкоди.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені
без врахування обставин у справі та норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про
охорону праці" від 14.10.1992 року, яка існувала в редакції на час
встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності відшкодування
моральної шкоди було покладено на власника підприємства.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" було введено в дію в 2001 році, тобто
після встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно роз'яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної
шкоди" на правовідносини, які виникли до набрання чинності відповідним
законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди, обов'язок по її
відшкодуванню не поширюється, в тому числі й на ті випадки, коли позивач після
набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від
раніше вчинених неправомірних дій.

Відповідно до абзацу другого п.3 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства,
установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом
соціального страхування від нещасних випадків.

За таких обставин на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України не може бути покладено обов'язку
по відшкодуванню моральної шкоди позивачу.

В зв"язку із цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись абзацом другим п.3 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", ст. 12 Закону України "Про охорону
праці" від 14.10.1992 року, ст. 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів,
-

вирішила:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
М.Павлограді Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
18 вересня 2006 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в М.Павлограді Дніпропетровської області про відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
його проголошення.