Справа № 2-8907
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2007 року.              Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого
судді Розман М.М.

при секретарі
Цех Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про
відшкодування моральної та матеріальної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про
відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В позовній заяві зазначив , що на підставі
державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2 є власником
земельної ділянки , що розташована в урочищі Бобово с. В.Лази . Ще на початку
2000 року відповідачі самовільно зайняли земельну ділянку і на протязі 5 років
її незаконно використовували, а саме: ОСОБА_4 - 0.33 га. землі, чим заподіяв
шкоду на суму 2342 гривень і ОСОБА_3 - 0.29 га. землі , чим заподіяла шкоду на
суму 2058 гривень , яку в добровільному порядку відшкодувати відмовляються.
Розмір заподіяної шкоди стверджується актом компетентної комісії Тячівської
райдержадміністрації.

Рішенням Тячівського районного суду від 01.02.2006 року зобов'язано
відповідачів повернути ОСОБА_2 самовільно зайняті земельні ділянки. Однак
питання про відшкодування заподіяної шкоди не розглянуто.

Крім цього , протиправними діями відповідачів заподіяно позивачу також
моральну шкоду , яка виразилася в тому , що внаслідок банкрутства СФГ»Широке» ,
ОСОБА_2 залишився без роботи.

Просить стягнути з відповідачів на користь позивача заподіяну матеріальну
шкоду , а саме : з ОСОБА_4 2342 , з ОСОБА_3 2058 гривень , а також по 100 гривень в
відшкодування моральної шкоди з кожного.

В судовому засіданні ОСОБА_1. позов підтримав посилаючись на викладені в
письмовій позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4.. в судовому засіданні позов не визнав і пояснив , що батько
подарував йому земельний пай і він має право на цю земельну ділянку.
Правовстановлюючі документи позивача на земельну ділянку вважає незаконними.
Він є інвалідом 2 групи , коштів не має і
просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила , що спірну
земельну ділянку вона користає понад 20
років. Ь* батько має земельний пай і має право на отримання цієї земельної
ділянки .Вважає , що
позивач незаконно отримав право на земельну ділянку. Вона оспорювала державний
акт в суді , але в
задоволенні позову їй відмовлено. Гї сім'я ніякої шкоди не заподіяла і просить
в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін ,
дослідивши всі обставини справи ,
суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено ,
що ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на
землю є власником земельної ділянки площею 1.60 га. , що розташована в урочищі
Бобово с В.Лази . Відповідачі самовільно зайняли земельну ділянку і на протязі
понад 5 років її використовували, а саме: ОСОБА_4 - 0.33 га. землі , ОСОБА_3 -
0.29 га. землі , що стверджується актом про самовільне

зайняття земельної ділянки від 21.03.2001
року та висновком землевпорядної експертизи від 10 квітня 2001 року.

Рішенням Тячівського районного суду від 01.02.2006 року зобов'язано відповідачів повернути ОСОБА_2
самовільно зайняті земельні ділянки. Вимога про відшкодування заподіяної шкоди
не розглянута.

Згідно до акту комісії , утвореної розпорядженням голови Тячівської
райдержадміністрації від 9 березня 2006 року за №149 , констатовано факт
самовільного зайняття земельної ділянки відповідачами і визначено розмір
недоодержаного доходу за 5 років із одного гектара землі , в тому числі по
роках: 2000 рік-1375 гривень , 2001 рік-900 гривень , 2002 рік-810 гривень ,
2003 рік-785 гривень , 2004 рік-1944 гривні , 2005 рік- 1284 гривні.

Відповідно розмір заподіяних збитків кожним із відповідачів за останні 5 років становить.

ОСОБА_4. - 2005 рік ( 1284x33:100= 423.72 грн.), 2004 рік ( 1944x33:100= 641.52 грн.), 2003 рік( 785x33:100= 259.05 грн.), 2002 рік ( 810x33:100= 267.30грн.), 2001 рік (900x33:100 = 297 грн.) , всього 1897.59 грн..

ОСОБА_3 - 2005 рік ( 1284x29:100 = 372.36 грн.) , 2004 рік ( 1944 х 29:100 = 563.76 грн.), 2003 рік ( 785x29:100 = 227.65 грн.) , 2002 рік ( 810x29:100 = 234.90 грн.) , 2001 рік ( 900x29:100 = 261 грн.), всього 1659.67 грн..

Доводи відповідачів спростовуються актом про самовільне зайняття земельної
ділянки від 21.03.2001 року , висновком
землевпорядної експертизи від 10
квітня 2001 року , рішенням
Тячівського районного суду від 01.02.2006
року , яке
набуло законної сили і яким зобов'язано відповідачів повернути ОСОБА_2
самовільно зайняті земельні ділянки.

Згідно до ст.. 116 ЗК
України , в
редакції 1992 року , який діяв на
момент виникнення правовідносин сторін ,
підприємства , установи
, організації та
громадяни зобов'язані відшкодувати збитки ,
заподіяні ними в результаті порушення земельного законодавства.

Аналогічні правила передбачені і ст.ст. 156 , 157 ЗК України ,
який набув чинності з 1
січня 2002 року.

Таким чином , суд
вважає , що
вимоги про відшкодування збитків є підставними і в судовому засіданні
доведеними.

Згідно до ст.71 ЦК України , 1963 року , який діяв на
момент виникнення правовідносин сторін ,
загальний строк для захисту права за позовом особи , право якої
порушено ( позовна
давність ) встановлюється
у три роки. А згідно до ст. 75
цього Кодексу , позовна
давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Ст.267 ЦК України , 2003 року , який набув
чинності з 1 січня 2004 року , позовна давність
застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до
винесення ним рішення.

Разом з цим , згідно
до п.6 Прикінцевих та перехідних положень до цього Кодексу , правила ЦК України про
позовну давність застосовуються до позовів , строк пред'явлення яких , встановлений законодавством , що діяло раніше , не сплив до
набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи наведене ,
суд вважає , що позов
слід задовольнити частково ,
на суму стягнення з ОСОБА_4. 1897.59
грн. та на суму 1659.67
з ОСОБА_3.

В задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_4. 453.75 грн.(1375x33:100) заподіяних
збитків за 2000 рік та з
ОСОБА_3. 398.75 грн. (
1375x29:100).
заподіяних збитків за 2000 рік слід відмовити у зв'язку із закінченням строку
позовної давності , оскільки станом на 1 січня 2004 року строк позовної
давності по цих вимогах закінчився.

Вимоги позивача про відшкодування заподіяної моральної шкоди до задоволення
не підлягають , оскільки
ці вимоги в судовому засіданні жодними належними і допустимими доказами не
доведено.

Судові витрати в частині сплати судового збору і витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду слід покласти на
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4
, 10 , 60 , 209 , 213-215 ЦПК України ,
ст.. 116 ЗК України ,
в редакції 1992 року , ст..ст. 156 , 157 ЗК України , ст.ст. 71 , 75 , 80 ЦК України , 1963 року , ст. ст.. 23 ,267 ,1167 та п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, 2003 року , суд ,

РІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1897 ( одну тисячу
вісімсот дев'яносто сім )
гривень 59 копійки
в відшкодування заподіяних матеріальних збитків , 19 гривень сплаченого судового збору та 15 гривень
сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду
цивільної справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1659 ( одну тисячу
шістсот п'ятдесят дев'ять )
гривні 67 копійки
в відшкодування заподіяних матеріальних збитків , 17 гривень сплаченого судового збору та 15 гривень
сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду
цивільної справи.

В решті позову про відшкодування заподіяних матеріальних
збитків відмовити у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області
через Тячівський районний суд шляхом подання заяви про його апеляційне
оскарження протягом 10 днів з
дня його проголошення з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.