Справа № 2-1922/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007 року
Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубас Т.В.,  при секретарі Федун
В. А ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в М. Києві
позовну заяву ОСОБА_1 до Києво-Святошинської центральної районної лікарні,  третя особа головний лікар Кравченко В.В. про
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановив:

У квітні
2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинської центральної районної
лікарні про поновлення на роботі на посаді завідуючого хірургічним
відділенням,  стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та 5000
грн. моральної шкоди,  а також про
визнання незаконним наказу про накладення попереднього дисциплінарного
стягнення.

Позовні
вимоги обґрунтував тим,  що з 1985 року працював
лікарем у відповідача,  а з 1 лютого 1997 року - завідувачем
хірургічного відділення. Роботу виконував добросовісно. Проте наказом головного
лікаря від 13 березня 2007 року йому незаконно було оголошено догану за
неналежне виконання трудових обов'язків,
а наказом від 3 квітня 2007 року звільнений із займаної посади за
п.3  ст. 40 КЗпП України за ініціативою
адміністрації підприємства.

Позивач  вважає
накази  про  притягнення
до  дисциплінарної відповідальності  та наступне звільнення незаконними,  оскільки він не порушував трудових обов'язків
та Правил трудової дисципліни,  крім того    порушено процедуру звільнення. Тому позивач
просив задовольнити його позов. В судовому засіданні позивач підтримав позовні
вимоги.

Представник
відповідача та третя особа позов не визнали,  посилалися
на правомірність наказу адміністрації про звільнення з роботи позивача та
попередній наказ про накладення дисциплінарного стягнення.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази,  суд приходить до висновку,  що позов не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Згідно
ч.3  ст. 40 КЗпП України трудовий
договір,  укладений на невизначений строк
може бути розірваний власником або його уповноваженим органом у випадку
систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків,  покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення.

Судом
встановлено,  що з 1985 року ОСОБА_1
працював лікарем у Києво-Святошинській центральній районній лікарні,  аз1 лютого 1997 року -
завідувачем хірургічного відділення. Наказом головного лікаря від 13
березня 2007 року ОСОБА_1 було оголошено догану за неналежне виконання трудових
обов'язків,  зокрема за відсутність в
історії хвороби тяжко хворої ОСОБА_2 запису про її огляд та несвоєчасне
виконання оперативного втручання хворій з перитонітом.

Наказом
від 3 квітня 2007 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади за п.3  ст. 40 КЗпП України за ініціативою
адміністрації підприємства,  оскільки
виконуючи обов'язки чергового лікаря позивач відмовився провести медичне
обстеження стану сп'Ягніння водія,  якого
було доставлено до лікарні працівниками міліції. Вказане обстеження було
проведено позивачем лише після втручання заступника головного лікаря.

Ці
обставини стверджуються доповідними записками службових осіб,  актами відповідних комісій щодо розслідування
вищенаведених проступків,  посадовими
інструкціями завідуючого хірургічним відділенням та лікаря-хірурга,  актами про відмову позивача дати пояснення
щодо порушення,  іншими письмовими
доказами,  наявними у матеріалах справи.

Тому
відповідно до вимог статей 147,  149 КЗпП України,  п.3
ст. 40 КЗпП України відповідач наказом від 3 квітня 2007 року
обгрунтовано звільнив позивача із займаної посади за п.3  ст. 40 КЗпП України.

Доводи
позивача про незаконність наказу про дисциплінарне стягнення та наказу про
звільнення безпідставні,  оскільки
звільнення проведено з додержанням вимог,
встановлених  ст. 147 КЗпП
України,  тобто звільненню передували
накази про оголошення позивачеві догани,
звільнення проведено зі згоди профспілкового комітету.

Посилання
позивача на те,  що попереднє стягнення
винесено поза межами місячного строку з дня виявлення проступку,  не ґрунтується на доказах,  оскільки акт комісії про розслідування факту
порушення позивачем трудової дисципліни складено лише 1 березня 2007 року,  а догану оголошено позивачеві 13 березня 2007 року.

За таких
обставин,  коли звільнення позивача за
ініціативою адміністрації проведено відповідно до вимог закону,  суд відмовляє у задоволенні позову про
поновлення на роботі та в решті похідних позовних вимог.

На
підставі  ст.  ст.  40,
233,  235,  КЗпП України,
керуючись  ст.  ст.
60,  212 - 215,  218 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Києво-Святошинської центральної
районної лікарні,  третя особа головний
лікар Кравченко В.В. про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,  визнання недійсним наказу про
дисциплінарне стягнення.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.