Справа №2-91/07
РІШЕННЯ

Іменем      України

15
травня 2007 року                                                                                м.
Шостка.

Шосткинський
міськрайсуд Сумської області у складі:

Головуючого
-судді Євтушенко М. О.,

При секретарі -
Павлюченко І.В.,

З участю
позивачів,

Представників
відповідача та третьої особи- Федченко А.О.,
Сакіна CO.,  Ларіної О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2    до
Відкритого    Акціонерного    Товариства    "
Шосткинський міськмолокомбінат",

третя особа-
Виконавчий комітет Шосткинської міськради,

- про
зобов'язання відповідача до виконання законодавства,  відшкодування завданої майнової та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
вимоги мотивували тим,  що відповідач по
справі,  після відкриття у 2002 році на
другому поверсі жилого будинку АДРЕСА_1 бару "Віта" у бувшому
приміщенні виставкового центру,  із
порушенням будівельних,  санітарних,  екологічних та інших норм,  використовує це приміщення не за
функціональним призначенням не як бар,  а
як ресторан,  не маючи права,  дозволів та належних умов готує гарячу
їжу,  організовує розважальні заходи чим
систематично порушує їх права як власників квартири,  створив невиносимі умови для проживання
внаслідок перевищення рівня шуму,  впливу
на них стійких та шкідливих запахів від приготовления іжі,  відкривши пивні павільони біля бару привів до
забруднення територію ектриментами людей та постійного порушення громадського
порядку.

На їх
вимоги припинити порушувати законодавство не реагує,  через що вони самостійно використовуючи
способи захисту від його протиправних дій вони вимушені були поставити
стеклопакети на вікнах та застеклити балкон,
лікувались у тому числі і курортно-санаторно,  цими діями їм завдана моральна шкода
пов'язана із зміною ритму життя,
погіршенням стану здоров'я,
неможливістю нормального відпочинку.

Поскільки
позивач продовжує порушувати їх права,
то уточнюючи та змінюючи позовні вимоги прикінцево прохали:

1.
Визнати протиправним надання баром "Віта"
послуг по проведенню масових міроприємств,
весіль та інше із музикальним супроводженням,  виготовленням гарячих страв по принципу
ресторану,  поскільки приміщення бару не
відповідає державним стандартам та нормам із питань екології шумів,  немає дозволів та умов для приготовления їжі,  діяльність бару негативно впливає на умови
проживання жильців будинку та стан їх здоров'я. Визнати винним відповідача у
порушенні норм законодавства,  законних
прав позивачів та ненаданні їм достовірної та доступної інформації про діяльність
бару.

2.
Визнати недопустимим забруднення прилеглої до будинку
позивачів території екстриментами людей які відвідують бар та пивний
павільон,  зобов'язати відповідача
організувати роботу цих закладів у відповідності до ЗУ " Про забезпечення
санітарного та епідемічного благополуччя населення",  ЗУ "Про власність",  виключаючих створення умов небезпечних для
здоров'я людей.

3.
Зобов'язати відповідача вивести повітропровід,  забезпечуючий викид шкідливих запахів від
приготовления їжі за межі жилого будинку.

4.
Стягнути із відповідача витрати на встановлення
стеклопакетів та застекления
балкону у сумі 3541 гривня 15 копійок.

5.
Стягнути витрати за санітарно-курортне лікування у сумі
5846 гривень 90 копійок.

6.
Стягнути із відповідача на користь позивачів по 1500
гривень моральної шкоди.

7.
Винести окрему ухвалу суду керівництву міськвиконкому
,  по нереагування його на звернення
жильців будинку про порушення відповідачем норм законодавства.

У судовому
засіданні вимоги підтримали,
обґрунтовували їх тими-ж обстававинами.

Відповідач
позов не визнав та показав,  що
підприємством відкритий бар класу "люкс" на підставі дозволу
міськвиконкому,  після проведення
реконструкції прибудованого приміщення до будинку АДРЕСА_1 на основі спеціально
розробленого проекту,  при цьому
приміщення пройшло всі експертизи,  на
його відкриття було отримано погодження всих служб,  бар прийнятий державною приймальною комісією
та після здачі у експлуатацію проведення розважальних закладів із приготуванням
їжі та музикальним сопроводженням саме і є напрямком роботи бару,  їх проведення   права жильців

будинку не порушує,  бар відповідає
всим санітарним екологічним та іншим нормам,
має необхідну інфроструктуру у тому числі і туалети,  надійні ступені шумового захисту та охорону.

Вентиляція
розроблена по спеціальному проекту та виведена за межі будинку. Крім того бар
має дозволи на переносну торгівлю пивом та морозивом біля приміщення бару на
вулиці.

Щодо
забруднення території та порушення громадського порядку за межами бару то
підприємство не має впливу на ці процеси,
поскільки це функції органів місцевого самоврядування та правохоронних
органів.

Щодо
вимог позивачів про відшкодування їм витрат на застекления вікон та балкону,  санаторно-курортне лікування,  то вимоги позивачів необгрунтовані та
надумані,  направлені на задоволення
безпідставних майнових претензій,
поскільки вони не довели їх зв'язок із діяльністю бару,  із цих же причин не підлягає задоволенню і
моральна шкода.

Прохав у позові
відмовити.

Третя особа
самостійних вимог на предмет спору не ставила,
покладалась на рішення суду.

Вислухавши
сторони,  дослідивши по справі
докази,  суд дійшов висновку,  що позов ОСОБА_1,  ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню в
частині відшкодування моральної шкоди,  у
іншій частині задоволенню не підлягає виходячи зі слідуючих підстав:

Оскаржуючи
напряму до суду дії відповідача по законності відкриття та роботи його
бару,  вказуючи на порушення
екологічних,  санітарних та інших норм,  шкідливий вплив від функціювання бару на
жильців будинку,  позивачі прохали
визнати судовим рішенням протиправність його роботи,  зобов'язати відповідача виконувати
санітарні,  епідемічні норми,  забезпечувати громадський порядок та утриматись
від вчинення певних дій.

В той-же
час їх вимоги не мають під собою правового обгрунтування,  поскільки всі органи влади,  управліня,
суб'єкти господарювання та громадяни повинні виконувати закони,  встановлені норми та правила,  зобов'язання робити їх це судовим рішенням не
потребує.

Відповідно
до ЗУ "Про місцеве
самоврядування в. Україні",  1997
року та ЗУ " Про планування
та забудову територій",  2000
року,  виключно до компетенції міських та
селищних рад відноситься питання надання дозволів на побудову,  відкриття,
перепланування,  роботу та
функціональне призначення об'єктів торгівлі та громадського харчування,  ними встановлюється режим та порядок їх
роботи,  приймаються рішення про
анулювання наданих дозволів та закриття вказаних об'єктів,  якщо вони не виконують встановлених
законодавством норм та правил.

У
судовому засіданні встановлено те,  що
відповідач по справі провів перепланування раніше існуючого об'єкту та відкрив
приміщення бару саме на основі рішення органу місцевого самоврядування,  розробивши та затвердивши проект
реконструкції будівлі,  отримавши
позитивні висновки зацікавлених служб. Прийняття бару затверджено державною
приймальною комісією,  бар також має
дозволи на виносну та пересувну продажу товарів /а.с.  36-41,
42-55, 61-63, 202-203/.

За таких
умов,  відкриваючи бар,  відповідач по справі діяв добросовісно.

Щодо
подальшого порушення відповідачем норм санітарного та іншого
законодавства,  то відповідно до ЗУ "Про міліцію",  1991 року та ЗУ " Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення",
1994 року на органи внутрішніх справ та санітарно-епідемічну службу
покладені обов'язки по контролю за виконанням законодавства із питань
санітаріїї та охорони громадського порядку,
координація їх дій на певній території здійснюється органом місцевого
самоврядування.

Виходячи
із цього,  у разі невиконання
відповідачем цих норм,  позивачі повинні
оскаржувати його дії до цих контролюючих органів у разі їх підтвердження вони
самостійно,  як і ці служби не позбавлені
права поставити питання перед органом місцевого самоврядування про припинення
діяльності бару або його перепрофілювання.

У разі
відмови органу місцевого самоврядування,
позивачі не позбавлені права оскаржити дії цього суб'єкта владних
повноважень до суду в порядку КАС України,
вимагаючи усунення цих порушень та повинні діяти саме у такому порядку.

Із
огляду на викладене оскарження напряму дій відповідача до суду є невірним,  поскільки суди не вмішуються в питання
господарчої діяльності підприємств,  без
попереднього їх оскарження у встановленому законом порядку.

Виходячи
із цього,  вимоги позивачів по п.п. 1-3
позову не підлягають задоволенню,
поскільки вони не відносяться до компетенції суду.

Щодо вимог
позивачів по п. 4 та 5 позову,  то вони
також задоволеними бути не можуть.

Згідно
загальних положень про відшкодування майнової шкоди для її відшкодування
необхідний безпосередній прямий зв'язок між винними діями особи що завдала
шкоду та наступившими наслідками.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести обставини на які
вона посилається та підтвердити їх доказами.

Вказавши витрати на курортно-санаторне лікування,  на застекления
балклона та установку стеклопакетів вікон як завдану шкоду
позивачі по справі ці витрати із винними діями відповідача не пов'язали та
нічим не підтвердили.

Так
аналізом наданої позивачами медичної документації та довідок для отримання
путівок встановлено те,  що відповідачі
по справі страждають серцево-судинними захворюваннями,  які виникли задовго до відкриття бару,  путівки видані саме цієї направленості,  носили оздоровчий характер та із урахуванням
віку позивачів ці захворювання не можливо пов'язати із діяльністю бару.

Не
несуть ніякої інформації про захворювання позивачів,  вплив на них діяльності бару і товарні чеки
на придбання ліків,  поскільки у них
взагалі не вказано що це за ліки та від яких захворювань вони приймались,  /а.с.
18-26,  31-33/.

Щодо
витрат на стеклопакети та застекления балкона то частково враховуючи те,  що наряду із іншими,  однією із причин дійсно могло бути
перевищення рівня шумів відповідачем,
суд констактує те,  що позивачі ці
витрати із винними діями відповідача нічим не пов'язали,  не підтвердили доказами виконання цих робіт
саме через ці обставини,  а не наприклад
з метою теплозбереження,
протизапилення,  поліпшення та
ремонту квартири,  враховуючи,  що вона здавалась у експлуатацію із
незастекленими балконами,  час
експлуатації дерев'яних фрамуг вікон сплив.

Виходячи
із цього,  суд не може покласти на
відповідача відповідальність не передбачену законом та не доведену
позивачами,  поскільки у такому випадку
будуть звужені його права на їх користь / а.с.
27-30/. Щодо відшкодування моральної шкоди,  то на думку суду ця вимога може бути частково
задоволеною.

Право на
таке відшкодування напряму передбачено
ст.  1167 ЦК України
внаслідок неправомірних дій винної особи.

У
судовому засіданні встановлено те,  що
відповідач по справі,  який'повинен
виконувати норми санітарного законодавства,
дісно протягом 2005- 2006 років неодноразово допускав перевищення
встановленого рівня шумів які були пов'язані із музикальним супроводженням
роботи бару,  ці обставини підтверджені
наданими позивачами доказами,  а саме:-
відповідями міськвиконкому,  приписом
Головного Державного санітарного лікаря Сумської області,  відповіддю Головного санітарного лікаря
м.  Шостка,  протоколами та актами заміру рівня шумів від
24 червня 2005 року,  від 06 липня 2006
року,  від 07 липня 2006 року,  колективними зверненням мешканців будинку
прокурору Сумської області,  Міському
Голові,  Головному санітарному лікарю
м.  Шостка,  Шосткинськолму міжрайпрокурору та Начальнику
Шосткинського МРВ,  актами про
перевищення шуму складеними жильцями будинку від травня та червня 2005 року
/а.с.  4,
7-9, 12-13,  14-16,  87-99, 125-126, 207/.

Свідок
ОСОБА_3 підтвердила перевищення рівня допустимих шумів від музикального
супроводження роботи бару,  встановлених
замірами і у її квартирі.

Аналізом
цих доказів встановлено те,  що внаслідок
замірів проведених у квартирі позивачів та ОСОБА_3 був встановлений рівень шуму
у період із 23 години 15 хвилин до 23 години 45 хвилин на рівні 59-60 ДЦБ,  тоді як допустимий рівень шуму повинен
складати 40 ДЦБ,  встановлена причина
перевишення рівня шумів- музикальне супроводження роботи бару.

Перевищення
рівня шуму у той період визнав і сам відповідач,  його представник - директор бару ОСОБА_4 показав,  що після затвердження на посаді ним проведеш
роботи по зменшенню рівня шуму,  а саме-
встановлені додаткові кондеціонери,
однокамерні стеклопакети на вікна,
зняті віконні ручки,  встановлена аппаратура для блокування
звуку у разі його перевищення. Аналогічні відповіді відповідачем по справі
надавались у період 2005-2006 року також у контролюючі та правохоронні органи
/а.с.  9,
36-41/. Таким чином посилки відповідача на відсутність цих порушень суд
вважає необгрунтованими,  поскільки вони
підтвердженими належними та незаперечними доказами,  намагання представника відповідача Федченко
А.О. спростувати у судовому засіданні ці докази як належні через невиконання
працівниками Шосткинської СЕС у повному обсязі методики та правил проведення
замірів рівня шумів суд до уваги взяти не може,
поскільки Федченко А.О. не є спеціалістом із цих питань,  правильність проведення цих замірів
підтвердив у судовому засіданні спеціаліст Марков Є.А.

Відповідно
його роз'яснення рівень шумів до 60 ДЦБ не може негативно вплинути на стан
здоров'я,  пошкодити органи слуху чи
погіршити слух,  поскільки це не
постійний /промисловий/ шум.

В той-же
час вплив такого шуму на людей,  може
визвати у них відсутність сну,
погіршення самопочуття,  нервові
стреси,  загострити вже існуючі захворювання.

Крім
роз'яснення спеціаліста негативний вплив шуму на організм людини підтверджений
наданими позивачами відповіддю Харьківського інституту гігієни / а.с.  10,
81-82/.

Виходячи
із цих обставин суд вважає,  що внаслідок
винних дій відповідача дійсно міг змінитись нормальний уклад та звичайний
спосіб життя позивачів,  тобто завдана
моральна шкода.

Щодо
розміру її відшкодування,  то суд
виходить із того,  що відповідач по
справі на даний час усунув існуючі порушення в частині забезпечення рівня шуму
провівши необхідні роботи,     після

проведення робіт він у листопаді та грудні 2006 року пропонував позивачам
провести у їх квартирі заміри,  позивачі
відмовились,  відмовились вони і від
проведення замірів за ухвалою суду.

При
розгляді справи також встановлено,  що із
осені 2006 року відсутні скарги жильців на перевищення шуму в барі,  тому суд при визначенні відшкодування
враховує ці обставини / а.с.  57-59,  177,
186/.

Відповідно
до Постанови Пленуму ВС України № 4,
"Про судову практику в справах по відшкодуванню немайнової
/моральної/ шкоди",  1995 року,  при визначенні розміру такого відшкодування
суди повинні виходити із дійсних моральних страждань та вимушених змін у житті
потерпілих,  принципів розумності,  справедливості та виваженості,  розмір відшкодування не повинен безпідставно
ущемляти одну сторону за рахунок другої,
бути адекватним дійсно завданій шкоді.

Поскільки
вказані порушення мали місце за минулий час,
на даний час вони усунуті,  суд
вважає за можливе відшкодувати позивачам по 500 гривень моральної шкоди,  шляхом стягнення її із відповідача,  відмовивши у іншій частині цих вимог.

При
цьому суд виходить із того,  що вказана
сума витрат не відобразиться ніяким чином на майновому стані відповідача,  який є успішно діючим підприємством,  мав час,
можливості та кошти для недопущення цих порушень чи їх усунення після
звернень громадян,  повинен був це
зробити та не допускати вказаних порушень знову.

На думку
суду,  вказані суми також компенсують
моральні страждання позивачів по справі,
які є людьми похилого віку,
витратили значний час та зусилля для усунення цих порушень.

Щодо розподілу
судових витрат:

Поскільки
позивачам відмовлено у задоволенні позову по відшкодуванню майнової шкоди,  то сума сплаченого ними судового збору у цій
частині,  за виключенням повернутої
переплаченої суми,  поверненю чи
відшкодуванню відповідачем не підлягає. Із відповідача на користь позивачів
підлягають стягненню 8 гривень 50 копійок як повернення судового збору по
моральній шкоді та 7 гривень 50 копійок,
як часткове повернення витрат на ІТЗ розгляду справи.

Керуючись ЗУ " Про забезпечення
санірного та епідемічного благополуччя населення",  1994 року,
ст.  ст.  9, 1167 ЦК
України,   ст.   ст.
З,  10,  60, 88,
212-215 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1,  ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути
із Відкритого Акціонерного Товариства Шосткинський міськмолокомбінат на користь
ОСОБА_1 та на користь ОСОБА_2 по 500 гривень моральної шкоди.

Стягнути
із Відкритого Акціонерного Товариства Шосткинський міськмолокомбінат на користь
ОСОБА_1 16 гривень судових витрат по справі.

У іншій частині
позову ОСОБА_1,  ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення
може бути оскарженим в Сумський Апеляційний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження,  протягом 10 днів
із дня його проголошення,  апеляційної
скарги протягом 20 днів після подачі заяви,
або у полрядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.

Рішення
набирає законної сили по закінченню строку подачі заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву не було подано.
Якщо подана заява,  а апеляційна скарга
не подана у 20 денний строк,  рішення
набирає законної сили по закінченню цього строку. У разі оскарження
рішення,  якщо воно не було скасоване,  воно набирає законої сили після розгляду
справи апеляційним судом.