Справа №2-250/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007
року Кельменецький районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого
- судді:                                                     Харабари
І.В.

при
секретарі:                                                                Мар
дар Л.Е.

за
участю позивачки:                                                    ОСОБА_1

представника
відповідача:                                            Онофрійчука
СІ.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за

позовом    ОСОБА_1                                            до    Козирянської    сільської
ради

Кельменецького
району Чернівецької області про визнання права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала
до суду позовну заяву,  в якій з
урахуванням уточнених в судовому засіданні позовних вимог,  просить визнати за нею право власності на
самочинно збудовані споруди,  а саме
житловий будинок з прибудовою позначений в інвентарній справі доданій до позовної
заяви літерою „А-І" вартістю 17085
гривень,  сарай позначений літерою
„Б" вартістю 11229 гривень,  сарай позначений літерою „В" вартістю 673 гривні,  вбиральню позначену літерою „Г" вартістю
238 гривень,  сарай позначений літерою „Д" вартістю
2076 гривень,  ворота позначені №1
вартістю 275 гривень,  огорожу позначену
№2 вартістю 687 гривень,  що знаходяться
по АДРЕСА_1,  загальна дійсна вартість
яких становить 32263   гривні.

Представник
відповідача сільський голова с
Козиряни Кельменецького району Чернівецької області Онофрійчук СІ. позов
визнав з тих підстав,  що ОСОБА_13гідно
договору оренди,  який був укладений 14 травня 2007 року між
позивачкою та Козирянською сільською радою,
є користувачем земельної ділянки,
яка знаходиться в АДРЕСА_1,  на якій розташовані самочинно збудовані споруди,  які залишились після смерті ОСОБА_2 Козирянська
сільська рада,  як власник цієї земельної
ділянки не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на самочинне
будівництво. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Позивачка
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та обґрунтовуючи їх
посилалася на те,  що господарство,  яке розташоване в АДРЕСА_1 було побудоване
нею та її покійним чоловіком ОСОБА_2,  який помер 24
грудня 2006 року.
Позивачка не змогла оформити за собою право власності на

будинок
та інші споруди,  які залишилися після
смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування,
поскільки вони є самочинним будівництвом.

14 травня 2007 року позивачка
уклала із Козирянською сільською радою Кельменецького району Чернівецької
області договір оренди земельної ділянки площею 0, 50 Га,  яка
розташована в АДРЕСА_1,  на якій розміщене вищевказане самочинне будівництво.
Позивачка,  як користувач земельної
ділянки,  на якій розташоване самочинне
будівництво просить визнати за нею право власності на вищевказані самочинно
збудовані споруди.

Представник
відповідача сільський голова с
Козиряни Кельменецького району Чернівецької області Онофрійчук СІ. в
судовому засіданні пояснив,  що
ОСОБА_13гідно договору оренди,  який був
укладений 14 травня 2007 року між
позивачкою та Козирянською сільською радою,
є користувачем земельної ділянки,
яка знаходиться в АДРЕСА_1,  на якій розташовані самочинно збудовані
споруди,  які залишились після смерті
ОСОБА_2 Козирянська сільська рада,  як
власник цієї земельної ділянки не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права
власності на самочинне будівництво,  яке
розташоване за вищевказаною адресою. Самочинно збудовані споруди не порушують права
інших осіб.

Судом
встановлено,  що 14 травня 2007 року позивачка
ОСОБА_1 уклала з Козирянською сільською радою Кельменецького району
Чернівецької області договір оренди земельної ділянки розміром 0, 50 Га,  в тому числі 0, 15 Га для
обслуговування житлового будинку і господарських будівель,  яка розташована в АДРЕСА_1 строком на один
рік. Таким чином позивачка згідно
ст.  93 ЗК України є її
користувачем.  На даній земельній ділянці
знаходяться житловий будинок та інші споруди,
які зазначені у зведеному акті інвентарної справи,  а саме житловий будинок з прибудовою
позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А-І"
вартістю 17085 гривень,  сарай позначений літерою „Б" вартістю 11229 гривень,  сарай позначений літерою „В" вартістю 673 гривні,  вбиральня позначена літерою „Г" вартістю
238 гривень,  сарай позначений літерою „Д" вартістю 2076 гривень,  ворота позначені №1 вартістю 275 гривень,  огорожа позначена №2 вартістю 687 гривень,  загальна дійсна вартість яких становить 32263 гривні,  які були побудовані без належного дозволу та
належно затвердженого проекту,  тобто
самочинно. Дане самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам,  не порушує права інших осіб,  а також санітарні та екологічні норми і
правила.

Визнання
представником відповідача позову не суперечить закону,  не порушує права та інтереси інших осіб.

Згідно
ч.5  ст.
376 ЦК України,  на вимогу власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,  яке самочинно збудоване на ній,  якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи
наведене,  суд вважає,  що позов ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати
за нею право власності на житловий будинок та господарські і побутові споруди,  які розташовані в АДРЕСА_1.

Керуючись
ст.
ст.  376,  392 ЦК України,   ст.
ст.  3,  8,
10,  15,  79,
88,  130,  174,
213,  214,  215 ЦПК України ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані житловий будинок та інші
споруди,  які зазначені у зведеному акті
інвентарної справи та розташовані в АДРЕСА_1,  а саме на житловий будинок з прибудовою позначений в
інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А-І" вартістю 17085 гривень,  сарай позначений літерою „Б" вартістю 11229 гривень,  сарай позначений літерою „В" вартістю 673 гривні,  вбиральню позначену літерою „Г" вартістю
238 гривень,  сарай позначений літерою „Д" вартістю 2076 гривень,  ворота позначені №1 вартістю 275 гривень,  огорожу позначену №2 вартістю 687 гривень,  загальна дійсна вартість яких становить 32263   гривні.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження,  якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
буде подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  рішення суду набере законної
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги,  рішення,
якщо його не буде скасовано,
набере законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до Кельменецького районного суду. Апеляційна скарга на
рішення може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Кельменецький
районний суд.