УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого   Патрюка М.В.,

суддів:
Берднік І.С.,                                     Прокопчука Ю.В.,

Костенка А.В.,                                     Пшонки
М.П., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора
(далі - КП ЖЕК) № 10 Кіровського району м. Донецька, про вселення, зміну умов
договору найму жилого приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 18 травня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 жовтня 2006 року,

в с т а н о
в и л а:

У липні 2005 року ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася в суд з указаним позовом, посилаючись на те,
що з жовтня 2000 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_3, у нього у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.  З відповідачем вони мають неповнолітню дитину
- дочку ОСОБА_2, 2001 року народження, яка після народження була зареєстрована
в спірній квартирі, що складається з 3-х ізольованих кімнат площею 16,3 кв.м,
9,7 кв.м і 12 кв.м. Житлова площа квартири становить 38 кв.м, загальна площа -
66, 5 кв.м. Наймачем спірної квартири є відповідачка ОСОБА_4 У спірній квартирі зареєстровані відповідачі та
ОСОБА_2 Шлюбні відносини між подружжям припинилися, почали виникати
конфлікти з приводу користування спірною квартирою. Відповідачі не бажають, щоб
позивачка як мати неповнолітньої дитини разом із дитиною проживали в спірній
квартирі, не визнають за неповнолітньою дитиною права користування житловим
приміщенням.

У зв'язку з цим позивачка просила суд
вселити її з неповнолітньою донькою, ОСОБА_2, у квартиру АДРЕСА_1,
змінити умови договору найму житлового приміщення у спірній квартирі, виділити
ОСОБА_2 у користування ізольовану кімнату площею  12, 0 кв.м, відповідачам виділити дві інші
ізольовані кімнати площею 9,7 кв.м і 16,3
кв.м, інші приміщення залишити в загальному користуванні сторін.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали зустрічну позовну заяву, в якій просили визнати
неповнолітню ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням
у квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що в червні 2004 року ОСОБА_1 з
неповнолітньою донькою, ОСОБА_2, зібравши всі свої особисті речі й речі дитини,
після припинення шлюбних відносин із
ОСОБА_3 пішли зі спірної квартири у квартиру за місцем реєстрації
позивачки ОСОБА_1 і проживання її матері - за адресою: АДРЕСА_2, а потім вони
зі своєю родиною у зв'язку зі зміною місця проживання переїхали постійно
проживати в будинок АДРЕСА_3, в якому позивачка ОСОБА_1 постійно зареєстрована
й проживає з неповнолітньою донькою до цього часу.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 18 травня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від         26 жовтня
2006 року, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов
задоволено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ставить питання про
скасування ухвалених у справі судових рішень, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що спору про визначення місця
проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 - відповідні органи не вирішували, а
це питання було вирішено добровільно між батьками, а саме - за місцем
проживання матері. Оскільки батьки визначили місце проживання дитини та вона з
липня 2004 року в спірній квартирі не проживає, висновки судів про те, що вона
втратила право користування спірним житловим приміщенням, відповідають
обставинам справи та нормам ст. 71 ЖК України.

При розгляді справи судами не було порушено норм
матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є
необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, тому колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України не знаходить
підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 18 травня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від 26 жовтня 2006 року  залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка