Справа № 22-3588/2007 р.                      Головуючий
у 1-й інстанції: Нестеренко Л.О.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
листопада 2007 року                                                                                   м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:   Приймака В.М.

суддів:                                   Мануйлова Ю.С.

Подліянової
Г.С.  при секретарі: Батарейній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому апеляційну скаргу ЗАТ КБ
"ПриватБанк" на ухвалу судді Ленінського районного суду м.  Запоріжжя від 16 червня 2007 року по справі
за заявою ЗАТ КБ "ПриватБанк"
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу за кредитним
договором від 24 червня 2005 року в розмірі 8248 грн. 17 коп.3 ОСОБА_1,  -

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2007 року ЗАТ КБ „ПриватБанк"
звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення
боргу за кредитним договором від 24 червня 2005 року 8248 грн. 17 коп.3
ОСОБА_1.

Ухвалою судді
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 16 червня 2007 року у прийнятті зазначеної заяви про видачу наказу-
відмовлено.  .

В
апеляційній скарзі ЗАТ КБ„ПриватБанк" просить скасувати- вказану ухвалу як
таку,  що постановлена з порушенням норм
процесуального права та передати питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до п.1 ч.1  ст.  312 ЦПК України,  розглянувши скаргу на ухвалу суду першої
інстанції,  апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін,  якщо
судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно
до вимог  ст.  100 ЦПК України,  суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу,  якщо заявлено
вимогу,  не передбачену  ст.  96
ЦПК України,  а також із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

Відмовляючи у
прийнятті заяви про видачу судового наказу,
суд послався на те,  що звлено вимогу,  непередбачену
ст.  96 ЦПК України.

З таким
висновком суду погоджується колегія суддів,
оскільки він ґрунтуються на вимогах зазначеної норми
цивільно-процесуального закону.

Так,  у відповідності до п. 1 ч. 1  ст.  96
ЦПК України,  судовий наказ може бути
видано,  якщо заявлено вимогу,  яка ґрунтується на правочині,  вчиненому у письмовій формі.

Згідно умов
укладеного договору від 24 червня 2005 року вбачається,  що кредитний ліміт наданий з терміном
дії,  що відповідає строку дії картки.
Однак,  ні в умовах надання кредиту,  ні в копії заяви боржника про надання кредиту
відсутня будь-яка інформація щодо строків дії картки.

Відповідно до
умов договору в разі порушення позичальником своїх зобов'язань,  банк має право змінити умови договору,  розірвати договір у судовому порядку,  здійснити одностороннє розірвання договору з
виплатою позичальником всієї суми заборгованості з відсотками та сплатою
комісії,  у разі надсилання
позичальникові відповідного повідомлення,
де повинна бути зазначена дата останнього дня дії договору..

Відмовляючи у
видачі судового наказу суддя обґрунтовано посилався на відсутність в матеріалах
справи повідомлення та інші доказів звернення банку до боржника,  що вказує про наявність спору про право.

Колегія
вважає,  що суддею суду першої інстанції
зроблено правильний висновок про те,  що
заявлено вимогу,  не передбачену  ст.  96
ЦПК України,  а тому у відповідності
до  ст.
100 ЦПК України відмовлено в прийнятті заяви про видачу судового наказу
.

За таких
обставин,  ухвала суду є законною та
обґрунтованою,  тому підстав для її
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1
ч.2  ст. 307,  п.іч.1
ст.  312,   ст.
ст. 314,  315,  317
ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ КБ
"ПриватБанк" відхилити.

Ухвалу
судді Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 16 червня 2007 року про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.