Справа
- 39                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області
в складі:

головуючого судді:                       Бугрим Л.М.

суддів:                                                       Олєйникової Л.С.

Зінов'євої А.Г.

при секретарі:                                                                    Іванові В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції

Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних

захворювань України в Калінінському районі м. Горлівки (далі Фонд) на
рішення Калінінського

районного суду м. Горлівки від 7
листопада 2006 р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Горлівський завод „Реммаш" (далі Завод)
та відділення виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних

захворювань України в Калінінському районі м. Горлівки визнання недійсним
протоколу

засідання комісії по охороні праці та стягнення
одноразової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки від 7 листопада 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі: протокол засідання комісії по
охороні праці від 22 березня 2005 р. було визнано
недійсним. З відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Калінінському районі м. Горлівки на користь позивачки було стягнуто недоплачену
суму одноразової допомоги у розмірі 9660 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Фонд приніс апеляційну скаргу, в якій
просили рішення суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого
законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову
оцінку. Просили направити справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх доводів Фонд
посилався на те, що рішенням комісії по охороні праці від 22 березня 2005 р. при розгляді
питання щодо вини позивачки у нещасному випадку, який стався з нею 17 березня 2005 p., було встановлено
5% вини потерпілої.
Відповідно до вимог Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які потягли втрату
працездатності", Фонд має право у випадку наявності вини постраждалого у
нещасному випадку зменшити суму одноразової допомоги
не більш чим на 50%. Суд безпідставно не прийняв до уваги наявність вини
потерпілої у вигляді її особистої необережності, встановлення 5% проценту комісією по охороні праці, не навів доказів,
які б спростовували порушення з боку позивачки і не обґрунтовано стягнув одноразову
допомогу у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Фонду апеляційну скаргу підтримав у
повному обсязі і просив її задовольнити.

Відповідач Завод до судового засідання не прибув, про
день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Позивачка та її представник проти апеляційної скарги
заперечувала і просила її відхилити, а рішення суду залишити без зміни.

2

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши матеріали цивільної справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно визначив
правовідносини, які склалися

між сторонами, надав їм відповідну оцінку і обгрунтовано
дійшов висновку про задоволення

позовних вимог ОСОБА_1

Згідно наданим доказам, судом було встановлено, що
позивачка знаходилася у трудових відносинах з ВАТ „Горлівський завод
„Реммаш", де працювала строгальницею на ділянці по ремонту гірничошахтного
обладнання. 17 березня 2005 р. в 8 год. 45 хв. вона
при виконанні своїх службових обов'язків, пересуваючись по території заводу,
підсковзнулася біля входу в цех своєї дільниці (була ожеледь і територія заводу
посилана піском не була) і упала, ударившись головою. Про вказаний нещасний
випадок було складено акт за формою Н-1 і на засіданні комісії по охороні праці
було прийняте рішення про наявність її вини у нещасному випадку у розмірі 5%. А підставі
висновку МСЕК від 26 січня 2006 р. їй вперше
було встановлено 60% втрати
професійної працездатності і третю групу інвалідності. Після передачі
матеріалів до Фонду, рішенням останнього їй було зменшено розмір одноразової
допомоги до 50%.

В ході слухання справи, дослідження доказів, допиту свідків і перевірки
обставин справи, судом було встановлено, що позивачкою порушень Інструкції по
охороні праці, безпечному виконанню робіт
та поведінки робітників заводу допущено не було. Суд прийшов до висновку про
безпідставність встановлення комісією по охороні праці на підприємстві, до
компетенції саме якої входить вирішення питання про вину потерпілого і
її процент, вини ОСОБА_1 у нещасному випадку і рішення визнав недійсним.

Підприємством рішення суду в цій частині не оскаржене, що свідчить про їх
погодження з висновком суду, оскільки, насамперед, саме на роботодавця
законодавчими актами покладено обов'язок забезпечення безпечних умов праці
робітників.

Щодо до зменшення суми одноразової допомоги, обов'язок
виплати якої покладено на Фонд, то останній вийшов за межи своєї компетенції,
зменшивши її на 50%.

Як вбачається з Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які потягли за собою втрату професійної
працездатності", в компетенцію Фондів входить лише право зменшення
одноразової допомоги на процент вини потерпілого, встановлений комісією по
охороні праці підприємства, з яким потерпілий знаходився у трудових відносинах
і не більш.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання Фонду на ст. 112 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2006
p.", оскільки
згідно вказаного Закону відповідних змін до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які потягли за собою втрату
професійної працездатності" внесено не було. Крім того, виплати, які
проводяться Фондом потерпілим не є бюджетними, а виплачуються за рахунок
внесків підприємств.

Оскільки рішення суду в частині визнання недійсним протоколу засідання
комісії по охороні праці ні підприємством, ні Фондом не оскаржене, то відсутні
також підстави для зменшення одноразової допомоги на 5% (процент вини
встановлений комісією).

Таким чином, рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства і
підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.1 п. 1-308, 313, 314 ч.1п. 1,315 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Калінінському районі м. Горлівки відхилити.

Рішення Калінінського районного суду м. Горлівки від 7 листопада 2006 р. залишити без
зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
дня її проголошення, але може бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України протягам двох місяців з дня

набрання чинності.