Справа № 2-53, 2007 року
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2007 року                               Ставищенський
районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді:                                Галича Ю.М.,

при секретарі:                                Лавренюк О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище
Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської
ради та ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років в селі Іванівка Ставищенського району
Київської області помер його батько ОСОБА_3, на майно померлого відкрилася спадщина.
На підставі заповіту він та ОСОБА_2 є спадкоємицями майна померлого.

ОСОБА_3 до дня смерті проживав в житловому будинку
АДРЕСА_1, право власності на який було визнане рішенням № 36 від 26 жовтня 1995
року виконкому Іванівської сільської ради народних депутатів, проте батько за
життя правовстановлюваний документ на вказаний будинок не отримав і первинна
державна реєстрація права власності на будинок не була проведена.

Вказаний будинок відносився до майна колгоспного двору,
єдиним членом якого був ОСОБА_3. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991
року. Оскільки на час припинення колгоспного двору в ньому проживав лише
батько, інших членів, які б мали право на частку в його майні не було, він
набув права власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося
після припинення його існування.

Позивач просить визнати за ним право на спадщину за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1, вартістю 10949 гривень, та визнати за ОСОБА_2 право на
спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 10949 гривень.

В попередньому судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги,
підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві.

Представник відповідача Ференець С. В. в попередньому судовому засіданні
позов визнала, зробивши про це усну заяву.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала повністю.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, усну
заяву відповідача та представника відповідача про визнання позову та
перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачами вказаного позову
не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відносини власності на нерухоме майно в Україні
регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України “Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та іншими актами
законодавства України.

Відповідно до абзацу 3 частини 3
статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності
виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість
передбачена статтею 182 ЦК України.
Пункт 1 частини 1 статті 4  Закону
України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”
також передбачає обов'язкову  державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме
майно.

В той же час у відповідності  з частиною 5 статті 3 вказаного Закону
право  власності  та
інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими  актами
до  набрання чинності  цим
Законом,  визнаються
державою.

Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність
мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні
особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і
припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і
її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх
здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті
346 ЦК України є смерть власника.

У відповідності зі ст. 1220 ЦК
України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її
померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини
і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При видачі свідоцтва про право на
спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України ( затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5),
нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав
власності.

Відповідно до
пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року)
оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею
свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я
померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена.

Суд вважає, що ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Ставищенського району Київської області за життя
набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 згідно ст.ст. 100, 101 ЦК
УРСР (1963 р.), які діяли на час визнання за ним права власності Іванівської
сільською радою, до дня смерті мав можливість звернутися із відповідною заявою
про отримання свідоцтва про право власності та про державну реєстрацію цього
права, а тому вказаний будинок згідно статті 1218 ЦК України має належати до
складу спадщини.

Таким чином, дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3
набули права на спадщину за заповітом по &frac12; частини на вказаний будинок.

Оскільки відповідач Іванівська сільська рада до
пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в
судовому засіданні не оспорювала цього права, відмова відповідача у видачі
свідоцтва про право власності на ім'я померлого ОСОБА_3 була правомірною,
відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок
по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 25, 30, 182, 346, 392, 1218, 1220,
1223, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 100, 101 ЦК УРСР (1963р.),
ст.3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та
їх обмежень”, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 213-215  ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право на спадщину за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Іванівка Ставищенського району Київської області ОСОБА_3 на
&frac12; частини  житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 10949
(десять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) гривень.

Визнати за ОСОБА_2, право на спадщину за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Іванівка Ставищенського району Київської області ОСОБА_3 на
&frac12; частини  житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 10949
(десять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) гривень.

Звільнити від сплати судового збору Іванівську сільську раду на підставі
ст. 88 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський районний суд Київської області шляхом
подачі  в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя