Справа №2-401/07
РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року                                    Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді                      Трофимової Д.А.

при секретарі                             Золотухіній І.В.,

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача, в якому зазначила, що 02
березня 2004 року
ОСОБА_2 взяв у неї під розписку в борг 200
доларів США, по курсу 5.31 грн., що складає 1062 грн. Вказану суму
відповідач повинен був повернути протягом трьох місяців, тобто до 02.06.2004р.
Але у вказаний строк відповідач борг не повернув, її неодноразові пропозиції
про добровільну сплату боргу залишилися без відповіді.

Крім того,
позивач вказує, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання по
договору позики, вона не змогла вкласти гроші на потрібни її витрати, тому
знаходилася у тяжкому матеріальному становищу, так як на її утриманні знаходиться
неповнолітня дитина, 09.10.2005
року народження. В даній ситуації вона зазнала стрес, була безпомічна; стурбовано - помисливий настрій став домінувати в її житті. В результаті таких обставин
їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у 500 грн.

Позивач просила
суд стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 1062 грн., моральну шкоду в
розмірі 500 грн., а також
судові витрати.

У судовому
засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі на підставі викладених в ньому обставин та просила його
задовольнити, стягнути з відповідача на її користь 1643 грн.

Відповідач у
судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання
повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.
У зв'язку з чім, відповідно до ст. 224
ЦПК України, суд зі згоди позивача ухвалив постановити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши
пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до
ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як
у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від
суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної
грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно розписки,
наданої позивачем, ОСОБА_2 02.03.2004г. взяв у борг 200 доларів США по курсу 5.31 грн. Зобов'язався
повернути протягом трьох місяців (а.с. 23).

1

Однак, до
теперішнього часу не повернув, хоча строк довернення боргу закінчився 02 червня 2004 року.

Офіційний курс
НБУ станом на 02.03.2004р. складав 532
грн. за 100 доларів США, що підтверджується копією службового розпорядження Національного банку
України (а.с. 22).

Таким чином,
сторонами дотримана встановлена законом письмова форма договору, у підтвердження
якої позикодавцем надана розписка позичальника, котра посвідчує передання йому
позикодавцем 200 доларів США, тому з відповідача
підлягає стягненню борг у сумі 1062
грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними Постановою ПВСУ №
5 від 25.05.2001р. обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових
втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших
обставин.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач не надала суду доказів заподіяних їй страждань, не обгрунтувала розмір грошової суми,
в яку вона оцінює заподіяну їй шкоду та не зазначила з чого вона при
цьому виходила, тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частини відшкодування моральної шкоди відмовити.

Оскільки позов
задовольняється, хоча і частково, з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України
необхідно стягнути і сплачене позивачем держмито у розмірі 51 грн. та витрати
за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а
всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1143 грн. (1062
грн. + 51 грн. + 30 грн).

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. З, 10, 11, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 23, 1046, 1047, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1143
(одну тисячу сто сорок три) грн.

В іншій частині позова відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про перегляд заочного рішення, або заяви про апеляційне оскарження, якщо заяви
не було подано. Заяву про перегляд заочного
судового рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання
його копії.