Справа № 2-2700/07
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2007 р. Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Дрішлюка А.І., за участю секретаря Іскрич В.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкуванням за законом, -
В Малиновський районний суд м. Одеси з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом звернувся ОСОБА_1. В обґрунтуванні заявлених вимог він зазначив, що є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 спадщини, яка залишилась після її смерті та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину квартири. В процесі судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та з врахуванням його частки в спірному майні просив визнати за ним право власності на 3/8 квартири та усунути перешкоди в користуванні власністю з боку відповідачки ОСОБА_2, а також просив встановити порядок користування квартирою виділивши йому в користуванні кімнату площею 17, 4 кв. м.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Як встановлено у судовому засіданні, 8 червня 1995 року Управлінням житло-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності за НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1. Це свідоцтво було зареєстровано в ОМБТІ та РОН.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів було зроблено відповідний актовий запис за № 5834 від 11.06.1995 р. Визначаючи норми матеріального права, що підлягають застосуванню та надаючи правову кваліфікацію фактично існуючим між сторонами по справі правовідносинам суд виходе з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з яким він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з п. 5. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як вбачається із фактичних обставин справи спадкові відносини, що виникли після смерті ОСОБА_4 припинилися зі спливом 6 місячного строку на прийняття спадщини, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, що був чинний на момент відкриття спадщини, і трансформувалися в відносини права власності, яке не було оформлене в установленому законом порядку. Таким чином, в частині визначення порядку спадкування та оформлення спадкових прав, підлягають застосуванню норми матеріального права, що були чинними на момент відкриття спадщини, тобто ЦК УРСР.
Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином,
спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 були ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (донька).
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. ОСОБА_1, ОСОБА_2 фактично прийняли спадщину: мешкають у спірній будівлі, сплачують комунальні платежі, та фактично володіють своїми частками в спірній квартирі.. Підставою виникнення права приватної власності згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України „Про власність", є зокрема успадкування майна. Таким чином, ОСОБА_1, ОСОБА_2, набули право власності по 1/8 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, проте не оформили його в установленому законом порядку.
Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У разі виникнення між співвласниками спору він вирішується судом. Задовольняючи позов, суд враховує те, що питання про виділ та поділ майна в натурі не вирішувалося судом. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.
Згідно зі ст. 217 ЦК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Керуючись ст. ст. 16, 1223, 1226, 1258, 1262, 1268-1270, 1273 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 130, 208, 209, 212, 213-215, 224-225 ЦПК України, суд
ПозовОСОБА_1 задовольнити.
Встановити юридичний факт прийняття спадщини ОСОБА_1 у вигляді 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4.
Визнати за право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, всього 3/8 частини квартири АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1у в користуванні квартирою АДРЕСА_1.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши ОСОБА_1у в користуванні кімнату площею 17, 4 кв. м.
Встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким воно є підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1 на 1/8 квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, та перереєстрації % квартири АДРЕСА_1 - всього за ОСОБА_1 3/8 квартири АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.