КОМПАНІЇВСЬКИЙ  РАЙОННИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
селище Компаніївка, вулиця Калініна,21
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23 листопада 2007 року
селище Компаніївка

Компаніївський районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Брегея
Р.І.,

при секретарі  Городніцькій Г.І.,

за участі представника
позивача та відповідача за зустрічним

позовом ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника
співвідповідача ОСОБА_3,

представника співвідповідача за зустрічним позовом

Бур'яноватого М.Т.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків, де ухвалою суду залучено, як
співвідповідача, ОСОБА_6, в якій в одне провадження об'єднаний зустрічний позов
ОСОБА_2до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, де
ухвалою суду залучено, як співвідповідача за зустрічним позовом, ВАТ НАСК
«Оранта»,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися
до суду  з позовною заявою до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди у сумі
2984,46 грн., спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної
події.(а.с.2-3)

Ухвалою суду від 14 серпня
2006 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
стягнення матеріальної шкоди у сумі 4641,15 грн. і моральної шкоди - 3000 грн.,
котра об'єднана в одне провадження з первісним позовом.(а.с.36-37)

12 жовтня 2006 року суд виніс
ухвалу про залучення до участі у справі, як співвідповідача, ОСОБА_6, котрий на
той час не досяг 18 років.(а.с.61)

Ухвалою суду від 09 листопада
2006 року залучено до участі у справі, як співвідповідача за зустрічним
позовом, Компаніївське районне відділення Кіровоградської обласної дирекції ВАТ
НАСК «Оранта». (а.с.94-95)

Ухвалою суду від 23 листопада
2006 року замінено згаданого співвідповідача за зустрічним позовом, на
належного -
ВАТ НАСК «Оранта».(а.с.112)

23 листопада 2007 року суд
виніс ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_6 на
підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України.(а.с.232)

Провадження у справі
неодноразово призупинялось у зв'язку з розглядом апеляційним судом
Кіровоградської області скарги на постанову Ленінського районного суду
Кіровоградської області від 21 липня 2006 року за результатом розгляду
протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_6, та
призначенням автотехнічної експертизи.(а.с.124, 139,156)

В судовому засіданні
представник позивача та відповідача за зустрічним позовом не визнав зустрічний
позов, підтримав вимоги заяви та пояснив, що винуватцем дорожньо-транспортної
події вважає водія автомобіля «Ауді-81», ОСОБА_6, котрий не дотримався п.п.
16.2, 16.4 Правил дорожнього руху України (надалі по тексту Правила у
відповідних відмінках), однак, на його погляд, матеріальну шкоду спричинену
автомобілю позивача необхідно стягнути саме з власника згаданого автомобіля,
ОСОБА_2, оскільки він передав право керування сину, у якого не було
відповідного права, та знаходився поруч з ним.

Відповідач ОСОБА_2 позов не
визнав та підтримав вимоги зустрічної заяви. Зазначив, що згідно постанови
Ленінського районного суду Кіровоградської області, котру залишив без змін
апеляційний суд тієї ж області, у діях ОСОБА_6 відсутній склад
адміністративного правопорушення.

Разом з тим наголосив, що
апеляційний суд, розглядаючи скаргу позивача на згадану постанову місцевого
суду, встановив факт порушення Правил водієм автомобіля «ЗАЗ-11027», а тому, на
його думку, відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України це не підлягає доказуванню.
Також зазначив, що згідно план-схеми дорожньо-транспортної події водій
автомобіля «ЗАЗ-11027» виїхав на зустрічну смугу руху, що, як вважає, є
причиною події.

В судовому засіданні
представник співвідповідача ОСОБА_6, котрий при винесенні рішення досяг
повноліття, позов не визнала з підстав оголошених ОСОБА_2.

Представник співвідповідача
за зустрічним позовом,
ВАТ НАСК «Оранта», зустрічного позову не визнав, мотивуючи це тим, що
згідно висновку автотехнічної експертизи, показань експерта після виїзду на
місце події, саме водій автомобіля «Ауді-81» порушив Правила та цей факт,
незважаючи на наявність постанов місцевого та апеляційних судів, підлягав
доказуванню, та як згадані процесуальні документи відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК
України обов'язкові з питань, чи мале місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд, вислухавши пояснення
відповідача, представників позивача, відповідача, співвідповідача,
співвідповідача за зустрічним позовом, допитавши свідків, дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, а зустрічний
позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що 28 червня 2006 року о 14:15 годині мала місце
дорожньо-транспортна подія на перехресті польових доріг за напрямком руху
селище Компаніївка - село Лужок Компаніївського району Кіровоградської
області.(а.с.221-222)

Згідно протоколу про
адміністративне правопорушення та пояснень учасників події, зіткнулись
автомобіль «ЗАЗ-11027» НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіль «Ауді-81»
НОМЕР_2, за кермом якого сидів неповнолітній ОСОБА_6(а.с.221-224)

Автомобіль «Ауді-81»
належить на праві власності ОСОБА_2, котрий є батьком ОСОБА_6 та знаходився
разом з ним в момент згаданої події.(а.с.28,85)

В судовому засіданні відповідач
пояснив, що навчав сина водити автомобіль на польовій дорозі, так як водійський
стаж перевищує 3 роки та це не заборонено п.24.7 Правил.

Суд встановив, що водійський
стаж ОСОБА_2 дійсно перевищує 3 роки, однак, станом на день події, у ОСОБА_6 не
було відповідної медичної довідки, згідно вимог п.24.1 Правил, та це достовірно
знав відповідач.(а.с.85-86)

Автомобіль «ЗАЗ-11027»
належить на праві власності ОСОБА_5, котра довірила право керування
ОСОБА_7(а.с.6)

Цивільно-правова
відповідальність водія ОСОБА_ застрахована ВАТ НАСК «Оранта».(а.с.93)

Суд встановив, що протокол
про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП складений стосовно ОСОБА_6,
котрого обвинувачували в порушенні п.п. 10.11, 13.1 Правил.(а.с.221)

Постановою Ленінського
районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2006 року провадження щодо
розгляду протоколу про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_6 складу правопорушення.(а.с.26)

Так як, суд розглядає справу в межах
обвинувачення, тому місцевий суд встановив відсутність в діях ОСОБА_6 порушень
п.п.10.11, 13.1 Правил.

Розглядаючи скаргу позивача
на постанову місцевого суду, апеляційний суд тієї ж області залишив її без
змін.(а.с.125)

Разом з тим апеляційний суд
у рішенні зазначив про наявність вини водія автомобіля «ЗАЗ-11027» (не
вказавши, який пункт Правил порушений), котра полягала у тому, що він виїхав на
смугу зустрічного руху.(а.с.125)

Суд зазначає, що бере до
уваги постанови місцевого та апеляційного судів лише в контексті вимог ч.4
ст.61 ЦПК України та не погоджується з думкою відповідача стосовно звільнення
від доказування вини ОСОБА_6, з посиланням на ч.3 ст.61 ЦПК України, з таких
підстав.

В ч.3 ст.61 ЦПК України
зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, котре набрало законної сили, не
доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В розділі 11 «Прикінцеві та
перехідні положення» ЦПК України зазначено, що цей Кодекс набирає чинності не
раніше набрання чинності Адміністративним процесуальним кодексом України.

В ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства України зазначено, що адміністративна справа -
переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Таким чином, вимоги ч.3 ст.61
ЦПК України не поширюються на рішення суддів стосовно розгляду протоколів про
адміністративні правопорушення, так як вони не відносяться до компетенції
адміністративних судів (ч. 2 ст.17 КАС України) та не містять
публічно-правового спору.

Більш того, ч.4 ст.61 ЦПК
України передбачено, що саме постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку автотехнічної
експертизи №54 від 03 березня 2007 року, експерт зазначив, що в разі, зіткнення
транспортних засобів в межах перехрестя, дії водія автомобіля «Ауді-81» не
відповідали вимогам п.п.16.12, 16.14 Правил.(а.с.159)

Допитаний в судовому
засіданні експерт Гвоздик В.О. дав показання, що не може на даний час дати
категоричний висновок, оскільки на план-схемі не зазначено межі
перехрестя.

При виїзді на місце події
за участі експерта, з метою встановити межі перехрестя, суд розмістив
автомобілі сторін, відповідно до план-схеми від 28 червня 2006 року, та
встановив, що зіткнення відбулось саме на перехресті, так як його межі
закінчуються за автомобілем «ЗАЗ-11027».(а.с.215)

Повторно допитаний в судовому
засіданні експерт Гвоздик В.О., після виїзного засідання, дав категоричний
висновок, що дії водія автомобіля «Ауді-81» не відповідали вимогам п.п.16.12,
16.14 Правил.

П.16.12 Правил передбачено,
що на перехресті рівнозначних доріг водій транспортного засобу зобов'язаний
уступити дорогу транспортному засобу, котрий наближається з права.

В п.16.14 Правил зазначено,
якщо другорядна дорога на перехресті змінює напрям, водії транспортних засобів,
котрі рухаються по ній, повинні керуватись між собою правилами проїзду
перехрестя рівнозначних доріг.

Більш того, відстань від
лівого переднього колеса автомобіля «ЗАЗ-11027» до лівого краю дороги складала
2,4 м., в той час, як ширина  автомобіля
«Ауді-81» - 1,6 м., що давало можливість водію         ОСОБА_6, в разі дотримання вимог
Правил, зайняти крайнє праве положення та тим самим уникнути зіткнення.(а.с.215)

В судовому засіданні, при
додатковому допиті,  свідок ОСОБА_8
(працівник міліції), котрий складав план-схему події пояснив, що зіткнення
відбулось в межах перехрестя, однак не зафіксував це, так як вважав, що інших
розмірів достатньо для визначення винного.

Оглядаючи фотографії з місця
події, суд встановив, що межа перехрестя знаходиться за автомобілем
«ЗАЗ-11027», а тому місце зіткнення (відстань між автомобілями) розташоване на
перехресті.(а.с.197 (фотографія №1,2))

Суд звертає увагу на те, що при виїзді на місце події 09 листопада 2007
року, так і при огляді фотографій з місця події від 28 червня 2006 року
встановлено, що місце зіткнення розташоване в межах перехрестя доріг.

Суд погоджується з висновком
експерта та не ставить під сумнів, так як він узгоджується з змістом згаданих
вимог Правил, місцем події (перехрестя рівнозначних доріг), напрямком руху
автотранспорту та взаємним розміщенням останніх на місці події.

Таким чином, суд дійшов
висновку, що між дорожньо-транспортною подією та порушенням Правил ОСОБА_6 є
прямий причинний зв'язок.

Суд зазначає, що не бере до
уваги показання свідків, котрі в момент зіткнення перебували в автомобілях,
оскільки їхні показання не містять інформативності щодо місця зіткнення, а
визначають власне бачення дій  кожного з
водіїв.

Також,
суд критично відноситься до пояснень відповідача та представника
співвідповідача стосовно недостовірності розміщення автотранспорту при
складанні план-схеми від 09 листопада 2007 року, з причини збільшення ширини
доріг, по яких рухався автотранспорт, оскільки автомобілі розташовувались
відповідно до встановлених розмірів при складанні план-схеми 28 червня 2006
року, а прив'язкою до місця, з якої починались всі заміри, стала опора лінії електропередач.(а.с.215,222)

Так як, суд встановив, що
зіткнення відбулось на перехресті доріг, то пояснення відповідача стосовно
виїзду автомобіля «ЗАЗ-11027» на зустрічну смугу руху є безпідставними, так як
на перехресті не існує осьової лінії, оскільки пересікаються дві дороги.

Більш того, як вбачається з
план-схем та пояснень водіїв, зіткнення відбулось при здійсненні кожним з них
маневру повороту, тому в цій ситуації, для умовного розуміння поняття виїзду на
зустрічну смугу,   необхідно
використовувати ширину дороги (2,7 м.), по якій рухався автомобіль «Ауді-81», з
урахуванням встановленого місця зіткнення.

За таких обставин, автомобіль
«ЗАЗ-11027», в умовному розумінні, не виїхав на зустрічну смугу, так як
відстань від лівого переднього колеса до лівого краю дороги складала 2,4
м.(а.с.215)

Ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

В п.24.7 Правил зазначено, що
особа, котра навчає водінню в індивідуальному порядку, несе відповідальність,
як водій згідно законодавства.

Згідно висновку
автотоварознавчого дослідження від 07 липня 2006 року, матеріальний збиток,
спричинений власнику автомобіля «ЗАЗ-11027», складає 2984,46 грн.(а.с.5-12)

Розмір матеріального збитку
не оспорював ні відповідач, ні представник співвідповідача.

Отже, незважаючи на те, що
ОСОБА_6, котрий при винесенні рішення досяг повноліття, не маючи права керувати
автотранспортом, порушив п.п. 16.12, 16.14 Правил, матеріальний збиток
необхідно стягнути з ОСОБА_2, власника автомобіля «Ауді-81», який 28 червня
2006 року навчав сина водінню.

Судом не встановлено порушень
Правил водієм автомобіля «ЗАЗ-11027» ОСОБА_7, що стали причиною події, а тому
зустрічна позовна заява є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Оскільки, позовна заява
задоволена, тому судові витрати позивача підлягають відшкодуванню відповідачем.

Судові витрати позивача
складаються з судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду та витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження
(вартість проведення дослідження, затрати на повідомлення відповідача про
проведення, транспортні затрати у зв'язку з прибуттям до
спеціаліста).(а.с.17-19,38-41)

На підставі викладеного, керуючись п.п. 1.10, 16.12, 16.14, 24.7
Правил  дорожнього руху  України, ст. 1187 ЦК України, ст.ст. 3, 10,
57-64, 88, 208-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовну заяву.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 спричинену матеріальну шкоду у сумі 2984,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 судові витрати у сумі 478,72 грн.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову у зв'язку з безпідставністю
вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання рішення у
повному обсязі, а саме з 27 листопада 2007 року, заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку  ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
___________________