Справа №22-55
Головуючий у 1 -ій інст.Заверуха О.Б.
Доповідач Зубарєва К.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007
року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суд Львівської
області в складі:

Головуючого:
Зубарєвої К.П.

Суддів: Мікуш
Ю.Р., Павлишин О.Ф.

При секретарі:
Щербатій І.М.

З участю ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого
акціонерного товариства „Страхова компанія „Алькона" на рішення
Шевченківського районного суду м.Львова від 30 червня 2007 року

Встановила:

В жовтні 2005
року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та Відкритого акціонерного
товариства „Страхова компанія Алькона"( далі ВАТ) про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної транспортним засобом. Посилався на те, що
29.04.2005 року о 14 год.30 хв. на автодорозі Львів-Брюховичі сталася
дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої на автомобіль Рено-19 д.н.з.НОМЕР_1,
належний йому на праві власності, наїхав автомобіль Форд-Мондео НОМЕР_2,
належний відповідачці ОСОБА_3, в результаті чого його автомобіль зазнав
технічних ушкоджень, йому заподіяна матеріальна шкода в сумі 15363 грн.
відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця від 12.05.2005 року. Судом
в якості співвідповідача залучено до участі у справі ОСОБА_4.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.Львова від 30 червня 2007 року позов
задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 15363
грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 350 грн. витрат, пов"язаних з
проведенням автотоварознавчого дослідження, 80 грн. витрат, понесених у
зв"язку з наданням послуг автомобіля-евакуатора та 157 грн. сплаченого
державного мита.

Рішення суду
оскаржило ВАТ „Страхова компанія „Алькона". В апеляційній скарзі просить
рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди солідарно з ОСОБА_3
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові до ОСОБА_3, оскільки
суд, правильно і повно встановивши дійсні обставини справи невірно застосував
норми матеріального права. Зокрема суд не врахував роз"яснень п.3 Пленуму
Верховного Суду України від 27.3.1992 року з наступними змінами і доповненнями
щодо солідарної відповідальності осіб, які спільно заподіяли шкоду
взаємопов"язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру. Оскільки
питання про відповідальність за шкоду, заподіяну

2

внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки
самим джерелам підвищеної небезпеки кожному із володільців перед іншим з них
вирішується за правилами ст..
1166 ЦК України,
суд неправомірно застосував ч.2 ст.1188 ЦК
України щодо відповідачки ОСОБА_3 при відсутності її вини та не вирішив
питання про передачу відповідачам транспортного засобу, який не підлягає
відновленню.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та межі доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з таких підстав.

Встановлено, що
29.04.2005 року о 14 год.30 хв. на автодорозі Львів-Брюховичі при виїзді
автомобіля ВАЗ-2105 державний реєстраційний номер ( д.р.н.) НОМЕР_3 під
керуванням відповідача ОСОБА_4 на головну дорогу відбулось зіткнення з
автомобілем Форд д.р.н. НОМЕР_4 під управлінням відповідачки ОСОБА_3 ,
внаслідок чого від удару автомобіль ОСОБА_3 зіткнувся з автомобілем Рено-19
д.р.н. НОМЕР_1, який стояв на обочині дороги і належить позивачу. Вартість
матеріальної шкоди, заподіяної технічним ушкодженням автомобіля позивача,
згідно висновку спеціаліста автотоварознавця від 12.05.2005 року, становить
15363 грн.46 ко'п., що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на
момент його пошкодження. Задовольняючи позовні вимоги про солідарне
відшкодування позивачу матеріальної шкоди суд прийшов до висновку, що
дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_4
вимог п.п.10.1,10.2 Правил дорожнього руху України, проте відповідачка ОСОБА_3
в силу ст.. 1188 ЦК України несе матеріальну відповідальність разом з
відповідачем ОСОБА_4 без наявності вини, як власник джерела підвищеної
небезпеки. Проте з висновком суду щодо матеріальної відповідальності ОСОБА_3
перед позивачем не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на матеріалах
справи та нормах матеріального права. Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст.
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Матеріалами справи
встановлено, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки з вини відповідача ОСОБА_4., який допустив порушення
Правил дорожнього руху, відтак відшкодування позивачу шкоди повинно
вирішуватись відповідно до положень ч.1 ст.1188 та ч.1,2 ст.1166 ЦК України і
така підлягає відшкодуванню особою, яка завдала такої шкоди, зокрема
відповідачем ОСОБА_4. Суд безпідставно поклав обов'язок по солідарному
відшкодуванню шкоди і на відповідачку ОСОБА_3, виходячи з положень ч.2 ст.1188
ЦК України, оскільки зазначена норма на дані правовідносини не поширюється,
вина її у порушенні Правил дорожнього руху і заподіянні позивачу матеріальної
шкоди пошкодженням автомобіля не доведена. За таких обставин рішення суду в
частині стягнення з відповідачки ОСОБА_3 солідарно на користь позивача 15363
грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові до
ОСОБА_3 Матеріалами справи також встановлено, що відповідач ОСОБА_4. помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до листа Четвертої Львівської державної нотаріальної
контори від 22.06.2007 року за № 1760/02-22 спадкова справа не заводилася,
спадкоємці після його смерті за прийняттям спадщини в порядку і строки,
передбачені ст..ст. 1268,1270 ЦК України в нотаріальну контору не зверталися,
дані про наявність спадкового майна відсутні, заява відповідного органу
місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини про визнання її відумерлою
відповідно до ст.. 1277 ЦК України не подавалася. Враховуючи, що на даний час
спадкоємці після смерті ОСОБА_4 відсутні, проте дані правовідносини допускають
правонаступництво,. рішення суду в частині задоволення позовних вимог до
відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відповідає матеріалам справи,
доказам та вимогам матеріального і процесуального права, відтак відповідно до
ч.2 ст.310 ЦПК України смерть відповідача ОСОБА_4 не може бути підставою для
застосування вимог частини першої цієї статті. Відповідно до роз"яснень
п.9 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року зі
змінами та доповненнями „Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" постановляючи рішення про

3

стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості
майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність,
суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після
відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Як вбачається із висновку
спеціаліста експертного авто товарознавчого дослідження пошкодженого
автомобіля, належного позивачу, вартість матеріального збитку, завданого
позивачу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобілю на
момент його пошкодження - 15363 грн. З врахуванням наведеного при відшкодуванні
збитків на позивача слід покласти обов'язок про передачу пошкодженого майна
особі, відповідальній за шкоду..

Керуючись
ст..ст.307 ч.1 п.2,309 ч.1 п.4 і ч.2, 310 ч.2, 314 ч.2, 316,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Алькона"
задовольнити. Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 30 червня
2007 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3, третьої особи відкритого
акціонерного товариства „Страхова компанія „Алькона" про відшкодування
шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи ВАТ „Страхова компанія „Алькона" про
відшкодування шкоди відмовити. В решті рішення суду залишити без зміни,
доповнивши його покладенням обов"язку на позивача при відшкодуванні йому
шкоди передати пошкоджене майно особі, відповідальній за шкоду.

Рішення вступає
в законну силу з моменту проголошення, може бути оскарженим у касаційному
порядку протягом двох місяців з дня вступу в законну силу шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.