У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

20 листопада
2007 року                                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

в складі:

Левченка
Є.Ф.,  Лихути Л.М.,   Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до державної виконавчої служби у Ленінському районі про
звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу
Апеляційного суду АРК від 20 березня 2007 року

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У вересні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державної виконавчої служби у Ленінському
районі про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що згідно з актом
опису майна від 5 вересня 2006 року державна виконавча служба описала і наклала
арешт на його майно, яке знаходиться на фермерському господарстві “Зубово”.
Оскільки у вищевказаний акт виконавцем безпідставно було включено особисте
майно позивача, а накладений арешт порушує права позивача, як власника, просив
суд задовольнити його позов.

Рішенням
Ленінського районного суду АРК від 27 листопада 2006 року, позов     ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою
Апеляційного суду АРК від 20 березня 2007 року рішення Ленінського районного
суду АРК від 27 листопада 2006 року скасовано, провадження по справі закрито з
тих підстав, що фактично позивачем оскаржуються дії державного виконавця при виконанні
рішення господарського суду.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду АРК від 20 березня
2007 року та залишити в силі рішення Ленінського районного суду АРК від 27
листопада 2006 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права
та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного
суду  постановлена з додержанням судом
норм матеріального та процесуального права і доводи скарги їх висновків не
спростовують.

Ухвала
апеляційного суду не перешкоджає позивачу звернутись до суду з належним позовом
до стягувача та боржника про виключення майна з акту опису та звільнення з-під
арешту.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Апеляційного суду АРК від 20 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                     Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук