Справа № 22-7915/2007р.                                Головуючий в 1
інстанції Садчиков Д.В.
35                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Стельмах Н.С.;

суддів Молчанова С.І.,
Рецебуринського Ю.Й.,

при
секретарі Шилковій Ю.О., розглянув у відкритому судовому судовому засіданні в
м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2. на рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 5 вересня 2007 року про розірвання шлюбу і

встановив:

в
апеляційній скарзі ОСОБА_2. оспорює обгрунтованість судового рішення, яким
вказаний позов задоволено, і ставить питання про його скасування і направлення
справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом не
було встановлено підстав для розірвання шлюбу.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_2. підтримала доводи апеляційної скарги і
просила про її задоволення, скасування судового рішення та направлення справи
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

22
травня 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки
і зазначав, що вони з 16 липня 1983 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі,
мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне
життя в них не склалося внаслідок різних на нього поглядів. Тому він просив
ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними.

Рішенням
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 5 вересня 2007 року
позов задоволено.

Апеляційний
суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що, міститься в п. 1 постанови
„Про судове рішення" № 11 від 29 грудня 1976 року, рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із
загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим
вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Згідно
із ст. 112 СК України суд при вирішенні спорів щодо розірвання шлюбу повинен
з'ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя.

Суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

З
наданих апеляційному суду заперечень ОСОБА_1 вбачається, що шлюбні відносини з
відповідачкою було припинено 17 вересня 2006 року, коли він пішов з сім'ї та з
вказаного часу живе окремо.

Крім
того, на час розгляду справи судом першої інстанції ним вже було створено нову
сім'ю, а тому збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам.

Відповідно
до вимог ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

При
розгляді цієї справи встановлено, що позивач ОСОБА_1. категорично

не бажає
знаходитися в шлюбі з ОСОБА_2. і живе в фактичних шлюбних

відносин
з іншою жінкою.

За таких
обставин, всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та
розірвання шлюбу між сторонами.

Оскільки
апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом
першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального
права та невідповідності висновків суду обставинам справи, то підстав для
задоволення скарги і скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 314 ЦПК України, апеляційний суд.

ухвалив

апеляційну
скаргу ОСОБА_2. відхилити, рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 5 вересня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.