Справа №22-2001/07
Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ЛЬВІВСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 листопада
2007 року
м. Львів

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
судді Каблака П.І.,

суддів: Бакуса В.Я.,
Цяцяка Р.П.,

при секретарі:
Раб О.В.,

з участю:
представника ПП „РПІКС" Чупи М.І., представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова
від 30 травня 2007 року у справі за позовом приватного підприємства
„РПІКС" (далі ПП „РПІКС") до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за надання комунальних послуг, переселення, -

встановила:

оскаржуваним
рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2007 року задоволено
позов ПП „РПІКС". Постановлено стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в користь
позивача 5 119 грн. 63 коп. боргу та 331 грн. понесених судових витрат.
Переселено ОСОБА_3, ОСОБА_1 разом з членами сім'ї з кімнат №№ 36, 37 у кімнати
№№ 65, 71, 72 гуртожитку по АДРЕСА_1, призначених для проживання сімей.

Рішення суду
оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
просить його скасувати й ухвалити нове про відмову у задоволені позову,
посилаючись на те, що позивач не вправі переселяти жильців з кімнат та
самовільно встановлювати плату за проживання в гуртожитку.

Вислухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи і доводи
скарги, законність і обгрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити
частково.

Відповідно до
ст.130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається
законодавством.

Відповідно до
п.1 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 (далі Примірне положення), це Примірне
положення встановлює порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств,
установ, організацій, виселення з гуртожитків, користування цими гуртожитками
та їх утримання, оплати за користування жилою площею в гуртожитку. Ці питання
віднесенні до компетенції адміністрації підприємств, установ, організацій.

Судом безспірно
встановлено, що спірне приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1, є гуртожитком,
який спеціально збудований як гуртожиток

2

для проживання одиноких
громадян та зареєстрований у відповідному виконавчому комітеті.

Як вбачається з
договору оренди від 01 березня 2003 року (а.с.83-85) приміщення лівого крила
гуртожитку, де знаходиться спірні кімнати, в яких проживають відповідачі, були
передані дочірним підприємством Акціонерного товариства
„Міжміськзв"язокбуд" - „Фірма по будівництву міжміських
телекомунікаційних мереж" в оренду позивачу. Як зазначено в договорі оренди
це приміщення передане орендарю з метою ефективного використання і зберігання
належного технічного стану конструктивних елементів і технічного обладнання,
допоміжних приміщень і при будинкової території цього приміщення (п.1.1).
Орендар вступає у строкове платне користування приміщенням та має право
використовувати його відповідно до його призначення та умов цього договору
(п.п. 2.1 та 5.1). Питання звернення орендаря до суду з позовними вимогами від
власника щодо стягнення з осіб плати за проживання в орендованому гуртожитку,
виселення та переселення осіб, що проживають в гуртожитку договором не
передбачено. Крім того, як встановлено в судовому засіданні апеляційної
інстанції, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно,
власником лівого крила будівлі гуртожитку є виробничо-торгово-господарське
об'єднання концерн „Сімекс" на підставі рішення Господарського суду
Львівської області від 21.10.2004 року. Таким чином, задовольнивши позов ПП
РПІКС" про стягнення з відповідачів коштів за проживання в гуртожитку та
про їх переселення суд тим самим вирішив про права та обов'язки власника
гуртожитку.

Крім того, як
вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні апеляційної
інстанції, що не заперечив представник позивача, позивач дозволу виконавчого
комітету міської ради на виділення в гуртожитку приміщень для проживання сімей
не отримував та не приймав рішення про видачу позивачам ордеру на переселення з
кімнат, в яких проживають позивачі, в інші приміщення. А відтак вимоги позивача
про переселення позивачів в інші жилі приміщення суперечать вимогам пунктів 4,
19 Примірного положення.

Також позивачем
не представлено розрахунку заборгованості відповідачів по оплаті за
користування площею в гуртожитку до 01.01.2004 року, а є лише посилання позивача
на заборгованість на цей період в сумі 432 грн. 11 коп. (а.с.89). В той же
час відповідачами представлено квитанції про сплату ними за користування жилою
площею в гуртожитку за 2003 рік в сумі 2 058 грн. 61 коп. таким чином позивач
не довів, що оплата за користування жилою площею в гуртожитку становила більшу
суму, ніж сплачено відповідачами.

Що стосується
заборгованості з 01.01.2004 року до 01.05.2007 року, відповідно до дати
зазначеної в представленому розрахунку позивача (а.с.91), то як вбачається з нього
позивачем нараховано до сплати відповідачами за користування жилою площею в
гуртожитку 9 875 грн. 58 коп., а відповідно до представлених відповідачами
квитанцій ними сплачено за користування жилою площею в гуртожитку за цей період
- 5 292 грн. 26 коп. А відтак різниця становить 4 583 грн. 32 коп.

Відповідно до
п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,
які не брали участь у справі.

За таких обставин
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При новому
розгляді слід врахувати викладене і залежно від встановленого вирішити справу у
відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Керуючись
ст.ст.303, п.3 ч.1 ст. 309, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

3

Рішення
Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2007 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.