У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року                                            м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.

суддів:

Балюка М.І.,                    Гуменюка В.І., Барсукової
В.М.,             Косенка В.Й.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства (далі - КП) “Згода”,
третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, заробітної плати, витребування трудової книжки,

в с т а н о в и л а:

У травні
2002 року ОСОБА_1 звернулась із зазначеним позовом, посилаючись на те, що  вона працювала у КП “Згода” с. Охрімівка з 1 березня 2001 року на посаді бухгалтера. 20 травня
2002 року вона була звільнена за пунктом 2 статті 40 КЗпП України, згідно
наказу № 96 від 20 травня 2002 року. Позивачка вважає своє звільнення
незаконним, а тому просила поновити її на роботі та стягнути заробітну плату за
час вимушеного прогулу з 20 травня 2002 року по час поновлення, виходячи із
заробітної плати 170 грн. в місяць. В процесі розгляду справи  ОСОБА_1 звернулась з додатковими вимогами і
просила стягнути середню заробітну плату з 20 травня 2002 року по час винесення
рішення в сумі 5 371 грн., виходячи з розміру середньої заробітної плати в сумі
251 грн. в місяць, незаконно утриману заробітну плату за період з 22 серпня
2001 року по 31 грудня 2001 року в сумі 758 грн. 95 коп., виходячи з розміру
заробітної плати в сумі 170 грн. в місяць та з 1 січня 2002 року по 20 травня
2002 року виходячи з розрахунку 251 грн. в місяць, згідно галузевої угоди та
колективного договору. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні
вимоги і просила поновити її на посаді бухгалтера КП “Згода”, визнав наказ №96
від 20 травня 2002 року про її звільнення незаконним, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 20 травня 2002 року по час винесення
рішення, тобто в сумі 5371 грн., недоплачену заробітну плату за період з 22
серпня 2001 року по 20 травня 2002 року в сумі 758 грн. 95 коп., включаючи в цю
суму 182 грн. 47 коп., незаконно утриманих по авансовим звітам, та зобов'язати
відповідача видати трудову книжку.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 25
лютого 2004 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з КП
“Згода” на користь ОСОБА_1 утриману із заробітної плати суму 182 грн. 47 коп. і
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 360 грн., а
всього 542 грн. 47 коп.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 1 червня 2004 року
рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2004 року
залишено без змін. Доповнено рішення суду таким текстом: відмовити у
задоволенні вимог ОСОБА_1 до КП “Згода” про стягнення заробітної плати в сумі
576 грн. 48 коп. та зобов'язано відповідача видати трудову книжку ОСОБА_1

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалені рішення суду та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції
виходив з того, що даних про умисне невиконання позивачкою своїх службових
обов'язків не встановлено, тому невиконання цих обов'язків є наслідком її
недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає їх подальшому виконанню. Позивачка
була обґрунтовано звільнена з роботи.

У відповідності до частини 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи
в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні або вирішені ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Згідно статті 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків суду.

Судові рішення постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Керуючись
статтями 333, 335-337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Якимівського районного суду від 25 лютого 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 1 червня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В. Гнатенко

Судді:                                                                 В.М.
Барсукова

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко