Справа №2-309/07
РІШЕННЯ

Іменем У країн

24 травня 2007 року
Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді        Лисюка  О.Д.

при
секретарі                 Ющенко Л.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Баришівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту
прийняття спадщини,  визнання договору
дарування жилого будинку нікчемним та визнання права власності на 1/2 частину
спадкового будинку, -

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту прийняття
спадщини,  визнання договору дарування
жилого будинку нікчемним та визнання права власності на 1/2 частину спадкового
будинку.

В
судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та пояснив
суду,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3,  а через деякий час ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і його
батько - ОСОБА_4.
Спадкове майно померлого складалося із жилого будинку в АДРЕСА_1,  який належав батьку на праві приватної
власності. Окрім нього,  спадкоємицею
після смерті батьків,  являється
відповідачка по справі,  його рідна
сестра - ОСОБА_2,  якій за життя,  батько подарував належне йому майно. Позивач
вважає,  що після смерті матері він
прийняв спадщину,  шляхом фактичного
вступу в управління та володіння майном.
Виходячи з етичних міркувань по відношенню до батька він не став
оформляти спадщину після материної смерті,
так як батько говорив,  що після
його смерті все майно за бажанням матері успадкується дітьми порівну. Влітку 2005 року батько
захворів на онкологічну хворобу,  переніс
складну хірургічну операцію. Всі турботи по догляду батька лягли на
відповідача. Питанням оформлення майна займалася сестра. Батько говорив,  що вона приносила якісь документи і він їх
підписував. Після того,  як батько помер
виявилося ,  що сестра,
скориставшись батьковою хворобою,
ввела в оману батька,  який
перебував у вкрай незадовільному стані здоров'я,  оформила договір дарування житлового будинку
на себе.

В
зв'язку з вищенаведеним просить суд постановити рішення,  яким встановити факт прийняття ОСОБА_1  спадщини після померлої матері,  визнати договір дарування будинку нікчемним
та визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового будинку.

Представник
позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги свого
довірителя..

Заперечуючи
проти заявлених позовних вимог відповідачка по справі ОСОБА_2 пояснила
суду,  що їхній батько майже до останніх
днів самостійно пересувався та виходив з будинку,  перебуваючи в здоровому глузді. Особисто
телефонував та зустрічався з нотаріусом та консультувався,  які саме документи необхідно надати для
дарування будинку. Вона особисто,  до
останніх днів доглядала батька,  тому

може
запевнити,  що на час підписання договору
батько не був під впливом наркотичних засобів. Своє рішення стосовно договору
дарування висловлював вже давно. Ніякого впливу на батька для прийняття ним
такого рішення не здійснювала. Договір дарування укладений в письмовій
формі,  засвідчений нотаріально,  тому не може бути нікчемним.  Ніяких дій,
щодо прийняття спадщини після смерті матері позивач не здійснював,  більш того,
він навіть не прийшов на її похорони. Вважає,  що позивач ОСОБА_1 не має морального права
звертатися до суду з таким позовом.

Представник
відповідачки - ОСОБА_6
в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог позивача та просить
постановити рішення,  яким відмовити в
задоволенні даного позову.

Заслухавши
пояснення позивача ОСОБА_1. ,
представника позивача ОСОБА_5.,
відповідачки ОСОБА_2. ,
представника відповідачки ОСОБА_6.,
дослідивши матеріали справи суд вважає,
що заявлений позов є необгрунтованим та не підлягає до задоволення
виходячи з наступних міркувань.

Судом
встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 58 років померла
ОСОБА_3 - мати
ОСОБА_1.  та ОСОБА_2. . Всі витратина
поховання матері та відбування християнських обрядів взяла на себе дочка
ОСОБА_2.  Позивач по справі повністю
самоусунувся від виконання свого обов'язку і посилаючись на ту обставину,  що він дуже погано переносить похорони не
прийшов останній раз попрощатися з матір'ю.

Всі
заботи по догляду за батьком після смерті матері повністю взяла на себе
дочка,  яка готувала батьку їжу,  здійснювала догляд за ним,  прала білизну.Відвідування батька сином,  як пояснив в судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 носило періодичний характер і відбувалося в тих випадках,  коли йому не було де проживати,  оскільки його проганяли з дому. Через
декілька років після смерті своєї дружини,
батько сторін захворів на невиліковну хворобу і знову,  всі затрати на лікування батька,  на проведення операції та подальшого
проведення післяопераційного періоду взяла на себе дочка ОСОБА_2.

Дивлячись
на ставлення до себе із сторони дітей,
перебуваючи при повному глузді,
свідомості та пам'яті,  14 жовтня 2005 року ОСОБА_1.
подарував належний йому будинок із усіма господарськими спорудами,  який розташований за адресою АДРЕСА_1 своїй
дочці - ОСОБА_2.

Як
пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_7,
в процесі укладання договору дарування ОСОБА_1. особисто дзвонив до
неї,  консультувався та особисто зустрічався
з нею з приводу того,  які саме документи
необхідно надати для дарування будинку. При розмові з ним,  ОСОБА_1. висловлював твердий намір подарувати
будинок дочці посилаючись на зловживання сином алкогольних напоїв та байдуже
його ставлення до нього. Для укладення договору дарування ОСОБА_1. особисто
приїздив в нотаріальну контору та в її присутності підписував договір.

Про
добровільність наміру дарування будинку дочці ОСОБА_2. ,  в судовому засіданні підтвердила і свідок
ОСОБА_8,  яка пояснила суду,  що все своє життя ,
вона товаришувала із сім'єю ОСОБА_1 і була дуже
прив'язана до них. Після смерті ОСОБА_3,
весь догляд за батьком здійснювала дочка ОСОБА_2.  Неодноразово,
в процесі розмов із покійним ОСОБА_4,
останній чітко стверджував,  що
подарує будинок дочці,  оскільки син - ОСОБА_1 та його
родина,  ніяким чином не цікавилися
станом його здоров'я,  не відвідували та
не допомагали йому.

Даючи в
судовому засіданні аналіз зібраним по справі доказам,  суд звертає свою увагу,  що обґрунтовуючи свій позов,  позивач ОСОБА_1 стверджує,  що підписання даного договору батьком
відбулося під дією наркотичних медпрепаратів,
які кололися батьку дочкою ОСОБА_2. ,
в зв'язку з чим він не в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх
дій спростовуються довідкою Баришівської ЦРЛ.

Згідно     даної
довідки,     яку    надав
суду    позивач, ОСОБА_4.

21.10.2005 та 22.10.2005 року отримав три
ін'єкції морфину.     Таким чином,  під час

підписання договору дарування 14.10.2005 року    покійний не міг бути під впливом
наркотичних ліків.

В своїй
позовній заяві ОСОБА_1 посилається на ч.3
ст. 719 ЦК України,  яка
вказує,  що договір дарування майнового
права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому
укладається у письмовій формі У разі недодержання письмової форми цей договір є
нікчемним.

В
судовому засіданні встановлено,  що
договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 був укладений 14 жовтня 2005 року посвідчений
приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області
та зареєстрований в реєстрі за №
3729.

Таким
чином,  при підписанні договору дарування
будинку,  порушень закону,  які б вказували на його нікчемність в
судовому засіданні не знайшло свого підтвердження,  а тому,
вимоги позивача щодо визнання договору дарування будинку по АДРЕСА_1
нікчемним не може бути задоволено.

За
загальним правилом  ст. 328 ЦК
України,  право власності надувається на
підставах,  що не заборонені законом,  зокрема із право чинів. Право власності
вважається набутим правомірно,  якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Таким
чином,  вимоги позивача щодо визнання за
ним права власності на Уг частину будинку по АДРЕСА_1 не ґрунтується на
Законі,  а тому не можуть бути задоволені.

У
відповідності із  ст. .549 ЦК України ( в редакції 1963 року)
признається,  що спадкоємець прийняв
спадщину,  якщо він фактично вступив в
управління чи володіння спадковим майном.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 стверджував,
що після смерті матері він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим майном померлої,  а саме взяв у володіння та користування
кухонний сервіз,  із посуду-тарілки,  чайник,
каструлі,  а також килимкову
доріжку. Проте,  твердження ОСОБА_1.  спростовуються показами свідка ОСОБА_8,  яка в судовому засіданні пояснила,  що вказані речі ОСОБА_1 брав ще при матері на
якусь гулянку і назад їх не приніс.  Дані
речі будь-якої цінності не мали,
оскільки носили чисто побутовий характер.

З
урахуванням вищенаведеного,  суд
вважає,  що ОСОБА_1 не є тим
спадкоємцем,  який прийняв спадщину
шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном,  а тому,
його вимоги в цій частині є також безпідставними.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України,  ч. 1  ст.  549 ЦК України (в
редакції 1963 року),   ст.
ст.  328,
ч.3  ст.  719
ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,  визнання договору дарування жилого будинку
нікчемним та визнання права власності на 54
частину спадкового будинку залишити без задоволення.

Рішення
набирає законної сили після 10-ти денного строку для подання заяви про
апеляційне оскарження,  якщо апеляційна
скарга на рішення суду не буде подана протягом 20-ти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження,  рішення суду
набуває законної сили після закінчення цього строку.