Справа № 2-568/ 07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

27 червня 2007 року.      Володимир-Волинський міський суд
Волинської області у складі:

головуючого - судді  Сарапіна Г.С.

при секретарі  Процюк Н.Р.

за участю
позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань міського суду                                     у м.
Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну
розміру аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та визначення їх у твердій грошовій
сумі, покликаючись у позовній заяві на те, що до 28 серпня 1997 року він
перебував у шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_2 і від шлюбу вони мають двох дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розлучення залишились проживати
разом                          з
відповідачкою.

На підставі постанови судді
Володимир-Волинського міського суду від 21.01.1997р. він сплачує у користь
відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його
заробітку ( доходу ).

29 серпня 1997 року він уклав шлюб
з ОСОБА_5, від шлюбу з якою вони мають також двох дітей:  сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, і сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

На даний момент він не працює, має
нестабільні доходи, а тому державним виконавцем самостійно нараховується сума
аліментів, виходячи з середньої заробітної плати по місту
Володимиру-Волинському, що складає приблизно 150 грн.

Він щомісячно сплачує відповідачці
аліменти у розмірі 100 грн., однак через те, що розмір нарахувань аліментів
постійно змінюється, тому виникла заборгованість           з аліментів, про існування якої він
нещодавно дізнався.

Через скрутне матеріальне
становище та утримання двох малолітніх дітей він не спроможний сплачувати
відповідачці аліменти у такому розмірі, що визначений за рішенням суду у 1997
році, який постійно змінюється, що призводить до виникнення заборгованості, а
тому відповідно до ст.ст. 192, 184 СК України просить зменшити розмір
аліментів, що стягуються з нього на підставі постанови судді Володимир-Волинського
міського суду від 21.01.1997р. у користь відповідачки та визначити їх розмір у
твердій грошовій сумі, зокрема на утримання дочки ОСОБА_3 - 50 грн. щомісячно і
на утримання сина ОСОБА_4 - 50 грн. щомісячно, а всього - 100 грн. у місяць.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав та просить його задовольнити, покликаючись на викладені
у позовній заяві обставини.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не
визнала та пояснила, що позивач з метою ухилення від сплати встановлених
рішенням суду аліментів на утримання їх двох неповнолітніх дітей на протязі
тривалого часу не працює і не бажає працевлаштовуватись, у зв'язку з чим за ним
рахується заборгованість з цих аліментів на суму понад 7 тисяч гривень, яку
позивач також не бажає сплачувати їй.

Просить у позові відмовити як
безпідставному.

Перевіривши та дослідивши
матеріали справи і письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення.

Постановою судді Володимир-Волинського
міського суду від 21.01.1997р.                    з позивача стягнуто у
користь відповідачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки з
усіх видів його заробітку ( доходу )
щомісячно до повноліття дітей.

Відповідно до ст. 192 ч.1 Сімейного кодексу
України розмір аліментів,

визначений за рішенням суду, може бути
згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану.

Судом
встановлено, що після прийняття у 1997 році судового рішення про стягнення з
позивача аліментів у користь відповідачки на утримання двох їх неповнолітніх
дітей у позивача змінився сімейний стан, оскільки він створив іншу сім`ю,
зареєструвавши шлюб з ОСОБА_5, з якою він має двох малолітніх

дітей: сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, і сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується
оглянутими судом такими доказами:
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, виданим Володимир-Волинським
відділом РАЦС 29.08.1997р.;  свідоцтвом
про народження сина ОСОБА_6 серії НОМЕР_2, виданим Володимир-Волинським
відділом РАЦС 11.02.1998р.; свідоцтвом про народження сина ОСОБА_7 серії
НОМЕР_3, виданим Володимир-Волинським відділом РАЦС 06.10.2003р.

Однак із записів у трудовій книжці
позивача вбачається, що він 15 жовтня              1996 року звільнився з роботи за особистим
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України
і з того часу більше не працевлаштовувався, а призначена йому 22.06.1998
р. Володимир-Волинським міським центром зайнятості допомога як безробітному
виплачувалась лише до 26 серпня 1998 року, тобто всього два місяці, і була
припинена через невідвідування ним центру зайнятості.

З довідки від 05.06.2007р. № 5564,
виданої відділом державної виконавчої служби Володимир-Волинського
міськрайонного управління юстиції, видно, що заборгованість позивача перед
відповідачкою за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей станом на 01.06.2007р. склала                 7687, 78 грн.

Враховуючи наведені вище
обставини, суд приходить до висновку, що покликання позивача в обґрунтування
позову на його скрутне матеріальне становище               у зв'язку з тим, що він не
працює і утримує двох малолітніх дітей від другого шлюбу, не заслуговує на
увагу, оскільки наявна у нього сума заборгованості з аліментів свідчить про те,
що він сам поставив себе у таке становище, тривалий час не працюючи і не
сплачуючи у повному розмірі присуджених аліментів.

При цьому та обставина, що позивач
тривалий час, тобто понад 10 років,  не
влаштовується на роботу,  свідчить на
думку суду про його намагання у такий спосіб ухилитися взагалі від сплати
аліментів у користь відповідачки, оскільки він навіть не виявив бажання
отримувати допомогу по безробіттю, не з`являючись на реєстрацію      у центр зайнятості.

Відповідно до ст. 183 ч.3 СК
України  якщо після досягнення повноліття
найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про
визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за
вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла
повноліття.

З постанови судді
Володимир-Волинського міського суду від 21.01.1997р. вбачається, що дитина
сторін - ОСОБА_3 є народженою ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто станом на день ухвалення
цього рішення у справі, є вже повнолітньою, а отже з позивача з 22.06.2007р.
аліменти будуть стягуватися лише на               утримання однієї дитини - сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і у меншому розмірі, визначеному постановою судді, що
складає 1/6 частки.

Отже, фактично розмір аліментів,
що підлягають стягненню з позивача у користь відповідачки, зменшився відповідно
до вимог закону на половину.

З довідки з місця роботи
відповідачки від 14.05.2007р. № 224 вбачається, що вона працює у
Володимир-Волинській ЦРЛ на посаді молодшої медичної сестри і її заробіток
складає мінімальний розмір заробітної плати, встановлений законом.

З висновків ЛКК
Володимир-Волинської ЦРЛ від 11.05.2007р. № №
1162, 1163 вбачається, що обоє дітей сторін перебувають на диспансерному
обліку у лікарів, оскільки хворіють і потребують лікування, у зв'язку з чим
відповідачка несе додаткові витрати на їх лікування.

При цьому суд бере до уваги, що
малолітній син позивача від другого шлюбу - ОСОБА_7 також хворіє, що
підтверджується висновком ЛКК Володимир-Волинської ЦРЛ від 18.09.2006р. № 3113,
однак враховуючи, що він проживає в одній сім`ї з позивачем, тому на думку суду
є більш матеріально забезпечений, ніж діти, які проживають окремо від
останнього.

За таких обставин суд не знаходить
підстав для подальшого зменшення розміру присуджених з позивача аліментів та
визначення їх у твердій грошовій сумі                              у зазначеному ним
розмірі.

На підставі ст. 183 ч.3, 192 ч.1
Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 223 ЦПК
України,  суд

в  и
р  і  ш
и  в:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та
визначення їх у твердій грошовій сумі
відмовити.

На рішення
може бути подана заява про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Волинської області через Володимир-Волинський міський суд протягом десяти днів
з дня його проголошення та апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо її не було подано, а якщо таку заяву було подано, але
апеляційна скарга не була подана у встановлений законом строк, рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку, інакше рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом  з моменту проголошення ухвали апеляційного
суду.

Суддя: