Справа №2-485/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007
року                               Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Савицької
Н.В.

при секретарі -                        Клейменовій О.Ю.

з участю: позивачки -            ОСОБА_1.

представника позивачки -     ОСОБА_2

відповідачів -                           ОСОБА_3  ОСОБА_4

представника
відповідачаОСОБА_3. -
ОСОБА_5 представника відповідача СМП
"Луцькагробуд" -
Досова М. Є. представника відповідача ДІЇ " Комунальник" - Денисюка П.Ф. представника відповідача Заборольської сільської ради - Горчинського М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.  Луцьку цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3  ОСОБА_4 яка
діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6  ОСОБА_7
Дочірнього підприємства «Комунальник»,
Спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву
«Луцькагробуд» про визнання ордера недійсним та виселення і зустрічним позовом
ОСОБА_3а до Спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому
будівництву «Луцькагробуд»,  Дочірнього
підприємства «Комунальник»,
Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області,  ОСОБА_1 про визнання права власності на житло
та визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом доОСОБА_3. про
визнання ордера недійсним та виселення. Свої вимоги обґрунтовує тим,  що в 1984 році отримала ордер на вселення в кімнату заАДРЕСА_1

З поважних причин позивачка з 2000 року тимчасово не проживала за вищезазначеною адресою.

В 2004
р. дізналась,  що 22.11.2000 р. Заборольська сільська рада Луцького району Волинської
області на її ім»я видала свідоцтво на право власності на житло -АДРЕСА_1

Однак,  з невідомих
причин Дочірнє підприємство «Комунальник» (далі ДП «Комунальник») 29.12.2003 р. видав ОСОБА_3 ордер на вселення в її власну квартиру.

Просить суд визнати недійсним ордер за № 2 від 29.12.2003 p.,  який виданий ДП
«Комунальник» ОСОБА_3 на вселення в квартиру заАДРЕСА_1

Крім того,  просить
суд виселитиОСОБА_3. разом з проживаючими з ним особами з квартири за АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 10.05.2006 р. до участі у справу залучено в якості співвідповідача ДП «Комунальник».

31.08.2006
р. ухвалою суду до участі у справу залучено в якості
співвідповідачів ОСОБА_4 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_7  ОСОБА_8. та
співвідповідача Спільне міжгосподарське підприємство по агропромисловому
будівництву «Луцькагробуд» (далі СМП «Луцькагробуд»)

19.09.2006
р. відповідач по первісному позову ОСОБА_3.3вернувся в
суд з зустрічним позовом до СМП «Луцькагробуд»,
ДП «Комунальник»,  Заборольської
сільської ради Луцького району Волинської області,  ОСОБА_1 про визнання права власності на житло
та визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним.  Свої вимоги обґрунтовує тим,  що являється власником спірної квартири за АДРЕСА_1  що
підтверджується договором купівлі-продажу від 02.01.2004 р. Вважає,  що
ОСОБА_1 незаконно та неправомірно отримала свідоцтво на право власності на
житло. Оскільки,  на час приватизації
квартири остання не проживала в гуртожитку та не оплачувала комунальні послуги.
Фактично приватизація квартири відбулась без відповідної заяви ОСОБА_1. та
подачі всіх необхідних документів,  що
передбачено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідач,  сплатив за договором купівлі-продажу повну
вартість квартири,  сплатив
заборгованність по комунальних платежах та зробив капітальний ремонт квартири
на загальну суму 28543
грн. Вважає що спірна квартири є його власністю.

Просив суд визнати за ним право власності на квартиру за АДРЕСА_1.

Крім того,  просить
суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 22.11.2000 p.,  яке видане Заборольською сільською радою Луцького району
Волинської області на ім»я ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 26.10.2006 р. зустрічний позов в порядку
ст.  123 ЦПК України прийнятий до спільного розгляду з первісним
позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 підтримали первісну позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просили
суд первісний позов задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просили суд
відмовити,  оскільки вважають,  що ордер який виданий на вселення в спірну
квартиру на ім»яОСОБА_3. та договір купівлі-продажу від 02.01.2004 р. є незаконними,
оскільки,  порушують права
позивачки як власника квартири.

Відповідач ОСОБА_3.,
представник відповідача ОСОБА_5  відповідачка ОСОБА_4 яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7
ОСОБА_8. в судовому засіданні первісний позов не визнали суду
пояснили,  що ОСОБА_1 незаконно та
неправомірно всупереч Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду" отримала свідоцтво на право власності на спірне житло
оскільки,  на час приватизації в квартирі
не проживала,  не оплачувала комунальні
послуги. Просили суд відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічну
позовну заяву підтримали з підстав в ній зазначеній. Просили суд зустрічний
позов задовольнити.

Представники відповідачів СМП «Луцькагробуд» - Досов М. Є. та ДП "Комунальник" - Денисюк П.Ф. в судовому засіданні первісний позов
визнали,  суду пояснили,  що у 2006 р. на посаду директора ДП "Комунальник" призначений новий
директор. Яким чином ОСОБА_3 був виданий ордер на вселення в спірне житло яке є
власністю позивачки невідомо. Вважають,
що даний ордер та договір купівлі-продажу спірної квартири від 02.01.2004 р. є незаконними. Просили суд первісний позов
задовольнити,  а в задоволенні
зустрічного позову просили суд відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача Заборольської сільської ради Луцького
району Волинської області за зустрічним позовом - ОСОБА_9І. позов не визнав,  суду
пояснив,  що свідоцтво    на право власності на житло від 22.11.2000 p.,  як видане Заборольською

сільською радою на ім"я ОСОБА_1. є законним та не
суперечить нормам чинного законодавства. Просив суд відмовити в задоволенні
зустрічного позову.

Заслухавши пояснення осіб які беруть участь у
справі,  дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх сукупності,
суд прийшов до висновку,  що
первісний позов підставний та підлягає до задоволення,  а в задоволенні зустрічного позову слід
відмовити за безпідставністю.

В судовому засіданні встановлено,  що 20.01.1984 р. ОСОБА_1. в порядку  ст.   ст.
128,  129 Житлового кодексу України виданий ордер для вселення в кімнату за АДРЕСА_1  )

З 22.11.2000
р. позивачка являється власником квартири за АДРЕСА_1  що
підтверджується свідоцтвом на право власності на житло,  яке видане Заборольською сільською радою
Луцького району Волинської області.(а.с.
).

Судом встановлено,
що у сторін відсутній оригінал вищезазначеного свідоцтва з невідомих
причин.

Проте,  в суду не
виникає сумнівів,  що дане свідоцтво було
видане Заборольською сільською радою на ім"я позивачки,  що підтверджується ксерокопією свідоцтва яке
належним чином завірене печаткою Заборольської сільської ради та знаходиться в
оглянутих в судовому засіданні матеріалах інвентаризаційної справи за № 9013 та
що підтвердив голова сільської ради Горчинський МЛ. в судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги за безпідставністю
твердженняОСОБА_3. та його представника ОСОБА_5 про те,  що позивачка не проживала в спірній
квартирі,  не оплачувала комунальні
послуги та всупереч Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду" неправомірно отримала свідоцтво про право власності на житло.
Оскільки,  в судовому засіданні
встановлено,  що приватизація спірної
квартири (22.11.2000р.) мала місце до того як у відповідача виникло право на
проживання (29.12.2003р.). Тому,  суд
вважає,  що свідоцтво про право власності
на житло від 22.11.2000
р. зокрема,
приватизація житлового фонду - квартири за АДРЕСА_1
жодним чином не порушувала та не порушує праваОСОБА_3.

Згідно  ст.  41 ч.4
Конституції України ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до
ст.  47 Конституції України кожен має право на житло. Держава
створює умови за яких кожний матиме змогу побудувати житло,  придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

ст.  155 Житлового кодексу України передбачено,
що жилі будинки (квартири),  що є у приватній власності громадян,  не може бути в них вилучено,  власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком ( квартирою),  крім
випадків,  встановлених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи,  22.08.2004 р. відповідач ДП «Комунальник» видав ОСОБА_3 ордер на вселення в спірну
квартиру на «площу в гуртожитку» та 02.01.2004 р. продав дану квартиру останньому,
що підтверджується договором купівлі-продажу. (а.с.    ).

Відповідно до ч. 1  ст.
59
Житлового кодексу України ордер на жиле приміщення може
бути визнано недійсним у судовому порядку у випадку подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,  порушення прав інших громадян або організацій
на зазначене в ордері жиле приміщення,
неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання
жилого приміщення,  а також в інших
випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Згідно чЛ  ст.  117 Житлового кодексу України у разі визнання ордера на жиле приміщення
недійсним внаслідок неправомірних дій осіб,
які одержали ордер,  вони
підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до  ст.  48 п.2 Закону України "Про власність" власник може
вимагати усунення будь-яких порушень його права,  хоч би ці порушення і не були поєднанні з
позбавленням володіння,  і відшкодування
завданих цим збитків.

Як вбачається зі змісту
ст.  391 Цивільного кодексу України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження
своїм майном.

Отже,  в судовому
засіданні встановлено,  що відповідач ДП
"Комунальник" всупереч
ст.   ст. 41, 47 Конституції
України,   ст.  ст. 383, 386 Цивільного кодексу України,   ст.
ст. 150, 155 Житлового кодексу України,
ст.  48 п. 2
Закону України "Про власність" неправомірно
видав ОСОБА_3 ордер за №
2 від 29.12.2003 року на вселення в квартиру за АДРЕСА_1 власником якої є позивачка,  чим
порушив права останньої як власника квартири.

На підставі наведеного,
суд приходить до висновку,  що
первісний позов підлягає до задоволення,
а тому,  слід визнати недійсним
вищезазначений ордер та керуючись
ст.  ст.  109, 117 Житлового кодексу України,   ст.
386 Цивільного кодексу України,
ст.  48 п. 2 Закону України "Про
власність" слід виселити ОСОБА_3
ОСОБА_4,  ОСОБА_7  ОСОБА_8. з квартири заАДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

В позові до відповідача СМП "Луцькагробуд" по
первісному позові слід відмовити за безпідставністю оскільки,  останній не являється належним відповідачем
по даній справі.

Крім того,  слід
відмовити за безпідставністю в задоволенні зустрічного позову. Оскільки,  суд в порядку
ст.  ст.  386,
392,  393 Цивільного кодексу України не вбачає підстав для визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло від 22.11.2000 року,  яке видане Заборольською
сільською радою Луцького району Волинської області на ім"я ОСОБА_1. та не
вбачає підстав для визнання за ОСОБА_3 право власності на спірну квартиру.

Разом з тим,  суд
не приймає до уваги за безпідставністю договір купівлі-продажу спірного
житлового приміщення від 02.01.2004
p.,  оскільки,  даний
договір є нікчемним та суперечить вимогам
ст.  657 Цивільного кодексу України.

Також,  квитанції
про сплату комунальних послуг,
кошторис,  повідомлення Відділу з
приватизації житлового фонду від 10.11.2006 p.,  виписка з
протоколу за №
3 від 29.12.2003 р. (а.с.       ) не спростовують вищезазначені висновки суду.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 57,
58, 59, 60, 88, 208, 209, 210, 212, 213, 214, 215,  ЦПК
України;  ст. 41 ч.4,   ст. 47 Конституції України;  ст. 48 п 2
Закону України "Про власність"  ст.
ст. 383,  386,  391,
392,  393, 657 ЦК України,   ст.  ст.  58, 59, 109,
117, 150,  155 ЖК України суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов
задовольнити.

Визнати недійсним ордер за № 2 від 29.12.2003
p.,  який виданий Дочірнім підприємством «Комунальник»
ОСОБА_3на вселення в кімнату за АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_3  ОСОБА_4  неповнолітніх дітей ОСОБА_6  ОСОБА_7з квартири заАДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

В первісному позові до Спільного міжгосподарського
підприємства по агропромисловому будівництву «Луцькагробуд» - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3а до Спільного
міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву
«Луцькагробуд»,  Дочірнього підприємства
«Комунальник»,  Заборольської сільської
ради Луцького району Волинської області,
ОСОБА_1 про визнання права власності на жило - квартиру заАДРЕСА_1та визнання

недійсним свідоцтва про право власності на житло - квартиру за АДРЕСА_1 від 22.11.2000
p.,  яке видане Заборольською сільською радою на ім»я ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства
"Комунальник",  ОСОБА_3  ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 суму в розмірі -17 (сімнадцять) грн. по 5 (п"ять) грн. 67
коп.3 кожного понесених витрат по сплаті судового збору
та суму в розмірі -
7 (сім) грн. 50 коп. по 2
(дві) грн. 50 коп.3 кожного понесених витрат на інформаційне технічне забезпечення
розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3а в дохід держави суму в розмірі 51 ((п"ятдеясят одна ) грн. судового збору.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про оскарження рішення суду