Справа № 2-4297 / 2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2007 року Автозаводський районний суд м.   Кременчука Полтавської

області в складі:    головуючого -
судці - Зємцова В.В.

при секретарі                                       -
ГалайчукН.І.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в м.   Кременчуці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року до суду звернулася ОСОБА_1. з позовом
до ОСОБА_2   про розірвання шлюбу.

Вказувала,   що з
відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1993 року. У шлюбі
мають неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.

Сімейно-шлюбні відносини між сторонами були припинені у
травні 2007 року по тій причині,   що
мали різні погляди на життя. За час сумісного проживання виникали сварки і
непорозуміння,   які привели до втрати
почуттів любові та поваги один до одного. Проживають разом,   але спільного господарства не ведуть.
Просила шлюб розірвати.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1. позов
підтримала,   просила задовольнити,   посилаючись на обставини та підстави,   викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2   проти позову не заперечував,   просив задовольнити.

Суд,   вислухавши
пояснення позивача,   відповідача,   вивчивши матеріали справи,   встановив наступне.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 24 грудня 1993
року,   який є для позивача -
повторним,   для відповідача -
першим.   Від даного шлюбу мають неповнолітню
доньку   ОСОБА_3,   ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у травні 2007
року по тій причині,   що мали різні
погляди на життя. За час сумісного проживання виникали сварки і
непорозуміння,   які привели до втрати
почуттів любові та поваги один до одного. Проживають разом,   але спільного господарства не ведуть.
Сім"я існує формально.

Відповідно до ч. 2
ст.  112 Сімейного Кодексу України
суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,   що
подальше спільне життя подружжя,
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,   неповнолітніх дітей,   що має істотне значення.

На підставі встановлених фактів суд вважає,   що позов підлягає задоволенню,   оскільки подальше спільне життя сторін по
справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача ОСОБА_1. та
неповнолітньої дитини сторін по справі.

Витрати по розірванню шлюбу необхідно покласти на
позивача у вигляді необхідності сплати на користь держави мита у розмірі 25
грн. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу,   відповідача у зв»язку з цим слід звільнити
від сплати мита на користь держави.

Керуючись   ст.
ст.   104,   105,   110,
112 Сімейного Кодексу України,     ст.
ст.   14,   57 -59,   ч. 4
ст.   130,  174,
208,  209,  212 - 215,
218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1. -
задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 24 грудня 1993 року у Палаці
шлюбів м.  Кременчука,  а/з за НОМЕР_1 - розірвати.

Стягнути з позивача ОСОБА_1. на користь держави мито у
розмірі 25 грн. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу,  відповідача ОСОБА_2.  від сплати держмита - звільнити.

Місце проживання неповнолітньої дитини: доньки
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. -визначити з
матір"ю - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного Суду Полтавської області через

Автозаводський районний суд
м.  Кременчука шляхом подачі в 10-денний
строк з дня

проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в

порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.