РІШЕННЯ

Іменем    України                                         №2-75107

14 листопада 2007 года                               Красноградський райсуд Харківської області у

складі:

головуючої  - судді                               Тарасенко Л.І.

при
секретарі                                          Деревінській Л.М.

за
участю адвокатів                               ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.
Краснограді справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з 3-ю особою на стороні
відповідача ОСОБА_5 про визнання права власності на 12 частину квартири ,-

встановив:

ОСОБА_3. 25 травня 2007 року звернулась до суду з позовом
про визнання за нею права власності на 12 частину квартири, яка розташована у
АДРЕСА_1, та зареєстрована за її колишнім чоловіком і є їх спільною власністю
подружжя.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та
пояснила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.09.1980
року по 17.06.2007 року. В 1981 році у них народилась донька ОСОБА_6. В вересні
1992 року вона пішла від чоловіка та переїхала жити до батька у с Зіньківщина Зачепилівського району, де почала працювати
вчитилем у школі, а чоловік залишився проживати в с Володимирівка Красноградського району. До 2002 року
сімейні стосунки вони з чоловіком не підтримували, а 19.08.2002 року він
приїхав до неї додому і запропонував жити
разом. Вона погодилась і з цього часу вони знову почали жити однією
сімєю в с
Зінківщина в будинку її батька. Сімейний бюджет у них був
спільний. За спільні кошти вони купили 18.08.2004 року квартиру за адресою:
АДРЕСА_1., яку зареєстрували на ім'я чоловіка - ОСОБА_4. Квартиру купляли для
доньки, так як вона була уже дорослою і планувала жити окремо. Купили квартиру
за 2500 грн., гроші віддали за два раза. Вони почали робити ремонт в квартирі, облаштували водопровід, ремонтували
стіни. З кінця 2004 року чоловік перестав приїздити додому і їх сімейні
відносини припинились. Потім їй стало відомо, що ОСОБА_4. живе з другою жінкою
- ОСОБА_5 Шлюб між ними було розірвано тільки 17.06.2007 року. Оскільки вказану квартиру вони предбали в той час
коли були родиною, жили разом та мали спільний сімейний бюджет, то вона
вважає, що має право на 12 частину спільно нажитого майна і просила суд
визнати за нею право власності на 12 частину цієї квартири.

Відповідач ОСОБА_4. та 3-я особа на його стороні ОСОБА_5
позов не визнали.

ОСОБА_4. пояснив суду, що дійсно перебував з позивачкою в
зареєстрованому шлюбі з 1980 року до 17.06.2007 року, але фактично вони не
живуть разом з вересня 1992 року, коли дружина його кинула, забрала доньку,
деякі речі та виїхала на постійне місце проживання до свого батька в с Зіньківщину Зачепилівського району. З того часу вони
більше разом однією сім'єю не проживали. З 1994 року він вступив в фактичні
шлюбні стосунки з ОСОБА_5 Деякий час вони жили в с Володимирівка, в хаті його матері, потім переїхали
до м. Краснограда, де жили в квартирі ОСОБА_5 в районі ДЕУ. Деякий час жили на
мр 3 у м. Краснограді , в квартирі, яку Литвин купила дітям. Спірну квартиру
вони купили разом з ОСОБА_5 за спільні кошти для спільного проживання , зробили
в ній ремонт и
живуть там з листопада 2004 року по цей час. Він дійсно
їздив відвідувати доньку в Зіньківщину, де вона живе разом з матір'ю, допомогав
їм матеріально, полагодив паркан,

2 допомогав дещо по господарству, але
сім'ї та спільного бюджету між ними не було з вересня 1992 року, тому
куплена ним квартира є його власністю, а позивачка до неї не мас ниякого
відношення.

3-я особа на стороні відповідача ОСОБА_5 пояснення
ОСОБА_4. підтвердила та дала суду аналогічні пояснення, стверджуючи, що з 1994
року і до його розлучення прербувала зОСОБА_4 в фактичних шлюбних стосунках.
Він дійсно відвідував доньку і колишню дружину, їздив до них в с Зіньківщину, але постійно з ними за цей час не проживав.
Для спільного проживання та на спільні кошти вони купили разом квартиру по АДРЕСА_1, яку зареєстрували заОСОБА_4 Разом вони
зробили ремонт у вказаній квартирі, оселились в ній і живуть до цього
часу.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши
письмові' докази, які є у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Стаття 60 СК України передбачає, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності , частки майна дружини
та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4. та
ОСОБА_3. перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.09.1980 року а.с.5.

Із поясненнь сторін слідує, що вони фактично припинили
шлюбні стосунки з вересня 1992 року, коли ОСОБА_3. покинула чоловіка і
переїхала на постійне місце проживання в другий населенній пункт - с Зіньківщина Зачепилівського району.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12
ОСОБА_13, ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердили, що в серпні 2002 року ім,
як знайомим и
колегам ОСОБА_3 стало відомо, що до неї повернувся
чоловік. З серпня 2002 року до кінця 2004 року ОСОБА_4 жив разом з дружиною та
донькою ОСОБА_6 в с. Зіньківщина однією сім'єю, разом займались господарством, ходили в гості як подружжя . Зі
слів позивачки їм було відомо, що вони з чоловіком у м. Краснограді
купили невелику квартиру для доньки и робили там ремонт. З 2005 року ОСОБА_4. перестав з'являтись у Зіньківщині.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що сторони по справі є її
батьками. Коли їй було 12 років вони з мамою переїхали жити в с Зіньківщину і жили без батька. Восени 2002 року батько
прийшов до них жити і до 2005 року вони жили однією сім'єю. У 2004 році батьки
купили їй квартиру у м. Краснограді, де робили ремонт. З 2005 року батько
перестав з ними жити. їй стало відомо, що він живе з другою жінкою.

Свідок ОСОБА_16, сестра відповідача по справі,
підтвердила в судовому засіданні, що дійсно в 2002 році брат повернувся до
своєї дружини ОСОБА_3. Зі слів брата їй відомо, що вони разом купили квартиру у
м. Краснограді. З 2005 року вони знову розійшлись.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що ОСОБА_4. знає з
дитинства, вони були друзями. ОСОБА_4. був одружений з ОСОБА_3, позивачкою по
справі. Потім вони розійшлись, а з 1995 року Безлюдний став жити з ОСОБА_5 і їх
відностин зіпсувались, так як ОСОБА_5 погано до нього ставилась. В 2001 чи 2002
році ОСОБА_4 повернувся до своєї дружини
ОСОБА_3, їх дружні стосунки налагодились. Він запропонував ОСОБА_4.
купити квартиру, яка продавалась в будинку де він живе. ОСОБА_4. разом з
дружиною, ОСОБА_3 та донькою оглянули цю квартиру і погодились її купити. Гроші
за квартиру віддали за два рази. Він допомогав робити ремонт у цій квартирі,
підводили воду, робили опалення. Позивачка привозили продукти харчування,
готувала їм їжу. Десь у листопаді 2004 року ОСОБА_4. знову почав жити з ОСОБА_5
Вони закінчили ремонт у цій квартирі і стали там жити разом.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що з позивачкою вона
познайомилась тоді, коли вона приходила з чоловікомОСОБА_4 до них і домовлялись
про купівлю їх квартири, яка розташована у м. Краснограді АДРЕСА_1. Половину
гршей вони віддали зразу,  а     другу
половину  повинні  були
віддати  через  місяць.
З  цього   приводу
вона

3 телефонувала до Надії Іванівни. Зі слів ОСОБА_4. вона
зрозуміла, що квартиру купували для доньки. При оформлені договору
купівлі-продажу квартири позивачка також була присутня, але пока вони були у нотаріуса Надія Іванівна доглядала її дитину.
ОСОБА_4. просив її сказати в суді неправду, що позивачка не була присутня при
купівлі квартири.

В матеріалах справи є письмові докази, а саме: договір
купівлі - продажу квартири від 18 серпня 2004 року відповідно до якого ОСОБА_18
продав ОСОБА_4. квартиру, як розташована у АДРЕСА_1 за 2500 грн. на умовах
розсрочки. Гроші в сумі 1250 грн. були передані ОСОБА_19 при офорленні угоди, а
грошову суму в розмірі 1250 грн, покупець зобов'язувався сплатити до 20.09.2004
року а.с.36, довідка КПИІ "Інвентаризатор", якою підтверджується,
що вказана квартира дійсно зареєстрована заОСОБА_4 а.с.6, копія свідоцтва про
реєстрацію шлюбу між сторонами по справі 27.09.1980 року а.с.5, довідка
Новомажарівської сільської ради про те, що ОСОБА_4. дійсно проживав без реєстрації
в с Зіньківщина Зачепилівського району
Харківської області в домоволодінні ОСОБА_20, батька ОСОБА_3 з 19.08.2002
року по листопад 2005 року а.с. 28.

Крім того позивачка надала суду фотознімки в
підтвердження того, що вони з відповідачем зійшлись та жили разом однією сім'єю
з серпня 2002 року по 2005 рік, на яких вони зфотографовані під час того, як
разом виконували роботу по догляду за пасікою за місцем їхнього мешкання в с
Зіньківщина та поштові картки дє їх віталі зі святами та запрошували на весілля
разом а.с. 18-27V

Пояснення 3-ї особи по справі ОСОБА_5 про те, що вони
зОСОБА_4 перебувають в фактичних шлюбних відносинах з 1994 року по червень 2007
року і за цей час він до ОСОБА_3 не поветрався та свідків ОСОБА_21 ОСОБА_22,
ОСОБА_23., ОСОБА_24 по суті спору, заперечються наведеними вище поясненнями
свідків та письмовими доказами.

Таким чином сокупністю наведених вище доказів
встановлено, що позивачка та відповідач перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з
27.11.1980 року по 17.06.2007 року деякий час, а саме з вересня 1992 року по
серпень 2002 року разом не жили .3 19 серпня 2002 року вони знову зійшлись и жили як родина до листопада 2004 року. Саме під час спільного
проживання - 18.08.2004 року подружжям ІНФОРМАЦІЯ_1 була куплена квартира, яка
розташована у АДРЕСА_1, яка є спільною власністю подружжя і на яку вони мають
рівні права.

Відповідно до положеннь ст. 88 ЦПК України суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесині нею судові
витрати та витрати за юридичну допомогу відповідно до наданих   квитанцій а.с. 1,2, 90,91.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.60, 69,70 СК
України, ст.ст. 3,4, 57-60, 209,213-215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити .

Визнати право власності за  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 12 частині квартири,
яка розташована у АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в
сумі 1581 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про

апеляційне оскарження до
апеляційного суду Харківської області через Красноградсьий

райсуд.