Справа №2-3139/2007 рік
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року С
олом'янський районний суд м.
Києва
в складі головуючого судд
і Літвіної Н.М.
при секретарі
Царіциної Я.М.
розглянувши в відкритому
судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усу
нення перешкод в користуванн
і земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до с
уду з позовом до відповідачк
и та просила зобов'язати її ус
унути перешкоди в користуван
ні позивачки частиною земель
ної ділянки, що перебуває у с
пільному користуванні сторі
н, за адресою АДРЕСА_1 і зо
бов'язати відповідачку перен
ести самовільно встановлені
нею ворота з кодовим замком н
а вході на цю земельну ділянк
у, які перешкоджають позивач
ці проходити вказаною ділянк
ою до належній їй частині дом
оволодіння.
При цьому посилалась на те,
що рішенням Солом'янського р
айонного суду м. Києва від 09.04.20
02 року між співвласниками буд
инку за вказаною адресою був
встановлений порядок корист
ування земельною ділянкою пл
ощею 477 кв.м, з яких виділено у в
ідокремлене користування сп
іввласників по 228 кв.м та земел
ьна ділянка площею 96, 32 кв.м зал
ишена спільному користуванн
і.
Таким чином, прохід до виді
леної позивачці земельної ді
лянки лежить через ділянку с
пільного користування, тому
щоб дістатися до свого будин
ку позивачка змушена кожного
разу прохати відповідачку в
ідчинити ворота.
В судовому засіданні позив
ачка доповнила вимоги та про
сила зобов'язати відповідачк
у привести спірну земельну д
ілянку в попередній стан та з
вільнити від висаджених нею
зелених насаджень - кущів на д
ілянці, прибрати насипану на
проході глину та сніг, вирів
нявши рівень проходу з рівне
м всієї земельної ділянки, а
також повернути камери відео
спостереження таким чином, щ
об вони не оглядали виділену
в користування позивачці ча
стину земельної ділянки.
Мотивує вимоги тим, що вказ
аними діями відповідачка пер
ешкоджає позивачці та ч.1енам
її родини в користуванні зем
ельною ділянкою спільного ко
ристування, провокуючи скан
дали, та порушує її конституц
ійні права.
В судовому засіданні позив
ач доповнила позовні вимоги,
просить суд також привести з
емельну ділянку сумісного ко
ристування площею 96, 32 кв.м по
АДРЕСА_1 в попередній стан з
а рівнем грунту, звільнивши в
ід сторонніх предметів та зе
лених насаджень, перенести з
елені насадження на відстань
1, 5 м від межі земельної ділянк
и сумісного користування пло
щею 96, 32 кв.м. та зобов'язати від
повідача обмежити відеоспос
тереження по охороні належно
ї їй частини будинку по АДР
ЕСА_1.
Відповідачка з позовом не п
огодилась, вважаючи що у пози
вачки немає підстав стверджу
вати про порушення її права н
а користування земельною діл
янкою площею 96, 32 кв.м, оскільки
в неї відсутні документи, що
посвідчують її право корист
ування цією земельною ділянк
ою.
На її думку, рішенням Солом
'янського районного суду м. К
иєва від 09.04.2002 року був встановл
ений в інтересах попередніх
співвласників будинку серві
тут, який не може бути переда
ний та не був переданий їй як н
аступному співвласнику, том
у не розповсюджується на неї
.
Крім того, зважає на те, що з
а загальними правилами щодо
використання сервітуту серв
ітут припиняється в разі йог
о невикористання протягом 3-х
років. Оскільки після ухвале
ння вказаного рішення суду п
ройшло більше 3-х років, а вста
новлений ним порядок користу
вання земельною ділянкою не
пройшов обов'язкову для серв
ітутів державну реєстрацію т
а не використовується до теп
ерішнього часу, то він і не на
був чинності.
Також посилалась на те, що п
озивачка може користуватися
безперешкодним виходом з її
частини будинку з іншого бок
у подвір'я на провулок Дежнев
а.
Вислухавши пояснення стор
ін, дослідивши матеріали спр
ави, суд вважає, що позов обгр
унтований і підлягає задовол
енню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ріше
нням Виконкому Кагановичськ
ої районної Ради депутатів т
рудящих від 16.02.1951 року № 290 надане
право індивідуальної забудо
ви земельної ділянки по АДР
ЕСА_1 розміром 400 кв.м ОСОБА
_3.

Згідно плану земельної
ділянки, виконаному 08.03.1951
року, та генеральному пла
ну індивідуальної забудови д
аної ділянки, погодженому 21.03.
1951 року, на підставі вище вказ
аного рішення за проектом Уп
равління в Справах Архітект
ури м. Києва відведено в безст
рокове користування під заб
удову гр.ОСОБА_3.3емельну д
ілянку площею 447 кв.м.
Як встановлено рішенням С
олом'янського районного суду
м. Києва від 09.04.2002 року та вбача
ється з правовстановлюючих д
окументів, позивачка є власн
иком Уг частини будинку № А
ДРЕСА_1 згідно договору дар
ування, посвідченому Першою
Київською державною нотаріа
льною конторою 21.09.2000 року за реє
стровим № 20-3065 та зареєстровано
му в Київському БТІ 25.09.2000 року з
а №20626.
Дарувателями за вказаним д
оговором були ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які отримали вказа
ну частину будинку в порядку
спадкування після смерті О
СОБА_6. згідно свідоцтва про
право власності на спадщину
за заповітом від 08.02.1999 року. В св
ою чергу право власності за
ОСОБА_6 було визнане рішенн
ям Залізничного районного су
ду м. Києва від 10.03.1977 року.
Відповідачка набула право
власності на іншу 1/2 частину б
удинку № АДРЕСА_1 після О
СОБА_7 на підставі договору
дарування, посвідченого при
ватним нотаріусом Київськог
о міського нотаріального окр
угу Німченко О.Є. 09.11.2004 року за ре
єстровим № 5312 та зареєстрован
ому в Київському БТІ 15.11.2004 року
за № 20626.
ОСОБА_7 ця частина будинку
за договором купівлі-продаж
у будинку, посвідченим прива
тним нотаріусом Київського м
іського нотаріального округ
у Німченко О.Є. 28.09.2004 року за реєс
тровим № 4979 та зареєстрованим
в Київському БТІ 07.10.2004 року за №
20626, була отримана від ОСОБА
_8 та ОСОБА_9, які успадку
вали її по 1/4 її частині після
ОСОБА_10 та ОСОБА_11.
За буття співвласником буд
инку ОСОБА_10 за позовом до
неї ОСОБА_12. (після перемі
ни прізвища - ОСОБА_1. ) ріше
нням Солом'янського районног
о суду м. Києва від 09.04.2002 року мі
ж ними як співвласниками на т
ой час будинку пропорційно ї
х часткам у праві власності н
а будинок був встановлений п
орядок користування земельн
ою ділянкою площею 477 кв.м, з як
их виділено у відокремлене к
ористування співвласників п
о 228, 365 кв.м, та земельна ділянка
площею 96, 32 кв.м залишена у сумі
сному користуванні.
Дана земельна ділянка сумі
сного користування перебува
є у комунальній власності те
риторіальної громади м. Києв
а і являє собою загальний про
їзд шириною від 3 м до 0, 7 м з вули
ці Дежнева до садиби АДРЕСА
_1, який був передбачений ге
неральним планом індивідуал
ьної забудови від 21.03.1951 року, пл
аном земельної ділянки, нада
ної під забудову за рішенням
Виконкому Кагановичської ра
йонної Ради депутатів трудящ
их від 16.02.1951 року, та планом сади
бної ділянки станом на 28.01.1954 рок
у.
Як вбачається з пояснень по
зивачки та наданих нею фото,
поруч з проходом до її будинк
у відповідачкою влітку були
висаджені кущі - багаторічні
зелені насадження та по прох
оду нерівномірно насипаний ш
ар глини, що заважає користув
анню цим проходом, на дану по
ру року її хвіртка з зовнішнь
ої сторони на висоту хвіртки
засипана снігом, що взагалі
виключає можливість виходу.

Відповідачка в судовому за
сіданні не заперечувала вста
новлених судом фактів, однак
не вважає це порушенням прав
позивачки зі свого боку, мот
ивуючи тим, що будинок має дв
а окремих виходи - на вулицю Де
жнева та на провулок Дежнева
. Вона користується виходом н
а вулицю Дежнева, а позивачка
має безперешкодний вихід зі
своєї частини будинку безпо
середньо на провулок Дежнева
.
Однак посилання відповіда
чки щодо використання позива
чкою іншого виходу збоку про
вулку Дежнева судом не можут
ь прийматися до уваги, оскіль
ки інший вихід облаштований
для заїзду машин з вичищення
вигрібної ями, яка розташова
на на території земельної ді
лянки позивачки біля цього в
иходу.
Крім того, через розташува
ння цього виходу під кутом 45 г
радусів він є незручним для в
икористання позивачкою, які
й після перенесеної онкологі
чної операції за медичними п
оказниками важко та небезпеч
но долати такий підойм вгору
.
З викладеного випливає, що
дії відповідачки фактично в
иключають позивачку з числа
користувачів спільної земел
ьної ділянки і позбавляють ї
ї можливості належно користу
ватися своєю частиною будинк
у та земельної ділянки.
Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК Укр
аїни в разі відчуження житло
вого будинку, розміщеного на
змеленій ділянці, наданої у
користування, до набувача пе
реходить право користування
частиною земельної ділянки,
на якій будинок розміщений,
та частиною земельної ділян
ки, яка необхідна для його об
слуговування.
Згідно роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України у п.21
постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про
практику застосування судам
и земельного законодавства п
ри розгляді цивільних справ»
, виходячи з того, що порядок
користування спільною земел
ьною ділянкою, у тому числі т
ією, на якій розташовані нале
жні співвласникам жилий буди
нок, господарські будівлі та
споруди, визначається насам
перед їхньою угодою залежно
від розміру їхніх часток у сп
ільній власності на будинок,
суд відповідно до ст. 88 ЗК Укр
аїни бере до уваги цю угоду пр
и вирішенні спорів як між ним
и самими, так і за участю осіб
, які пізніше

придбали відповідну частк
у в спільній власності на зем
лю або на жилий будинок і для я
ких зазначена угода також є о
бов'язковою.
Це правило стосується так
ож випадків, коли належні осо
бам на праві спільної власно
сті жилий будинок, господарс
ькі будівлі та споруди розта
шовані на земельній ділянці,
яка знаходиться в їх користу
ванні.
Оскільки угоди між співвла
сниками будинку № АДРЕСА_1
щодо користування земельно
ю ділянкою не було досягнуто
, то такий порядок був встано
влений рішенням суду, яке наб
рало законної сили і також є о
бов'язковим для осіб, які піз
ніше придбали відповідну час
тку в спільній власності на з
емлю або на жилий будинок.
Таким чином, порядок розпо
рядження спірною земельною д
ілянкою та користування нею,
визначений рішенням суду 09.04.
2002 року, зберігся і після прид
бання відповідачкою частини
будинку в листопаді 2004 року.

Відповідачкою вздовж межі
земельної ділянки спільного
користування в тій її частин
і, де її ширина становить 0, 7 м,
без згоди на то позивачки вис
аджені кущові багаторічні зе
лені насадження, які своїм гі
ллям заважають проходу по ці
й ділянці. Крім того, на глиби
ні 0, 5 м по проїзду проходить сп
ільний для сторін телефонний
кабель, який може бути пошко
джений корінням рослин.
Відповідно до п.2.18 Державних
будівельних норм для житлов
их будинків та для індивідуа
льних забудовників відстань
від будинків та споруд до дер
ев та кущів має бути: для кущів
- 1, 5 м, для дерев -5 м; та від підзе
мних мереж (водопровід, канал
ізація, кабелі зв'язку) - 2м.
За загальними правилами до
бросусідства, закріпленими
законодавцем в ст. ст. 103-109 ЗК У
країни, додержання правил до
бросусідства є обов'язком вл
асників та землекористувачі
в земельних ділянок, які мают
ь обирати такі способи викор
истання земельних ділянок ві
дповідно до їх цільового при
значення, при яких власникам
та землекористувачам сусідн
іх земельних ділянок завдаєт
ься найменше незручностей.

Виходячи з цих правил, сусі
д не має права висадити зелен
і насадження на межі земельн
ої ділянки без згоди іншого с
усіда, інакше він зобов'язани
й їх прибрати.
Відповідно до ст. ст. 95, 152 ЗК
України, що діє на час виріше
ння спору, захист прав громад
ян та юридичних осіб на земел
ьні ділянки здійснюються у в
становленому законом порядк
у шляхом вимагання усунення
будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці пору
шення не пов'язані з позбавле
нням права володіння земельн
ою ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Зокрема, ц
е може бути відновлення стан
у земельної ділянки, який існ
ував до порушення прав, та ін
ші передбачені законом спосо
би.
Таким чином, суд приходить
до висновку, що доводи позив
ачки про порушення її прав на
землю заслуговують на увагу
, а її вимоги щодо усунення пе
решкод в користуванні спірно
ю земельною ділянкою шляхом
приведення її в попередній с
тан підлягають задоволенню,
оскільки встановлено, що неп
равомірними діями відповіда
чки: встановленням воріт, вис
адженням зелених насаджень,
насипанням на проході глини
та снігу призвели до зміни ді
лянки, і з урахуванням також
неприязних стосунків, які ск
лались між сторонами на цьом
у грунті, дійсно створюються
перешкоди по здійсненню поз
ивачкою своїх правомочносте
й щодо цієї ділянки.
Як зазначалось вище, рішен
ням суду від 09.04.2002 року земельна
ділянка площею 96, 32 кв.м з зазна
ченням її меж залишена спіль
ному користуванні співвласн
иків для проходу до будинку т
а на вулицю.
Тим часом, даний спір за пра
вою природою відрізняється в
ід правовідносин по спорам щ
одо земельних сервітутів, ос
кільки за змістом ст. ст. 98, 100 ЗК
України право земельного се
рвітуту - це право власника аб
о користувача земельної діля
нки на обмежене користування
чужою земельною ділянкою і в
становлюється між власникам
и (користувачами) сусідніх зе
мельних ділянок.
В даному випадку сторони за
лишаються користувачами єди
ної спільної земельної ділян
ки і право земельного сервіт
уту з позиції землеустрою вк
азаним раніше рішенням суду
не встановлювалось.
За поясненнями позивачки т
а наданими нею доказами - фото
матеріалами вбачається, що в
ідповідачкою також проводит
ься відеоспостереження земе
льної ділянки встановленими
на будинку відеокамерами, пр
и цьому відеоспостереженням
охоплюється і частина земел
ьної ділянки позивачки. Такі
доводи позивачки відповідач
кою в судовому засіданні не с
простовувались.
При вирішенні цивільної сп
рави суд має безпосередньо к
еруватися відповідним полож
енням Конституції України як
нормою прямої дії в тому разі
, коли воно стосується тих пр
авовідносин, які не врегульо
вані законодавством.
Конституцією України закр
іплені та гарантовані права
і свободи людини, перелік яки
х за визначенням ст. 22 Констит
уції не є вичерпним.
Зокрема, згідно зі ст. 32 Конс
титуції України ніхто не мож
е зазнавати втручання в його
особисте і сімейне життя, кр
ім випадків, передбачених Ко
нституцією України. Не допус
кається збирання, зберіганн
я, використання та поширення
конфіденційної інформації п
ро особу без її згоди, крім ви
падків, визначених законом.

Виходячи з того, що постій
не ведення відповідачкою від
еоспостереження і за частино
ю земельної ділянки, користу
вачем якої є позивачка, можна
розцінити як порушення пра
ва останньої на особисте жит
тя, суд вважає, що захист відп
овідачкою своїх інтересів по
охороні своєї частини будин
ку та ділянки не повинний пос
ягати на право позивачки на ї
ї приватне життя, тому має бу
ти обмежений.
На підставі викладеного, к
еруючись ст. ст. 95, 98, 103-109, 120, 152 ЗК
України, постановою Пленуму
Верховного суду України від
16.04.2004 року № 7 „Про практику заст
осування судами земельного з
аконодавства при розгляді ци
вільних справ", ст. 32 Конститу
ції України, ст. ст. 10, 11, 15-16, 57-60,
88, 169, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА
_2 про усунення перешкод в ко
ристуванні земельною ділянк
ою задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_2 не чи
нити перешкоди в здійсненні
ОСОБА_1 права користуванн
я земельною ділянкою сумісно
го користування площею 96, 32 кв.м
по АДРЕСА_1, межі якої виз
начені рішенням Солом'янсько
го районного суду м. Києва ві
д 09.04.2002 року.
Зобов'язати ОСОБА_2 знес
ти або перенести на свою част
ину земельної ділянки ворота
зі входу на земельну ділянку
сумісного користування площ
ею 96, 32 кв.м по АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_2 прив
ести земельну ділянку сумісн
ого користування площею 96, 32 кв
.м по АДРЕСА_1 в попередній
стан за рівнем ґрунту, звіль
нивши від сторонніх предметі
в та зелених насаджень, перен
ести зелені насадження на ві
дстань 1, 5 м від межі земельної
ділянки сумісного користува
ння площею 96, 32 кв.м.
Зобов'язати ОСОБА_2 обме
жити відеоспостереження по о
хороні належної їй частини б
удинку по АДРЕСА_1 відеосп
остереженням в межах земельн
их ділянок, виділених за ріше
нням Солом'янського районног
о суду м. Києва від 09.04.2002 року в ї
ї користування та в сумісне к
ористування.
Рішення може бути оскаржен
е до Алеляційного суду м. Киє
ва протягом 20 днів після подач
і заяви про апеляційне оскар
ження, яка подається протяго
м 10 днів з дня проголошення рі
шення.