Справа № 2-2662/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2007 р. Костянтинівсь
кий міськрайонний суд Донець
кої області в
складі:
головуючого судді Соларєв
ої Т.А.
при секретарі Кльопової Л.В
.
за участю:
адвокатів ОСОБА_1, ОСО
БА_2
позивача ОСОБА_3
відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Костя
нтинівка справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про виз
нання договору дарування ква
ртири недійсним, до ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про виселення з
квартири,

встановив:

У вересні 2007 року позивач
ОСОБА_3 звернувся до суду з п
озовом до відповідача у спра
ві ОСОБА_4 про визнання не
дійсним договору дарування к
вартири, яка розташована АД
РЕСА_2 та належала позивачу
на праві приватної власност
і. Посилався на те, що в січні 200
4 року у приватного нотаріуса
склав заповіт, яким заповів з
азначену квартиру відповіда
чу, а відповідач в свою чергу п
овинен був піклуватися про н
ього. В 2007 році позивачу стало в
ідомо що його квартира належ
ить відповідачеві на підстав
і договору дарування. Зазнач
ав, що згоди на дарування квар
тири ОСОБА_4 спірної кварт
ири не давав. Просив визнати д
оговір дарування квартири, я
ка розташована АДРЕСА_2, н
едійсним(а.с. 2-4).
30 листопада 2007 року позивач
ОСОБА_3 подав додаткову поз
овну заяву за позовом до ОС
ОБА_4 ОСОБА_5 про виселен
ня з спірної квартири. Зазнач
ав, що між ним та відповідачем
ОСОБА_4 була домовленість
про укладення договору дові
чного утримання, оскільки за
станом здоров'я він потребує
догляду і матеріальної допо
моги, тому він вважав, що уклад
ає договір довічного утриман
ня. Однак з'ясувалось, що відпо
відач ОСОБА_4 ввів його в о
ману і не виконує своїх обов'я
зків - довічно доглядати його
, не впускає його у спірну квар
тиру, а іншого житла він не має
. Оскільки договір дарування
має зовсім інший зміст, не пер
едбачає ніяких зобов'язань щ
одо утримання та не відповід
ає його дійсним намірам, прос
ив визнати його недійсним і о
дночасно виселити відповіда
чів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ї
х неповнолітнього сина із сп
ірної квартири(а.с. 55-56 ).
У судовому засіданні позив
ач ОСОБА_3 підтримав і уто
чнив позовні вимоги, зазнача
в, що відповідач при укладенн
і договору ввів його в оману, н
е мав наміру виконувати свої
обов"язки за договором довіч
ного утримання, тому уклав до
говір дарування, який не пере
дбачає ніяких зобов'язань що
до утримання та не відповіда
є його дійсним намірам. Зазна
чав, що внаслідок цього залиш
ився без житла і змушений жит
и у сараї, а взимку - у підвалі. П
осилаючись на вказані обстав
ини, позивач на підставі ст. ст
. 215, 216 ЦК України просив визнати
договір дарування спірної к
вартири недійсним та виселит
и відповідачів з неповнолітн
ьою дитиною з спірної кварти
ри, посилався на ті ж самі обст
авини, що й у позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_4 у суд
овому засіданні позовні вимо
ги позивача не визнав, просив
відмовити позивачеві у задо
воленні позовних вимог. Поси
лався на те, що позивач сам був
ініціатором дарування йому
спірної квартири, договір да
рування спірної квартири під
писав добровільно, домовлено
сті щодо довічного утримання
та матеріального забезпечен
ня з позивачем не було, окрім д
омовленості про те, що позива
ча не випишуть із спірної ква
ртири, а також про те, що він(
ОСОБА_4) поховає позивача, ко
ли той помре.
Відповідачка ОСОБА_5 у с
удовому засіданні позовні ви
моги позивача про виселення
її з дитиною із спірної кварт
ири не визнала, просила в задо
воленні зазначений позовних
вимог відмовити. Пояснила, що
фактично проживає у спірній
квартирі з серпня 2004 року разо
м з чоловіком ОСОБА_4 та ма
лолітнім сином, який народив
ся 9.05.2004, вони з чоловіком

2
зробили ремонт квартири, о
днак ніхто з них у спірній ква
ртирі не зареєстрований: вон
а з дитиною зареєстровані у ї
ї батьків, а чоловік ОСОБА_4
- у своїх батьків.
Суд, вислухавши пояснення с
торін, свідків, дослідивши на
дані докази, прийшов до насту
пного.
Судом встановлені наступн
і факти та відповідні їм прав
овідносини.
Відповідно до статті 11 ЦК У
країни цивільні права і обов
'язки виникають з правочинів
, які не суперечать закону.
Згідно з нормами глави 16 ЦК У
країни правочин може бути ви
знаний судом недійсним лише
з підстав і з наслідками, пере
дбаченими законом або іншим
нормативним актом.
За правилами ст. 215 ЦК України
підставою недійсності право
чину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, встановлен
их законом, зокрема, ст. 203 ЦК Ук
раїни.
Виходячи зі змісту ст. ст. 203, 71
7 ЦК України договір даруванн
я вважається укладеним, коли
сторони мають повну уяву не т
ільки про предмет договору, а
й досягли згоди про всі його і
стотні умови.
За договором дарування одн
а сторона (дарувальник) перед
ає або зобов'язується переда
ти в майбутньому другій стор
оні(обдарованому) безоплатно
майно(дарунок) у власність. До
говір, що встановлює обов'язо
к обдарованого вчинити на ко
ристь дарувальника будь-яку
дію майнового або немайновог
о характеру, не є договором да
рування( ст. 717 ЦК). За змістом за
значеної статті дарувальник
добровільно позбавляє себе
права власності на майно, не м
аючи при цьому на меті отрима
ння будь-яких вигод матеріал
ьного чи морального характер
у з боку обдарованого, у свою ч
ергу обдарований набуває пра
ва власності на майно при від
сутності з його боку обов'язк
ів надання таких вигод.
З матеріалів справи вбачає
ться, що позивачеві ОСОБА_3
на підставі свідоцтва про пр
аво власності на житло, видан
ого відділом по приватизації
та управлінню комунальною в
ласністю 15.11.1994 та зареєстрован
ого у Костянтинівському БТІ,
належала жила квартира, яка р
озташована по АДРЕСА_3 Заз
начена обставина визнана сто
ронами у справі.
14.01.2004 сторони: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 уклали договір дару
вання спірної квартири, який
у цей же день був нотаріально
посвідчений приватним нотар
іусом Костянтинівського міс
ького нотаріального округу(а
.с. 26).
Судом встановлено, що відпо
відачу ОСОБА_4 до укладенн
я договору було відомо про те
, що позивач ОСОБА_3 стара і
важко хвора людина, яка потре
бує стороннього догляду. Рід
них та близьких людей, які б ме
шкали в м. Костянтинівка у поз
ивача немає, тому позивач мав
на меті отримання від відпов
ідача ОСОБА_4, який є чужою
для нього людиною - сусідом, д
огляду та необхідної допомог
и, проте такої допомоги він не
отримував, а у 2007 році йому ста
ло відомо про те, що він подару
вав відповідачу квартиру, і о
станній обов'язків перед ним
не має.
Зазначені обставини підтв
ердили у судовому засіданні
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8
ОСОБА_9, які пояснили, що з 20
04 року позивач ОСОБА_3 став
жити у сараї на подвір'ї їхньо
го будинку, а взимку живе у під
валі будинку, він часто хворі
є, жильці будинку надають йом
у допомогу. Зі слів ОСОБА_3
їм відомо, що за ним повинен б
ув доглядати відповідач у сп
раві, на якого він переписав с
вою квартиру.
Свідок ОСОБА_10 у судовом
у засіданні підтвердила, що п
ід час проживання у спірній к
вартирі ОСОБА_3 часто хвор
ів, кілька разів батько відпо
відача ОСОБА_4 Запрошував
її до ОСОБА_3 для надання м
едичної допомоги. Від батькі
в ОСОБА_4 їй стало відомо, щ
о ОСОБА_3 подарував свою к
вартиру ОСОБА_4, це її здив
увало.
Ті обставини, що позивач О
СОБА_3 є людиною похилого ві
ку, учасником бойових дій, має
поганий стан здоров'я і визна
ний інвалідом другої групи, ч
асто знаходиться на стаціона
рному лікуванні, не має близь
ких родичів у м. Костянтинівк
а та не має іншого житла, визна
ні сторонами у справі і підтв
ерджені поданнями свідків, д
опитаних у судовому засіданн
і та дослідженими судом пись
мовими доказами: ксерокопією
паспорта, довідками ЖЕО №2 м. К
остянтинівка, копією посвідч
ення, копією довідки МСЕК( а.с.
5-6, 8, 9, 13, 14, 67, 68, ), оглянутою у судовом
у засіданні медичною картою
ОСОБА_3
З огляду на зазначене суд вв
ажає, що позивач в силу свого в
іку та стану здоров'я на момен
т укладення договору потребу
вав сторонньої допомоги і не
міг укласти саме договір дар
ування, оскільки в такому раз
і позбавляв себе єдиного жит
ла. Крім того, суд враховує те,
що позивачем в 2003 році було скл
адено заповіт на користь від
повідача(а.с. 25) і тому у. нього н
е було підстав додатково укл
адати договір дарування цієї
квартири, що після укладення
оскаржуваного договору пози
вач позбавлений можливості п
роживати у спірній квартирі,
однак продовжує бути зареєс
трованим в спірній квартирі,
оплата комунальних послуг з
дійснюється на ім'я позивача
ОСОБА_3 за проживання одн
ієї особи- позивача з урахува
нням 75% пільг, які має позивач я
к учасник

3
бойових дій, що визнано сто
ронами у справі і підтверджу
ється довідкою ЖЕО №2 та копія
ми
квитанцій про сплату комун
альних платежів(а.с. 9, 39)
Відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з серпня 2004 року про
живають у спірній квартирі, о
днак до цього часу у спірній к
вартирі не зареєстровані, а з
ареєстровані за місцем попер
еднього проживання - кожен у с
воїх батьків.
У судовому засіданні відпо
відач ОСОБА_4 пояснив, що в
ін не зареєструвався у спірн
ій квартирі тому що не вважає
себе хазяїном квартири. Він т
акож підтвердив, що на його пр
охання позивач ОСОБА_3 кіл
ька місяців жив у його(ОСОБ
А_4) батьків, які піклувалися
ним, що він, ОСОБА_4) обіцяв
поховати позивача.
Зазначені обставини свідч
ать про наявність домовленос
ті між ОСОБА_3 І ОСОБА_4
про утримання та підтверджу
ють обгрунтованість вимог по
зивача.
Як вбачається з матеріалів
справи, пояснень свідків та с
торін , позивач, укладаючи уго
ду, мав намір отримувати за пе
редану відповідачу у власніс
ть квартиру відповідний догл
яд та допомогу за життя, оскіл
ьки на момент укладення угод
и він був непрацездатним. Сам
е на умовах довічного утрима
ння він укладав угоду, а відоб
раження його волевиявлення у
форму договору дарування св
ідчить про невідповідність в
нутрішній його волі і зовніш
ньому прояву, яке сформоване
під впливом введення в оману
. Тому суд вважає, що угода, яка
укладена відповідачем, пови
нна бути визнана недійсною.

Окрім того, відповідно до ст
. 717 ЦК України за договором дар
ування одна сторона передає
безоплатно другій стороні ма
йно у власність. Договір дару
вання завжди є безоплатним. Л
юбе зустрічне майнове наданн
я стороною, що набуває майно у
власність, свідчить про відс
утність дарування.
З огляду на зазначене, врахо
вуючи обставини, при яких бул
о укладено оскаржуваний дого
вір, суд приходить до висновк
у про відсутність у позивача
ОСОБА_3 воловиявлення на
безоплатне віддчуження квар
тири, а також наявності того ф
акту, що він діяв під впливом в
ведення в оману відповідачем
.
Згідно зі ст. 230 ЦК України пр
авочин визнається судом неді
йсним, якщо одна із сторін нав
мисно ввела другу сторону в о
ману щодо обставин, які мають
істотне значення. Обман має м
ісце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можу
ть перешкодити вчиненню прав
очину, або якщо вона замовчує
їх існування. Сторона, яка зас
тосувала обман, зобов'язана в
ідшкодувати другій стороні з
битки у подвійному розмірі т
а моральну шкоду, що завдані у
зв'язку з вчиненням цього пра
вочину.
Відповідно до ст. 216 ЦК Україн
и недійсний правочин не ство
рює юридичних наслідків, крі
м тих, що пов'язані з його неді
йсністю. У разі недійсності п
равочину кожна із сторін зоб
ов'язана повернути другій ст
ороні у натурі все, що вона оде
ржала на виконання цього пра
вочину.
Статтею 236 ЦК України встано
влено, що правочин, визнаний с
удом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.
У зв'язку з зазначеними обст
авинами договір довічного ут
римання(догляду) слід визнат
и недійсним на підставі ст. 230 Ц
К України, як вчинений під впл
ивом введення в оману.
Позивачем не ставиться пит
ання про застосування до від
повідача передбачених ст. 230 Ц
К України наслідків вчинення
правочину.
Судом встановлено, що позив
ач про порушення своїх прав д
овідався тільки у вересні 2007 р
оку. Згідно закону перебіг по
зовної давності починається
від дня, коли особа довідалас
я або могла довідатися про по
рушення свого права, або про о
собу, яка його порушила, тому с
уд вважає, що позивач не пропу
стив строк для звернення до с
уду з позовом.
Позивачем ОСОБА_3 заявл
ено також позов про виселенн
я відповідачів із спірної кв
артири.
Відповідно до вимог ст. 48 За
кону України "Про власність" в
ласник має право вимагати ус
унення будь-яких порушень св
ого права, хоч би ці порушення
і не були поєднані з позбавле
нням володіння, в тому числі й
шляхом виселення Враховуючи
, що відповідачі фактично про
живають у спірній квартирі, я
ка має одну жилу кімнату, що пе
решкоджає позивачу користув
атися спірною квартирою, при
визнанні договору дарування
квартири недійсним, відпові
дачі підлягають виселенню із
спірної квартири. При цьому с
уд виходить з того, що права ві
дповідачів на проживання у с
пірній квартирі були похудни
ми від прав власника, то з прип
иненням на спірну квартиру в
ідповідача ОСОБА_4 припин
яється право на житло у нього
і у членів його сім'ї.
Відповідно до ст. 88 ЦПК Украї
ни з відповідача підлягає ст
ягненню на користь держави с
удовий збір у розмірі 51 грн. та
на користь позивача понесен
і ним витрати по оплаті інфор
маційно-технічного забезпеч
ення розгляду справи у сумі 30
грн.(а.с. 1).

4
На підставі ст. ст. 11, 16, 215, 216, 230, 236,
717 ЦК України, ст. 48 Закону Украї
ни "Про власність" керуючись с
т. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольн
ити.
Визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА
_1, укладений 14 січня 2004 року мі
ж ОСОБА_3, з однієї сторони
, та ОСОБА_4, з другої сторон
и, засвідчений приватним нот
аріусом Костянтинівського м
іського нотаріального округ
у ОСОБА_11 14 січня 2006 року , зар
еєстрований в реєстрі за № 101.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕ
СА_1, яка до вчинення договор
у дарування належала ОСОБА
_12 на праві приватної власно
сті на підставі свідоцтва пр
о право власності на житло, ви
даного відділом по приватиза
ції та управлінню комунально
ю власністю 15 листопада 1994 року
та зареєстрованого Костянти
нівським міським бюро техніч
ної інвентаризації номер зап
ису 180 в книзі 103, реєстраційний
номер в Реєстрі прав власнос
ті на нерухоме майно № 4214837.
Виселити ОСОБА_4, ОСОБ
А_5 з малолітньою дитиною
ОСОБА_13 з квартири АДРЕСА
_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на кор
исть ОСОБА_3 витрати по оп
латі інформаційно-технічног
о забезпечення розгляду спра
ви у сумі 30 (тридцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на кор
исть держави судовий збір у р
озмірі 51 (п'ятдесят одна) грн.

Рішення може бути оскаржен
е в апеляційному порядку до А
пеляційного суду Донецької о
бласті через Костянтинівськ
ий міськрайонний суд шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і
поданням після цього протяго
м 20 днів апеляційної скарги аб
о в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України
.