Справа №2-8474/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
листопада 2007 року                                        Приморський
районний суд міста Одеси

у складі:
головуючого судді Ярош С. В.

при
секретарі                     Жуковській
Т.В..

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Одеської міської Ради,
ОСОБА_2 про визнання права власності,

установив:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача - Одеської міської Ради - про
визнання за ним права власності на підвальне приміщення,  до відповідачка -ОСОБА_2- про зобов'язання не
перешкоджати у користуванні приміщенням підвалу,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що він з листопаду 1994 року є користувачем
частини підвального приміщення загальною площею 123, 5 кв.м,  яке розташоване за адресою АДРЕСА_1

За цей
час ним був зроблений ремонт цього приміщення,
поміняні водопровідні та каналізаційні труби,  оплачені всі комунальні затрати,  всі витрати по підтриманню в належному стані
підвального приміщення площею 123, 5 кв.м він несе самостійно.

В даний
час він має намір облаштувати за власні кошти у вказаному приміщенні підвалу
офіс,  у зв'язку з чим власники квартир
будинку дали згоду на перехід частини підвалу площею 123, 5 кв.м,  розташованого під будинком АДРЕСА_1,  в його власність.

Згідно
Рішення Конституційного суду України від 2 березня 2004 року №4 рп/2004
року,  право власності на допоміжні
приміщення /горища,  підвали,  сараї,
колясочні та ін./ додатково підтверджувати не потрібно.

Однак
Одеська міська рада не визнає за ним право власності на вищевказане нежитлове
приміщення,  що суперечить чинному
законодавству.

Відповідачка
ОСОБА_2 також не визнає за позивачем право власності на підвальне приміщення.

Просить
суд задовольнити його позов,  визнати за
ним право власності на нежитлове підвальне приміщення площею 123, 5 кв.м,  яке розташоване у АДРЕСА_1,  та зобов'язати ОСОБА_2. не перешкоджати у
користуванні приміщенням підвалу площею 123,5 кв.м,  яке розташоване у АДРЕСА_1.

У судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник
відповідача позов не визнала і пояснила,
що відповідно до вимог  ст. 143
Конституції України територіальна громада міста безпосередньо або через
створені ними органи місцевого самоврядування керує майном,  що знаходиться в комунальній власності.
Одеська міська Рада,  як власник спірного
приміщення у відповідності зі  ст. 4
Закону України „Про власність" володіє,
користується і розпоряджається приналежним йому майном.  Пунктом 1
ст. 55 зазначеного закону передбачено,
що власник не може бути позбавлений своїх прав на майно. Відповідно до
п.5  ст. 60 Закону України „Про місцеве
самоврядування в України" до виняткової компетенції органом місцевого
самоврядування відносяться правомочності по володінню,  користуванню і розпорядженню об'єктами
комунальної власності,  рішення питань
про їхнє відчуження. Згідно  ст. 319 ЦК України тільки
власник - Одеська міська Рада має право розпоряджатися своїм майном за своїм
розсудом у рамках закону.

Відповідачка
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася,
про день та час розгляду справи була сповіщена належним чином.  Суду надана заява,  в якої вона надає згоду на задоволення позову
та просить розглядати справу за її відсутністю.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
сторін,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню.

Дійсно,  як встановлено в суді позивач з листопаду
1994 року є користувачем частини підвального приміщення загальною площею 123, 5
кв.м,  яке розташоване за адресою
АДРЕСА_1

За цей
час ним був зроблений ремонт цього приміщення,
поміняні водопровідні та каналізаційні труби,  оплачені всі комунальні затрати,  всі витрати по підтриманню в належному стані
підвального приміщення площею 123, 5 кв.м він несе самостійно.

В даний
час він має намір облаштувати за власні кошти у вказаному приміщенні підвалу
офіс,  у зв'язку з чим власники квартир
будинку дали згоду на перехід частини підвалу площею 123, 5 кв.м,  розташованого під будинком АДРЕСА_1,  в його власність.

В ході
судового розгляду справи була назначена та проведена судово-будівельна
експертиза спірного підвального приміщення на предмет призначення та належності
їх до певної категорії: „нежилі" чи „допоміжні"; експертиза також
встановлювала чи проводився ремонт та переобладнання спірного підвального
приміщення.

Суд
відхиляє доводи представника відповідача про те,  що спірні підвальні приміщення не є
допоміжними,  так-як факт належності
спірних підвальних приміщень до допоміжних підтверджується Висновком
судово-будівельної експертизи,
проведеної науково-виробничим центром „ЕКОСТРОЙ" 02.11.2007 року.

Крім
того,  той факт,  що позивач не є власником квартир у будинку
АДРЕСА_1,  не є перешкодою для отримання
ним права власності на об'єкт,  так-як
для відчуження об'єкта дана згода співвласників допоміжних приміщень цього
будинку.

Одеська
міська рада не надала до суду будь-яких доказів та не застосувала ніяких норм
матеріального права,  якими-б була
обґрунтована позиція,  що до необхідності
отримання згоди Одеської міської ради відносно передачі вказаного підвалу у
власність позивача.

ст. 369 ЦК України передбачає,  що розпорядження майном,  що є у спільній сумісній власності,  здійснюється за згодою всіх співвласників. У
разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним
майном,  вважається,  що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Згідно
п. 1.1. та 1.2. резолютивної частини рішення Конституційного суду України
4-рп/2004,  від 02.03.2004р. по справі N
1-2/2004,  якими було дано офіційне
тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ,  допоміжні приміщення (підвали,  сараї,
кладовки,  горища,  колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у
спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій,  зокрема створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку,  вступу до
нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками
приватизованих квартир.

Відповідно
до ч.2  ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на
праві спільної сумісної власності приміщення загального користування,  опорні конструкції будинку,  механічне,
електричне,  сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині квартири,
яке обслуговує більше однієї квартири.

Відповідно
до  ст. 177 ЦК України
об'єктами цивільних прав є речі,  у тому
числі гроші та цінні папери,  інше
майно,  майнові права,  результати робіт,  послуги,
результати інтелектуальної,
творчої діяльності,
інформація,  а також інші
матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно
зі  ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ,  яка виготовлена
(створена) особою,  набувається нею,  якщо інше не встановлено договором або
законом,  право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі,  споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно  ст. 41 Конституції України та  ст. 321 ЦК
України,  право власності є
непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

У
відповідності до п.2  ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим правомірно,
якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

ст. 392 ЦК
України передбачено,  що власник
майна може пред'явити позов про визнання права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Вирішуючи
спори,  пов'язані з правом
власності,  суд виходить з того,  що підтвердженням наявності такого права
можуть бути документи,  що фіксують,  підтверджують і оформлюють безпосередньо самі
юридичні факти,  на підставі яких у
власника виникає (до нього переходить) право власності.

Крім
того,  наявність згоди власників
допоміжних приміщень,  право власності
яких не потребує будь-якого додаткового підтвердження,  вважає за можливе перехід такого права за
позивачками.

Враховуючи
те,  що дії позивачки по зверненню до
суду з даним позовом,  відповідно до  ст. 202 ч.1 ЦК України,  можуть
бути визнані як правочин,  що в свою
чергу відповідно до  ст. 210 ЦК України,  підлягає державній реєстрації відповідним
органом -суд вважає законною вимогу позивачки,
щодо проведення державної реєстрації її права власності на горищне
приміщення з боку КП "ОМБТІ та РОН".

Усі
викладені обставини дають судові підстави для задоволення позовові в повному
обсязі.

Керуючись  ст.  41
Конституції України;  ст.  ст.  177,  321,
п.2  ст. 328,   ст. 369,
п.2  ст. 382,   ст.
ст. 391,  392 ЦК України,  п.2
ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду"; п.1.1. та 1.2. резолютивної частини рішення Конституційного суду
України 4-рп/2004,  від 02.03.2004р. по
справі N 1-2/2004;  ст.  ст.
10,  60,  212,
213,  215 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на нежитлове підвальне приміщення,  відображеного у технічному паспорті від 12
грудня 2002 року,  площею 123, 5 кв.м.
,  розташованого в АДРЕСА_1

Рішення
суду є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на нежитлове
підвальне приміщення,  відображеного у
технічному паспорті від 12 грудня 2002 року,
площею 123, 5 кв.м,  яке
розташоване АДРЕСА_1 в КП „ОМБТІ та РОН".

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської
області через Приморський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядкові ч. 4  ст.  295 ЦПК України.