Справа №2-660-1/06 №2-108-1/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2007 року м. Київ

Святошинський районний су
д м. Києва
в складі: головуючого судд
і КирилюкГ.М.
при секретарі Халпахчієв
ій Є.В.
з участю представника п
озивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
представника відповіда
ча ОСОБА_3
розглянувши у відкрито
му судовому засіданні в м.Киє
ві цивільну справу за позово
м ОСОБА_4 до ОСОБА_2, тре
тя особа: Київське міське упр
авління юстиції, приватний н
отаріус Київського міського
нотаріального округу Габр
ієль Л.Є. про визнання запов
іту недійсним ,-
встановив:
03.02.2006 р. до Святошинськог
о районного суду м. Києва звер
нувся ОСОБА_4 з позовом до
ОСОБА_2 про визнання запо
віту, складеного ОСОБА_6 н
а її користь недійсним.
Посилається на ті підс
тави, що його батько, ОСОБА_6
, був інвалідом II групи, Внасл
ідок автомобільної катастро
фи у нього був пошкоджений хр
ебет, він часто втрачав свідо
мість, знаходився на обліку у
лікаря невропатолога та пси
хіатра. Також він зловживав с
пиртними напоями. Після вжив
ання спиртного надовго втрач
ав пам'ять.
ІНФОРМАЦІЯ_1. батько п
омер. Після його смерті він зв
ернувся до нотаріальної конт
ори і йому стало відомо, що бат
ьком склав заповіт на корист
ь своєї племінниці - ОСОБА_2
.
Оскільки внаслідок хвороб
и та зловживання спиртними н
апоями батько не міг розуміт
и значення своїх дій та керув
ати ними, його заповіт повине
н бути визнаний судом недійс
ним.
В судовому засіданні п
редставник позивача позов пі
дтримав та просить його задо
вольнити.
Пояснив, що до липня 2002 рок
у позивач ОСОБА_4 проживав
зі своїм батьком ОСОБА_6 у
двокімнатній квартирі. Його
батько після травми хребта п
остійно вживав алкогольні на
пої, втрачав пам'ять, вів себе
неадекватно, скандалив, кида
вся на позивача з ножем, не піз
навав його. Оскільки його дії
могли загрожувати життю йог
о сина та дружини, він з батько
м вирішили продати двокімнат
ну квартиру та придбати дві о
кремі квартири.
При укладанні угод купі
влі-продажу квартири батько
підписував у нотаріуса необх
ідні документи. Про психічни
й стан батька позивач нотарі
усу не повідомляв.
В липні 2002 року ОСОБА_6
переїхав на нову квартиру та
став проживати окремо. Позив
ач відвідував свого батька, н
адавав йому матеріальну

допомогу. Батько повідо
мляв, що після смерті залишит
ь квартиру своєму сину або он
уку.
Відповідачка проти позо
ву заперечує. Пояснила, що піс
ля смерті дружини спадкодавц
я, у останнього з сином стосун
ки погіршились. ОСОБА_4 по
чав знущатися з батька. Він за
стосовував до нього фізичну
силу, збивав його з ніг, вислов
лювався на його адресу нецен
зурною лайкою. З цього привод
у він звертався до дільнично
го міліціонера. З метою припи
нення конфліктної ситуації в
сім'ї, батько та син вирішили
розміняти квартиру та роз'їх
атись.
В липні 2002 р. вони продали
належну їм квартиру, розділи
ли гроші і кожний придбав соб
і окреме житло.
ОСОБА_6 придбав собі одно
кімнатну квартиру АДРЕСА_1
та став проживати в ній. Вон
а та її мати, яка є рідною сест
рою ОСОБА_6, постійно прих
одили до нього, допомагали пр
ибирати, купували необхідні
продукти, готували їжу, сплач
ували за квартиру. На початку
вересня 2002 р. ОСОБА_6 повідо
мив їй, що склав на її ім'я запо
віт. При цьому пояснив, що свід
омо позбавив сина права на сп
адкування, оскільки між ними
були погані стосунки, син йог
о ображав та бив.
Представник відповідач
ки проти позову заперечує. По
яснив, що травму
хребта ОСОБА_6 отримав в
1973 р. під час проходження служб
и в армії. Групу
інвалідності він отримав в
наслідок травми хребта, а не у
зв'язку з психічним
захворюванням. ОСОБА_6 н
іколи не перебував на обліку
в
психоневрологічному т
а наркологічному диспансера
х. Оскільки ОСОБА_6 був діє
здатним в момент підписання
заповіту, просить в задоволе
нні позову відмовити.
Представник третьої о
соби: Київського міського уп
равління юстиції в судове за
сідання не з'явився, просить с
лухати справу в його відсутн
ість.
Приватний нотаріус Киї
вського міського нотаріальн
ого округу Габрієль Л.Є. в
судове засідання не з'явився
, просить слухати справу в йог
о відсутність. В письмовому п
оясненні зазначив, що з приво
ду оформлення заповіту ОСО
БА_6 звернувся до нього 10.09.2002 р
. В бесіді з ним перевірялась й
ого дієздатність. Волевиявле
ння заповідача було вільним,
зміст та юридична природа са
мого документу заповідачу ро
з'яснювались. Жодних сумніві
в в дієздатності ОСОБА_6 у
нотаріуса не виникло.
Суд, заслухавши пояснен
ня сторін та їх представникі
в, допитавши свідків, заслуха
вши висновок експерта ОСОБ
А_7, дослідивши матеріали сп
рави та медичну документацію
, додану до неї, дійшов висновк
у, що позов не підлягає задово
ленню з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України пр
авочин, який дієздатна фізич
на особа вчинила у момент , кол
и вона не усвідомлювала знач
ення своїх дій та (або) не могл
а керувати ними, може бути виз
наний судом недійсним за поз
овом цієї особи, а в разі її см
ерті - за позовом інших осіб, ч
иї цивільні право або інтере
си порушені.
Судом встановлено, що
ОСОБА_6 з 16.07.2007 р. по день смерті
був зареєстрований та прожи
вав в квартирі АДРЕСА_1, що
належала йому на праві власн
ості.
10 вересня 2002 року ОСОБА
_6 заповів все своє майно, де
б воно не було та з чого б воно
не складалось, ОСОБА_2 Вка
заний заповіт був посвідчени
й приватним нотаріусом Київс
ького міського нотарільного
округу Габрієль Л.Є. (а.с.53).

Згідно свідоцтва про с
мерть, ОСОБА_6 помер прибл
изно ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
Позивачем не доведено, що
ОСОБА_6 при підписанні запо
віту від 10.09.2002 р. на ім'я ОСОБА_2
не усвідомлював значення с
воїх дій та (або) не міг керува
ти ними.
Судом встановлено, що ОСО
БА_6 в 1974 р. переніс травму -ком
пресійний перелом хребта, пі
сля лікування якого відмічал
ось повне відновлення здоров
'я. В 1987 р. болі в попереку віднов
ились, в зв'язку з чим перебува
в на лікуванні в різних медич
них установах, йому була пров
едена операція і в 1997 р. встанов
лена II група інвалідності.
Так, згідно довідки Київськ
ої міської клінічної лікарні
№6 від 6.04.2006 р. ОСОБА_6 перебув
ав на лікуванні в неврологіч
ному відділенні з 25.02. по 11.03.1997 р. з
діагнозом: «Вертеброгенная
поясничная миелопатия с вялы
м нижним парапарезом», випис
аний з рекомендацією нейрохі
рургічного лікування (а.с. 161).

З долученої до матеріалів с
прави історії хвороби № 1142 вба
чається, що ОСОБА_6 знаход
ився на лікуванні в НП нейрох
ірургії з 13.03. по 25.04.1997 р. з діагноз
ом: «последствия компрессион
ного перелома второго поясни
чного позвонка. Остеохондроз
. Операция по поводу грыжи поз
вонков».
З історії хвороби №1759 вбачає
ться, що ОСОБА_6 знаходивс
я на лікуванні в неврологічн
ому відділенні КМКЛ №7 з 30.04. по 15
.05.1998 р. з діагнозом: «последстви
я компрессионного перелома в
торого поясничного позвонка
».
З історії хвороби №2842 вбачає
ться, що ОСОБА_4 знаходивс
я на лікуванні в КМКЛ №7 з 24.05 по 0
7.06.2000 р. з діагнозом: «необратимы
е последствия компрессионно
го перелома тела второго поя
сничного позвонка в виде выр
аженного вялого паралареза н
ижних конечностей с нарушени
ем функций тазовых органов».

Будь-яких описів порушень п
сихічного стану ОСОБА_6 у
вищевказаних медичних докум
ентах не виявлено.
Згідно даних огляду МСЕК вс
тановлено, що ОСОБА_6 був о
глянутий в червні 1997 р. та йому
була встановлена II група інва
лідності.
У виданому направленні на В
ТЕК№4 від 02.06.1998 p., від 13.06.2000 р. та акті
№215 МСЕК від 16.06.1999 p., виписки з іст
орії хвороби з КМКЛ №5, де ОСО
БА_6 передбував на лікуванн
і з 28.05. по 11.06.2002 p., будь-яких порушен
ь психіки у ОСОБА_6 не відм
ічено.
Згідно довідки Київської м
іської наркологічної клініч
ної лікарні «Соціотерапія» в
ід 29.09.06 р. ОСОБА_6 під диспанс
ерно-динамічним наглядом не
перебував (а.с. 166).
Згідно листа Київського мі
ського психоневрологічного
диспансеру №4 від 11.10.2006 р. ОСОБ
А_6 на обліку у лікаря -психіа
тра не перебував, за медичною
допомогою не звертався (а.с. 163)
.
Згідно листа Київського мі
ського психоневрологічного
диспансеру №5 від 9.10.2006 р. ОСОБ
А_6 під наглядом лікаря псих
іатра не перебував, за медичн
ою допомогою не звертався (а.с
. 162).
Згідно листа Центральної р
айонної поліклініки від 15.03.2006 р
. ОСОБА_6 на диспансерному
обліку не перебував (а.с. 160).
Згідно акту посмертної
судово-психіатричної експер
тизи від 19 грудня 2006 р. №1821 встано
влено, що ОСОБА_6 в період п
ідписання заповіту (10.09.2002 р.) вия
вляв ознаки органічного ураж
ення головного мозку

судинного генезу з цере
брастенічним синдромом на фо
ні епізодичного зловживання
алкоголем. Ознак будь-якого т
имчасового хворобливого роз
ладу психічної діяльності
ОСОБА_6 не виявляв. За своїм
психічним станом міг розуміт
и значення своїх дій та керув
ати ними» (а.с.96-97).
Згідно акту додаткової
цивільної, посмертної судово
-психіатричної експертизи ві
д 19 червня 2007 р. №704 встановлено, щ
о ОСОБА_6 страждав хронічн
им психічним захворюванням у
виді органічного ураження г
оловного мозку судинно-інток
сикаційного генезу з психоор
ганічним синдромом. Ознак бу
дь-якого тимчасового хворобл
ивого розладу психічної діял
ьності, пов'язаної з вживання
м алкоголю, ОСОБА_6 не вияв
ляв.
Наявні у ОСОБА_6 ознак
и органічного ураження голов
ного мозку судинно-інтоксика
ційного генезу з психооргані
чним синдромом в період підп
исання заповіту (10.09.2002 р.) суттєв
о впливали на його здатність
усвідомлювати значення свої
х дій та керувати ними» (а.с. 144-147
).
Допитаний в судовому з
асіданні експерт ОСОБА_7 п
ідтвердив висновки вказаних
експертиз та пояснив, що в мом
ент підписання заповіту ОС
ОБА_6 розумів формальну сто
рону своїх дій, проте не міг по
вністю усвідомлювати їх насл
ідків. Додаткова експертиза
не спростовує попереднього в
исновку, а тільки уточнює пси
хічний стан ОСОБА_6 з урах
уванням нових даних та показ
ів свідків (а.с. 173-174).
Акти проведених по спр
аві посмертних судово-психіа
тричних експертиз не виклика
ють у суду сумнівів в їх досто
вірності, оскільки є обґрунт
ованими, мають чітко визначе
ний та конкретний характер, з
роблені з урахуванням наявно
ї медичної документації та м
атеріалів справи, а також не с
уперечать сукупності інших д
осліджених в судовому засіда
нні доказів.
Позивач ОСОБА_4 в су
довому засіданні пояснив, що
з 1980 р. його батько зловживав с
пиртними напоями. Батько обі
цяв переписати на нього свою
квартиру і при цьому він усві
домлював значення своїх дій.
В 2005 р. батько також усвідомлюв
ав значення своїх дій (а.с.45 зв.)
.
Дружина позивача, ОС
ОБА_8 суду пояснила, що ОСО
БА_6 почав випивати і вони зм
ушені були роз'їхатись. З 1999 по
2000 р. ОСОБА_6 працював охоро
нцем в магазині. Оскільки він
перестав впізнавати оточуюч
их, перестав працювати. До пси
хіатра з приводу стану здоро
вя ОСОБА_6 вони за допомог
ою не звертались. На момент пі
дписання договору купівлі-пр
одажу квартири, влітку 2002 р., О
СОБА_6 добре себе почував (а.с
. 13 7-13 9).
Допитані в судовому за
сіданні свідки ОСОБА_9, О
СОБА_10 , ОСОБА_11, ОСОБА_12
, ОСОБА_13, ОСОБА_14 поясн
или, що ОСОБА_6 працював, бу
в охайним, слідкував за собою
. Оскільки з сином у нього були
погані стосунки, він вирішив
залишити заповіт на свою пле
мінницю. Спиртними напоями
ОСОБА_4. не зловживав, цікави
вся політичними та суспільни
ми подіями в державі, був охай
ним (а.с.46, 47, 175-177, 127,128, 133-134-136).
Свідок ОСОБА_15, ОС
ОБА_16, ОСОБА_17 в судовому
засіданні підтвердили, що че
рез наявність сварок між поз
ивачем та його батьком остан
ні розміняли квартиру на дві
окремі. Вказані свідки, а тако
ж свідок ОСОБА_18 зазначил
и, що ОСОБА_6 вживав алкого
льні напої, в моменти його від
відування він був в нетверез
ому стані, часто втрачав свід
омість, був агресивним, неоха
йним (а.с.45-48, 121-125). При цьому свідок

ОСОБА_17 пояснила, що в т
верезому стані ОСОБА_6 роз
умів значення своїх дій.
Свідок ОСОБА_18 суду
пояснила, що ОСОБА_6 не міг
прочитати газету, не пам'ятав
дату свого народження, не впі
знавав її, не цікавився цінам
и , виборами тощо. Була свідком
того, як ОСОБА_6 безпричин
но плакав, кричав. Пояснила, що
ОСОБА_6 часто пив горілку
, після цього нічого не пам'ята
в. Рішення розміняти квартир
у у позивача та його батька бу
ло спільним (а.с. 117-119).
Свідок ОСОБА_15 суду по
казав, що ОСОБА_6 не пам'ята
в дату свого народження, не мі
г розібратись з квитанціями
по квартплаті, не впізнавав й
ого, був неохайний. Розмін ква
ртири був з ініціативи позив
ача, оскільки з батьком пості
йно виникали сварки (а.с. 120-121).
Свідок ОСОБА_19 суду по
казав, що ОСОБА_6 часто вип
ивав, через це виникали сварк
и та скандали. В 2002 р. від поверн
увся з армії та помітив, що О
СОБА_6 дуже змінився, був пос
тійно п'яний, не пам'ятав його,
розмовляв сам з собою (а.с. 125-126).

З урахуванням дослідже
них в судовому засіданні док
азів в їх сукупності суд дійш
ов висновку про необхідність
відмовити у задоволенні поз
ову, оскільки ОСОБА_6 в мом
ент підписання заповіту був
здатний усвідомлювати значе
ння своїх дій та керувати ним
и, а наявний у нього психічний
розлад лише істотно впливав
на вказану здатність.
Керуючись ст. 225 ЦК Україн
и, ст.ст. ст.10, 57, 60, 212, 213, 215 ЦПК України
, суд,-
Вирішив:
Відмовити у задоволен
ні позову ОСОБА_4 до ОСОБ
А_2 про визнання заповіту
ОСОБА_6 від 10 вересня 2002 року, п
освідченого приватним нотар
іусом Київського міського но
таріального округу Габріє
ль Л.Є. недійсним.
Заяву про апеляційне о
скарження рішення суду може
бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення ріше
ння. Апеляційна скарга на ріш
ення суду подається протягом
двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарж
ення.