№ 2-1163/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2007 р.
Малиновський райсуд м.Одеси

у складі: головуючого
судді     -        Савинської І.О.

при секретарі    -
Убейник Ю.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суді в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,  завданої джерелом підвищеної небезпеки та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка,  уточнивши у судовому засіданні свої
вимоги,  просить стягнути з відповідачки
ОСОБА_2. 1897, 50 грн. грн. у рахунок відшкодування шкоди,  посилаючись на те,  що
25.08.2001 р. біля буд.16 по вул.Варненській в м.Одесі з вини
ОСОБА_2.,  яка керувала автомобілем „Форд
Сієра",  держзнак НОМЕР_1,  скоїлося ДТП,  в результаті
якого автомобилю
ВАЗ-21051,
держзнак НОМЕР_2,  який належить
позивачці,  були надані механічні
пошкодженя.

Також,  позивачка просить стягнути з
відповідачки  75 грн. -сплачені витрати
за проведення експертного дослідження.

Крім того,  позивачка просить стягнути з відповідачки
2500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди,  посилаючись на те,  що з вини відповідачки їй були завдані
моральні та фізичні страждання,  вона
довгий час не могла користуватися автомобілем,
був порушений її нормальний устрій життя.

Позивачка просить не
виконувати рішення суду у зв'язку з добровільним погашенням боргу ОСОБА_2.
20.03.2002 р.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позов не
визнали,  посилаючись на те,  що ОСОБА_2. 25.08.2001 р. не приймала участі
у ДТП.

Співвідповідач ОСОБА_4.
пояснив,  що він не був учасником ДТП,  але на вимогу
позивачки у відшкодування заподіяної їй шкоди по ДТП,  відремонтував
її автомобіль,  оскільки був власником
автомобілю за дорученням ОСОБА_2.,  за
кермом вказаного автомобілю,  на його
думку,  міг знаходитися ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3. у судові засідання не зявлявся,   про час слухання справи повідомлявся через
засоби масової інформації.

Заслухавши пояснення
з'явившихся учасників процесу,  допитавши
свідків,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому
засіданні 25.08.2001 р.,  в 18 г. 30
хв.,  біля буд.16 по вул.Варненській в
м.Одесі скоїлося ДТП.

Автомобіль „Форд
Сиєра",  держзнак НОМЕР_1,  який належить
ОСОБА_2,  переднім ходом наїхав зі сторони
багажника на

2

автомобіль ВАЗ-2105,  держзнак НОМЕР_2,  який належить ОСОБА_1.,  що стояв на проїжджій частині дороги.

В наслідок зіткнення
автомобілю позивачки були надані механічні пошкодження,  які оцінені в експертному дослідженні № 59
від 26.09.2001 р. на суму 1897, 50 грн.

Водій автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_1. залишилася на місці пригоди та викликала робітників
ДАЇ,  а водій автомобіля „Форд Сєра"
зник з місця пригоди,  залишивши
автомобіль.

По характеру пошкоджень
автомобілів та схеми пригоди,  водій
автомобіля „Форд Сієра" був винним в ДТП 25.08.2001 р.
та його вина повністю доведена у судовому засіданні

Позивачка в своїх
поясненнях судові стверджувала,  що за
кермом автомобіля „Форд Сієра" при ДТП була жінка,  яку вона у судовому
засіданні впізнає як ОСОБА_2.,  а на
передньому пасажирському сидінні знаходився чоловік.

Допитаний у судовому
засіданні свідок ОСОБА_6.,  пояснив
суду,  що 25.08.2001 р. знаходився на
вул. Врненській в м.Одесі у вечірній час та бачив як автомобіль ВАЗ-2105 під
керуванням ОСОБА_1 зупинився. Через деякий час в нього вїхав в багажник
автомобіль „Форд Сієра",  яким
керувала ОСОБА_2 Остання вийшла з машини зі сторони водія та покинула місце ДТП. В її машині залишився сидіти чоловік.

Допитані у судовому
засіданні в якості свідків ОСОБА_7. та ОСОБА_8. пояснили,  що знають про ДТП зі слів ОСОБА_1.,  яка їм
розповідала через декілька днів після дорожньої пригоди,  що в її машину в'їхав автомобіль „Форд
Сієра",  яким керувала жінка.
Остання покинула місце ДТП.

Допитаний у судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_9. пояснив,
що був присутній при опису майна відповідачки,  яке їй не належить,  оскільки майно було придбано її чоловіком.

Допитані у судовому
засіданні в якості свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11. - сусіди ОСОБА_2.,
пояснили,  що не бачили
відповідачку ОСОБА_2 довгий час за кермом автомобілю.

Виходячи з представлених та
досліджених у судовому засіданні доказів доведено,  що відповідачка ОСОБА_2,  яка керувала автомобілем „Форд Сієра",  держзнак НОМЕР_1,  скоїла ДТП 25.08.2001 p. біля буд.16
по вул. Варненській в м.Одесі,  з участю
позивачки,  яка керувала автомобілем
ВАЗ-21051,  держзнак НОМЕР_2.

Згідно зі ст.450 ЦК України 1963 р. установи та громадяни,  діяльність яких зв'язана з підвищеною
небезпекою для сторонніх зобов'язані відшкодувати шкоду,  завдану джерелом підвищеної небезпеки,  якщо не доведуть,  що шкода була завдана внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст.453 ЦПК
України 1963 р. суд зобов'язує відповідачку відшкодувати шкоду в повному обсязі
у грошовому виражені.

У судовому засіданні також
доведено,  що з вини відповідачки ОСОБА_2
була завдана моральна  та фізична шкода
ОСОБА_1,  вона довгий час не могла
користуватися автомобілем,  був порушений
її повсякденний житловий устрій.

3

З урахуванням обставин
справи та вини відповідачки суд стягує з ОСОБА_2. 2500 грн. моральної шкоди.

Крім цього,  позивачка понесла витрати за проведення
експертного дослідження у сумі 75 грн.,
які суд також покладає на відповідачку.

У зв'язку з добровільним
погашенням ОСОБА_2. матеріальної та моральної шкоди 20.03.2002 р. на користь
ОСОБА_1 суд вважає можливим не виконувати рішення суду та не відкривати
виконавче провадження з цього приводу.

Ствердження відповідачки
ОСОБА_2,  що у серпні 2001 р. вона
продала ОСОБА_4. належний їй автомобіль „Форд Сієра",  держзнак НОМЕР_1,  не знайшло свого підтвердження у судовому
засідання,  т.як довіреність від 04.08.2001
р. на право розпорядження автомобілем не є договором купівлі-продажу
автомобіля.

Надання довіреності на
розпорядження автомобілем не перешкоджає особі,
якій належить автомобіль,
користуватися ним також.

Крім того,  ОСОБА_2. не представлено суду ніяких
доказів,  оформлених відповідно до
закону,  про укладення з будь-якою особою
угоди про відчуження автомобілю на день скоєння ДТП.

ОСОБА_2. не представлено
суду також ніяких доказів,  що належний
їй автомобіль вибув з її володіння з вини третіх осіб.

Дії ОСОБА_2.,  спрямовані на погашення 20.03.2002 р. боргу
внаслідок ДТП
25.08.2001 р. за рішенням Малиновського райсуду м.Одеси
від 20.12.2001 p.,  свідчать про
визнання нею вини на той час у скоєні ДТП.

Пояснення свідків ОСОБА_10. та ОСОБА_11. не свідчать про
те,  що ОСОБА_2. 25.08.2001 р. не була за
кермом автомобіля „Форд Сієра",
держзнак НОМЕР_1.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57,
208-209,  212-215,  218 ЦПК України,  ст.ст.440,
440-1,  450,  453 ЦК України 1963 р.,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 1897, 50 грн. - шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
75 грн. - сплачені витрати за проведення експертного дослідження,  2500 грн. - моральної шкоди,  а всього стягнути 4472, 50 грн.

Рішення суду не виконувати
та не відкривати виконавче провадження у зв'язку з добровільним погашенням
ОСОБА_2 20.03.2002 р. вказаного стягнення на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Одеської обл. шляхом подання
у строк 10 днів заяви про апеляційне оскарження суду та подальшого подання у
строк 20 днів апеляційної скарги,  або у
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України. Суддя