Справа № 2-4247 / 2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2007 року Автозаводський районний суд м.  Кременчука Полтавської

області в складі:    головуючого -
судді - Зємцова В.В.

при секретарі                                       -
ГалайчукН.І.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в м.  Кременчуці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом
до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу.

Вказувала,  що з
відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 1981 року. У
шлюбі  неповнолітніх дітей не мають.

Сімейно-шлюбні відносини між сторонами були припинені у
лютому 2007 року по тій причині,  що
відповідач матеріально сім"ю не утримував,
вів особистий спосіб життя,  не
приділяв уваги сім'ї',  не ночував дома.
Почуття любові та поваги втрачені,
проживають окремо. Просила шлюб розірвати.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов
підтримала,  просила задовольнити,  посилаючись на обставини та підстави,  викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2. у судове засідання не прибув,  просив справу розглянути у його
відсутності,  проти позову не
заперечував,  просив задовольнити.

Суд,  вислухавши
пояснення позивача,  вивчивши матеріали
справи,  встановив наступне.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 20 червня 1981
року,  який є для сторін -першим.  Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не
мають.

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у лютому 2007
року по тій причині,  що мали різні
погляди на життя,  відповідач не приділяє
уваги сім'ї,  матеріально не
забезпечував,  вів особистий спосіб
життя. Почуттів любові та поваги були втрачені,
проживають окремо,  спільного
господарства не ведуть. Шлюб існує формально.

Відповідно до ч. 2
ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя,  збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  неповнолітніх дітей,  що має істотне значення.

На підставі встановлених фактів суд вважає,  що позов підлягає задоволенню,  оскільки подальше спільне життя сторін по
справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача ОСОБА_1

Витрати по розірванню шлюбу необхідно покласти на
відповідача у вигляді необхідності сплати на користь держави мита у розмірі 17
грн. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу,  позивача у зв»язку з цим слід звільнити від
сплати мита на користь держави.

Керуючись  ст.
ст.  104,  105,  110,
112 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.  14,  57 -59,  ч. 4
ст.  130, 174, 208, 209, 212 -
215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 20 червня 1981 року у відділі
РАЦСу м.  Кременчука,  а/з за НОМЕР_1 - розірвати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь держави мито у
розмірі 17 грн. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу,  позивача ОСОБА_1 від сплати держмита -
звільнити.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного Суду Полтавської області через

Автозаводський районний суд
м.  Кременчука шляхом подачі в 10-денний
строк з дня

проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в

порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.