РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
грудня 2007 року                                                                      м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого -
Доценко Л.І.,

суддів -
Мартинової К.П., Оверіної О.В.,

при
секретарі - Мазун І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства оборони
України "Південь" про скасування наказу, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за вимушений прогул з апеляційною скаргою державного
підприємства Міністерства оборони України "Південь" на рішення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 вересня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

05.03.2007р.
позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказував, що у серпні 2006р.
він був прийнятий на роботу до відповідача на посаду начальника
складсько-торговельного комплексу. 13.10.2006р. відповідно до наказу №598
Міністра оборони України було прийнято рішення про ліквідацію ДП МО
"Південь". 21.02.2007р. головою ліквідаційної комісії ДП МО
"Південь" відповідно до наказу №11-лвд були внесені зміни до штатного
розкладу на 2007 рік, згідно до якого посада начальника складсько-торговельного
комплексу була скасована з 01.03.2007гр., тобто штат підприємства був скорочений.
Про скорочення його посади позивач був повідомлений 21.02.2007р. і йому була
запропонована посада двірника, від якої він відмовився.

01
березня 2007р. позивач у зв"язку зі скороченням штату був звільнений з
даної посади.

Позивач
вважає зазначені дії незаконними, оскільки про звільнення він був повідомлений
в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України менш чим за два місяці і просить
скасувати наказ №20-лвд від 01.03.2007р. про його звільнення, поновити його на
роботі на посаді начальника складсько-торговельного комплексу, стягнути з
відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник
відповідача позов не визнав.

Рішенням
Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 вересня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволений. Суд вирішив визнати незаконним наказ №20-лвд від
01.03.2007р. державного підприємства Міністерства оборони "Південь"
та його скасувати. Поновити ОСОБА_1 на роботі у державному підприємстві
Міністерства оборони "Південь" на посаді начальника складсько-торговельного
комплексу. Стягнути з державного підприємства Міністерства оборони
"Південь" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час

Головуючий
у першій інстанції Кириченко
П.Л.              Справа №
22ц-5285/07

Доповідач
Доценко Л.І.                                                       Категорія
ЦП: 40

вимушеного
прогулу у сумі 21192грн.52коп. та стягнути з державного підприємства
Міністерства оборони "Південь" на користь держави державне мито у
сумі 211грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30грн.
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один
місяць підлягає негайному виконанню.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 04.09.2007р. та постановити нове рішення,
оскільки вважає, що   рішення суду
постановлене з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши
доповідь судді- доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали
справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що про звільнення
у зв;язку із скороченням штату ОСОБА_1 був попереджений менш чим за два місяці,
тому він підлягає поновленню на роботі.

Однак
погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд не
правильно застосував норми матеріального права.

Колегія
суддів вважає, що вказане порушення призвело до неправильного вирішення справи,
тому суд апеляційної інстанції на підставі ст.309 ч.1п.4 ЦПК України рішення
суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, сторони по справі цього не заперечують, що
ОСОБА_1 10.08.2006року був прийнятий на роботу у державне підприємство
Міністерства оборони України " Південь" на посаду помічника начальника
договірного відділу на підставі наказу № 75 від 09.08.2006року. 03.10.2006року
ОСОБА_1 був переведений на посаду начальника складсько- контейнерного
комплексу.

13.10.2006
року відповідно до наказу Міністра оборони України № 598 було прийнято рішення
про ліквідацію ДП МО "
Південь". 21.02.2007року головою ліквідаційної комісії були внесені зміни
до штатного розкладу на 2007рік, згідно якого посада начальника складсько-
контейнерного комплексу була скорочена. 21.02.2007року ОСОБА_1 був попереджений
про скорочення штату і звільнення. ОСОБА_1 була пропонована посада двірника,
від якої ОСОБА_1 відмовився.

01
березня 2007року наказом № 20 ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника
складсько- контейнерного комплексу відповідно до п.1ст.40 КЗпП України - скорочення
штату і 07 березня 2007року отримав трудову книжку.

Відповідно
до ч.1 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно
до роз;яснень, вказаних в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9
від 6 листопада 1992року " Про практику розгляду судами трудових
спорів" вказується, що при недодержанні строку попередження працівника про
звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд
змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він
працював.

Як
вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поновлення
на роботі з тих підстав, що він був звільнений в порушення вимог ст.49-2 КЗпП
України. Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.11 ЦПК України
розглянув справу в межах позовних вимог.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_1 не був попереджений про
звільнення у відповідності до вимог ст.49-2 КЗпП України, то необхідно змінити
дату звільнення і вважати його звільненим 21 квітня 2007року. Також необхідно
стягнути середню заробітну плату за період з 01.03.2007року по 21.04.2007рік.
Середня заробітна плата ОСОБА_1 згідно довідки складала 3474грн. 19коп. ( а.с.
49). Таким чином, стягненню підлягає середня заробітна плата за березень в
розмірі 3474 грн. 19коп. та середня заробітна плата за 21 день квітня в розмірі
2431грн.80коп., а всього 5905 грн.99коп.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1п.2, 309 ч.1п.4, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу державного підприємства Міністерства оборони України "Південь"
задовольнити частково.

Рішення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 вересня 2007 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Внести
зміни в наказ №. 20- лвд від 01 березня 2007року про звільнення ОСОБА_1 в
частині дати звільнення, вказавши дату звільнення 21 квітня 2007року.

Стягнути
з Державного підприємства Міністерства оборони України « Південь» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5905 гривень 99
коп.

Стягнути
з Державного підприємства Міністерства оборони України « Південь» на користь
держави судовий збір в розмірі 59 гривень та витрати на інформаційно- технічне
забезпечення в розмірі 30 гривень.

В іншій частині
позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили з моменту
його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.