РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007
року                 Ленінський райсуд м. Харкова у
складі:

Головуючого
судді          Терентєва П.П.

При секретарі                   Безбородовій О.Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача суму боргу у
розмірі 39,500 гривень посилаючись на те, що відповідач належним чином не
виконав умови договору позики. Крім того, він просить стягнути з відповідача
моральну шкоду 1,700 гривень та судові витрати у розмірі 450 гривень, тобто
загальна сума стягнення складає 41, 650 гривень.

У судовому
засіданні позивач пояснив, що відповідач 30 січня 2004 року отримав позику від
його матері у розмірі 13, 500 гривень, а 6 березня 2004 року між ними був
заключний договір позики на суму 39,500 гривень, куди входить також борг у
розмірі 13,500 гривень. На неодноразові вимоги по сплаті позики відповідач не
відреагував. Оскільки мати померла, то отримавши спадщину він звернувся до суду
з вищевказаним позовом.

Відповідач і
його представник проти позову заперечували, пояснив, що згідно з умовами
договору від 6 березня 2004 року, такий договір не є договором позики, так як у
ньому не має підстав передбачених Законом.

30 січня 2004
року між ОСОБА_2. та
ОСОБА_3був заключний договір позики відповідно до якого відповідач зайняв суму
грошей у розмірі 13, 500 гривень у позивачки, які зобов*язувався повернути до 1
серпня 2004 року, про що свідчить розписка (арк..спр. 11). Пізніше 6 березня
2004 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3був підписаний договір, згідно якого
відповідач отримав від позивачки в рахунок оплати за автобус «Ікарус - 256»,
який був нею отриманий від ОСОБА_4 ОСОБА_5за довіреністю суму грошей у розмірі
39, 500 гривень, куди ввійшла і першоначальна сума боргу, причому ОСОБА_3мала
право продати цей автобус і отримати гроші, а також мала право поставити чи
зняти з обліку в Державтоінспекції вищевказаний транспортний засіб.

Раніше, 18
травня 2005 року ОСОБА_3зверталася до суду з аналогічним позовом, але ухвалою
суду від 1 листопаду 2005 року позов був залишений без руху у зв*язку з
неодноразовою неявкою позивачки до суду (арк. 40 справи 2-372905).

ОСОБА_3померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить надана до суду копія свідоцтва про смерть, а її
син - позивач по справі, отримав після смерті свідоцтво про право спадщини за
Законом (арк. хпр. 9).

У відповідності
ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів ( суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої
ж якості, причому згідно зі ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не
менше як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у випадках коди позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

2

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика
вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошової суми.

Згідно
зі ст. 1167 ЦК України
моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її
вини.

Доводи позивача
про те, що відповідач зобов*
язаний повернути суму боргу у повному обсязі, тобто у розмірі 39, 500
гривень суд вважає необгрунтованими, оскільки договір від 6 березня 2004 року
заключний між ним та ОСОБА_3не відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України і не
може бути договором позики (арк. хпр. 10), тому ОСОБА_2. в праві, у
встановленому Законом порядку визнати недійсним цей договір, бо в процесі
розгляду справи він цього не зробив.

Суд вважає, що
вимоги про стягнення моральної шкоди занадто завищені і не є розумними виходячи
з обставин справи та настання наслідків, у зв*язку з чим, на користь позивача
необхідно стягнути 500 гривень.

Відповідно до
ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно частково стягнути
судові витрати у розмірі 135, 00 гривень, тобто пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Таким чином, у
судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав належним чином умови
договору позики від 30 січня 2004 року, а договір від 6 березня 2004 року не
відповідає вимогам ст. 1046 ЦК
України і не є договором позики, розмір моральної шкоди занадто завищений
позивачем і не є розумним, судові витрати підлягають стягненню пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, - тобто на користь позивача необхідно
стягнути 14,135 гривень ( 13, 500 грн. - сума боргу, 500 грн. - моральна шкода,
135 грн. - судові витрати пропорційно задоволених вимог), а в останній частині
позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.
1046, 1047, 1049, 1167 ЦК
України, 88 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 чотирнадцять тисяч сто тридцять п*ять гривень 00
копійок.

В останній
частині позову відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський райсуд м. Харкова шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження
і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції, або у порядку ч.4 ст.295 ЦПК України .