Справа № 2-3060/2007р.
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2007року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка СМ. ,

при секретарі Алфімовій І.М. ,

за участю ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок,

встановив:

17.10.2007р. позивачка звернувся в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3, після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1.

16.07.1980 року позивачка була усиновлена та її прізвище й по батькові було змінені з ОСОБА_1 на ОСОБА_1. Після одруження, 06.09.1991 року, вона повторно змінила своє прізвище на «ОСОБА_1».

У вказаному будинку вона проживала від свого народження до усиновлення, а після цього постійно використовувала його, як дачний будинок. У встановлений законом термін - на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини, до нотаріальної контори не звернулась, оскільки на той час була неповнолітня, усиновлювачі зазначили, що всі необхідні документи на будинок були оформлені. По справі є інший спадкоємець - її брат ОСОБА_2 , який до органів нотаріату також не звертався, й на спадкове майно не претендує.

Позивачка зазначила, що вона користувалась будинком, меблями, посудом, присадибною земельною ділянкою, проводила ремонт будинку, а тому вважає, що вчинила всі дії по прийняттю спадщини згідно до ЦК України (1963 року).

При звернення з заявою до нотаріальної контори позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлювальні документи на будинок, а існує лише запис в погосподарській книзі. У зв'язку з наведеними вище обставинами просила визнати за нею право власності в порядку спадкуванням за законом на вказаний житловий будинок.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що їхні батьки померли, коли вони з братом були ще малолітніми та їх усиновили. Нові батьки їм повідомили, що всі документи на спадщину оформлені належним чином, а самі вони заяву не подавали, оскільки на момент відкриття спадщини були неповнолітніми, спадкова справа не заводилась, технічний паспорт на будинок виготовлений лише 06.03.2007 року.

Третя особа ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі, по справі додав, що повноліття досяг в 1993 році.

Представник Глибоцької сільської ради в судове засідання не з'явився, але надав клопотання в якому відповідач повністю погоджувався з фактом родинних відносин, а саме що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно являється батьком ОСОБА_1 , визнає, що вона є

спадкоємицею ни справі та просив позов задовольнити, а справу розглядати без участі представника

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивачки та третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки в даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

При розгляді справи судом враховані положення ч.1 ст. 61 ЦПК України щодо звільнення від доказування тих обставин, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 є донькою померлого і тому спадкоємицею першою черги за законом, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 про народження від 18.07.1980 року, виданим відділом ЗАГС при виконавчому комітеті Бориспільської районної ради Київської області (а.с. 8). Зміна прізвища та по батькові позивачки з ОСОБА_1 на ОСОБА_1, а потім на ОСОБА_1, зумовлена тим, що позивачку було усиновлено, що підтверджується довідкою відділу РАГС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 11), та тим що одружилась з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, й при одруженні взяла прізвище чоловіка, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2, видане відділом РАГС виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Києва 06.09.1991 року (а.с. 6).

З матеріалів справи вбачається, що третя особа ОСОБА_2 є рідним братом позивачки і одночасно спадкоємцем померлого батька ОСОБА_3, однак, згідно поданої нотаріально засвідченої заяви він відмовляється від спадщини на користь позивачки. Зазначені обставини ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні.

У встановленому законом порядку звернутись до органів нотаріату ОСОБА_1 не змогла, оскільки була до 1989 року неповнолітньою та вважала, що спадщина вже прийнята, оскільки батьки (усиновлювачі) надали їй та її брату таку інформацію. Спадкова справа не заводилась й ніхто до нотаріальної контори про отримання спадщини не звертався. Позивачка постійно проживала та дбала про будинок, присадибну ділянку, користувалась речами, що свідчить про фактичне прийняття спадщини.

Як зазначила позивачка, отримати в органах нотаріату свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки відсутні правовстановлювальні документи на будинок. Такі документи, зі згоди та ініціативи сільської ради, виготовлені на ім'я померлого ОСОБА_3 лише 06.03.2007 року Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації Київської області, про що свідчить копія технічного паспорту (а.с. 13-18).

Згідно довідки Глибоцької сільської ради від 03.08.2007 року №1377, заборони на відчуження будинку немає, спадкоємцем будинку, розташованого по АДРЕСА_1, площею 22, 7 м. кв, збудованого 1964 року, розташованого на земельній ділянці 0, 25 га за вказаною адресою, є ОСОБА_1 , яка в ньому не проживає та не зареєстрована (а.с. 12).

З довідки відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації від 17.10.2007 року 23-15-4475 вбачається, що станом на 10.10.2007 року земельна ділянка в АДРЕСА_1 забудована житловим будинком, господарчою спорудою та погребом, нормативні відстані витримані (а.с. 5).

Відповідно до пунктів 4, 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2001 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання

ним чинності. Також, правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки зі змісту позовної заяви, пояснень позивачки та третьої особи вбачається, що ОСОБА_1 намагалась фактично прийняти спадщину, оскільки користувалась спадковим будинком в якості дачного, однак вже після закінчення шестимісячного строку, у зв'язку з тим, що на момент смерті батька позивачка була неповнолітньою дитиною. Починаючи з 1989 року, після набуття повноліття, по день подання позову користується спадковим будинком з метою ведення дачного господарства та відпочинку.

Однак такі обставини не можуть свідчити про фактичне прийняття спадщини до набрання чинності новим ЦК України (2001 року), у зв'язку з чим до виниклих правовідносин норми та положення ст. ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) - застосовувати немає підстав. Крім того, позивачка не довела тих обставин, що користується будинком постійного з моменту смерті спадкодавця.

До такого висновку суд приходить й у зв'язку з тим, що щодо прийняття спадщини позивачка звернулась офіційно в 2007 році, коли діяв новий ЦК України, технічний паспорт на будинок виготовлений 06.03.2007 року, згідно довідки сільської ради позивачка в спадковому будинку не проживає та не зареєстрована (що не суперечить поясненням ОСОБА_1 в частині використання будинку в якості дачного).

Враховуючи наведені позивачкою обставини та вимоги прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2001 року, суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ЦК України 2001 року, оскільки на момент набрання ним чинності спадщина ОСОБА_1 прийнята не була з наведених вище підстав.

У зв'язку з цим посилання позивачки на положення ст. ст. 328, 1223, 1261, 1270 ЦК України (2001 року) є обґрунтованим й таким, що узгоджується з позицією сільської ради.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. ст. 1223, 1261 ЦК України ОСОБА_1 має право на спадкування майна померлого ОСОБА_3, оскільки вона є його донькою, при цьому її рідний брат ОСОБА_2 проти цього не заперечує.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такої заяви ні третьою особою ні відповідачем у справі заявлено не було, у зв'язку з цим суд вважає за доцільне також строк позовної давності ОСОБА_1 поновити, оскільки технічний паспорт на будинок виготовлений лише в березні 2007 року, а прийняття спадщини фактично не відбулось до 1 січня 2004 року (дата набуття чинності новим ЦК України) з незалежних від позивачки обставин, у зв'язку з тим, що вона не була ознайомлена з вимогами закону щодо спадкового права. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України порушене право позивачки підлягає захисту в разі поновлення строку позовної давності.

В даному випадку порушено право позивачки на отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки таке свідоцтво видане бути не може у зв'язку з тривалим часом неприйняття нею спадщини, відсутність рішення про поновлення строку на прийняття спадщини, виготовлення технічного паспорту на будинок вже після смерті його колишнього власника - спадкодавця ОСОБА_3

Однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до пункту 2.1. та пункту 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, -є рішення суду про визнання права власності.

Право власності на нерухоме майно, яке є об'єктом спадщини, в даному випадку житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, підлягає державній реєстрації, у зв'язку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачкою право власності на нерухоме майно, що є об'єктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлювальних документів позбавляє спадкоємицю здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати право власності позивачки в порядку спадкування на житловий будинок, веранду, сарай, вбиральню, льох, хвіртку, ворота та огорожу, розташованих на земельній ділянці площею 0, 25 га за адресою: АДРЕСА_1, на загальну суму 38854 грн.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивачки причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємицю власником зазначеного нерухомого майна.

Судові витрати в справі слід покласти на позивачку, оскільки рішення ухвалено в її інтересах.

На підставі ст. ст. 267, 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 88, 174, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в up і ш и в:

Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, веранду, сарай, вбиральню, льох, хвіртку, ворота та огорожу, розташованих на земельній ділянці площею 0, 25 га за адресою: АДРЕСА_1, на загальну суму 38854 грн., що розташований на земельній ділянці Глибоцької сільської ради площею 0, 25 га по АДРЕСА_1, що належало ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 на підставі рішення суду здійснити державну реєстрацію визнаного за нею нерухомого майна.

Судові витрати в справі, а саме: 388 грн. 54 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, - покласти на ОСОБА_1 , яка сплатила їх при поданні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк заяви про апеляційне оскарження і подання після цього на протязі 20 днів апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд.