Справа №2-3935/2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2007 року Автозаводський районний суд
м.  Кременчука Полтавської області в
складі:    головуючого - судді - Зємцова
В.В.

при секретарі                                                            -
ГалайчукН.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року до суду звернулася ОСОБА_1. з позовом
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказувала,  що з
відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 березня 2002 року. У шлюбі
неповнолітніх дітей не мають.

Сімейно-шлюбні відносини між сторонами були припинені у
вересні 2006 року по тій причині,  що
мали різні погляди на життя,  виникали
непорозуміння,  які привели до взаємного
відчуження та розпаді сім'ї. Почуття любові та поваги втрачені,  проживають окремо тривалий час.  Просила шлюб розірвати.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1. позов
підтримала,  просила задовольнити,  посилаючись на обставини та підстави,  викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув,  просив справу розглянути у його
відсутності,  проти позову не
заперечував,  просив задовольнити.

Суд,  вислухавши
пояснення позивача,  вивчивши матеріали
справи,  встановив наступне.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 29 березня 2002
року,  який є для позивача -
повторним,  для відповідача -
першим.  Від даного шлюбу неповнолітніх
дітей не мають.

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у вересні 2006
року по тій причині,  що мали різні
погляди на життя. В сім'ї виникали непорозуміння,  які привели до взаємного відчуження та
розпаді сім'ї. Почуттів любові та поваги втрачені,  проживають окремо,  спільного господарства не ведуть. Шлюб існує
формально.

Відповідно до ч. 2
ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя,  збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  неповнолітніх дітей,  що має істотне значення.

На підставі встановлених фактів суд вважає,  що позов підлягає задоволенню,  оскільки подальше спільне життя сторін по
справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача ОСОБА_1.

Витрати по розірванню шлюбу необхідно покласти на
відповідача у виді необхідності сплати на користь держави мита у розмірі 25
грн. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу,  позивача слід звільнити від сплати мита.

Керуючись  ст.
ст.  104,  105,  110,
112 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.  14,  57 -59,  ч. 4
ст.  130, 174, 208, 209, 212 -
215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1. -
задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29 березня 2002 року у
Крюківському відділі РАЦСу Кременчуцького міського управління юстиції,  а/з за НОМЕР_1 - розірвати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави мито у
розмірі 25 грн. за одержання свідоцтва про розірвання шлюбу,  позивача ОСОБА_1. - звільнити від сплати мита
на користь держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду
Полтавської області через Автозаводський районний суд м.  Кременчука шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.