Справа № 2-533-07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 року м.Вінниця

Староміський районний суд м.Вінниці в складі:

головуючого судді: Сілакова С.М.,

при секретарі: Ковальчук М.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відділу у справах неповнолітніх Марценюк Л.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення,

встановив:

Позивач 25.04.2007 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5. про вселення, усунення перешкод в користування квартирою шляхом виселення відповідачки. Позовні вимоги мотивував тим, що з 1993 року по 1996 рік він перебував в громадянському шлюбі з ОСОБА_6. Проживали однією сім»єю. 18.04.1996 року вони зареєстрували шлюб в органах РАГС. З 1996 року з ними постійно проживав та виховувався син ОСОБА_7, 1993 року народження. В 1997 році ОСОБА_6. усиновила його сина ОСОБА_2.ІНФОРМАЦІЯ_1на ім»я ОСОБА_6. була куплена квартира АДРЕСА_1, в яку вони разом вселилися як члени сім»ї власника. З 1997 року він та неповнолітній син зареєстровані в спірній квартирі. 31.10.2006 року їх шлюб було розірвано рішенням Староміського районного суду м.Вінниці. Одночасно, було вирішено питання про місце проживання сина ОСОБА_2 який залишився проживати з ним. 08.02.2007 року вони із сином повернулися від родичів з Азербайджану, однак не змогли потрапити в спірну квартиру - замки вхідних дверей були змінені. 3»ясувалося, що в спірній квартирі проживає без прописки стороння особа -відповідачка у справі, яка чинить перешкоди їм в користуванні квартирою, не допускала їх в квартиру. Вияснилося також, що його колишня дружина ОСОБА_6. виїхала за кордон її місце знаходження невідоме. Іншого житла у нього не має, він є громадянином України, вони змушені із сином проживати в квартирі у знайомих, родичів. Вважає, що порушені його права та права неповнолітнього сина. Тому звернувся до суду з даним позовом. Просив вселити його та сина в квартиру АДРЕСА_1, усунути перешкоди в користуванні квартирою, виселивши відповідачку з квартири.

Ухвалою суду від 11.05.2007 року у справі проведена заміна первісного відповідача належними відповідачами - ОСОБА_3,

ОСОБА_4, оскільки на день постановления судом ухвали в спірній квартирі ОСОБА_5. не проживає, а проживають вказані особи.

Ухвалою суду від 30.05.2007 року провадження у справі закрито в частині усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав за обставин викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що він та його неповнолітній син ОСОБА_2, 1993 року народження проживали однією сім»єю з ОСОБА_6. в квартирі АДРЕСА_1 протягом 13 років. Його колишня дружина ОСОБА_6. в 1997 році усиновила його сина ОСОБА_2. Спірна квартира була придбана ними спільно в період їхнього подружнього життя, але оформлена була на ОСОБА_6. Спільне життя у них не склалося, тому шлюб між ними було розірвано 31.10.2006 року. За сімейними обставинами, він разом з сином поїхали до родичів в республіку Азербайджан. 08.02.2007 року, коли повернулися у Вінницю, дізнався, що ОСОБА_6. виїхала за кордон, поселила в квартиру якихось людей. Вони не мають змоги потрапити в квартиру та проживати в ній. Пояснив, що на день розгляду справи, в квартирі ніхто не проживає, однак потрапити в квартиру не може. Тому в частині виселення відповідачів він відмовився від позову. Із-за цього вимушений із сином проживати в квартирі знайомих. Власного житла у них не має. Просив вселити їх в спірну квартиру.

Представник відділу у справах неповнолітніх висловила думку, що позов підлягає задоволенню. Позивача разом із сином ОСОБА_2 слід вселити в квартиру. Вважає, що порушуються житлові права неповнолітнього ОСОБА_2 якому не має де проживати разом з батьком.

Неповнолітній ОСОБА_2 суду пояснив, що вони разом з батьком ОСОБА_1. проживали майже 13 років в квартирі АДРЕСА_1. З ними проживала дружина батька ОСОБА_6. В даний час вони проживають в квартирі друзів його батька. В квартиру потрапити не можуть.

Відповідачі в судове засідання двічі не з'явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка. Про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст.76,169,224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, та враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що позивач у справі є його давнішнім другом, з яким вони товаришують та підтримують дружні стосунки. Позивач був одружений з ОСОБА_6., яка усиновила сина позивача ОСОБА_2. Проживали вони сім»єю в квартирі АДРЕСА_1. Після розлучення позивач поїхав відвідати своїх родичів в Азербайджан, а коли повернувся, дізнався, що його дружина виїхала, а квартирі проживають незнайомі люди. Житла у нього не має. Тому позивач проживає із сином в його квартирі по АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення позивача, представника відділу у справах неповнолітніх, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім»ї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користуванні цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 232 ч.2 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов»язки між особою, яка усиновлена та усиновлювачем.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 2476 (а.с.7).

ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, шлюб між якими було зареєстровано в органах РАГС 18.04.1996 року (а.з.№515).

19.06.1997 року ОСОБА_6. усиновила дитину - сина позивача від першого шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5).

Позивач разом із сім»єю, яка складається з дружини ОСОБА_6 та сина ОСОБА_2 проживали за адресою АДРЕСА_1. Сторони були прописані в зазначеній квартирі, та залишаються прописаними в квартирі на день розгляду справи, що підтверджується довідкою ЖЕК №5 (а.с.6).

31.10.2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано рішенням Староміського районного суду м.Вінниці. Місцем проживання неповнолітнього сина ОСОБА_2 визначено постійне місце проживання батька -ОСОБА_1 (а. с. 10).

Після розірвання шлюбу, позивачу ОСОБА_1 та неповнолітньомуОСОБА_2 перешкоджають в користуванні житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Як судом встановлено позивач та його син ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживають. Проживають в найманому житловому приміщенні.

З дозволу ОСОБА_6. в спірній квартирі проживають квартиранти -відповідачі у справі. Позивач згоди на вселення квартирантів в квартиру не давав.

Припинення сімейних відносин між ОСОБА_1. огли та ОСОБА_6. не позбавляє ОСОБА_1, як колішнього члена сім»ї власника, права користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Крім того, суд дійшов висновку, що порушені права також неповнолітньої особи ОСОБА_2, який є сином сторін, місце проживання якого визначено постійним місцем проживання батька - позивача у справі, та який має право на користування житловим приміщенням в зазначеній квартирі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивача ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2Е. огли слід вселити в квартиру АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 156 ЖК України, ст. 232 ч.2 СК України, ст.ст. 10,11,60, 209, 212, 213, 214, 215,224,225,226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Вселити ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано суду який постановив заочне рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Староміський районний суд м.Вінниці протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.