Справа № 2-87-1/06
№2-46-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2007р. Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Сторчоус Н.А.

з участю адвоката ОСОБА_6.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у Святошинському районі м. Києва, ОСОБА_7, Святошинської районної у м. Києві Ради про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, 3-і особи Святошинська районна у м. Києві Рада, 12-та Київська державна нотаріальна контора м. Києва про визнання заповіту частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2, посилаючись на те, що вона з 1978р. безперервно і відкрито володіє даною частиною будинку.

Протягом розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги і остаточно просить визнати за нею право власності на 1/2частину даного будинку в порядку спадкування за законом після смерті її тітки - ОСОБА_3., посилаючись на те, що 1/2 частина будинку належала на праві власності її бабусі ОСОБА_2, яка заповіла його своїй дочці, а її, позивачки, тітці ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_2 в 1978р. її тітка ОСОБА_3. прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори та надавши заповіт.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що проживала в спірній частині будинку з дитинства разом зі своїми батьками та бабусею - ОСОБА_2 Друга частина будинку згідно рішення суду належала матері відповідача - ОСОБА_8., з якою ОСОБА_2 перебувала у неприязнених стосунках, оскільки вона вигнала її з своєї половини будинку. ОСОБА_2 була похилого віку, тому фактично належну їй частину будинку будували її батьки. У зв'язку з цим ОСОБА_2 в 1956р. написала заповіт на ім'я її матері - ОСОБА_4. Однак в 1977р. її мати - ОСОБА_4.,

2

померла і ОСОБА_2 написала заповіт на свою дочку ОСОБА_3., оскільки не бажала, щоб належна їй частина будинку перейшла ОСОБА_8. В 1978р. померла бабуся, з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись її діти, в тому числі і ОСОБА_3., яка була спадкоємицею за заповітом.

Після смерті батьків та бабусі ОСОБА_3. стала самою близькою для позивачки людиною, замінила їй матір, доглядала її дітей, навіть свій будинок АДРЕСА_1 заповіла її дочці ОСОБА_5. Вони фактично проживали однією сім'єю, допомагали одна одній.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3. померла. Оскільки спадкоємців за законом згідно Цивільного Кодексу України в редакції 1963р. у неї не було, а вона була її племінницею проживала з нею однією сім'єю, тому вважає, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3. у вигляді 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 відповідно до Перехідних положень та норм Цивільного Кодексу в редакції 2003р..

Відповідач ОСОБА_7 проти позову заперечує та звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому після уточнень позовних вимог просить визнати за ним право власності на 1/2частину будинку АДРЕСА_2, посилаючись на те, що дана частина будинку належала його бабусі - ОСОБА_2 Після її смерті його матір ОСОБА_8, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і оскільки на той час вона досягла пенсійного віку, то незалежно від змісту заповіту мала право на обов'язкову частку, а тому заповіт на ім'я ОСОБА_3. повинен бути визнаний частково недійсним. Враховуючи той факт, що ОСОБА_3. нікому не заповіла прийняту нею частину будинку по АДРЕСА_2 і не мала спадкоємців за законом згідно діючого на той час Цивільного Кодексу, він як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_8 повинен успадкувати 1/2 частину даного будинку.

Відповідачі та 3-ті особи - ДПІ у Святошинському районі м. Києва, Святошинська районна у м. Києві Рада, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явились, просять слухати справу у відсутність їх представників.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що основний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2. померла ОСОБА_2 /ас 72/.

Після її смерті залишилось майно - 1/2 частина будинку АДРЕСА_2 /а.с. 132/. Друга частина даного будинку на

3

підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.05.1988р. належить відповідачеві ОСОБА_7

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 1216 від 12.04.1978р., з заявами про прийняття спадщини до Дванадцятої держнотконтори м. Києва у шестимісячний строк звернулись діти спадкодавця - ОСОБА_8, ОСОБА_3., ОСОБА_9. Крім того, в матеріалах справи знаходиться заповіт всього майна ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3. /а.с. 51-59/.

Відповідно до ст. 549 ЦК України /в редакції 1963р./ визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1/ якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2/ якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 534 ЦК України кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його /не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку/ одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 535 ЦК України неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця /в тому числі усиновлені/, а також непрацездатні дружина, батьки /усиновителі/ і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом /обов'язкова частка/.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 534, 535 ЦК України /в редакції 1963р./ після смерті ОСОБА_2 прийняли спадщину ОСОБА_3. - згідно заповіту, та ОСОБА_8, яка на час смерті матері досягла пенсійного віку і незалежно від змісту заповіту мала право на обов'язкову частку, а заповіт в цій частині визнається недійсним.

При визначенні розміру обов'язкової частки суд враховує той факт, що спадкоємцями за законом, які звернулись з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2, були ОСОБА_8, ОСОБА_3., ОСОБА_9., а також згідно ст. ст. 529, 549 ЦК України /в редакції 1963р./ позивачка ОСОБА_1., яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, постійно проживаючи в спірній частині будинку і її матері ОСОБА_4. - спадкоємиці майна ОСОБА_2 першої черги, не було в живих на час відкриття спадщини.

Враховуючи, що при спадкоємстві за законом ОСОБА_8. належала б 1/2 частина спадкового майна ОСОБА_2, що складає 1/2:4=1/8 частину будинку, то обов'язкова частина - 2/3 від 1/8

4

складає 1/12 частин будинку і дану обов'язкову частину фактично успадкувала ОСОБА_8 незалежно від змісту заповіту.

Оскільки після смерті ОСОБА_8. з заявою про прийняття спадщини звернувся її син ОСОБА_7, що підтверджується матеріалами спадкової справи, суд вважає необхідним визнати за ним право власності на 1/12 частину будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3. померла /а.с. 148/.

Заповіту на спірне майно ОСОБА_3. не залишала і спадкоємців за законом згідно Цивільного Кодексу України в редакції 1963р. у неї не було.

Таким чином, станом на 1.01.2004р., тобто на час вступу в силу Цивільного Кодексу в редакції 20.03-р, , спадщина у вигляді 5/12 (1/2 -1/12) частин будинку АДРЕСА_2, що залишилась після смерті ОСОБА_3. прийнята не була, оскільки спадкоємців за законом згідно Цивільного Кодексу України в редакції 1963р. у неї не було і до держави дане майно відповідно до ст. 555 ЦК України не перейшло.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України в редакції 2003р. правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України /в редакції 2003р./ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові /сестрі, братові спадкодавця/, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається з копії будинкової книги та паспорту, позивачка ОСОБА_1. з 1969р. зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 /а.с. 55/.

Свідок ОСОБА_10. суду пояснив, що проживає по сусідству, добре знає як сім'ю позивачки, так і сім'ю відповідача. Знав і покійну ОСОБА_3., вона викладала у них в школі. Будучи уже на пенсії, ОСОБА_3. доглядала дітей ОСОБА_1., а коли сама стала потребувати сторонньої допомоги, ОСОБА_1. стала проживати з нею на АДРЕСА_1 Відповідача ОСОБА_7. він також добре знає, вони приятелі, ОСОБА_3. була його тіткою, однак він не бачив, щоб ОСОБА_7 до неї приходив.

5

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що знає позивачку ОСОБА_1. приблизно з 1986р., оскільки її чоловік - двоюрідній брат позивачки. У зв'язку з цим вони часто зустрічались. ОСОБА_3. - рідна тітка ОСОБА_13. та її чоловіка. ОСОБА_3. жила з ОСОБА_1. однією сім'єю, коли б вона не прийшла до позивачки, ОСОБА_3. завжди у неї була. Коли святкували ювілей ОСОБА_3. - 75років, то вона сказала, що їй уже потрібна допомога, щоб з нею хтось постійно жив, після чого ОСОБА_13. перейшла проживати до неї на АДРЕСА_1 надавала їй будь-яку допомогу, оплатила операцію, забезпечувала догляд у лікарні, а після смерті займалася похороном.

Аналогічні пояснення дала і свідок ОСОБА_12., яка також пояснила, що близько пів року -проживала у позивачки по АДРЕСА_2, ОСОБА_1. тоді проживала з тіткою ОСОБА_3. по АДРЕСА_1

Згідно заповіту від 22.04.2003р. ОСОБА_3. заповіла будинок АДРЕСА_1 дочці позивачки ОСОБА_5. /ас 150/.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1. постійно проживала з своєю тіткою ОСОБА_3. на час відкриття спадщини, а тому відповідно до ст. ст. 1266, 1268 ЦК України /в редакції 2003р./ вважається такою, що прийняла спадщину і за нею необхідно визнати право власності на 5/12 частин будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 529, 534, 535, 549 ЦК України /в редакції 1963р./, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень, ст. 1266, 1268 ЦК України /в редакції 2003р./, ст. ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Основний та зустрічний позови задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/12 частин будинку АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/12 частину будинку АДРЕСА_2.

В іншій частині позовів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про його оскарження протягом 10 днів та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви.