Справа № 2-15972007р.
РІШЕННЯ

іменемУкраїни

м. Донецьк29 листопада 2007р.

Петровський районний суд м. Донецька в складі: головуючий- суддя Мирошниченко В.В. при секретарі Дівів'євій Я.О., за участю позивача-відповідача ОСОБА_1, відповідачів-позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідачів-позивачів ОСОБА_4, розглянувши цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про подовження строку для прийняття спадщини, визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на 1/2 частку спадкового домоволодіння; за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про подовження строку для прийняття спадщини, визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на 1 /2 частку спадкового домоволодіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько- ОСОБА_8, не склавши на момент смерті заповіту. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцями після його смерті являлася його дружина- ОСОБА_7 на 1/2 частину спадщини, а на другу половину він- рідний син померлого. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори своєчасно не звернувся, оскільки з жовтня 2001р. по грудень 2003р. знаходився на заробітках у Португалії. Дружина померлого також не зверталась до нотаріальної контори з заявою щодо прийняття спадщини. Оскільки на момент смерті батька не мав можливості звернутися до нотаріальної контори. Коли прибув на Україну, то дружина померлого- ОСОБА_7 завірила його, що спадщина залишиться йому, як рідному сину, оскільки в неї родичів немає. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, і після її смерті звернувся до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, але нотаріус йому повідомив, що померла ОСОБА_7 залишила заповіт на все своє майно на ім'я відповідачів. Крім того, також стало відомо, що ОСОБА_7 звернулась до суду з заявою про визнання за нею права власності на все домоволодіння, навмисно приховавши факт, що крім неї є спадкоємець за законом, а саме позивач. Рішення суду від 5 квітня 2004р. оскаржив в апеляційному порядку і воно було скасоване саме з цих підстав. Оскільки строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин та за юридичною неграмотністю, то просить суд поновити такий строк, визнати заповіт ОСОБА_7 частково недійсним, визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати.

2

В судовом' засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, зустрічний позов не визнав, надав суду пояснення щодо їх обгрунтування, наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 з зустрічною позовною заявою, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня тітка- ОСОБА_7, після смерті якої залишився жилий будинок АДРЕСА_1 в м. Донецьку. Згідно заповіту, складеного нею 11 жовтня 2005р. тітка заповідала все своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках. Вони своєчасно прийняли спадщину, оскільки звернулись до нотаріальної контори з відповідними заявами. їхня тітка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 1981р., і після смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, майна, яке б належало йому на праві власності не було. Лише 14 січня 2004р. рішенням виконкому Петровської районної Ради м. Донецька був затверджений акт державної комісії про прийняття до експлуатації жилого будинку АДРЕСА_1, а тому право власності вона визнала за собою рішенням суду від 5 квітня 2004р. Оскільки ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 по листопад 2006р. не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, не вчинив дій, передбачених ст. 549 ЦК /1963р./, то він вважається таким, що не прийняв спадщину і не може на неї претендувати. Крім того, ОСОБА_1 пропустив трьохрічний строк позовної давнини також без поважних причин. Вважають, що їхня тітка була єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті її чоловіка- ОСОБА_8 і тому законно заповідала своє майно, а вони- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своєчасно прийняли спадщину після її смерті. З цих підстав просять суд визнати за ними право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 в м. Донецьку в порядку спадкування за заповітом, а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, зустрічний позов підтримали, надали суду пояснення щодо обґрунтування своїх позовних вимог та заперечення проти позову ОСОБА_1

Представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3- ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, зустрічний позов своїх довірителів підтримала, надавши суду пояснення щодо обгрунтування зустрічного позову та заперечення проти позову ОСОБА_1

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1, про подовження строку для прийняття спадщини, визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на 1/2 частку спадкового домоволодіння підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні відповідними документами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача- ОСОБА_8, не склавши на момент смерті заповіту.

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1.

3

Згідно даних 2-ї Донецької державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто з спадкоємців не звертався.

Відповідно до вимог ст. 529 ЦК /1963р./ при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК /1963р./ передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК /1963р./ визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК /1963р./ строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори своєчасно не звернувся, оскільки з 21 жовтня 2001р. по 28 грудня 2003р. знаходився на заробітках у Португалії, що підтверджено копією закордонного паспорту та карткою генеральної податкової інспекції. Після прибуття на Україну дружина померлого- ОСОБА_7 завірила його, що спадщина залишиться йому, як рідному сину, оскільки в неї родичів немає.

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що на момент смерті батька його рідний син- ОСОБА_1 не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори з вище наведених підстав, а також враховуючи його юридичну неграмотність, та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне продовжити йому строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька- ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Вирішуючи питання щодо визнання частково недійсним заповіту від 11 жовтня 2005р., складеного ОСОБА_7, суд виходить з наступного.

Згідно даних Красногорівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 11 жовтня 2005р. був посвідчений заповіт за реєстром 3006. Згідно заповіту все належне майно заповідано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному.

З повідомлення 2-ї Донецької державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК /2004р./ зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення

4

правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, відповідно частиною першою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 217 ЦК /2004р./ передбачено, що правові наслідки недійсності окремих частин правочину, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Як вказано вище, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача- ОСОБА_8, не склавши на момент смерті заповіту.

Спадкоємцями після його смерті являлася його дружина- ОСОБА_7 на 1/2 частину спадщини, а на другу половину рідний син померлого від першого шлюбу- ОСОБА_1, оскільки домоволодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності померлому ОСОБА_8 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 2 вересня 1958р., тобто до укладення між ними шлюбу- 14 серпня 1981р.

Реєструючи в БТІ на своє ім'я жилий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення суду від 5 квітня 2004р., ОСОБА_7 приховала у суді той факт, що спадкоємцем 1-ї черги законом є позивач- ОСОБА_1- рідний син померлого.

Тому, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2006р. було скасоване рішення Петровського районного суду м. Донецька від 5 квітня 2004р., оскільки суд не з'ясував коло спадкоємців, не залучив до участі у справі спадкоємця 1-ї черги і вирішив питання про його права та обов'язки.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд приходить до переконання в тому, що ОСОБА_7 могла розпорядитися лише 1/2 частиною належного їй майна, а саме 1/2 жилого будинку АДРЕСА_1, що є підставою для визнання частково недійсним заповіту, складеного нею 11 жовтня 2005р.

При цьому суд не може прийняти до уваги доводи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_1, внаслідок пропуску строку для прийняття спадщини без поважних причин, оскільки такі ствердження необгрунтовані, спростовуються вищенаведеними та оціненими судом доказами.

Суд також критично оцінює і не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, оскільки вказані свідки доводяться сторонам близькими родичами, тому на переконання суду вони є зацікавленими особами у вирішенні спору по суті, а свідок ОСОБА_14 не надала суду заслуговуючих уваги пояснень, щодо предмету виниклого спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 203, 215, 217, 549-550 ЦК України /1963р./, 1223, 1261 ЦК України /2003р./ ст. 213-215 ЦПК, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

5

Продовжити ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька- ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати частково недійсним заповіт від 11 жовтня 2005р., складений ОСОБА_7 і посвідчений державним нотаріусом Красногорівської державної нотаріальної контори Донецької області, реєстровий номер 3006, яким вона заповідала все належне їй майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1 /2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке залишилось після смерті його батька- ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яке залишилось після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про визнання права власності по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 за кожним в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 51грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи 30грн.

Заяву про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до місцевого суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.