РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 року

Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді         Соколянської О. М. ,

секретарі Пошта Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у М.
Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,   зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1про визнання договору займу недійсним,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав,   що 12.06.1997 року він дав у борг
відповідачу 5000 доларів США,   які він
зобов'язався повернути до 15.06.1999 року. Про що відповідач написав
власноручно розписку. 15.06.1999 року відповідач борг повернув частково. Сума
боргу склала 4300 доларів США. У зв'язку
з тим,   що відповідач не повернув борг
він звернувся до суду з заявою про стягнення боргу у сумі 23300 гривень,   та судові витрати. У зустрічному позові
ОСОБА_2
вказав,   що
12.06.1997 року ним була написана розписка на суму 5 тисяч гривень
дляОСОБА_1,   але гроші ним отриманні не
були. Бо 10.06.1997 року був затриманий правоохоронними органами м. Феодосія
його син - ОСОБА_3 на замах на зґвалтування донькиОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
правоохоронними органами було прийнято рішення в закритті кримінальної справи
по  ст. 6 п.2 КПК України. Тому 12.06.1997
року ним була написана розписка про отримання від відповідача грошей у сумі 5
тисяч гривень в наслідок погрози збудження кримінальної справи про ти сина.
12.06.1997 року він передав відповідачу гроші у сумі 300 доларів США,   хоча розписка
на розписці стоїть дата 22.06.1997 року. У зв'язку з цим позивач просить
визнати договір займу на суму 5 тисяч гривень недійсним та стягнути з
відповідача також моральну шкоду у сумі 1000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив свій
позов,   просив стягнути з відповідачки
борг у сумі 21715 гривень,   судові
витрати по сплаті мита у сумі 238 гривень,
та витрати по сплаті послуг адвоката у сумі 350 гривень.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив,   підтримав позовні вимоги в
повному обсязі,   просив суд їх
задовольнити,   а в зустрічному позові
про визнання договору займу недійсним відмовити,   у зв'язку з пропуском строку для звернення
до суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив,   що позов не визнає повністю. Він не брав у
борг у позивача 5000 доларів США 12.06.1997
року. Дана розписка була без грошова,
тому він просить визнати її недійсною.

Заслухавши пояснення сторін,   їх представників,   допитавши свідків,   вивчивши матеріали справи,   суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог  ст. .60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,   на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

18.07.2000 року до суду надійшов позовОСОБА_1 про
стягнення боргу по договору позики з відповідача ОСОБА_2 лс. 2.

21.01.2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання
договору займу на суму 5 тисяч гривень не дійсним,   та стягнення з відповідача моральної шкоди у
сумі 1000 гривень лс.  10.

Відповідно до  ст.
71 ЦК
України в редакції 1963 року встановлено строк для
захисту права за позовом особи,   право
якої порушено - три роки.

ОСОБА_2 звернувся до суду про захист свого права,
майже через шість років після написання розписки про взяття у борг
уОСОБА_1 5 тисяч гривень. Однак ні в позовній заяві ні під час слухання справи
по суті ОСОБА_2
не ставилося питання про поновлення строку на звернення
до суду про захист свого права. Відповідачем не надані суду докази поважності
пропуску строку,   як передбачено  ст. 80 ЦК України в редакції 1963 року. В разі спливу строку позовної давності до
подачі позову є підставою для відмови у позові.

2

Таким
чином ОСОБА_2 пропущено строк для звернення до суду з позовом без поважних причин.
Суд не має підстав для його поновлення.

Враховуючи вище викладене суд вважає,   що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Згідно до  ст. 374 ЦК України в редакції 1963 року за договором позики одна
сторона передає іншій стороні гроші або речі,
визначені родовими ознаками,   а
позичальник зобов'язується повернути кредитору таку ж суму грошей або рівну
кількість речей тій же якості і роду. Договір займу вважається заключним з
моменту передачі грошей. Відповідно до
ст. 375 ЦК
України в редакції 1963 року договір позики на суму понад
50 гривень,   повинен бути укладений у
письмовій формі.

Суд вважає доведеним,
що між сторонами був укладений 12.06.1997 року договір позики на суму
5000 доларів США,   яку відповідач
зобов'язався повернути позивачу 15.06.1999 року,   що підтверджується розпискою на лд.6 написаною
власноручно відповідачем.  Як встановлено
в судовому засіданні відповідач повернув позивачу борг у сумі 700 доларів США,   що
підтверджується розписками на лс.
15-17,   та поясненням
сторін,   свідка. Таким чином на момент
звернення позивача до суду з позовом борг склав суму 4300 доларів США. Тому відповідно до вимог
ст. 374 ЦК
України в редакції 1963 року відповідач зобов'язаний
повернути позивачу,   таку ж суму
грошей,   але в національній валюті.
Оскільки відповідно до  ст. 99
Конституції України і Указу Президента України від 25.08.1996 року №76296 „Про
грошову реформу в Україні" грошовою одиницею і єдиним законним засобом
платежу на території України є гривня,
стягненню підлягає сума у розмірі 4300 доларів США за курсом Національного банку України,   що на день ухвалення рішення становило суму
21715 гривень (505 гривень за 100 доларів США) лс.  163-164.

Відповідно до вимог  ст. .88 ЦПК
України з відповідача повинно бути стягнуто на користь позивача судові витрати
по сплаті держмита у сумі 238 гривень лс. 4,
та на користь держави 30 гривень за інформаційно-технічний збір.

Відповідно до  СТ.
84 ЦПК України відповідач повинен сплатити позивачу витрати на оплату правової
допомоги адвоката в сумі 350 гривень,
що підтверджується документом на
лс. 7,   162.

Керуючись  ст. 7,
10,   60,   88 ЦПК України,     ст. 374,
375  ЦК України в редакції 1963 року,  суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення боргу,   задовольнити.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визнання договору займу
недійсним,   відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1борг у сумі 21715
гривень,   судові витрати по сплаті
держмита у сумі 238 гривень,   витрати по
оплаті правової допомоги адвокатом у сумі 350 гривень,   та на користь держави   інформаційно-технічний збір у сумі 30
гривень.

З дня проголошення рішення суду протягом 10 дні може бути
подана заява про апеляційне оскарження рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.