Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
жовтня 2007 року                        Солом'янський
районний суд м.  Києва в складі :

головуючого
судді -                               Оксюти
Т.Г.

при
секретарі -                                        Богуславець
І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до Київського міського бюро технічної
інвентаризації,  третя особа ОСОБА_3 про
скасування попереднього запису про наявність домоволодіння,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулись до суду з позовом у якому просять скасувати попередній запис про
наявність домоволодіння,  якого не
існує,  за адресою : АДРЕСА_1. В
обґрунтування позову посилаються на те,
що 03.06.2005 року вони придбали за договором купівлі - продажу земельну
ділянку площею 0, 0449 Га,  яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1. При оформленні у Київському БТІ документів
виявилось,  що по даним БТІ на даній
земельній ділянці зареєстроване домоволодіння,
якого насправді не існує. За даними БТІ ділянка вільна від
забудови,  однак за реєстровими книгами
Бюро,  домоволодіння,  якого не існує зареєстроване за ОСОБА_3 ,  а саме 1/2 частина на підставі свідоцтва про
право власності виданого 11-ю Київською Держнотконторою 08.07.1960 року за
№11586 та 1/2 частина згідно свідоцтва про право власності на спадщину виданого
11-ю Київською Держнотконторою 08.07.1960 року за №11288. Оскільки наявність
такого запису у реєстрових книгах відповідача здійснює перешкоди позивачам у
оформленні ними права власності на належну їм земельну ділянку,  вони просять задовольнити позов.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1  та
представник позивачів ОСОБА_4  підтримали
подану заяву.

Представник
відповідача Київського міського бюро технічної інвентаризації в судове
засідання не з'явився,  надіслав заяву у
якій просить розглядати справу у його відсутності та ухвалити рішення
відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа
ОСОБА_3  в судове засідання не з'явилась.

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши та дослідивши
матеріали справи,  суд вважає позов
обґрунтованими,  виходячи з наступного.

Згідно
Державного акту про право власності на земельну ділянку виданого 18.02.2005
року Київським міським Головою за № 06-7-01088,
ОСОБА_5,  був власником земельної
ділянки площею 0, 0449 Га,  яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу
зареєстрованого 26.12.2002 року Державним нотаріусом Дев'ятої Київської
держнотконтори Русіною Н.О.,  між ним та
колишнім власником ОСОБА_6,  (а. с.  48,
49)

Судом
встановлено,  що 03.06.2005 року позивачі
придбали у ОСОБА_5 за договором купівлі - продажу посвідченим приватним
нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. земельну ділянку площею 0, 0449 Га,  яка розташована за адресою : АДРЕСА_1. (а.
с.  12, 13)

Відповідно
до Державних актів про право власності на земельну ділянку від 13.01.2006 року
№06-7-01972,  №06-7-01973,  виданих Київським міським Головою,  позивачі є власниками

земельної
ділянки площею 0, 0449 Га,  яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1,  у
рівних частках,  (а. с.  14-17)

Згідно
листа Київського міського БТІ від 10.05.2005 року №83 та пояснень відповідача
по даній справі,  земельна ділянка площею
0, 0449 Га,  яка розташована за адресою :
АДРЕСА_1 - вільна від забудови.

За
даними реєстрових книг БТІ та матеріалами інвентаризаційної справи
№4729/13558,  домоволодіння за
вищезазначеною адресою зареєстроване за ОСОБА_3 ,  а саме 1/2 частина на підставі свідоцтва про
право власності виданого 11-ю Київською Держнотконторою 08.07.1960 року за
№11586 та 1/2 частина згідно свідоцтва про право власності на спадщину після
померлого ОСОБА_7,  виданого 11 -ю Київською
Держнотконторою 08.07.1960 року за №11288. (а. с.  4,
34,  35, 45-51)

Відповідно
до Акту ДЕЖ №197 від 01.09.2007 року,
встановлено,  що земельна ділянка
площею 0, 0449 Га,  яка розташована за
адресою : АДРЕСА_1 - вільна від забудови і належить на праві власності
позивачам на підставі договору купівлі - продажу від 03.06.2005 року,  посвідченого приватним нотаріусом КМНО
Каплуном Ю.В. в рівних частках.

Згідно
даних Адресно - довідкового бюро міста Києва та Солом'янського РУ ГУ МВС
України в місті Києві ОСОБА_3 по місту Києву та Київській області не
зареєстрована і не значиться.

На запит
суду,  було отримано повідомлення від
Київського державного нотаріального архіву від 16.10.2007 року №2034,  про те,
що за даними архівних фондів за період з 1950 року по 1976 рік спадкова
справа після померлого ОСОБА_7 не заводилась. Зазначено,  що за датою 08.07.1960 року та вказаними
судом реєстровими номерами вчинено інші нотаріальні дії.

Допитаний
у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5,
пояснив,  що він є власником
земельної ділянки по АДРЕСА_2. Він продав земельну ділянку позивачам і ніколи
не чув про те,  що на даній земельній
ділянці було будь яке домоволодіння,
хоча проживає у цьому місці з 1983 року. Ніхто з сусідів по вулиці не
знає людину на ім'я ОСОБА_3.

Згідно  ст.  15
ЦК України,  кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно
до  ст.
ст.  317,  319 ЦК
України,  власникові майна належать
права володіння,  користування та розпорядження
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно  ст.
386 ЦК України,  держава забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Власник,  який має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,  які можуть порушити його право,  або з вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно
до  ст.
391 ЦК України,  власник майна може вимагати усунення
будь-яких порушень його права,  хоч би ці
порушення і не були поєднані з позбавленням володіння,  і вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно
п. 3.9 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження «Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» від
07.02.2002 року №7/5,  у разі переходу
права власності на нерухоме майно,  яке
вже зареєстроване в Реєстрі прав,
реєстратор при реєстрації прав на це майно одночасно скасовує попередній
запис щодо права власності на це майно.

Згідно
вимог  ст.  ст.
27,  28,  29,  30
ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх
осіб,  показання свідків,  письмові докази,  речові докази і висновки експертів. Суд приймає
до розгляду лише ті докази,  які мають
значення для справи. Обставини,  які за
законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини,  на які посилається,  як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить до висновку. Що
позивачі є законними власниками спірної земельної ділянки,  оскаржуваний запис відповідачем було вчинено
помилково,  а тому вимоги позивачів є обґрунтованими.

Таким
чином,  суд проаналізувавши в судовому
засіданні надані сторонами докази по справі і співставивши їх відповідно до
вимог законодавства,  приходить до
висновку про те,  що позивачі довели ті
обставини,  на які посилались,  як на підставу своїх вимог.

Враховуючи
викладене вище,  суд вважає дані позови
обґрунтованими та такими,  що підлягають
задоволенню.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  57,  59,
60,  62,  64,
84,  88,  212,
213,  214,  215,
ЦПК України,   ст.  ст.
15,  317,  319,
386,  391 Цивільного Кодексу
України (в редакції від 16.01.2003 року з наступними змінами),  «Тимчасовим положенням про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 07.02.2002 року №7/5,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до Київського міського бюро технічної
інвентаризації,  третя особа ОСОБА_3 про
скасування попереднього запису про наявність домоволодіння - задовольнити.

Зобов'язати
Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна,  скасувати
запис про наявність домоволодіння,  якого
не існує,  за адресою : АДРЕСА_1,  яке зареєстроване за ОСОБА_3,  а саме Уг частина на підставі свідоцтва про
право власності виданого 11-ю Київською Держнотконторою 08.07.1960 року за
№11586 та 1/2 частина згідно свідоцтва про право власності на спадщину виданого
11-ю Київською Держнотконторою 08.07.1960 року за №11288.

Рішення
може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду міста Києва на протязі
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  яка подається в десятиденний термін з дня
проголошення рішення.