Справа
№ 2-660/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007
року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого
судді Фетісової Т.Л. при секретарі Заруба Н.М.,Бондаренко Л.Я.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Акціонерного
комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору іпотеки № 029-03 від 02.03.2006 недійсним, об'єднану в одне провадження з позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, Акціонерного інноваційного банку «УкрСиббанк», третя особа відділ
державної виконавчої служби Черкаського рай управління юстиції про визнання
договору іпотеки №
029-03 від 02.03.2006 недійсним, визнання права власності на частину спільного нажитого майна
подружжя,
виключення майна з акту опису та арешту, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1., яка одночасно є законним представником неповнолітнього
позивача ОСОБА_2, в інтересах неповнолітнього сина звернулась до суду з позовом
Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа приватний нотаріус Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки № 029-03 від 02.03.2006 недійсним, мотивуючи свій позов тим, що 02.03.2006р. між нею ОСОБА_1 та
Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було
укладено договір іпотеки нерухомого майна : будинковолодіння за АДРЕСА_1 за № 02/09-03, яким забезпечується виконання грошових зобов'язань
ОСОБА_4 за кредитним договором № 29/633/МКК від 02.03.2006 року перед банком. 05.03.2007р. ОСОБА_1. довідалася про
невиконання ОСОБА_4. зобов'язань за кредитним договором так як на її будинок
було звернуто стягнення, але на момент укладення договору в будинку проживали
окрім неї ще троє осіб, це: чоловік ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., донька ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. та син, дитина, яка постраждала від Чорнобильської
катастрофи, неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., перед підписанням договору
іпотеки нею було отримано довідку Червонослобідської сільської ради про склад
сім'ї, із зазначенням 4 осіб, яку передала третій особі ОСОБА_4 для оформлення
кредиту та іпотеки, але, як виявилося згодом, у кредитній справі бака та
нотаріуса знаходиться довідка, в якій не зазначено неповнолітнього сина
ОСОБА_2. Тому вважає договір іпотеки нерухомого майна: будинковолодіння за АДРЕСА_1 таким, що порушує інтереси її неповнолітнього сина ОСОБА_2, так укладений без дозволу органу опіки та піклування і є
нікчемним (абсолютно недійсним).

Позивач ОСОБА_3. звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1, Акціонерного інноваційного банку «УкрСиббанк»,
третя особа відділ державної виконавчої служби Черкаського рай управління
юстиції, про визнання договору іпотеки № 029-03 від 02.03.2006
недійсним, визнання права власності на частину спільного
нажитого майна подружжя, виключення майна з акту опису та арешту, який був
об'єднаний в одне провадження з попереднім позовом, мотивуючи свій позов тим,
що з ОСОБА_1 він перебував в зареєстрованому шлюбі з 1982 року. В 2002 році шлюб було
офіційно розірвано, але вони продовжували мешкати разом, вели спільне
господарство, ростили сина ОСОБА_2 та доньку ОСОБА_6  В період шлюбу для спільного проживання та
подальшого будівництва ним та дружиною було придбано старий житловий будинок в
АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу від 07.08.1987 року на оформлено на ім.»я ОСОБА_1. Гроші на придбання
будинку допомогали збирати батьки. Оскільки договір купівлі-продажу було
оформлено на дружину, погосподарський номер та дозвіл на забудову було також

оформлено
на ОСОБА_1. Подружжя ОСОБА_3 зруйнували старий будинок та на його
місці збудували новий житловий будинок з надвірними спорудами. Будівництво
закінчили в 1990 році. В травні місяці 2007 року позивач ОСОБА_3 дізнався, що
дружина не повідомивши його уклала договір іпотеки № 029-03 від 02.03.2006,
яким забезпечувалось виконання грошових зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним
договором № 29633МКК від 02 березня 2006 року перед "УкрСиббанком".
А також він дізнався що даним договором дружина передала в іпотеку будинок,
частина якого належить позивачеві. Категорично не погоджуючись з укладенням
такого договору, ОСОБА_3 був вимушений поставити питання про визначення часток
в житловому будинку належному йому та дружині на праві спільної власності.
Оскільки право спільної власності на даний будинок не поділене на частки, тому
усі співвласники мають однакове, рівне право володіти, користуватись, та
розпоряджатись певним майном. При укладенні договору іпотеки ОСОБА_1 та банком
цього принципу не дотримано. Між подружжям ОСОБА_3 не був укладений шлюбний
договір в якому було б зазначено, що майно є особистою власністю одного з
подружжя. Між ними не укладеного угоди, за якою позивач відмовився від частки
належного йому майна або отримав компенсацію. Дії позивача, а саме проживання в
будинку та утримання його в належному стані разом з дружиною свідчать, що право
спільної сумісної власності між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не припинено. Укладення
договору іпотеки між ОСОБА_1, та Акціонерним комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" грубо суперечить вимогам закону відносно розпорядження
спільним майном, а тому є незаконним. Просить визнати договір іпотеки № 029-03 від 02.03.2006 укладений ОСОБА_1 та АКБ
«УкрСиббанк» недійсним, визнати спільним майном подружжя
будинок розташований в АДРЕСА_1, визнати за ним
право власності на 12 частину будинку, як такого, що набутий в шлюбі з ОСОБА_1, також виключити майно з акту опису
та арешту

В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1., яка одночасно є законним представником позивача ОСОБА_2 та
її представник ОСОБА_7., свій позов підтримали повністю, просили суд його
задоволити. Просить звернути увагу суду на те, що дозвіл органу опіки та
піклування потрібен не лише в тому разі, якщо дитина є співвласником нерухомості,
а й у тому випадку, якщо має місце лише реєстрація дитини в жилому приміщенні.
Оскільки одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів
опіки та піклування відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України є відмова
від майнових прав дитини, до яких належить, зокрема, і право користування жилим
приміщенням. Адже відповідно до частин 2 та 3
ст. 18 Закону
"Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Позов, заявлений ОСОБА_3. про визнання договору іпотеки № 029-03 від 02.03.2006 недійсним, визнання права власності на частину спільного нажитого майна
подружжя, виключення майна з акту опису та арешту, який був об'єднаний в одне провадження з її позовом, визнала повністю, пояснила суду,
що дійсно вони дане будинковолодіння побудували в шлюбі у
1990
році на місці старого будинку, який також придбали у шлюбі, і хоча, офіційно вони шлюб
розірвали,
але все одно проживали разом та виховували двох дітей,
майно подружжя не ділили .
ОСОБА_3. лише відлучався на деякий час до свої
престарілої матері в цьому ж селі, яка хворіє,
але усі речі його при цьому залишались та він постійно
повертався до свого будинковолодіння, де і є зареєстрованим,
іншого житла він не має. Проти задоволення його
позову  не заперечує.

Представник позивача
ОСОБА_3. - ОСОБА_8. позовні вимоги підтримала, зазначила, що, жилий будинок
побудований у 1990 році подружжям ОСОБА_1 у шлюбі є спільною сумісною
власністю. Набуття майна у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної
сумісної власності подружжя, тому ОСОБА_3 не має доводити наявність права
спільної сумісної власності, хоча будинок і зареєстрований за ОСОБА_1.
Розірвання шлюбу не припиняє сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після
розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою відповідно до
Цивільного кодексу України. Дії дружини по розпорядженню будинком, частка в
якому належить чоловікову вважає незаконними, а договір укладений без дозволу
чоловіка недійсним. Крім того, відповідно до

п.2.4.8. вищезазначеного договору іпотеки від 02 березня 2007
року, зазначено, що у день підписання даного договору мають бути надані
іпотекодержателю нотаріально посвідчені згоди всіх повнолітніх осіб, які мешкають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, на їх виселення у разі
звернення стягнення на предмет іпотеки. ОСОБА_3
такої письмової нотаріально посвідченої згоди не давав, хоча постійно проживає та зареєстрований у даному
будинковолодінні.

Представник АКІБ
«УкрСиббанк» позов ОСОБА_1., ОСОБА_2 до про визнання договору іпотеки № 029-03 від 02.03.2006 недійсним не визнав повністю, мотивуючи це тим,
що відповідно до заяви, написаної власноручно АКІБ"
УкрСиббанк» відносно неповнолітніх осіб, які зареєстровані в будинковолодіння, розташованому в АДРЕСА_1., неповнолітніх
осіб в ньому не зареєстровано взагалі, а її неповнолітній син проживає в АДРЕСА_2, тобто за місцем проживання
третьої особи ОСОБА_4 та засвідчила, що правочин щодо іпотеки її будинку за
вказаною адресою не порушує права та інтереси її дитини. Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Не визнав повністю також
позовних вимог ОСОБА_3. щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину
будинковолодіння, як спільного майна подружжя, так як хоч будинок іі був
побудований ними в період шлюбу на місці старого, але право на вказаний будинок ОСОБА_1. оформила вже після офіційного
розірвання шлюбу,
та повідомила у судовому засіданні, що він все ж таки
відлучався з постійного місця проживання до матері. Просить відмовити в
задоволенні і цих позовних вимог повністю.

Третя особа ОСОБА_4 на
судові засідання не з»являвся, хоч про дату та
час слухання справи був повідомлений належним чином.

Третя особа - відділ державної виконавчої служби, також не
з"являвся,
хоч був неодноразово повідомлений про час та місце
слухання справи,
причини неявки суду не повідомив.

Третя особа - Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального
округу пояснила ОСОБА_5 надала суду пакет документів, в якому зокрема існує
довідка Червоно слобідської сільської ради № від 03.03.2006
року, про те, що чоловік позивачки в будинку
зареєстрований, але фактично не проживає та також заяву ОСОБА_1. в якій та
вказувала, що на момент укладення договору іпотеки у шлюбі та фактичних шлюбних
відносинах не перебуває та вказаний будинок не є спільною сумісною власністю
подружжя.
Також сумнівів щодо того, що неповнолітня дитини
позивачки,
за встановленими нею даними, проживає та зареєстрована не з батьком чи матір'ю, а сторонніми особами не виникло та заявила, що надання у день підписання договору іпотеки нотаріально
посвідченої згоди усіх мешканці на їх виселення у разі звернення стягнення на
будинок не є обов'язковою,
тому нотаріально посвідчена згода доньки позивачки на
виселення є в наявності,
а чоловіка - відсутня.

Представник органу опіки та
піклування Черкаської районної державної адміністрації зазначила, що у
відповідності до вимог Закону України „ Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей,,
від 02.06.2005
року, держава
охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних
законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих
приміщень. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня
згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування
несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна. Тому,
на її думку, позов в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 має бути задоволено.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників,
свідка, вивчивши
матеріали справи та дослідивши докази, надані сторонами по справі, прийшов до
наступних висновків.

Судом встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

В
судовому засіданні було встановлено, що 02.03.2006р. між
громадянкою України ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" було укладено договір іпотеки нерухомого майно
№02/09-03, яким забезпечується виконання грошових зобов'язань ОСОБА_4 за
кредитним договором № 29/633/МКК від 02.03.2006 року перед Відповідачем.

На момент укладення
договору іпотеки в будинку по АДРЕСА_1 проживали, окрім позивача ще троє осіб,
це: чоловік ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. та син,
дитина, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, неповнолітній ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., що було підтверджено до того ж, поясненнями свідка -
секретаря Червонослобідської сільської ради ОСОБА_9., яка пояснила, що працює на
даній посаді з 13.04.2006 року та реєстраційних документів, які наявні по
сільській раді, вбачається, що ні дитина позивачки ОСОБА_2, ні її чоловік
ОСОБА_3. ніколи не виписувались з зазначеного будинковолодіння та постійно там
проживали та наразі проживають. Також пояснила суду, що їй, як посадовій особі
сільради, достеменно відома норма право щодо того, що місцем проживання
неповнолітніх дітей є місце проживання її батьків чи одного з них, але чому в
довідці виданій Червонослобідською сільрадою було зазначено, що в зазначеному
будинковолодінні проживають лише батьки дитини, а місце проживання самої
неповнолітньої дитини не зазначено, їй невідомо, але на її думку це є грубим
порушенням чинного законодавства України.

З матеріалів справи
вбачається, що 21.08.2007
року прокуратурою Черкаського району було порушено
кримінальну справу за фактом шахрайства з фінансовими ресурсами за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст.222 КК України.

Як вбачається з вимог ст.
12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян та
безпритульних дітей,, від 02.06.2005 року,
держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при
вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження
прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно
нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають
діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Законом України "Про
охорону дитинства" (ст. 17) передбачається,
що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки
і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 18 даного
Закону органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за
додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав
дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно з п. 40 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. №20/5, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за № 283/8882, у разі укладення
правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній
реєстрації, зокрема, договорів щодо поділу, обміну жилого будинку, квартири за
участю осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє
наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких договорів, що
не було зроблено.

Відповідно до чинного
законодавства, а саме ст. 29 ЦК України
місцем проживання неповнолітньої дитини є місце проживання її батьків чи одного
з них,
або осіб, що їх
замінюють.

Як вбачається з вимог ст.
ст. 215, 216
224 ЦК України, згідно до яких
підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною вимог, які встановлені законом, до того ж, недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом він є абсолютно недійсним - нікчемним та не створює юридичних наслідків, в зв'язку з
чим кожна сторона зобов'язана повернути іншій
у натурі все одержане за таким правочином.

Проаналізувавши
вищевикладене, встановивши в ході судового розгляду, що хоча позивачка ОСОБА_1., яка одночасно є законним представником неповнолітнього
позивача ОСОБА_2 дійсно при укладені договору іпотеки вказувала, що її
неповнолітня дитини не

проживає ні з нею ні з батьком, а з сторонніми особами та
заявляла про це письмово нотаріусу, все ж достовірно встановлено, що
неповнолітній ОСОБА_2 весь цей час постійно проживав та проживає у вказаному
будинку з своїми батьками, його законні права та інтереси, захищені державою,
укладенням договору іпотеки без згоди органу опіки та піклування були
неприпустимо порушені,
тому даний договір має бути визнано - тобто абсолютно недійсним   .

Згідно до матеріалі справи,
ОСОБА_3 з ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з 1982 року. В 2002 році шлюб було
офіційно розірвано, але вони продовжували мешкати разом, вели спільне
господарство, майно не ділили, ростили сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження та доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, через деякий час стали знову проживати
однією сім'єю, але він дійсно відлучався на деякий час до свої престарілої
матері в цьому ж селі, яка хворіє, але усі речі його при цьому залишались та
він постійно повертався до свого будинковолодіння, де і є зареєстрованим,
іншого житла він не має   .

В період шлюбу для
спільного проживання та подальшого будівництва ним та дружиною було придбано
старий житловий будинок в АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу від 07.08.1987 року на оформлено на ім.»я ОСОБА_1. Оскільки договір купівлі-продажу було
оформлено на дружину, погосподарський номер та дозвіл на забудову було також
оформлено на ОСОБА_1. Подружжя ОСОБА_3
зруйнували старий будинок та на його місці збудували новий житловий
будинок з надвірними спорудами. Будівництво закінчили в 1991 році. Свідоцтва про право власності на нерухоме майно
було отримано 30.12.2005
року, власником зазначено   ОСОБА_1.

Розірвання шлюбу не
припиняє сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 Сімейного Кодексу України) . Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою
відповідно до Цивільного кодексу України.

Суд звертає свою увагу
також на те, що згідно матеріалів справи, договір іпотеки було укладено 02 березня 2006 року, а довідка
сільради про те, що ОСОБА_3. хоч і зареєстрований але не проживає в
будинковолодіння АДРЕСА_1, видана 03 березня 2006 року, тобто на момент укладення вказаної угоди у
нотаріуса даних щодо проживання ОСОБА_3. в наявності не було, як і не було його
нотаріально посвідченої згоди на виселення у разі звернення стягнення на
предмет іпотеки у відповідності до п.2.4.8. вказаного договору .

Відповідно до вимог ч.2 ст.72 СК України, позовна давність про поділ майна, заявлена
після розірвання шлюбу у три роки обчислюється від дня, коли один із
співвласників дізнався про порушення свого права власності.

На підставі вимог ст. 69,70 СК України суд приходить до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_3., щодо визнання будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 спільним
майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як такого, що придбаний в шлюбі з ОСОБА_1 та
визнання за ним права власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння
підлягають до задоволення .

Також, суд приходить до
висновку, про те, що так як судом достовірно встановлено, свідчать, що право
спільної сумісної власності між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не припинено, укладення
договору іпотеки між ОСОБА_1, та Акціонерним комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" без його відома та згоди грубо суперечить вимогам закону
відносно розпорядження спільним майном, а тому є незаконним, тому договір
іпотеки має бути визнано недійсним а позовні вимоги ОСОБА_3. в цій частині.
підлягають до задоволення.

Керуючись роз'ясненнями
Постанови Пленуму Верховного суду України „ Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису „ від 27.08.1978 № 6 в редакції від 25.05.1998
року, де зазначено, що встановивши, що описане майно, на
яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами або за даними
вимогами, суд виключає це майно з опису незалежно від заявлених позивачем
вимог. Судові витрати по справі залишити за сторонами за їх письмовою заявою.

На підставі ст. ст.71, 215,
216,224, 321, 355, 369, ст.ст. 60, 63,
68,177 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного
суду України „
Про судову практику в

справах
про виключення майна з акту опису „ від 27.08.1978
№ 6 в редакції від 25.05.1998 року, Законом України „ Про
власність", Законом України "Про охорону дитинства", Інструкцією
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 3 березня 2004
р. №20/5,
Законом України „ Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей,,
від 02.06.2005
року, та ст.ст. 88, 4 ст.130,ч.4 ст. 174,208,209,213.214,215,294 ЦГЖ,
суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Акціонерного інноваційного банку
«УкрСиббанк», третя особа - відділ Державної виконавчої служби Черкаського
райуправління юстиції - задовільнити.

Визнати договір іпотеки № 029-03 від 02.03.2006, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» -
недійсним.

Визнати будинковолодіння,
розташоване в АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як такого,
що придбаний в шлюбі з ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 12 частину будинковолодіння, розташованого в сАДРЕСА_1 Виключити будинковолодіння, розташоване в
АДРЕСА_1 з акту арешту і опису майна від 05.07.2007 № АА 623107.

Судові витрати по справі
залишити за сторонами.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення . Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви на
апеляційне оскарження через суд першої інстанції.