Справа № 2-4366
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

27 вересня 2007 року

Малиновський районний суд
м.  Одеси в складі:

головуючого:                             -
Демченко
О.М.

при секретарі:                            -
Гресько О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.  Одесі цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м.  Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити,
посилаючись на слідуючи обставини.

Позивачка ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  є
інвалідом першої групи,  самостійно не
пересувається,  потребує стороннього
догляду,  в зв'язку з чим вимушена наймати
сторонніх осіб для догляду за собою. Єдиним джерелом доходу є пенсія,  яка становить 1200 гривень.

За життя позивачка виховала та дала освіту двом дочкам:
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  яка тяжко хворіла та померла
ІНФОРМАЦІЯ_3,  та ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_4 народження.

Відповідачка добровільно не надає матері матеріальної
допомоги,  є людиною пенсійного віку.

Позивачка була власницею квартири АДРЕСА_1,  яка складалася з двох жилих кімнат та
підсобних приміщень,  загальною площею
47, 6 кв.м.  Позивачка з відповідачкою
домовилися про те,  що вони укладають між
собою договір довічного утримання.

18.04.2003 року між ними була підписана угода,  яка була посвідчена державним
нотаріусом.  Довіряючи дочці та
нотаріусу,  позивачка насправді підписала
договір дарування за умову її довічного проживання в дарованій квартирі.
Підписаний договір позивачка ототожнювала з договором довічного утримання.
Однак підписаний договір не передбачав ніяких зобов'язань щодо догляду за
нею,  а лише позбавляв її права власності
на квартиру.

За таких обставин позивачка просить стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання в розмірі 500 гривень
щомісячно,  а також кошти на догляд та
лікування в розмірі 200 гривень щомісячно.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги позивачка
не визнала та просила відмовити в їх задоволенні,  посилаючись на наступні обставини.

Відповідачка,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,  є
інвалідом другої групи безстроково -втратила працездатність у 1994 році,  та вийшла на пенсію за інвалідністю. Єдиним джерелом
доходу є пенсія за віком,  яка складає є
3 221 руб.
19 коп.
Як інвалід другої групи,
відповідачка отримує соціальну доплату у розмірі 723 руб. 36 коп.
для одержання натуральних пільг.

Згідно Постанови Уряду Московської області від 22.05.2007
року № 381/18 розмір прожиткового мінімуму на душу населення за 1 кв. 2007 року
становить 3998 руб.,  таким чином
розмір пенсії відповідачки є нижче прожиткового мінімуму,  тому вона сама потребує матеріальної
допомоги.

Доходів від використання майна відповідачка не має.
Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1,
за яку сплачує комунальні платежі і в якій зареєстрована та проживає
тільки її мати - позивачка по справі ОСОБА_1

Відповідачка за можливістю надавала та надає матері
допомогу. У грудні 2006 року відповідачці була зроблена операція і вона,  як інвалід другої групи,  потребує лікування та санаторне оздоровлення.

З таких підстав відповідачка просить відмовити в
задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі.

Суд,  заслухавши
пояснення представника позивачки,
пояснення відповідачки,
перевіривши матеріали цивільної справи,
задовольняє позовні вимоги позивачки частково з наступних підстав.

Судом встановлені наступні
факти та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Малиновського районного суду м.
Одеси від 11 березня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання договору дарування недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю,  було встановлено,  що ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_1 (а.с.  4-5),
що не потребує подальшого доказування у відповідності зі  ст.  61
ч.3 ЦПК України,  так як вказане рішення
суду набрало законної сили. Крім того,
вказані обставини не заперечувалися сторонами під час розгляду даної
справи.

Друга дочка позивачки,
ОСОБА_3,  померла
ІНФОРМАЦІЯ_3,  про що свідчить свідоцтво
про смерть № 033566,  та про що в книзі
реєстрації смертей зроблений відповідний актовий запис № 10136 (а.с.  7).

Позивачка ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  є
інвалідом першої групи,  стоїть на
диспансерному обліку у поліклінічному відділенні Міської клінічної лікарні №
10,  про що свідчить відповідна довідка з
МКЛ № 10 (а.с.  8).

Відповідно до вимог
ст.  202 СК України,  повнолітні дочка,  син зобов'язані утримувати батьків,  які є непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Як вбачається з відповідної довідки від 06.06.2007
року,  ОСОБА_2 а проживає в Росії та
отримує пенсію в розмірі 3 221, 19 рублів,
а також доплату в розмірі 723, 36 рублів (а.с.  22).

ОСОБА_2   ІНФОРМАЦІЯ_4
народження,  є інвалідом другої
групи,  що підтверджується відповідним
висновком (а.с.  23).

Позивачка в своєму позові просить стягнути з відповідачки
кошти на лікування та догляд,
посилаючись на  ст.  206 СК України,  якою передбачено,  що у виняткових випадках,  якщо мати,
батько є тяжко хворими,
інвалідами,  а дитина має
достатній дохід (заробіток),  суд може
постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку
коштів на покриття витрат,  пов'язаних з
лікуванням та доглядом за ними.

Однак  ст.  6 СК України передбачено,  що правовий статус дитини має особа до
досягнення нею повноліття.

Враховуючи той факт,
що відповідачка по справі ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,  тобто вже досягла повноліття,  положення
ст.  206 СК України на дані
правовідносини не розповсюджуються.

Згідно зі  ст.  203 СК України,  дочка,
син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах
на батьків,  викликаних тяжкою
хворобою,  інвалідністю або немічністю.

Відповідно зі  ст.  205 СК України,
суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або)
у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану
сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги
можливість одержання утримання від інших дітей,
до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів,  дружини,
чоловіка та своїх батьків.

За таких обставин,
та враховуючи те,  що позивачка є
людиною похилого віку,
непрацездатною,  інвалідом першої
групи,  яка потребує матеріальної
допомоги на утримання та догляд,  а також
те,  що відповідачка також є людиною
пенсійного віку,  інвалідом другої групи,  проживає в Росії і пенсія якої з доплатою
становить 3 944, 55 російських рублів,
що становить менше ніж пенсія позивачки,
суд,  беручи до уваги матеріальний
стан відповідачки та неможливість отримання позивачкою допомоги від інших
дітей,  задовольняє позовні вимоги
позивачки частково,  а саме стягує з
відповідачки на користь позивачки аліменти на утримання в розмірі 100 гривень
щомісячно,  починаючи з 05 квітня 2007
року до смерті позивачки,  а також 100
гривень щомісячно в якості додаткових витрат,
пов'язаних з хворобою та інвалідністю позивачки,  починаючи з 05 квітня 2007 року до смерті
позивачки.

В задоволенні інших частин
позовних вимог суд відмовляє.

Відмовляючи позивачці в стягненні аліментів та додаткових витрат з 24
квітня 2004 року,  суд виходить з
того,  що
ст.  191 СК України чітко
передбачено,  що аліменти присуджуються
за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи дату пред'явлення
позивачкою позову до суду,  датою початку
стягнення аліментів з відповідачки на користь позивачки є 05 квітня 2007 року.

Відповідно зі
ст.  81 ч.3 ЦПК України,  у справах про стягнення аліментів витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи про зверненні до суду оплаті
не підлягають і покладаються на сторони після розгляду справи.

У відповідності зі
ст.  88 ЦПК України,  якщо позивача,  на користь якого ухвалено рішення,  звільнено від сплати судового збору,  він стягується з відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись  ст.  ст.
10,  11,  57,
61,  81,  88,
209,  212-215 ЦПК України,   ст.
ст.  202,  203,
205 СК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
на утримання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання в розмірі 100 (сто) гривень щомісячно,  починаючи з 05 квітня 2007 року до смерті
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 гривень
щомісячно в якості додаткових витрат,
пов'язаних з хворобою та інвалідністю ОСОБА_1,  починаючи з 05 квітня 2007 року до смерті
ОСОБА_1.

В задоволенні інших
позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в
розмірі 8 гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 7 гривень 50 коп. (отримувач:
Апеляційний суд Одеської області,  код
ОКПО: 02892913,  Банк : УДК в Одеській
області,  МФО: 828011,  розрахунковий рахунок: 0098,  призначення платежу: «витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (ІТЗ)»)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції.