РІШЕННЯ

Іменем  України

25 грудня 2007 року Голосіївський районний суд м.Києва в
складі:

головуючого         -           судді Антонової Н.В.

при секретарі Ворона О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Дошкільного навчального
закладу № 725 про визнання угоди недійсною,
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди та визнання наказу недійсним,

встановив:

Позивач
звернулася з позовом до Дошкільного навчального закладу № 725 про визнання
угоди недійсною,  поновлення на
роботі,  стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу,  відшкодування
моральної шкоди та визнання наказу недійсним,
мотивуючи свої вимоги тим,  що у
період з 16.09.2007 року вона виконувала обов'язки секретаря дільничної
виборчої комісії №97 ТВО №220,  в зв'язку
з чим періодично не мала можливості виконувати свої посадові обов'язки за
основним місцем роботи на посаді психолога у ДНЗ №725,  про що у письмовій формі повідомляла
відповідача.

24.09.2007
року відбулося засідання профспілкового комітету на якому стояло питання про її
звільнення з роботи на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України. Зазначає,  що під час вказаного засідання профспілкового
комітету,  в.о. обов'язків директора
застосувала до позивачки психологічний тиск,
погрожуючи звільненням за прогул і аргументуючи тим,  що питання вже винесена на розгляд
профспілкового комітету і вимагала від ОСОБА_1 заяву про звільнення за угодою
сторін. Також зазначила,  що їй було
запропоновано перейти на 0, 5 окладу,  що
також вважає психологічним тиском. Під впливом погроз позивачка написала заяву
про звільнення за згодою сторін і в якості дати звільнення вказала 01.10.2007
року. Позивачка мала наміри відкликати свою заяву про звільнення,  проте відповідач повідомила їй,  що в такому випадку звільнить її за прогул.
Починаючи з дати звільнення і по даний час позивачку не допускають до робочого
місця. Позивачка вважає угоду про припинення трудового договору недійсною,  оскільки вона була укладена проти її справжньої
волі через застосування психічного тиску. Крім того,  за вказаний період часу їй було завдано
моральної шкоди,  яка виразилася у
тому,  що у період часу з 17 по 31
вересня позивачка перебувала у стані постійного нервового напруження,  що негативно вплинуло на стосунки в родині.

В
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі,  уточнивши їх вимогою про стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2007 року по час постановления
судового рішення та визнати наказ про звільнення за
згодою сторін недійсним.

Відповідач
та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному
обсязі та просили у задоволенні позову відмовити,  посилаючись на те,  що звільнення відповідачки відбулося за
згодою сторін,  психологічного тиску на
неї ніхто не здійснював,  а твердження
позивачки про її участь в якості секретаря дільничної виборчої комісії взагалі
нічим не підтверджується,  а тому
відсутність ОСОБА_1 протягом трьох годин на робочому місці може вважатися прогулом.
За порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 була викликана на засідання
профспілкового комітету ДНЗ

№725,  на якому крім усних пояснень позивачка не
надала жодного документального доказу поважності причин відсутності на робочому
місці. На зазначеному засіданні директор ДНЗ запропонувала ОСОБА_1. надати
підтверджуючі документи про відсутність на робочому місці,  більш відповідально ставитися до своїх
службових обов'язків,  змінити свій режим
роботи в ДНЗ №725 на 0, 5 окладу (чотири робочі години) та займатися іншою
роботою у вільний від роботи час. ОСОБА_1 від даних пропозицій відмовилася та
написала заяву про звільнення з посади психолога з 01.10.207 року за згодою
сторін.

В.о.
директора ДНЗ № 725 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та підтримала
заперечення надані представником у судовому засіданні.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  дійшов висновку,  що позов підлягає частковому задоволенню в
частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в зв'язку з
несвоєчасною видачею трудової книжки,  з
наступних підстав.

В
судовому засіданні достовірно встановлено,
що 07.11.2005 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду психолога
Дошкільного навчального закладу №725 з 07.11.2005 року.

24.09.2007
року у ДНЗ №725 відбулося засідання профспілкового комітету на порядок денний
якого було винесене подання завідуючої про порушення трудової дисципліни
психологом ОСОБА_1. (а.с.24).

За
результатами зазначеного засідання психолог ОСОБА_1 була звільнена за угодою сторін
на підставі її заяви про звільнення з 01.10.2007 року,  поданої 24.09.2007 року,  про що виданий наказ від 01.10.2007 року №
1384-к.

В
судовому засіданні сторони підтвердили,
що трудову книжку ОСОБА_1 отримала 08.10.2007 року.

В
судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про вчинення
відносно неї психологічного тиску з боку відповідача,  оскільки факт її відсутності в робочі часи на
робочому місці,  який був винесений на
обговорення профспілкового комітету,  суд
не вважає психологічним тиском,  оскільки
відповідачу дійсно не надано жодного підтвердження поважності причин
відсутності ОСОБА_1 на робочому місці.

Крім
того,  як свідчить заява про
звільнення,  вона була подана ОСОБА_1 за
угодою сторін. Таким чином,  суду не
доведено про психологічний тиск з боку відповідача,  який став причиною написання заяви про
звільнення.

Відповідно
до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 „Про
практику розгляду судами трудових спорів" визначено,  що при домовленості між працівником і
установою або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.
1 ст. 36 КЗпП України договір припиняється в строк визначений сторонами.
Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника
або уповноваженого ним органу і працівника.

Крім
того,  позивачка в обґрунтування своїх
вимог про скасування угоди сторін про її звільнення    посилається на норми ч.  1  ст.
231  Цивільного кодексу України,  яка

передбачає
визнання недійсним правочину,  вчиненого
проти справжньої волі особи внаслідок застосування до неї психічного тиску.
Проте спірні правовідносини мають регулюватися нормами трудового кодексу,  оскільки дані відносини є трудовими.

За таких
обставин суд не знаходить достатніх підстав для задоволення вимоги про визнання
недійсною угоди про припинення трудового договору,  скасування наказу №288-К від 24.09.2007 року
та зобов'язання поновити на роботі.

Разом з
тим,  відповідач не надав суду
підтвердження про поважність причин несвоєчасної видачі трудової книжки,  а тому вважає,  що вимога про стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу,  яким суд вважає
з 01.10.2007 року по 08.10.2007 року,
підлягає задоволенню.

Суд
вважає,  що в даному випадку відповідачем
порушені вимоги КЗпПУ,  оскільки ,  згідно ст. 47 Закону України трудова книжка
повинна бути видана у день звільнення працівника.

При
визначенні суми,  яка підлягає стягненню
суд виходив з наступного розрахунку. Сума заробітної плати отримана протягом
останніх трьох місяців до звільнення,  (а
саме: липень,  серпень,  вересень) становить 3 133, 83 грн. дана сума
поділена на 62 робочих днів зазначених місяців є середньоденною заробітною
платою та становить 50 грн. 54 коп. При визначенні
суми,  що підлягає стягненню
середньоденна заробітна плата (50, 54грн.) помножити на 8 днів,  що дорівнює 404 грн. 32 коп.

Крім
зазначеного,  суд не вбачає підстав для
задоволення вимоги про принесення офіційних вибачень позивачу відповідачем та
відшкодування моральної шкоди,  оскільки
не доведено порушень з боку відповідача норм діючого законодавства.

На
підставі викладеного,  керуючись ст. ст.
36,  47,
48 Кодексу Законів „Про працю України",  ст. 23 Цивільного кодексу України,  ст. ст. 10,
60, 212,  213 ЦПК України,  -

, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути
з Дошкільного навчального закладу № 725 на користь ОСОБА_1середній заробіток за
час вимушеного прогулу в зв'язку з несовєчасною видачею трудової книжки за
період з 01.10.2007 року по 08.10.2007 року за вісім днів 404 грн. 32 коп.

Стягнути
з Дошкільного навчального закладу № 725 на користь держави дердавне мито у
розмірі 51 грн. та судовий збір в сумі 30 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання зави про апеляційне оскарження.