Справа №22ц-3466 2007 р.                     Головуючий
у 1 інстанції Савченко С. І.
32                                                      Доповідач
УХВАЛА І

МЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого -
судді Антоненко В.І.,  судців: Поліщука
М. А.,  Касьяненко Л.І.,  при секретарі Сторожук І. С

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою старшого помічника прокурора м.
Ірпеня Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської
області від 30 червня 2004 року у справі за позовом виконавчого комітету
Бучанської селищної ради Київської області до ОСОБА_1,  третя особа: Бучанське державне комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство,  про
визнання таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  колегія суддів, -

встановила:

У січні
2004 року виконавчий комітет Бучанської селищної ради Київської області,  звернувся до суду з позовом,  у якому просив визнати ОСОБА_1таким,  що втратив право користування жилим приміщенням
у квартирі АДРЕСА_1,  посилаючись на
те,  що у вказаному жилому приміщенні
відповідач не проживає понад шість місяців без поважних причин.

Рішенням
Ірпінського міського суду від 30 червня 2004 року у задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі старший помічник прокурора м.  Ірпеня просять скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права та неповне з"ясування обставин справи.

Апеляційна
скарга  підлягає частковому   задоволенню з таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що спірне
жиле приміщення складається з двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Договір найму на
вказану квартиру укладений з відповідачем.
У квартирі ніхто не зареєстрований. Відповідач ОСОБА_1.  у 1990 році виїхав на роботу до Якутії і з
того часу у квартирі не проживає. З 1990 до 1993 року квартира бронювалась. З
1993 року квартира не заброньована і ніхто у ній не проживає.

2

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позову,
суд виходив з того,  що
відсутність відповідача у спірній квартирі понад шість місяців обумовлена
поважними причинами,  а саме: його
роботою в районі Крайньої Півночі,  що
відповідач не втрачає зв"язок з квартирою: оплачує квартплату та
комунальні послуги,  у квартирі
знаходиться його майно.

З таким
висновком суду погодитись не можна,
оскільки він суперечить закону та обставинам справи,  з матеріалів якої вбачається,  що відповідач ОСОБА_1.  з 1987 року працює на підприємствах у м.  Нерюнгрі Республіки Саха (Якутія)
Російської Федерації,  постійно там
проживає та зареєстрований зАДРЕСА_2,  є
громадянином Російської Федерації.

За
наведених обставин суду відповідно до положень
ст.  10 ЦПК України належало
уточнити позовні вимоги позивача та їх правові підстави,  зокрема: з яких підстав позивач просить
визнати відповідача таким,  що втратив
право користування спірним жилим приміщенням,
передбачених  ст.  71 ЖК України,  чи у зв"язку з вибуттям на постійне
проживання до іншого населеного пункту відповідно до положень  ст.
107 ЖК України.

Крім
того,  судом не з"ясовано склад
сім"ї відповідача,  хто із членів
його сім"ї проживав у спірній квартирі та не вирішено питання про
притягнення їх до участі у справі.

За таких
обставин рішення суду відповідно до положень
ст.  311 ЦПК України підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене,  уточнити позовні вимоги,  більш повно з"ясувати обствини
справи,  права та обов"язки
сторін,  перевірити обгрунтованість їх
доводів та заперечень,  зібраним доказам
дати належну правову оцінку та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись  ст.
ст. 311,    315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу старшого помічника прокурора м.
Ірпеня задовольнити частково.

Рішення
Ірпінського міського суду від 30 червня 2004 року скасувати і справу направити
на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.