Справа №2-4528/07 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007р.                                                                                 місто
Одеса

Суворовський районний суд
міста Одеси,  в складі: Головуючого -
судді Малиновського О.М.  при секретарі
-  Стоянової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні,  в залі суду № 15,  в місті Одесі,  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
- про встановлення часток,  встановлення
факту прийняття спадщини,  визнання права
власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить встановити
факт прийняття нею спадщини після смерті її сина,  встановити,
що частки в квартирі АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,  є рівними по 1/3 частини,  визнавши за нею право власності на 1/3
частину зазначеної вище квартири в порядку спадкування за законом після смерті
її сина ОСОБА_3

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим,  що вона після смерті свого сина ОСОБА_3,  у встановленому законом порядку звернулась до
нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за
законом.  Однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину на частину спадкової квартири їй було відмовлено,  оскільки в свідоцтві про право власності на
квартиру не зазначено вид права спільної власності. Дана обставина стала
підставою для звернення до суду.

Відповідач у судове засідання не явилась без поважних на
то причин. Про день,  час та місце
розгляду справи була повідомлена належним чином.  Під час проведення попереднього судового
засідання пред'явлені позовні вимоги визнавала,
проти їх задоволення не заперечувала.

Суд,  заслухавши
сторін по справі,  вивчивши матеріали
справи,  встановивши факти та відповідні
до них правовідносини,  прийшов до
наступного.

Судом встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло
від 18.08.1998 року,  виданого УЖКГ
виконкому Одеської міської ради належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Зазначене свідоцтво про право власності на квартиру було
видано на підставі розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 18.08.1998
року. Тобто зазначена квартира була передана у власність зазначених вище осіб
згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового
фонду".

Проте при видачі свідоцтва,  органом УЖКГ не було зазначено на праві якої
власності (спільна сумісна або спільна часткова) зазначена квартира була
передана ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  ОСОБА_2

Відповідно до ч.2
ст.  8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду" № 2482-ХІІ від 19.06.1992р.,  передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну або часткову власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї,  які постійно
мешкають у цій квартирі (будинку),  у
тому числі тих,  що тимчасово відсутні й
за якими зберігається право на житло,  з
обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Оскільки Законом № 2482-ХІІ від 19.06.1992р. не визначено
умов,  за яких один із членів сім'ї
матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі,  то на думку суду частки у спірної квартирі
між ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  ОСОБА_2 є
рівними,  а саме по 1/3 частині у
кожного.

Судом не встановлено будь-яких спорів між співвласниками
чи договорів щодо встановлення часток в спірній квартирі,  під час життя ОСОБА_3.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з про смерть НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 по першому відділу РАЦС Суворовського районного управління юстиції
м.  Одеси).

Враховуючи визначення даним рішенням часток в квартирі
АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина,  яка складається з 1/3 частини зазначеної вище
квартири.

Згідно свідоцтва про народження, а/з НОМЕР_3 від
20.01.1978р. по відділу ЗАГС Ленінського району м.  Одеси,
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_1.
Тобто,  відповідно до  ст.
1261 ЦК
України ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті
свого сина ОСОБА_3

Позивач по справі у відповідність до ч.1  ст. 1269 ЦК України 21.03.2007р. звернулась до нотаріальної контори з заявою для
отримання свідоцтва про право на спадщину,
та вважається такою,  що прийняла
спадщину після смерті свого сина.

Таким чином,  враховуючи встановлення
часток в спірної квартирі,  та враховуючи
факти встановлені в судовому засіданні,
оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності,  суд приходить до висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та
підлягають задоволенню,  шляхом визнання
за нею права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим,  суд
вважає за необхідне відмовити в задоволені вимог,  щодо встановлення факту прийняття спадщини
ОСОБА_1 після смерті свого сина ОСОБА_3,
оскільки встановлення даного факту не регулюється положеннями ЦК України в редакції 2003 року та правового значення для
вирішення спору по суті за виниклими правовідносинами не мають.

Інших спадкоємців які б мали право на спадщину після
смерті ОСОБА_3 судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись Законом України
"Про приватизацію державного житлового фонду" № 2482-ХІІ від
19.06.1992р;  ст.  ст.
1261, 1268-1270,  1273 ЦК України;  ст.   ст.
10, 11, 57, 64, 209, 212, 214,
215, 218 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Встановити,  що
частики в квартирі АДРЕСА_1 у ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на житло виданого управлінням
житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради є
рівними,  а саме по 1/3 частині у
кожного.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

В частині визнання факту прийняття спадщини ОСОБА_1 після
смерті ОСОБА_3,  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 -
відмовити.

Рішення в частині визнання права власності на нерухоме
майно підлягає державній реєстрації у комунальному підприємстві "ОМБТІ та
РОН".

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської
області,  через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня оголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.