Справа №22ц-3907/2007 р.                        Головуючий в
суді І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Доповідач в суді 2 інстанції Даценко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого
судді Приходька К.П.,

суддів Даценко
Л.М. ,  Олійника В.І.,

при
секретарі Зозулі Н.С. ,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Вишгородського районного суду Київської
області від 03 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до Демидівської
сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання права на
отримання земельної частки (паю) і включення у списки на отримання земельної
частки (паю),  -

встановила:

У квітні
2007 р. ОСОБА_1. звернувся
до суду з позовною заявою до Демидівської сільської ради,  в якій просив визнати за його матір"ю ОСОБА_2,  померлою ІНФОРМАЦІЯ_1. право на отримання
земельної частки (паю) і включити її у додаткові списки на отримання земельної
частки (паю) із земель запасу,
створеного Демидівською сільською радою.

Свої
вимоги обґрунтовував тим,  що його мати ОСОБА_2. з 1960 року по
20.02.1980 рік працювала в радгоспі ім.
Васильєва та звільнилася в зв"язку з виходом на пенсію,  який був реорганізований у ВАТ ім.  Васильєва і якому 30.12.2001 р. було видано
Державний акт на право колективної власності на землю.

ОСОБА_2. з невідомих
причин не була включена до списку,  що
додається до державного акта на право колективної власності на землю,  хоча мала на це законне право.

Позивач
вважає,  що він,  будучи спадкоємцем за заповітом після смерті
матері,  вправі звернутися в суд з даним
позовом за захистом порушеного права.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 03 жовтня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати і
залишити позовну заяву без розгляду,
посилаючись на неповне з"ясування судом обставин,  що мають значення для справи,  невідповідність висновків суду обставинам
справи,  порушення судом норм
процесуального і неправильного застосування норм матеріального права.

Дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
колегія суддів прийшла до висновку,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,  а рішення суду - скасуванню з направленням
справи на новий розгляд з таких підстав.

Згідно  ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин,  на
які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

2

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд свої висновки
обґрунтовував тим,  що в момент смерті ОСОБА_2. припинена її
цивільна правоздатність відповідно до вимог
ст.  25 ЦК України.

Однак з
такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможливо,  оскільки вони не відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно
зі  ст.
2 Указу Президента України „Про порядок паювання земель,  переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 р.
члени КСП,  у тому числі пенсіонери,  які раніше в них працювали,  мають право на земельну частку (пай)
відповідно до списку,  що долучається до
державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто,  законодавець передбачив,  що право на земельний пай особа набуває за
наявності усіх трьох умов: перебування в членах КСП,  включення до списку осіб,  доданого до державного акта на право
колективної власності на землю,
одержання КСП державного акта.

Згідно
роз"яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня
2004 р. № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства"
член колективного сільськогосподарського підприємства,  включений до списку,  що додається до державного акта на право
колективної власності на землю,  набуває
права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта,  і в разі його смерті успадкування права на
земельний пай здійснюється за нормами ЦК,  у тому числі і у випадку,  коли з різних причин ця особа не отримала
сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище
списку особи,  яка була членом КСП на час
передачі у колективну власність землі,
не може позбавити її права на земельну частку.

Позови
громадян,  пов'язані з паюванням земель
(зокрема,  про визнання права на земельну
частку (пай),  її розмір,  незаконність відмови у видачі
сертифіката,  виділення паю в натурі),  можуть бути предметом розгляду судів.
Відповідачами в таких справах є КСП,
сільськогосподарські кооперативи,
районна державна адміністрація,
яка затверджувала розмір паю,
вирішувала питання про видачу сертифіката,  а також виконавчий орган чи орган місцевого
самоврядування,  що має вирішувати
питання про виділення земельної частки (паю) в натурі,  тощо.

Вирішуючи
даний спір,  суд всупереч вимогам  ст.  33
ЦПК України,  вищезазначених вимог закону
та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України,  не залучив до участі в справі районну
державну адміністрацію,  КСП,  сільськогосподарський кооператив,  чи їх правонаступників,  землі якого підлягали розпаюванню. А
відповідно до вимог  ст.  311 ЦПК України це є безумовною підставою для
скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім
того,  в порушення вимог  ст.
ст.  213,  215 ЦПК України щодо обгрунтованості рішення
суду,  ухвалення його на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин справи,
зазначення мотивів,  з яких суд
вважає встановленою наявність або відсутність фактів,  якими обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення,  суд першої інстанції не
з"ясував та не встановив у рішенні,
хто і коли став правонаступником радгоспу ім.  Васильєва,
в якому працювала мати позивачка і з якого вона була звільнена,  коли саме утворилося ВАТ ім.  Васильєва,
землі якого підлягали розпаюванню,
коли вказане товариство отримало державний акт на право колективної
власності на землю,  як набувалося
членство у цьому товаристві відповідно до його статуту,  чи набула членства в ньому мати позивача на
час розпаювання та передачі у колективну власність земель ВАТ ім.  Васильєва,
чи була вона

3

включена до списку,  що додається до державного
акту на право колективної власності на землю,  вартість
земельної частки (паю)
та її розмір в умовних кадастрових гектарах,
чи зверталася вона у відповідні органи за захистом свого порушеного
права,  чи прийняв позивач спадщину після
смерті матері в установленому законом порядку,
що має істотне значення для вирішення спору про право матері позивача на
земельну частку (пай).

При
новому розгляді справи суду слід врахувати наведене,  залучити до участі в справі всіх осіб,  інтереси яких зачіпаються,  дослідити статут ВАТ ім.  Васильєва,
землі якого розпайовувались,
державний акт на право колективної власності на землю цього
товариства,  більш повно з'ясувати обставини
справи,  права та обов'язки сторін,  перевірити обґрунтованість їх доводів та
заперечень,  зібраним доказам дати
належну правову оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до
вимог  ст.
ст.  212-215 ЦПК
України.

Доводи
апеляційної скарги про залишення позовної заяви без розгляду не заслуговують на
увагу,  оскільки відсутні підстави,  передбачені  ст.   ст.  207,  310 ЦПК України для залишення заяви без
розгляду.

Також не
заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те,  що даний спір належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства,  оскільки
із матеріалів справи вбачається спір про право на земельну частку (пай),  який належить розглядати в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись
ст.
ст.  303,  307,
311,  312-314,  315,  317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 03 жовтня 2007 року
скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції іншим
суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.