Рішення

Іменем України

22 жовтня 2007р. Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Баранник Н.П., при секретарі Горбаченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

З жовтня 2007р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позивачка посилається на те, що після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, їх неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають з нею і знаходяться на повному її утриманні. Батько матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому змушена звернутися до суду з проханням винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку) на утримання дітей, до їх повноліття.

Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав. Вказав, що своєю нотаріально засвідченою заявою він відмовився від дітей, а тому не повинен виплачувати аліменти на їх утримання. Вважає, що позивачка може працювати і самостійно утримувати дочок. Прохав у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в даний час проживають разом з матір'ю - позивачкою по справі, і знаходяться на її повному утриманні (а.с. 5).

Відповідач по справі проживає окремо від сім'ї, починаючи з 5 серпня 2007р., і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Сторони не заперечували того факту, що за три місяці відповідачем надавалося старшій дочці ОСОБА_3 5 грн. у серпні та 50 грн. в якості подарунку на день народження у вересні 2007р.. На утримання меншої доньки коштів з боку відповідача не надходило, як і продуктів харчування чи одягу на обох.

Відповідач, заперечуючи проти стягнення з нього аліментів, надав суду письмову нотаріально засвідчену заяву, з тексту якої вбачається, що він дає згоду на усиновлення своїх дітей (а.с. 8). ОСОБА_2 пояснив, що такою заявою він відмовився від будь-яких прав та обов'язків по відношенню до дочок, і прохав врахувати цей факт при винесенні рішення.

Позивачка наполягала, що на даний час питання про усиновлення її дітей ніким не піднімалося і не вирішувалося компетентними органами. Вона проживає одна, і самостійно, за власний рахунок утримує дітей, хоча постійного місця роботи не має, як і стабільних прибутків.

Відповідно до ст. . 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, закону, який надавав би право відмовитися від дитини, не існує, а заява про таку відмову не містить під собою правової основи.

Заява, надана відповідачем, свідчить лише про надання згоди на усиновлення дітей, але ніяк не про відмову від них. Крім того, правових наслідків такої заяви на час розгляду справи не настало, тобто питання про усиновлення дочок відповідача компетентними органами не розглядалося. Крім того, не вирішувалося і питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Тому відповідач не втратив ні батьківських прав, ні обов'язків.

Суд також не приймає за належний доказ по справі, текст, викладений власноруч відповідачем з посиланням на адресата смс-повідомлень - позивачку (а.с. 10).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від частини доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вік дітей, їх потреби в посиленому харчуванні, придбанні одягу, шкільного приладдя, та інших необхідних речей, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, постановивши рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх його доходів (заробітку).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182 СК України, суд

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати щомісячно аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого АДРЕСА_1 на утримання дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 3 жовтня 2007р. до повноліття старшої, на користь матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що проживає АДРЕСА_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) батька, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави - 51 грн. судового збору, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 07 грн. 50 коп..

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження , якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Справа № 2-952-07