Справа № 2- 189 2007  рік
РІШЕННЯ

Іменем  України

б липня
2007 року                                                       .
м.  Миронівка

Миронівський
районний суд Київської області в складі :

головуючого судді - Биби Ю.В

при секретарі -
Бойко О.П.3а участю адвокатів - ОСОБА_1,

за
участю представника органу опіки та піклування ОСОБА_2 ОСОБА_3

. Розглянувши у
відкритому судовому засіданні  в м.  Миронівтеаг цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5,    ОСОБА_6,  третя особа ,
Миронівське ПП «Рембудсервіс»

ВСТАНОВИВ:

До суду
з вказаним позовом звернулась позивач мотивуючи свої позовні вимоги,  тим,
що відповідач є її батьком і є наймачем ізольованої двокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

її
батьки з 1988 року і по 1998 рік проживали в шлюбі з відповідачем і разом
отримували зазначену квартиру після розлучення її батьків вона до червня 1999
року проживала з батьком . З червня 1999 року вона проживала з матір»ю в
с.  Карапиші Миронівського району
Київської області,  але вважала,  що
зареєстрована за  адресою   проживання батька.

Після
закінчення школи вона дізналась,  що не
зареєстрована ні за якою адресою,  а тому
вимушена була зареєструватись за адресою проживання своєї баби с.  Росава Миронівського району Київської області
щоб отримати паспорт.

На даний
час проживає за місцем свого навчання в м.
Києві. Вважає,  що має права на
користування квартирою АДРЕСА_1. Просить визнати за нею право на користування
вищевказаною квартирою.

В
судовому засіданні законний представник позивача ОСОБА_7,  представник позивача ОСОБА_8 підтримала
позовні вимоги посилається на обставини викладені в  позовній заяві.

-Відповідачі
ОСОБА_5,  та ОСОБА_6 позовні вимоги не
визнали та пояснили,  що з моменту
вибуття позивача та її законного представника на постійне місце  проживання
вони більше не з»являлись в

зазначеній
квартирі та не проявляли зацікавленості до вказаної квартири.

Представник третьої особи ПП « Рембудсервіс» ОСОБА_9 позовні вимоги не
визнав та пояснив ,  що позивач після
розлучення її батьків переїхала на постійне місце проживання в

с.  Карапиші Миронівського
району,  про ,  що свідчить те,  що вона пішла
до 5 касу Карапишівської сільської школи та стала . проживати за місцем
проживання її матері. Крім того навіть після того як позивач взнала під час
отримання паспорта,  що знята з
реєстрації за місцем проживання свого

батька вона зареєструвалась по місцю проживання своєї баби за   адресою с.
Росава Миронівського району,
а     потім зареєструвалась  за місце свого навчання  в м.
Києві.

Вважає,  що позивач втратила право на проживання з дня
вибуття на постійне проживання  і просить
відмовити в позові.

Представник
органу опіки та піклування ОСОБА_3 Позовні вимоги не підтримав та пояснив,  що позивач втратила право на користування
квартирою за адресою АДРЕСА_1.

Заслухавши
пояснення сторін,  свідка,  вивчивши письмові матеріали справи суд
приходить висновку,  що позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

Так
згідно  ст.  107 ЦПК України наймач жилого приміщення
вправі за згодою членів сім»ї в будь який час розірвати договір найму.

У разі
вибуття наймача та членів його сім»ї на постійне місце проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір
найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого
приміщення вибуває не вся сім»я,  то
договір найму жилого приміщення не розривається. А член сім»ї,  який вибув,
втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

В
судовому засіданні встановлено. Відповідач ОСОБА_5 є батьком позивачки ОСОБА_4
і є наймачем ізольованої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 що підтверджується
сторонами свідоцтвом про народження позивача.

З 1995
року по 2000 рік неповнолітня позивач була зареєстрована за місцем проживання
свого батька за адресою АДРЕСА_1,  що
підтверджується довідкою НОМЕР_1   від
9.02.2007 року наданою «ПП Рембудсервіс»

Як вбачається з показів представника позивача ОСОБА_7, позивач
ОСОБА_4,  проживала за місцем проживання
своєї матері в с.  Карапиші Миронівського
району Київської області,  ще до
розірвання шлюбу її батьків. Визначення місця проживання    позивача          за  місцем
проживання  матері

підтверджується
також тим,  що з відповідача по даний час
стягуються аліменти на користь законного представника позивача неповнолітнього
позивача' на її утримання,  що підтверджується
виконавчим листом виданим Миронівським районним судом 2 грудня 1996 року ще
розірвання шлюбу між представником неповнолітньої ОСОБА_7  та відповідачем ОСОБА_5

Вибуття
з вказаної квартири неповнолітнього позивача підтверджується також адресним
листом вибуття,  який був заповнений її
матір»ю законним представником ОСОБА_7
,  яка в судовому засіданні
повідомила,  що вказаний листок
заповнений її почерком,  проте вона його
не заповняла. Як вбачається з адресного листка прибуття представника
неповнолітнього позивача ОСОБА_7  до с Карапиші миронівського
району 20 червня 2002року неповнолітня дочка вже не "була -зазначена для
для реєстрації по місцю її проживання, . а тому не була зареєстрована,  за місцем проживання матері,  проте ця обставина не може бути підставою для
визнання за нею права користування квартирою в АДРЕСА_1,  оскільки вона прибула на постійне проживання
за місцем проживання її матері і мала бути зареєстрована за за адресою
реєстрації  своєї матері.

Посилання
позивача,  що вона не могла бути
зареєстрована за місцем проживання її матері оскільки остання не мала власного
житла,  а проживала та була •
зареєстрована АДРЕСА_2 в будинку,  що
належав її другому чоловіку та його матері,
проте вони не давали згоди на реєстрацію її дочки суд вважає
необґрунтованим,  оскільки згідно  ст.  Як
вбачається зі зміст ст 65 Житлового кодексу України наймач вправі в
установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї ,  які проживають разом з ним вселити в займане
ним жиле приміщення свою дружину ,  дітей
батьків,  а також інших осіб. На вселення
до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Як
вбачається зі змісту ст 64 Житлового кодексу України Члени сім»ї наймача ,  які проживають разом з ним користуються
нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки.

Крім
того те що позивач проживала за місцем проживання своєї матері свідчить те що
вона була зарахована до Карапишівської сільської школи до п»ятого класу ЗО
серпня 1999 року , що підтверджується Витягом з наказу № 51 по Карапишівській
сільскій школі від 30.08.1999 року.

На думку
суду посилання позивача що вона не даний час не має жодного місця для
проживання та реєстрації суд вважає безпідставними,  оскільки як вбачається з адресного листка
вибуття неповнолітнього позивача ОСОБА_4 вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3
до вибуття на навчання в м.  Київ,  до Педагогічного Університету ім Драгоманов-а
15 вересня 2006 року що свідчить про те,
що на той час позивач вже втратила право на користування квартирою
АДРЕСА_1.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив,
що був присутній при добровільному поділі майна відповідачем ОСОБА_5 та
законним представником неповнолітньої ОСОБА_7
під час поділу неповнолітня ОСОБА_10 проживала з батьком,  а потім переїхала проживати  в с.
Карапиші Миронівського району.

Суд не
може прийняти до уваги доводи представника позивача,   адвоката ОСОБА_1 що під час  визначення місця

проживання
неповнолітньої ОСОБА_4 та зміни місця її реєстрації необхідна заява самої
неповнолітньої позивачки,  якій на той
час виповнилось 10 років,  оскільки це
нічим не передбачено. Крім того в судовому засіданні сторони самі
повідомили,  що в 1999 році на час
розірвання шлюбу спору про визначення місця проживання : між ними не було що
підтверджується доданою до матеріалів справи копією позовної,  заяви поданої до Миронівського районного суду
про розірванїгяг шлюбу. Зі змісту якої вбачається,  що законний представник неповнолітньої
ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1) просить неповнолітню дитину ОСОБА_4 8 липня 2007року
залишити проживати з нею. Адреса зазначена в позовній заяві зазначена АДРЕСА_2,
. а.с  31

За таких
обставин суд приходить висновку,  що
позивач втратила на користування квартирою АДРЕСА_1.

Сторін
необхідно звільнити від сплати судового зборі на підставі п.18  ст. 4 Декрету Кабінету міністрів «Про державне
мито»

Враховуючи викладене та керуючись  ст.  ст
64,  65 ,
107 Житлового Кодексу України,
ст.  ст 3,  4,
б,  8,  15,
59,  123,  212,
213,  214,  215
ЦПК України суд   ,

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_4 до ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  третя особа ,
Миронівське ПП «Рембудсервіс» відмовити.

Звільнити
сторін від сплати судового збору на підставі п.18  ст.  4
Декрету Кабінету міністрів «Про державне мито».

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом двадцяти
днів з дня подачі заяви про його апеляційне оскарження,  яка може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення.