Справа № 2-1241/2007р.
РІШЕННЯ

іменем    України

м. Донецьк                                                                                                           27 листопада 2007р.

Петровський
районний суд м. Донецька в складі: головуючий - суддя Мирошниченко В.В. при секретарі
Булуєвій С.В., за участю позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовними заявами

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про визначення часток в сумісній власності, визнання права власності на
жилий будинок в порядку спадкування,-

Встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадщину.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько- ОСОБА_3, не склавши на момент смерті заповіту. Після його смерті залишилась
спадщина у вигляді жилого будинку АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ-2101. Після смерті
батька з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4-
дружина померлого, а також відповідач. Позивач звернувся до нотаріальної
контори з заявою про відмову від спадщини. В червні 2000р. відповідач отримав у
нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на легковий автомобіль
ВАЗ-2101, а питання щодо права власності в порядку спадкування на жилий будинок
нотаріус не вирішив. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
ОСОБА_4- мати позивача та відповідача, не склавши на момент смерті
заповіту. Після смерті матері з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної
контори ні позивач ні відповідач не звернулись. Позивач стверджує, що після смерті матері спадщину прийняв, оскільки
протягом року до смерті матері і по наступний час мешкає в спадковому будинку,
доглядає за будинком та господарством. Відповідач спадщину після смерті матері
не прийняв, а тому просить суд визнати за ним право власності на 12 частину
жилого будинку АДРЕСА_1
та 12 частину автомобіля ВАЗ-2101.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, просить суд визнати за ним
право власності на 12 частину жилого будинку АДРЕСА_1, а автомобіль ВАЗ-2101
залишити відповідачу.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що після смерті батька
ОСОБА_3 спадщину прийняв, а також спадщину прийняла його мати- ОСОБА_4 шляхом
подання заяви до нотаріальної контори. Позивач звернувся до нотаріальної
контори з заявою про відмову щодо прийняття спадщини після смерті батька і на
неї не претендує. В червні 2000р. отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадщину на легковий автомобіль ВАЗ-2101,

2

а питання щодо видачі свідоцтва про право власності на
жилий будинок нотаріус не вирішив. Після смерті матері ні він, ні позивач не
зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Оскільки
позивач відмовився від спадщини, то він за законом не має права на її розподіл.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому
засіданні відповідними документами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
сторін - ОСОБА_3, не склавши на момент смерті заповіту.

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді жилого будинку АДРЕСА_1 та
автомобіль ВАЗ-2101.

Згідно даних 2-ї
Донецької державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 30 червня 2000р.
з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся відповідач-
ОСОБА_2.

30 червня 2000р.
відповідачу- ОСОБА_2 державним нотаріусом видане
свідоцтво про право на спадщину на легковий автомобіль ВАЗ-2101, питання щодо права
власності в порядку спадкування на жилий будинок нотаріусом не було вирішене.

З заявами про
відмову від спадщини 21 лютого 2000р. до нотконтори звернулася дружина
померлого- ОСОБА_4, а 30 червня 2000р. з аналогічною заявою звернувся позивач-
ОСОБА_1.

Аналізуючи
викладене, суд вважає, що дружина померлого- ОСОБА_4 та позивач- ОСОБА_1,
надавши до нотаріальної контори заяви про
відмову від спадщини, відмовились від своїх часток у спадщині, які вони мали право
прийняти, а тому їх частки переходять до спадкоємця тієї ж черги, тобто до
відповідача- ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_4- мати позивача та відповідача, не склавши на момент смерті
заповіту. Після смерті матері з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної
контори ні позивач ні відповідач не звернулись.

У відповідності
зі ст. 1223 ЦК право на
спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності
зі ст. 1268 ЦК спадкоємець
за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем
на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У відповідності
зі ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини.

3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не надав суду будь-яких беззаперечних доказів постійно проживання разом із спадкодавцем-
ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, протягом
встановленого законодавством строку, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, про що свідчить
довідка з Єдиного реєстру заповітів та
спадкових справ та повідомлення 2- державної нотаріальної контори. Крім того, ОСОБА_1 позов про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, до
суду не подавав.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд приходить до переконання в тому, що у відповідності зі ст. 1272 ЦК позивач ОСОБА_1 вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті спадкодавця- ОСОБА_4, з урахуванням цього суд
позбавлений можливості визначити частки в у спадщині, що є підставою для
відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому суд не може прийняти до уваги пояснення позивача щодо прийняття спадщини та обґрунтованості його вимог, оскільки такі
ствердження спростовуються вищенаведеними та оціненими судом доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1223, 1268-1269, 1272 ЦК, ст. 213-215 ЦПК, суд

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визначення часток в сумісній власності, визнання права власності на
жилий будинок в порядку спадкування відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до місцевого
суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату по
цивільних справах апеляційного суду Донецької
області через місцевий суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.