Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007
року Приморський районний суд м.  Одеси в
складі: головуючого - судді Шенцевої О.П.,
за участю секретаря - Кіщенко Т.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  яка діє також в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5,
до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»
про визнання безпідставною відмови в приватизації квартири,  що належить до державного житлового
фонду,  та визнання права спільної
сумісної власності на квартиру в рівних частинах,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ,  яка діє також в
інтересах неповнолітніх Хашімі Романа та Хашімі Руслана,  звернулися з позовом до Державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське пароплавство»,
в якому просять визнати безпідставною відмову в приватизації АДРЕСА_1 та
визнати за ними право власності на цю квартиру на підставах,  передбачених
ст.  ст. 1,  2,  8
Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Свої
вимоги вони мотивують тим,  що 05.05.1974
ОСОБА_1 на
підставі посвідчення № 267 була надана АДРЕСА_1,  який мав статус гуртожитку.

07.02.2000
на підставі розпорядження № 20 ДСК «ЧМП» «Про приєднання звільненої житлової
площі по АДРЕСА_1 к особовому
рахунку ОСОБА_1» ОСОБА_1 на сім'ю
складом 5 осіб був відкритий особовий рахунок на квартиру № 2 в цьому
будинку,  яка має 4 кімнати,  житловою площею 47, 6 кв.м,  загальною - 77 кв.м у зв'язку з приєднанням
суміжної житлової кімнати.

23.05.2006
позивачі звернулися до відповідача з заявою передати їм займану квартиру у
спільну часткову власність на підставі Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»,  оскільки
вважали,  що вони є наймачами цієї
квартири,  та відсутні будь-які підстави
для відмови в її приватизації.

30.05.2006
вони отримали відповідь від відповідача про відмову передати їм у власність
займане житло,  у зв'язку з тим,  що в січні 1999 році АДРЕСА_1 наданий статус
бази-складу.

Вважаючи,  що відмова відповідача є безпідставною та
такою,  що не ґрунтується на вимогах
діючого законодавства,  а тому порушує їх
право на приватизацію займаної ними квартири,
просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник
відповідача ДСК «ЧМП» позов не визнав. В судовому засіданні він пояснив,  що спірна квартира не підлягає
приватизації,  оскільки АДРЕСА_1 має
статус бази-складу. ОСОБА_1 мав право займати квартиру № 2 тільки на період
його роботи в «Торгмортрансі»,  після
закінчення трудових відносин з яким у 1999 році повинен був звільнити її у
10-денний строк. В подальшому «Торгмортранс» передав АДРЕСА_1 на баланс
житлово-комунального відділу ДСК ЧМП,
після ліквідації якого відбулася передача цього будинку ДСК «ЧМП» в
статусі бази-складу. Позивачі договір оренди спірного житлового приміщення з
ДСК «ЧМП» не укладали,  а тому не мають
право законних підстав його займати,  а
тому отримати у власність на умовах його приватизації.

Також
відповідач посилався на постанову KM України «Про
заходи щодо виведення Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське
пароплавство» з фінансово-економічної кризи» № 1181 від 03.07.1999,  на підставі якої увесь належний йому житловий
фонд був переданий у власність територіальної громади,  а АДРЕСА_1 не передавався,  оскільки не належить до житлового фонду.

На підставі
викладеного відповідач просив відмовити позивачам у задоволенні позову.

Заслухавши
пояснення та заперечення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи,  суд
вважає,  що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

При цьому суд
вважає встановленими такі факти.

05.05.1974
ОСОБА_1 на
підставі посвідчення № 267 була надана АДРЕСА_1,  який мав статус гуртожитку.

07.02.2000 на підставі розпорядження № 20 ДСК «ЧМП» «Про приєднання
звільненої

житлової площі по АДРЕСА_1 к
особовому рахунку ОСОБА_1» ОСОБА_1 на

сім'ю складом 5 осіб був відкритий особовий рахунок на квартиру № 2 в цьому
будинку,  яка має

4 кімнати,  житловою площею 47, 6
кв.м,  загальною - 77 кв.м у зв'язку з
приєднанням суміжної

житлової кімнати.                                                                                                                               •

Суд
вважає,  що це розпорядження підтверджує
факт отримання позивачем від відповідача квартири на умовах договору найму та
спростовує твердження представника ДСК «ЧМП» про відсутність у позивачів
законних підстав для мешкання у цій квартирі.

Відповідно
до  ст. 2 Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать
квартири багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки,  кімнати у
квартирах та одноквартирних будинках,  де
мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки),  які використовуються громадянами на умовах
найму.

Частина
2 цього ж Закону містить виключний перелік об'єктів,  що не підлягають приватизації,  а саме: до них належать квартири-музеї;
квартири (будинки),  розташовані на
територіях закритих військових поселень,
підприємств,  установ та
організацій,  природних та біосферних
заповідників,  національних парків,  ботанічних садів,  дендрологічних,  зоологічних,
регіональних ландшафтних парків,
парків-пам'яток садово-паркового мистецтва,  історико-культурних заповідників,  музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках;
квартири (будинки),  які перебувають в
аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири
(кімнати,  будинки),  віднесені у встановленому порядку до числа
службових,  а також квартири
(будинки),  розташовані в зоні
безумовного (обов'язкового) відселення,
забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач
стверджував,  а відповідач визнав,  що АДРЕСА_1 не є гуртожитком,  оскільки відсутні документи,  що підтверджували би такий його статус.  На підставі
ст.  61 ч.1 ЦПК України ця
обставина не підлягає доказуванню як така,
що визнана сторонами,  які беруть
участь у справі.

Також
АДРЕСА_1 не відноситься до інших об'єктів,
які не підлягають приватизації,
та перелічені у ч.2  ст. 2 Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Крім
того,  представник ДСК «ЧМП» не надав
жодного доказу,  що житловий АДРЕСА_1
використовується в якості бази-складу.

Статус
цього будинку як житлового підтверджується листом ЖКВ ЧМП від 29.07.97 на
виготовлення технічного паспорту житлового АДРЕСА_1; технічним паспортом,  в якому вказано,  що він складається з 5 житлових кімнат,  3 кухонь та 2 коридорів від 03.09.97 та
безпосередньо розпорядженням № 20 ДСК «ЧМП» «Про приєднання звільненої житлової
площі по АДРЕСА_1 к особовому
рахунку ОСОБА_1»,  квитанціями про сплату житлово-комунальних
послуг родиною Кривошей.

Також
суд не погоджується з твердженням представника відповідача,  що будинок № 13-а по вул. Доковій у м.  Одесі не є житловим,  оскільки увесь належний ДСК «ЧМП» житловий
фонд виключно був переданий у власність територіальної громади на підставі
постанови KM України «Про заходи щодо виведення Державної
судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» з
фінансово-економічної кризи» № 1181 від 03.07.1999,  оскільки ця обставина не вбачається із змісту
цієї постанови,  а стосується тільки
певного переліку житлових будинків,  про
що вказано в додатку до неї.

Відповідно
до  ст. 8 ч.ч.1,  10 цього Закону приватизація житлового фонду
здійснюється державними підприємствами,
організаціями,  установами у
повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться
державний житловий фонд,  які не мають
права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними
житла,  за винятком випадків,  передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону.

Таким чином,  відмова ДСК «ЧМП» щодо передачі позивачам у власність
АДРЕСА_1 на умовах її приватизації не грунтується на вимогах діючого законодавства,  тобто є безпідставною.

Відповідно
п.п.2е,  13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності» № 20 від 22.1.1995 судовий захист права приватної
власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ про передачу в приватну
власність майна,  яке за законом
підлягають відчуженню громадянину (зокрема: відповідно до  ст. 1 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»).

Статті
3; 8 ч.2 цього ж Закону України передбачають,
що наймачі мають право на безоплатне отримання у спільну часткову
власність квартири з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної
площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів
на сім'ю.

Загальна
площа квартири складає 77 кв.м,  а тому
позивачі складом сім'ї 5 осіб мають право на безоплатне отримання у власність
АДРЕСА_1.

Керуючись  ст.
ст.  ст. 8,  10,
11,  60,  61,
209,  212,  213 ЦПК України,  Законом України «Про приватизацію державного
житлового фонду»,  п.п.2е,  13 постанови Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної
власності» суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати
безпідставною відмову Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське
паропластво» ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  яка діє також в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в приватизації АДРЕСА_1 та визнати за ними право спільної
сумісної власності в рівних частинах на АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання через
Приморський районний суд м.  Одеси заяви
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення,  а також подання апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.