Справа № 2-4977/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2007 p. Московський районний суд м. Харкова
У складі:

Головуючого судді   Омельченко Н.І.

При секретарі          Нагорній   В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідачів моральної шкоди в
розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що рішенням Московського районного суду
від 22.06.2005р. за нею визнано право
власності на 3)16 частин квартири АДРЕСА_1 після смерті батька. Співвласниками
даної квартири є також відповідачі- її сестра ОСОБА_2, племінниця ОСОБА_3 та неповнолітня дочка її племінниці.
Оскільки відповідачі перешкоджали їй в користуванні власністю, вона змушена
була звернутися до суду і рішенням Московського
районного суду м.Харкова від 08.12.2006 року її позов був задоволений, суд
прийняв рішення про усунення перешкод в користуванні власністю 3)16 часток
АДРЕСА_1 , вселення її у квартиру та
відповідачів було зобов'язано не чинити перешкод у користуванні власністю.

Проте
відповідачі не виконують рішень суду та до цього часу перешкоджають їй у
здійснені права власності на належну їй частину квартири, не дають згоду на
вселення, перешкоджають в доступі до приміщення і взагалі відмовляються
спілкуватися з цього питання, продовжують порушувати належне їй право
власності, в зв'язку з чим вона позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю,
що порушує її конституційно гарантовані права на володіння та
розпорядження власністю.

Такі неправомірні винні дії відповідачів спричиняють їй моральні
страждання, погіршують її працездатність, спричиняють психологічний дискомфорт.

Посилаючись на
ці обставини просила позов задовольнити, а також стягнути з відповідачів судові
витрати.

(а.с.2-3)

В судовому
засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги та дали пояснення
відповідно до викладених у позовній заяві.

Крім того позивачка вказала що спірним є будинок а не квартира як вказано в
заяві, в який вона не може вселитися з 2003 року,
оскільки відповідачі їй в цьому перешкоджають, не дають ключі та не впускають
взагалі в будинок, частина якого є її власністю, також вказала, що моральні
страждання для неї також виразилася в тому,
що дії відповідачів змушують її тривалий час звертатися до судових органів
за захистом своїх інтересів.

Відповідачка ОСОБА_3, яка також є представником відповідачки ОСОБА_2
позовні вимоги не визнала, посилаючись на
те, що позивачка вимагає більш ніж їй має належати, вважає що позивачці належить 17,4 кв.м., тому не дадуть їй ключі
поки не буде рішення про поділ будинку , оскільки не знають де знаходиться
частка позивачки.

Суд, вислухавши
сторони, свідків, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивачка є власником 3)16 частин квартири АДРЕСА_1 після
смерті батька- ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Московського
районного суду від 22.06.2005р.   (
а.с.6)

Судом також встановлено,
що відповідачі після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, перешкоджають позивачці користуватися та
розпоряджатися власністю, що підтверджується як

2

рішенням суду від 22.06.2005 року так і рішенням
Московського районного суду м.Харкова від 08.12.2006 року яким був задоволений
позов позивачки до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
власністю та вселенні, суд прийняв рішення про усунення перешкод в користуванні
власністю 3)16 часток АДРЕСА_1 , вселення позивачки ОСОБА_1 у квартиру та
відповідачів було зобов'язано не чинити перешкод у користуванні власністю (
а.с. 11).

Твердження
відповідачки про те, що позивачка мала можливість приходити до будинку суд
вважає безпідставним, оскільки рішенням суду 08.12.2006 року встановлено, що
відповідачі перешкоджали позивачці в користуванні власністю і цей факт став
підставою для задоволення позову ОСОБА_1 Дане рішення набрало законної сили і
відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім цього, факт перешкоджання відповідачами в користування власністю позивачці
до цього часу також засвідчений у
попередженні відповідачок начальником Московського відділу ДВС Харківського
міського управління юстиції від 22.05.2007р. та довідкою Московського РВ ГУ МВС України від 22.10.2007 року про те, що позивачка
зверталася із заявою про перешкоду в доступі до АДРЕСА_1

На підставі
викладеного, суд не бере до уваги покази свідків відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що позивачці ніхто не перешкоджає
проживати у будинку та що відповідачі пускали позивачку до будинку, та крім того
такі пояснення спростовуються поясненнями самої відповідачки та її виступу у судових дебатах де вона вказала, що не
впустять позивачку до будинку.

Відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної шкоди" зі змінами від 25.05.2001 року, моральна шкода
може полягати, зокрема у порушенні права власності.

У відповідності до ст. 386 ч.3 ЦК України, власник, права якого
порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У підтвердження
своїх позовних вимог позивач надала суду копії рішень суду від 22.06.2005 року та від 08.12.2006 року з яких
видно, що відповідачі з 2003 року по цей час порушують права власності
позивачки, а тому вимоги позивачки про стягнення з відповідачів моральної шкоди
є законними і доведеними, проте суд
частково у сумі 5 000 грн. задовольняє позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди, бо саме таку суму суд вважає доведеною, суд задовольняє вимоги
про відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що
відповідачі своїми діями позбавили можливості позивачку користуватися
власністю, вона змушена була неодноразово звертатися до суду за захистом своїх
прав.

На підставі ст.
88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивачки понесені нею
судові витрати в розмірі 130 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 10,11,60,88, 212-215 ЦПК
України, ст..ст. 15,16,23, 386 ч.3 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 5 000
грн. у відшкодування моральної шкоди та 130.00 грн. судових витрат,
а всього 5 130 грн. 00 коп.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копій до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.