Справа №2-1022/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
грудня 2007 г. Вовчанський районний суд Харківської області в складі: судді -
Струка І.Ф., при секретарі Борщ Л.В., з участю адвоката -ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вовчанськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 і представника
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5, третя особа - Вовчанська міська рада Харківської
області про поновлення порушеного права землекористування,

встановив:

12.11.2007
р. ОСОБА_2 і
ОСОБА_6, що діє в інтересах ОСОБА_3, звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, третя особа - Вовчанська міська рада про поновлення порушеного права
землекористування. На обґрунтування позовних вимог зазначили, що вони є
співвласниками відповідно 7/12 і 5/12 частин будинку АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці площею 2370 кв. м, що знаходиться у їх
спільному користуванні. Рішенням Вовчанської міської ради від 20.07.2007 р.
наданий дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі їм вказаної
ділянки у приватну власність. Однак відповідачі, що користуються суміжною
земельною ділянкою і на якій розташоване їх приватне домоволодіння по АДРЕСА_2,
порушили встановлену з 1999 р. спільну межу між сусідніми ділянками. Зокрема,
комісією міської ради від 25.04.2007 р. по розгляду земельного спору
встановлено, що відповідачі розширили свою земельну ділянку на 0,65 м по лінії
забудови вулиці і далі вздовж межі до кінцевого межового знаку за рахунок
зменшення належної їм присадибної ділянки. Оскільки відповідачі не згодні з рішенням
комісії міськради, вважаючи такі дії незаконними, позивачі вимагали в судовому
порядку зобов'язати їх повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки.

В
судовому засіданні позивачі змінили і уточнили свої первісні позовні вимоги і
просили зобов'язати відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зменшити їх присадибну
земельну ділянку на ширину 0,65 м від лінії забудови вулиці вздовж межі до
кінці двору на довжину 29 м та збільшити на вказану ширину розмір земельної
ділянки під двором їх домоволодіння по АДРЕСА_1

Відповідачі
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні та в письмовій заяві, адресованій суду,
визнали повністю змінені позовні вимоги і не оспорювали обставин того, що після
врегулювання в 1999 р. земельного спору їх ділянка під двором збільшилась по
ширині лінії забудови і на межі була перенесена металева огорожа, проти чого
раніше не заперечувала ОСОБА_3 В даний час, коли виник спір між сусідами, вони
згодні зменшити свою земельну ділянку на 0,65 м від лінії забудови до кінця
двору і повернути її позивачам.

Представник
третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог - Вовчанської
міської ради також визнав обставини порушення прав

землекористування
позивачів, що встановила комісія міської ради, але відповідачі не згодні з її
рішенням, тому вважав позовні вимоги обґрунтованими, що підлягають задоволенню.

Заслухавши
пояснення сторін, третьої особи і їх представників, дослідивши надані ними
докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 96 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 р. № 2768-ІП / далі -
Закон № 2768-ІП/ землекористувачі зобов'язані не порушувати права власників
суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно
ст. 152 цього Кодексу власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих
збитків.

Судом
встановлено і не оспорюються сторонами ті обставини, що позивачі відповідно до
цивільно-правових угод є співвласниками будинку АДРЕСА_1, зокрема ОСОБА_2 відповідно 7/12
його частини за договором купівлі-продажу від 10.02.2005 p., а ОСОБА_3 -5/12
частини згідно договору дарування від 6.08.1993 р. (л.с. 5-7). Вказане
домоволодіння знаходиться на земельній ділянці загальною площею 2370 кв. м, на
яку надана згода на передачу у їх спільну сумісну власність та дозвіл на
виготовлення технічної документації за рішенням Вовчанської міської ради № 4.7
- V від 20.07.2007 р.( л.с. 12).

Також
встановлено, що відповідачі, зокрема ОСОБА_4. на підставі договору
купівлі-продажу від 26.04.1994 р. і ОСОБА_5 - згідно свідоцтва про спадкування
від 24.02.2004 р. мають у спільній частковій власності будинок АДРЕСА_2,
розташований на земельній ділянці площею 2376 кв. м, яка за рішенням
Вовчанської міської ради № 139 від 29.11.1994 р. передана у їх спільну сумісну
власність (л.с.32-34).

Як
вбачається із протоколу комісії по земельним спорам Вовчанської міської ради
від 25.04.2007 р. згідно плану квартальної зйомки та схеми земельних ділянок (
л.с. 9-11) фактичний розмір ділянки № 80, що знаходиться у користуванні
позивачів, по ширині лінії забудови вулиці становить 24,15 м при плані - 24,80
м, тобто менше на 0,65 м. А розмір земельної ділянки відповідачів № 82 за
шириною забудови становить 27,55 м (згідно плану - 25,30 м), що більше плану на
2,25 м. Довжина суміжних земельних ділянок під двором складає 29 м. На кінці
вказаних сусідніх земельних ділянок межовий знак не порушений. Таким чином,
відповідачі порушили право землекористування позивачів, зменшивши ширину їх
земельної ділянки під двором по лінії забудови вулиці. Однак вони не згодні з
рішенням міської ради № 7.27-V від
27.06.2007 р. по розгляду даного земельного спору.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_4., який також представляє інтереси своєї
дружини ОСОБА_5, визнав вказані обставини, що він дійсно збільшив ширину
земельної ділянки під своїм двором на 0,65 м за рахунок зменшення сусідньої
ділянки № 80 і переніс металеву огорожу. В даний час згоден на поновлення
порушеного права позивачів.

Враховуючи
викладене, оскільки відповідачі визнали обставини порушення земельних прав
позивачів, що також підтверджується наведеними доказами, суд відповідно до
вимог вказаних норм Закону № 2768-ПІ вважає необхідним зобов'язати відповідачів
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зменшити їх присадибну земельну ділянку на ширину 0,65 м від
лінії забудови вулиці вздовж

межі до кінці двору на довжину 29 м та збільшити на
вказану ширину розмір земельної ділянки під двором домоволодіння позивачів по
АДРЕСА_1. Згідно ст. 88 ЦПК та враховуючи змінені вимоги позивачів стосовно розподілу
судових витрат, суд стягує з відповідачів на користь позивачів сплачені витрати
на правову допомогу частково в розмірі по 75 грн. з кожного.

Керуючись
статтями 96,106,107,108,152 і 158 ЗК України та статтями
6,60,209,212,213,215,216,218 ЦПК України СУД

вирішив:

Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_6, що
діє в інтересах ОСОБА_3, про поновлення права землекористування задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зменшити розмір земельної ділянки, що знаходиться в їх
користуванні і на якій розташоване приватне домоволодіння АДРЕСА_2, на ширину
0,65 м від лінії забудови вулиці вздовж межі до кінці двору на довжину 29 м та
збільшити на вказану ширину розмір земельної ділянки під двором будинку
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Стягнути
з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 75 грн. з кожного понесені витрати на правову допомогу
на користь ОСОБА_2 і
ОСОБА_3

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд Харківської області

шляхом
подачі через районний суд заяви про апеляційне оскарження поротягом

десяти
днів з дня проголошення та після цього - апеляційної скарги протягом

двадцяти
днів.