РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13
листопада  2007 року. Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого судді   Буднікової Н.П.,  при секретарі     Коваленко Т.В.,

за участю
представників позивача /відповідача/ ОСОБА_1
- ОСОБА_2  та адвоката
ОСОБА_3.,  позивача /відповідача/
ОСОБА_4,

представника   позивачів
/відповідачів/   ПСП   „Бердянське"   та
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,
відповідача/третьої особи/ ОСОБА_6,
третьої особи ОСОБА_7,  представника
третьої особи ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Бердянську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_10,  ОСОБА_6,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14,
ОСОБА_4,  ОСОБА_15,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17,  ВАТ „Бердянська
трикотажна фабрика",  третіх осіб
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_17,
ОСОБА_18,  ПСП „Бердянське",  БРТБ „Нерухомість Приазов'я",  ОСОБА_19,
ОСОБА_20 про визнання права власності на 1/10 частину будівлі,  за позовом ОСОБА_21 до ОСОБА_1,  третіх осіб ОСОБА_16,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_15,
ОСОБА_17,  ПСП
„Бердянське",  ОСОБА_8,  ОСОБА_7,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_6,    ВАТ
„Бердянська трикотажна
фабрика",    АКБ,  соціального

розвитку
„Укрсоцбанк" в особі Бердянського відділення про визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року,
укладеного між ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика" і ОСОБА_10 за
дорученням від 18.06.1999 року,  в
частині придбання ОСОБА_22  1/10 частини
будівель по АДРЕСА_1 і припиненні права власності ОСОБА_22  на 1/10 частину будівель по АДРЕСА_1 з
30.06.1999 року,  за позовом ПСП
„Бердянське" до ОСОБА_22,  третіх
осіб ОСОБА_16,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_15,  ОСОБА_17,
ОСОБА_4,  ОСОБА_8,  ОСОБА_7,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_6,  ВАТ „Бердянська трикотажна
фабрика",  АКБ соціального розвитку
„Укрсоцбанк" в особі Бердянського відділення про визнання припиненим
договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року,
укладеного між ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням
від 18.06.1999 року,  в частині придбання
ОСОБА_22  1/10 частини будівель по
АДРЕСА_1 і припиненні права власності ОСОБА_22
на 1/10 частину будівель по АДРЕСА_1
з   30.06.1999 року,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2006 року ОСОБА_22  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_15,
ОСОБА_14,  ОСОБА_6,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17 ,  ОСОБА_4,  ВАТ „Бердянська трикотажна  фабрика",  третіх осіб ПСП „Бердянське",  ОСОБА_8,
ОСОБА_7,  ОСОБА_23,  ОСОБА_18 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу будівлі /житлового будинку/АДРЕСА_1 в 1/10 його частині,  укладений між ним і відповідачами з однієї
сторони та ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика",  зареєстрований 30.06.1999 року на Бердянській
регіональній товарній біржі „Нерухомість Приазов'я",  про визнання за ним права власності на 1/10
частину

житлового будинкуАДРЕСА_1, посилаючись на те,  що сторони домовились стосовно всіх важливих
умов договору,  його виконали,  зокрема з його боку були виконані всі істотні
умови договору,  але договір нотаріально
не посвідчений,  при реєстрації

договору
на біржі їм не роз"яснили про обов'язковість нотаріального посвідчення
договору. В зв'язку з чим він змушений звернутися до суду /а.с. 2-3 т.1/.

Ухвалою
суду від 13.11.2007 року вищевказаний позов ОСОБА_22  ,   за
заявою його представників ОСОБА_24
,   адвоката ОСОБА_3.,
залишено без розгляду відповідно до п.5 ч.1   ст.
207 ЦПК України /а.с.
184т.2,   113-115 т.3/.

В травні
2007 року ОСОБА_22   звернувся до суду з
додатковим позовом до ОСОБА_10,
ОСОБА_11,   ОСОБА_12,   ОСОБА_13,
ОСОБА_15,   ОСОБА_14,   ОСОБА_6,
ОСОБА_16,   ОСОБА_17  ,
ОСОБА_4,   ВАТ „Бердянська
трикотажна фабрика",   третіх осіб
ПСП „Бердянське",   ОСОБА_8,   ОСОБА_7,
ОСОБА_23,   ОСОБА_18,   Бердянської регіональної біржі „Нерухомість
Приазов'я",   ОСОБА_19  ,
ОСОБА_20   про визнання за ним
права власності на 1/10 частину будівлі,
яка розташована по АДРЕСА_1,
який об'єднано в одне провадження з іншими позовами. Вказував,   що згідно договору купівлі-продажу від
30.06.1999 року ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика" продала,   а покупці,
в тому числі він,   купили не
житловий будинок,   а будівлю по
АДРЕСА_1,   яка складається із основної
двоповерхової будівлі та господарських будівель і споруд. Відповідно до ч.1   ст.
44,     ст.   47 ЦК
України в редакції 1963 року,   який
діяв на той час,   угоди між
державними,   кооперативними і іншими
громадськими організаціями між собою і з громадянами повинні укладатись у
письмовій формі. Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове тільки у
випадках,   передбачених законом.     ст.
227 ЦК України в редакції 1963 року визначала обов'язкове нотаріальне
посвідчення тільки для договорів купівлі-продажу житлового будинку,   якщо однією із сторін є громадянин. Тобто
цей договір не вимагав обов'язкового нотаріального посвідчення. З його боку всі
істотні умови по договору купівлі-продажу виконані. В рахунок договору
купівлі-продажу він перерахував суму 29668,
80 грн.,   рівноцінну вартості
належної йому 1/10 частини будівлі. Договір укладено в письмовій формі,   зареєстровано в Бердянському підприємстві з
технічної інвентаризації. Але оскільки в теперішній час відповідачі
оспорюють,   як дійсність вказаного
договору в частині належності йому 1/10 частини будівлі АДРЕСА_1,   так і його право власності на цю частину
будівлі,   відповідно до   ст.
392 ЦК України
в редакції 2003 року він просить визнати за ним право власності на 1/10 частину
будівлі АДРЕСА_1 /а.с.  37-38,   42-43 т.2/.

В
судових засіданнях представники ОСОБА_22
- ОСОБА_24  ,   адвокат ОСОБА_3 його позовні вимоги
підтримали.

В жовтні
2006 року ОСОБА_16,   в інтересах якого діяв ОСОБА_25 /за
дорученням/,   звернувся з зустрічним
позовом до ОСОБА_22  ,   Бердянського підприємства з технічної інвентаризації,   третіх осіб ОСОБА_10,   ОСОБА_11,
ОСОБА_12,   ОСОБА_13,   ОСОБА_15,  ОСОБА_14,  ОСОБА_6,  ОСОБА_17 ,
ОСОБА_4,  ВАТ „Бердянська
трикотажна фабрика",  ПСП
„Бердянське",  ОСОБА_8,  ОСОБА_7,
ОСОБА_23,  ОСОБА_18,  який доповнив в березні 2007 року,  про визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року в частині виникнення права у
ОСОБА_22  на придбання у власність 1/10
частини житлового будинку,  розташованого
по АДРЕСА_1,  про спонукання Бердянське
комунальне підприємство з технічної інвентаризації виключити із виданого
19.07.1979 року реєстраційного посвідчення запис про реєстрацію за відповідачем
1/10 частини будівлі по АДРЕСА_1 з тих підстав,
що ОСОБА_22  порушив п.5 договору
купівлі-продажу від 30.06.1999 року,
відповідно до якого покупці були зобов'язані в строк до 14.07.1999 року
внести на рахунок довіреної особи ОСОБА_10 встановлену в договорі суму.
01.09.1999 року ОСОБА_10,  як представник
покупців,  прийняв від продавця будівлю.
При прийомі будівлі представник діяв від імені і в інтересах тих покупців,  які добросовісно виконували свої обов'язки
відповідно з договором купівлі-продажу. Відповідач в це число покупців не
ввійшов і в його інтересах частина будівлі не приймалась. Грошові кошти,  направлені відповідачем після встановленого
договором купівлі-продажу строку і без згоди сторін на його продовження,  не може вважатися належно виконаним
зобов'язанням.  Відповідно до  ст.
ст. 161,  162 ЦК України в
редакції 1963 року зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у
встановлений строк. Не дозволяється одностороння відмова від виконання
зобов'язань і одностороння зміна умов договору. Відповідно  ст.
128 ЦК України
в редакції 1963 року виникнення права власності у покупця виникає з моменту
передачі речі. Пункт 6 договору купівлі-продажу визначає момент переходу права
власності до покупців повною оплатою його вартості в порядку,  передбаченому законом.  Тому просив визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу від 30.06.1999 року в частині придбання ОСОБА_22  права власності на 1/10 частину будівлі,  розташованої у АДРЕСА_1,  зобов'язати Бердянське підприємство з
технічної інвентаризації виключити із виданого 19.07.1999 року реєстраційного
посвідчення запис про реєстрацію за відповідачем 1/10 частини будівлі /а.с. 39,  173-175,
177-178 т.1 /.

Ухвалою
суду від 13.11.2007 року позов ОСОБА_16 відповідно до ч.3  ст. 169 ЦПК України залишено без
розгляду,  оскільки 07.08.2007 року,  17.10.2007 року,  13.11.2007 року ні ОСОБА_16,  ні його представник ОСОБА_25,  будучи належним чином повідомленими,  в судові засідання не з"явилися,  не повідомили cуд про
причину неявки,  не подали заяви про
розгляд справи за їх відсутності /а.с.
153,  156,  174,
185-187 т.2/.

Крім
того,  13.03.2007 року відкриті
провадження у справах Бердянського міськрайонного суду: №2-2400/2007 року за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ,  третіх осіб
ОСОБА_16,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_15,
ОСОБА_17 ,  ПСП „Бердянське",  ОСОБА_8,
ОСОБА_7,  ОСОБА_23,  ОСОБА_18,
ОСОБА_13 ОСОБА_14,  ОСОБА_6,  ВАТ „Бердянська трикотажна
фабрика",  АКБ соціального
розвитку „Укрсоцбанк" в особі Бердянського відділення про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року,  укладеного між ВАТ „Бердянська трикотажна
фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням від 18.06.1999 року,  в частині придбання ОСОБА_22  1/10 частини будівель по АДРЕСА_1 і
припиненні права власності ОСОБА_1  на
1/10 частину будівель по АДРЕСА_1 з 30.06.1999 року,  та №2-2401/2007 року за позовом ПСП
„Бердянське до ОСОБА_1 ,  третіх осіб
ОСОБА_16,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_15,  ОСОБА_17 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_8,  ОСОБА_7,
ОСОБА_23,  ОСОБА_18,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_6,  ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика",  АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк" в
особі Бердянського відділення про визнання припиненим договору купівлі-продажу
від 30.06.1999 року,  укладеного між ВАТ
„Бердянська трикотажна фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням від 18.06.1999
року,  в частині придбання ОСОБА_22  1/10 частини будівель по АДРЕСА_1 і
припиненні права власності ОСОБА_1  на
1/10 частину будівель по АДРЕСА_1 з 30.06.1999 року,  які ухвалою суду від 13.03.2007 року
об'єднані в одне провадження з цією справою /а.с. 189-193,  204-208,
221-225 т.1/.

- В
березні 2007 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_1 ,  який підтримали у судових засіданнях він та
його представник ОСОБА_5
,  про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 30.06.1999 року,
укладеного між ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика" і ОСОБА_10 за
дорученням від 18.06.1999 року,  в частині
придбання ОСОБА_22  1/10 частини будівель
по АДРЕСА_1 і припиненні права власності ОСОБА_22  на 1/10 частину будівель по АДРЕСА_1 з
30.06.1999 року,  оскільки він,  як сторона і учасник договору з сумісної
діяльності від 18.06.1999 року,  в
порушення вимог  ст.  430 ЦК
України в редакції 1963 року,  не
виконав зобов'язання за договором для забезпечення сумісної діяльності,  до 30.06.1999 року не вніс 29668, 80 грн,  чим порушив п.2.1 договору. Відповідно п.5.1
Договору про сумісну діяльність в разі невнесення або тільки часткового
внесення ким-небудь із учасників суми внеску в строки,  передбачені цим договором,  він автоматично вибуває із

складу учасників
сумісної діяльності. Частка учасника,
який вибув,  при відсутності
пропозицій від третіх осіб,
перерозподіляється між учасниками сумісної діяльності,  які залишились,  пропорційно розмірам їх пайових внесків
або,  при наявності згоди інших,  може придбати один із учасників. Тому
вважають,  що ОСОБА_22  30.06.1999 року не був учасником

Договору
про сумісну діяльність від 18.06.1999 року,
а також позбавився права на 1/10 частину будівлі по АДРЕСА_1. У
ОСОБА_22  припинені зобов'язання
/відносини/ по Договору про сумісну діяльність і він перестав бути 30.06.1999
року учасником сумісної діяльності по придбанню і реконструкції дитячого
комбінату по АДРЕСА_1. В п.1 договору купівлі-продажу ОСОБА_10,  який діяв на підставі доручення від
18.06.1999 року,  з ВАТ   „Бердянська
трикотажна   фабрика"
встановлено,     що   покупці придбали об'єкт,  діючи відповідно Договору про сумісну
діяльність від

18.06.1999
року,  підкреслюючи нерозривний зв'язок
цих Договорів,  виходячи із мети
укладення Договору про сумісну діяльність. Впевнені,  що договір купівлі-продажу нерухомості від
30.06.1999 року може визнаватися дійсним тільки при наявності умов: покупцем
будівлі /частини

будівлі/
повинен бути тільки учасник сумісної діяльності на момент його укладення,  договір купівлі-продажу від 30.06.1999 року
повинен бути укладений в нотаріальній формі,
відсутність інших перешкод для його укладення. В даному випадку,  включення ОСОБА_22 ,  який не являвся

учасником
сумісної діяльності,  в число    покупців       30.06.1999    року незаконно. Договір купівлі-продажу
нерухомості від 30.06.1999 року в порушення
ст.  227 ЦК України в
редакції 1963 року нотаріально не посвідчено,
що згідно  ст.  47 ЦК
України тягне за собою недійсність угоди. На їх погляд,  є законні підстави для не визнання за
ОСОБА_22  права власності на 1/10 частину
будівлі і припиненні його права власності на цю частину /а.с.  190-193 т.1/.

В
березні 2007 року ПСП „Бердянське" звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_22 ,  який доповнило в червні 2007
року,  і підтримав у судовому засіданні
представник ОСОБА_5 ,  про визнання
припиненим договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року,  укладеного між ВАТ „Бердянська трикотажна
фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням від 18.06.1999 року,  в частині придбання ОСОБА_22  1/10 частини будівель по АДРЕСА_1 і
припиненні права власності ОСОБА_1  на
1/10 частину будівель по АДРЕСА_1 з 30.06.1999 року,  так як він,
як учасник Договору з сумісної діяльності від 18.06.1999 року не виконав
п.2.1 Договору,  не вніс до 30.06.1999
року 29668;80 грн. для придбання дитячого комбінату,  в порушення вимог п.2.6 Договору не приймав
участі в зборах учасників сумісної діяльності,    відповідно
до   п.5.1   Договору
автоматично   вибув із

складу учасників
сумісної діяльності. Частина учасника,
який вибув,  при відсутності
пропозицій від третіх осіб,
розподіляється між учасниками сумісної діяльності або,  за згодою інших,  може бути придбана одним із учасників.
Наслідком вибуття із числа учасників сумісної діяльності є втрата права
власності,  в даному випадку - на 1/10
частину будівлі по АДРЕСА_1. Пунктом 16 договору купівлі-продажу нерухомості
від 30.06.1999 року встановлено,  що в
разі вибуття покупця із числа учасників Договору про сумісну діяльність по
причині не внесення коштів на ведення сумісної діяльності відповідно до
Договору частина,  яка належить
покупцю,  який вибув,  підлягає відчуженню третім особам,  або учасникам сумісної діяльності,  які залишились,  про що укладається окремий договір
купівлі-продажу між продавцем і новим покупцем.
При цьому в п.1 Договору купівлі-продажу нерухомості встановлено,  що покупці придбали об'єкт згідно Договору про
сумісну діяльність від 18.06.1999 року,
що підкреслює нерозривний зв'язок цих Договорів. Пунктом 16 договору
купівлі-продажу будівлі передбачено за угодою сторін припинення зобов'язань -
прав і обов'язків в разі вибуття покупця із числа учасників Договору про
сумісну діяльність по причині не внесення коштів на ведення сумісної
діяльності. Все це свідчить про припинення договору купівлі-продажу від
30.06.1999 року в частині придбання ОСОБА_22
1/10 частини будівель і припиненні його права власності на 1/10 частину
будівель. Тим більше,  що при укладенні
договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року порушені вимоги про нотаріальну
форму і обов'язковість суб'єктного складу,
який виходить із Договору з сумісної діяльності від 18.06.1999 року.
Додатково вважають,  що відповідно п.п.
2.1 і 5.1 Договору з сумісної діяльності від 18.06.1999 року ОСОБА_22  автоматично вибув з 01.07.1999 року із числа
учасників сумісної діяльності по придбанню і реконструкції дитячого комбінату в
житловий будинок,  а також позбавився
права власності на 1/10 частину будівель по АДРЕСА_1,  про що встановлено в п.16 договору
купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року. Звертають увагу,  що в Договорі з сумісної діяльності від
18.06.1999 року встановлена частка ОСОБА_22
9, 4%,  а в договорі
купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року - 1/10 частина і не
визначена,  в порушення  ст.
ст.  224,  228 ЦК
України в редакції 1963 року,
істотна умова - вартість 1/10 частини,
що тягне для ОСОБА_22
наслідки,  передбачені  ст. 153 ЦК
України в редакції 1963 року. Про те,
що ОСОБА_22  не являється
учасником сумісної діяльності свідчать протоколи зборів товариства,  не прийняття участі в роботі товариства,  відсутність якихось звернень до учасників
товариства. Тобто ОСОБА_22  автоматично,  добровільно відповідно Договору з сумісної
діяльності від 18.06.1999 року і договору купівлі-продажу нерухомості від
30.06.1999 року вибув з 01.07.1999 року із числа учасників сумісної діяльності,  в зв'язку з не

внесенням до
30.06.1999 року включно суми внеску,  що
потягло припинення права власності ОСОБА_22
на 1/10 частину будівлі і припиненні договору купівлі-продажу
нерухомості від 30.06.1999 року на підставі
ст.  ст.  6, 161, 220, 430, 431 ЦК України в редакції
1963 року,   ст.  ст.
16,  598,  629,
651 ЦК України в редакції 2003 року,
п.п.5.1,  19 Договорів від
18.06.1999 року і від 30.06.1999 року. Просили визнати припиненими правовідносини
ОСОБА_1  за Договором з сумісної
діяльності від 18.06.1999 року по придбанню дитячого комбінату,  розташованого у АДРЕСА_1,  переобладнанню в житловий будинок і подальшій
його експлуатації,  як житловий
будинок,  з 01.07.1999 року в зв'язку з автоматичним
вибуттям ОСОБА_22  із числа учасників
сумісної діяльності з 01.07.1999 року в зв'язку з невнесенням внеску до
30.06.1999 року включно,  визнати
припиненим договір купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року в частині
придбання ОСОБА_22  1/10 частини будівлі
і припиненні права власності ОСОБА_22  на
1/10 частину будівлі з 01.07.1999 року /а.с. 204-208 т.1,  100-102 т.2/.

В
судових засіданнях ОСОБА_4 та ОСОБА_5  представник ОСОБА_4 і ПСП „Бердянське" позов
ОСОБА_22  не визнали,  оскільки договір купівлі-продажу від
30.06.1999 року,  укладений між ВАТ
„Бердянська трикотажна фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням від 18.06.1999
року в частині придбання ОСОБА_22  1/10
частини будівель по АДРЕСА_1 припинено 30.06.1999 року з підстав,  вказаних в їх позовах.

В
судових засіданнях представники ОСОБА_22
- ОСОБА_24 ,  адвокат ОСОБА_3. позовні вимоги
ОСОБА_4 та ПСП „Бердянське"   не
визнали з підстав,  вказаних в позові
ОСОБА_22

Відповідно
до ч.3  ст. 267 ЦК України
представником ОСОБА_22  - ОСОБА_24  08.06.2007 року подані заяви про застосування
позовної давності до правовідносин за позовними вимогами ОСОБА_16,  ОСОБА_4,  ПСП
„Бердянське" /а.с.  84-86 т.2/.

Відповідно
до  ст. 267 ЦК України
представником ПСП „Бердянське" - ОСОБА_5
15.06.2007 року подана заява про застосування позовної давності до
позовів ОСОБА_22  /а.с. 99 т.2/.

В
судових засіданнях відповідачі /треті особи/ ОСОБА_10,  ОСОБА_6,
ОСОБА_17 ,  представник ВАТ
„Бердянська трикотажна фабрика" та ОСОБА_16 - ОСОБА_25,  ОСОБА_13,
ОСОБА_15,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9,  представник ОСОБА_18 - ОСОБА_26 ,  позов ОСОБА_22  не визнали,
позовні вимоги ОСОБА_4 та ПСП „Бердянське" підтримали.

В
сьогоднішньому судовому засіданні ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  представник ОСОБА_8
- ОСОБА_9  також  позов ОСОБА_22

не визнали,     позовні вимоги    ОСОБА_4    та    ПСП
„Бердянське" підтримали.

Інші
особи,  які приймають участь у
справі,  в сьогоднішнє судове засідання
не з'явилися,  про розгляд справи
повідомлені належним чином.

Представник
третьої особи акціонерно-комерційного банку соціального розвитку
„Укрсоцбанк" в особі Бердянського відділення начальник БВ ЗОФ АКБ „Укрсоцбанк"
Кобець Т.І. в судовому засіданні 08.06.2007 року просила розглянути справу
згідно діючого законодавства України,  в
подальшому подала заяву про розгляд справи за відсутності представника   банку
/а.с.  131-132 т.2/.

Вислухавши
осіб,  які беруть участь у справі,  вивчивши матеріали справи,  суд приходить до наступного.

Згідно
ч.1  ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Як видно
із пояснень сторін,  досліджених у
судовому засіданні документів,
18.06.1999 року ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_20 ,
ОСОБА_13,  ОСОБА_27,  ОСОБА_15,
ОСОБА_22 ,  ОСОБА_28,  ОСОБА_14,  ОСОБА_6,  ОСОБА_29
,  ОСОБА_30 уклали договір про сумісну
діяльність,  який посвідчено приватним
нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Вержиковською О.П.,  р.№917,
за яким сторони зобов'язуються шляхом об"єднання коштів вести
сумісну діяльність по придбанню дитячого комбінату,  розташованого за адресою: АДРЕСА_1,  що належить на праві приватної власності ВАТ
„Бердянська трикотажна фабрика",
переустаткуванню зазначеного об'єкта у житловий будинок і подальшої його
експлуатації як житлового будинку. Для забезпечення ведення сумісної діяльності
сторони до 30.06.1999 року /включно/ вносять внески на загальну суму 316736
грн.,  в тому числі ОСОБА_22  - 29668, 80 грн. Відповідно п.5.1 Договору у
випадку невнесення або лише часткового внесення будь-яким учасником суми внеску
в терміни,  передбачені цим
договором,  він автоматично вибуває зі
складу учасників сумісної діяльності. Частка вибулого учасника при відсутності
пропозиції від третіх осіб перерозподіляється між учасниками сумісної
діяльності,  що залишилися,  пропорційно розмірам їхніх пайових внесків
або ж набувається одним із учасників при наявності згоди інших. Відповідно п.6.1
Договору всі зміни і доповнення в цей договір вносяться за взаємною згодою сторін
і оформляються нотаріально посвідченою додатковою угодою /а.с.  11-12 т.1/ Із додаткової угоди до договору
про сумісну діяльність,  посвідченого
приватним нотаріусом Вержиковською О.П. від 18.06.1999 року за реєстром
№917,   що  є його невід"ємною частиною,   посвідченої 30.06.1999

року приватним
нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Вержиковською О.П.,   р.№1018,
вбачається,   що у зв'язку з
виходом зі складу учасників сумісної діяльності ОСОБА_28,   ОСОБА_27,
зі зміною внеску ОСОБА_30 та введенням нових учасників ОСОБА_19  ,
ОСОБА_16 внесені зміни та доповнення стосовно розміру внесків ОСОБА_30
-9818,  9 грн.,   ОСОБА_19
- 32555,  6 грн.,   ОСОБА_16
- 9818,  9 грн.,   які вони зобов'язані були внести до
30.06.1999 року /а.с.  14т.1/.

Представлений
договір купівлі-продажу нерухомості,
зареєстрований 30.06.1999 року за №177 на Бердянській регіональній
товарній біржі „Нерухомість Приазов'я",
свідчить про те,   що продавець
ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика" продало,   а покупці ОСОБА_10,   ОСОБА_11,
ОСОБА_12,   ОСОБА_20  ,
ОСОБА_13,   ОСОБА_14,   ОСОБА_22
,   ОСОБА_6,   ОСОБА_30,
ОСОБА_29  ,   ОСОБА_15,
ОСОБА_19  ,   ОСОБА_16,
діючи згідно Договору про сумісну діяльність,   посвідченого приватним нотаріусом Бердянського
міського нотаріального округу Вержиковською Л.П. від 18.06.1999 року,   р.№917,
Доповнення до Договору про сумісну діяльність,   посвідченого приватним нотаріусом
Вержиковською Л.П. від 30.06.1999 року,
р.№1018,   купили будівлю,   яка знаходиться у АДРЕСА_1 за 316736 грн.
Будівля складається із одного основного двоповерхового цегляного будинку літ.
„А" площею 2046,  7 кв.м,   і наступних господарських будівель та споруд:
трьох відкритих цегляних веранд площею 53,
3 кв.м,   55,  7 кв.м,
47,  1 кв.м літ. „а",   „а-1",
„а-2",   музикальної зали
літ. „А1" площею 93 кв.м,   господарського
корпусу „Б" площею 56,  4 кв.м,   шести бетонних альтанок площею 75,  6 кв.м,
38,  8 кв.м,   38,  4
кв.м,   39,  1кв.м.
75,  6 кв.м,   74,  7
кв.м літ. „Г",   „Д",   „Е" „З",   „И",   „К",
цегляного господарського корпусу „Ж" площею 3,  6 кв.м,
металевих воріт №3,   металевих
хвірток №№2,  4,   паркану із металевої сітки №1,   відмостки асфальтованої „І" та із
бетонних плит „П",   драбини
металевої,   ганку бетонного,   балкону із бетонних плит. Покупці придбали
об"єкт продажі,   діючи згідно
Договору про сумісну діяльність,
нотаріально посвідченого 18.06.1999 року,   в наступних частках: ОСОБА_10 - 1/10 частина
будівлі,   ОСОБА_11 - 1/10 частина
будівлі,   ОСОБА_12 - 3/20 частини
будівлі,   ОСОБА_20   - 1/20 частина будівлі,   ОСОБА_13 - 11/100 частин будівлі,   ОСОБА_14 - 1/10 частина будівлі,   ОСОБА_22
- 1/10 частина будівлі,   ОСОБА_6
- 1/20 частина будівлі,   ОСОБА_30 -
3/100 частин будівлі,   ОСОБА_29   - 1/20 частина будівлі,   ОСОБА_15 - 3/100 частин будівлі,   ОСОБА_19
- 1/10 частина будівлі. При укладенні і підписанні договору від імені
покупців діяв ОСОБА_10 за дорученнями: від імені ОСОБА_13,   ОСОБА_11,
ОСОБА_15,   ОСОБА_20  ,
ОСОБА_12,   ОСОБА_22  ,
ОСОБА_14,   ОСОБА_30,   ОСОБА_6,
ОСОБА_29   за дорученням,   посвідченим приватним нотаріусом
Вержиковською О.П. 18.06.1999    року,      р.№918,      від
імені      ОСОБА_19  ,      ОСОБА_16    за

дорученням,  посвідченим приватним нотаріусом
Вержиковською О.П. 30.06.1999 року,
р.№1019. В договорі в якості третьої особи також вказано
акціонерно-комерційний банк соціального розвитку „Укрсоцбанк" в особі
керівника Бердянського відділення Кобець Т.І.,
яка договір не підписувала /а.с.
17-19 т.1/.

На
підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року за заявою
ОСОБА_10,  який діяв за дорученнями,  Бердянське міське комунальне підприємство з
технічної інвентаризації зареєструвало право власності на цілу будівлю,  розташовану у АДРЕСА_1,  в тому числі: за ОСОБА_10 - 1/10
частину,  за ОСОБА_11 - 1/10
частину,  за ОСОБА_12 - 3/20 частини,  за ОСОБА_20
- 1/20 частину,  за ОСОБА_13 -
11/100 частин,  за ОСОБА_14 -1/10
частину,  за ОСОБА_22  - 1/10 частину,  за ОСОБА_6 - 1/20 частину,  за ОСОБА_30 - 3/100 частини,  за ОСОБА_29
- 1/20 частину,  за ОСОБА_15 -
3/100 частини,  за ОСОБА_19  - 1/10 частину,  за ОСОБА_16
- 3/100 частини,  записавши в
реєстрову книгу 1 доп.1,  стор. 107,  реєстровий №332 /а.с. 20т.1/.

Із
додаткової угоди до договору про сумісну діяльність,  посвідченого приватним нотаріусом
Вержиковською О.П. від 18.06.1999 року за реєстром №917,  що є його невід"ємною частиною,  посвідченої 05.07.1999 року приватним
нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Вержиковською О.П.,  р.№1052,
видно,  що у зв'язку з виходом зі
складу учасників сумісної діяльності ОСОБА_29
та введенням нового учасника ОСОБА_17
внесені зміни та доповнення стосовно того,  що ОСОБА_17
до 14.07.1999 року зобов'язана внести внесок 16823, 80 грн. А 04.08.1999
року ОСОБА_29  продала покупцю
ОСОБА_17  1/20 частину будівлі по
АДРЕСА_1,  договір купівлі-продажу
зареєстровано на Бердянській регіональній товарній біржі „Нерухомість
Приазов'я",  р.№206 /а.с.  15 т.1,
224-225 т.2/.

04.08.1999
року Бердянська регіональна товарна біржа „Нерухомість Приазов'я" також
зареєструвала договір купівлі-продажу нерухомості,  за яким ОСОБА_20 ,  ОСОБА_19 ,
ОСОБА_12 продали ПСП „Бердянське" 1/5 частину будівлі по
АДРЕСА_1,  р.№205,  в тому числі продали: ОСОБА_20  - 1/20 частину,  ОСОБА_19
- 1/10 частину,  ОСОБА_12 - 1/20
частину /а.с. 228-230 т.2/.

Із
додаткової угоди до договору про сумісну діяльність,  посвідченого приватним нотаріусом
Вержиковською О.П. від 18.06.1999 року за реєстром №917,  що є його невід"ємною частиною,  посвідченої 12.08.1999 року приватним
нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Вержиковською О.П.,  р.№1469,
видно,  що у зв'язку з виходом зі
складу учасників сумісної діяльності ОСОБА_30
та   введенням   нового
учасника

ОСОБА_4
внесені зміни та доповнення стосовно того,
що ОСОБА_4 до 01.09.1999 року зобов'язаний внести внесок 9818, 90 грн.
20.09.1999 року між продавцем ОСОБА_30 і покупцем ОСОБА_4 укладено договір
купівлі-продажу нерухомості - 3/100 частини будівлі по АДРЕСА_1,  який зареєстровано на Бердянській
регіональній товарній біржі „Нерухомість Приазов'я",  р.№233 /а.с. 16 т.1,  226-227 т.2/.

В
подальшому на підставі відповідних угод співвласниками будівлі по АДРЕСА_1
стали ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_23,  ОСОБА_18 /а.с.
234-239,  256-264 т.2,  а.с. 2-4,
95-96 т.З/.

Суд    вважає    необхідним    уточнити
адресу     спірного    об'єкту нерухомості. В позовних заявах
позивачі ОСОБА_22 ,  ОСОБА_4,  ПСП „Бердянське" вказують,  що спірна нерухомість розташована у АДРЕСА_1.
Разом з тим,  досліджені в судовому
засіданні правовстановлюючі документи на нерухомість,  інвентарна справа свідчать про те,  що будівля розташована у АДРЕСА_1. В зв'язку
з чим суд вважає встановленим,  що
нерухомість,  щодо якої виник судовий
спір,  розташована у АДРЕСА_1.

ОСОБА_4
та ОСОБА_5  - представник ОСОБА_4 та ПСП
„Бердянське" просять визнати недійсним договір купівлі-продажу від
20.06.1999 року,  укладеного між ВАТ
„Бердянська трикотажна фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням від 18.06.1999
року в частині придбання ОСОБА_22  1/10
частини будівель по АДРЕСА_1,  оскільки
він міг бути визнаний дійсним тільки за наявності слідуючи умов:

1.Покупцем
будівлі /частини будівлі/ повинен бути тільки учасник сумісної діяльності на
момент його укладення.

2.Договір
купівлі-продажу від 30.06.1999 року нерухомості повинен був бути посвідчений
нотаріально.

3.Відсутність
якихось інших перешкод для його укладення.

Згідно
ч.1  ст. 47 ЦК України в
редакції 1963 року,  який діяв на момент
укладення договору купівлі-продажу,
нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках,  зазначених у законі. Недодержання в цих
випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками,  передбаченими ч.2  ст. 48 цього Кодексу.

Згідно  ст.
227 ЦК України в
редакції 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути
нотаріально посвідчений,  якщо хоча б
однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність
договору / ст.  47 цього Кодексу/.

Судом
встановлено,  що об'єктом купівлі-продажу
від 30.06.1999 року,  являлась
будівля,   а не жилий будинок.  Про  це
чітко вказано в договорі

купівлі-продажу,  реєстраційному посвідченні,  в довідці ПТІ /а.с.  17-20 т.1,
2-3 т.3/,  підтверджується
дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентарної справи на будівлю та
матеріалами цивільної справи.

Суд
приймає до уваги,  що рішенням
виконавчого комітету Бердянської міської ради від 17.05.1999 року за №380
нежитловий комплекс дитячого комбінату,
розташованого по АДРЕСА_1 загальною площею 2272, 3 кв.м переведено у
житловий будинок,  надано дозвіл ВАТ
„Бердянська трикотажна фабрика" на виконання робіт по реконструкції
приміщень комплексу у окремі житлові квартири згідно із затвердженим проектом
та устаткування їх санітарно-технічним обладнанням,  необхідним для проживання,  реконструкцію розпочати після узгодження
проекту в установленому порядку та одержання дозволу на виконання робіт в
інспекції ДАБК /а.с. 71 т.2/.

Але
судом встановлено,  що за дозволом на
реконструкцію саме товариство з сумісної діяльності не зверталось,  дозвіл на виконання робіт в інспекції ДАБК не
одержувало,  у встановленому законом
порядку реконструйоване  в експлуатацію
не приймалось.

Про
обов'язковість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу саме жилого
будинку,  за яким хоча б однією із сторін
є громадянин,  звернено увагу в п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року із змінами,  внесеними згідно з

Постановами
Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.1992 року,  №15 від 25.05.1998 року,  „Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними".

Тому,  на думку суду,  в даному випадку нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу будівлі по АДРЕСА_1 не було обов'язковим.  При цьому суд приймає до уваги,  що договір відповідає вимогам ч. 1  ст. 44 ЦК України в редакції 1963 року,  відповідно до якої угоди державних,  кооперативних та інших громадських організацій
між собою і з громадянами,  за винятком
усних угод,  зазначених у  ст.  43
цього Кодексу,  та окремих видів
угод,  повинні укладатись в письмовій
формі. Як видно із договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року,  він укладений в письмовій формі,  зареєстрований на Бердянській регіональній
товарній біржі „Нерухомість Приазов'я" і в Бердянському комунальному підприємстві
з технічної інвентаризації /а.с.  17-20
т.1/.

Тільки з
01.01.2004 року  ст. 657 ЦК України
встановила,  що договір купівлі-продажу
майнового комплексу,  житлового будинку
/квартири/ або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Суд
вважає,  що - рішення Бердянського
міськрайонного суду за позовами співвласників будівлі ОСОБА_11 і ОСОБА_18,  ОСОБА_14,
ОСОБА_6 та інших про визнання договору купівлі-продажу нерухомості

частково
дійсним,  про визнання права власності на
частину будинку на підставі ч.2  ст. 47 ЦК України в
редакції 1963 року,  на які посилаються
ОСОБА_4 та ОСОБА_5
,  не свідчать про те,  що суд визнав будівлю по АДРЕСА_1 жилим
будинком,  в рішеннях по всіх справах за
позивачами визнано право власності не на частину жилого будинку,  а на відповідну частину будівлі,  приймаючи до уваги,  що жоден з відповідачів та третіх осіб не
заперечував проти позову,  відмовити в
задоволенні позову не було підстав
/а.с.  196-212 т.2/.

Відповідно
до п.2.1 Договору про сумісну діяльність від 18.06.1999 року грошові кошти
учасникам договору необхідно було внести до 30.06.1999 року включно. Договір
купівлі-продажу будівлі укладено 30.06.1999 року. Тобто укладення договору і
внесення відповідних сум учасниками договору не можна вважати взаємно
пов'язаними,  так як на момент  укладення договору ще не сплив строк   їх внесення.

Відповідно
ч.1  ст. 59 ЦК України
угода,  визнана недійсною,  вважається недійсною з моменту її укладення.
Разом з тим,  на момент укладення
договору купівлі-продажу підстави для визнання її недійсною,  на які посилаються позивачі,    не наступили.

Досліджені
в судовому засіданні протоколи зборів товариства з сумісної діяльності
свідчать,  що між ОСОБА_22  з однієї сторони і іншими учасниками
товариства з сумісної діяльності відносини не склалися,  оцінку яким суд не дає,  так як це не є предметом позову. Із протоколу
№17 зборів товариства з сумісної діяльності від 01.09.1999 року видно,  що рішенням загальних зборів ОСОБА_1  виключено із членів товариства з сумісної
діяльності,  протокол посвідчено
нотаріально 02.09.1999 року /а.с. 1,
5-16,  20-80,  85-86 т.З/.

Як
пояснив суду голова товариства з сумісної діяльності ОСОБА_10,  ОСОБА_22
перерахував внесок в сумі 29668, 80 грн. в наступних розмірах та в
строки: 14.07.1999 року - 9668, 00грн,
20.07.1999 року -10000, 00 грн.,
30.07.1999 року-1144, 00 грн.,
05.08.1999 року - 5000, 00 грн,
27.08.1999 року - 856, 80 грн,
про що надав письмове пояснення /а.с.
19 т.З/.

Вказані
обставини підтверджуються відомостями АКБ „Укрсоцбанк" про рух грошових
коштів на відповідному рахунку на ім"я ОСОБА_10   /а.с. 158-159,  198,
214 т.1,  119-123 т.2/.

Згідно
п.6 договору купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року право власності на
об'єкт переходить до покупців з моменту повної оплати його вартості,  в порядку,
передбаченим цим договором /а.с.
18 т.1/.

Судом
встановлено,  що повністю члени
товариства з сумісної діяльності виплатили вартість будівлі по АДРЕСА_1   27.08.1999 року.

Продавець
ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика" в особі голови правління ОСОБА_31
передав 01.09.21999 року   покупцю в
особі голови

товариства   з сумісної
діяльності   ОСОБА_10   будівлю
по АДРЕСА_1 /а.с.  21 т.1/.

Таким
чином,  судом встановлено,  що під час укладення договору купівлі-продажу
30.06.1999 року,  під час передачі
об'єкту нерухомості 01.09.1999 року ОСОБА_22
являвся учасником товариства з сумісної діяльності.

При
цьому суд приймає до уваги,  що інші
учасники товариства з сумісної діяльності,
від імені яких діяв ОСОБА_10 за дорученнями,  не заперечували визнати ОСОБА_1  покупцем 1/10 частини будівлі,  зареєструвати на нього 1/10 частину
будівлі,  прийняти за актом
прийому-передачі   для нього 1/10 частину
будівлі.

Стверджуючи,  що відповідно до п.5.1 Договору про сумісну
діяльність від 18.06.1999 року ОСОБА_22
автоматично вибув із складу учасників товариства з сумісної
діяльності,  що він сам добровільно відмовився
від участі в товаристві з сумісної діяльності,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5  не приймають до
уваги вимоги п.6.1 Договору,  згідно
якого всі зміни і доповнення в цей договір вносяться за взаємною згодою сторін
і оформляються  нотаріально посвідченою
додатковою угодою.

Суду не
було надано нотаріально посвідчену додаткову угоду про внесення змін щодо
вибуття ОСОБА_1  із учасників товариства
з сумісної діяльності,  не було надано
його заяву з клопотанням про виключення з товариства з сумісної діяльності.

ПСП
„Бердянське" просить визнати припиненим договір купівлі-продажу від
30.06.1999 року,  укладений між ВАТ
„Бердянська трикотажна фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням від 18.06.1999
року в частині придбання ОСОБА_22  1/10
частини будівель,  а також ОСОБА_4 та ПСП
„Бердянське" просять припинити право власності ОСОБА_1  на 1/10 частину будівель по АДРЕСА_1 на
підставі  ст.  ст. 161,
220,  227,  430,
431,  432 ЦК України в
редакції 1963 року та  ст.  ст.
203 п.4,  205,  216,
220,  598,  629,
651,  657,  1130,
1131 ЦК України
в редакції 2003 року.

Згідно  ст.  55
Закону України „Про власність",
який діяв з 15.04.1991 року громадянин не можу бути позбавлений права
власності на своє майно,  крім
випадків,  передбачених цим Законом та
іншими законодавчими актами України.

Згідно  ст. 321 ЦК
України в редакції 2003 року право власності є непорушним.  Ніхто не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Право
власності особи може бути припинено тільки з підстав передбачених  ст. 346 ЦК
України.

Судом встановлено,   що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості
від 30.06.1999 року ОСОБА_22   є
власником 1/10 частини будівлі по АДРЕСА_1.

Викладені
ОСОБА_4 та ОСОБА_5   підстави для
визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року недійсним в
частині придбання ОСОБА_22   1/10 частини
будівлі не ґрунтуються на законі.

Угода
може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками,   передбаченими законом.   Тому суд повинен встановити наявність тих
обставин,   з якими закон пов"язує
визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Невиконання
або неналежне виконання угоди не може бути підставою для визнання її недійсною.

Суд
вважає,   що оскільки на момент укладення
договору купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року і до передачі-прийому
об'єкту нерухомості 01.09.1999 року ОСОБА_22
являвся учасником товариства з сумісної діяльності,   до передачі-прийому об'єкту вніс грошовий
внесок в сумі відповідно до договору,
без визнання договору купівлі-продажу недійсним чи без розірвання
договору,   підстав для припинення права
власності ОСОБА_22   на 1/10 частину
будівлі по АДРЕСА_1 ні з 30.06.1999 року,
ні з 01.07.1999 року,   ні в
теперішній час немає.

В
додатковій позовній заяві ПСП „Бердянське" просить врахувати,   що в Договорі про сумісну діяльність доля
ОСОБА_22   встановлена 9,  4%,   а
в договорі купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року - 1/10 частина,   що тягне за собою наслідки,   передбачені
ст.   153 ЦК України. Але при
цьому не враховує конкретні обставини справи,
за яких розмір внесків кожного із учасників товариства з сумісної
діяльності визначався не від площі приміщень,
які попередньо умовно були розділені між ними,   а від їх значимості: чи то капітальне
приміщення,   чи частково відкрите
приміщення,   таке інше. Це
підтверджується аналізом договору про сумісну діяльність та договором
купівлі-продажу,   із яких
вбачається,   що не тільки ОСОБА_22  ,   а
всі власники 1/10 частини будівлі,   чи
1/20 частини будівлі,   чи 3/100 частин
будівлі зобов'язані були сплачувати різні суми /а.с.  11,
17т.1/.

Крім того,   суд приймає до
уваги,   що ОСОБА_4 та ПСП
„Бердянське" звернулись до суду з позовами до ОСОБА_22   про визнання договору купівлі-продажу від
30.06.1999 року в частині,   про
припинення права власності з 1999 року після спливу позовної давності.

При
цьому,   не зважаючи на те,   що представники протилежної сторони подали
заяву про застосування позовної давності,
не просять її поновити,   не
приводять ніяких поважних причин   її
пропуску.

За таких доказів суд приходить до висновку,  що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ПСП „Бердянське"
необхідно відмовити в повному обсязі.

Зважаючи
на викладене,  суд вважає,  що відповідно до  ст.
ст. 44,  47,  227 ЦК
України в редакції 1963 року є підстави визнати за ОСОБА_22  право власності на   1/10 будівлі по АДРЕСА_1.

Згідно  ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності,  якщо це право оспорюється або
не визнається іншою особою.

Судом
встановлено,  що на підставі договору
купівлі-продажу нерухомості від 30.06.1999 року ОСОБА_22  є власником 1/10 частини будівлі по АДРЕСА_1.
По теперішній час цей договір   не
визнано незаконним,  не розірвано.

В жовтні
2006 року ОСОБА_16
звернувся до ОСОБА_1  з зустрічним
позовом,  який доповнив в березні 2007
року,  про визнання недійсним
вищевказаний договір в частині виникнення права у ОСОБА_22  на придбання у власність 1/10 частини будівлі
/а.с. 39,  173-175 т.1/.

В
березні 2007 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_22  про визнання недійсним цього договору в частині
придбання ОСОБА_22  1/10 частини
будівель,  про припинення його права
власності на 1/10 частину будівель
/а.с.  190-193 т. 1 /.

В
березні 2007 року ПСП „Бердянське" звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_22 ,  який доповнило в червні 2007
року,  про визнання припиненим договору
купівлі-продажу від 30.06.1999 року в частині придбання ОСОБА_22  1/10 частини будівель і припиненні права
власності ОСОБА_1  на 1/10 частину
будівель /а.с. 204-208 т.1,  100-102
т.2/.

Таким
чином,  з жовтня 2006 року право власності
ОСОБА_22  оспорюється,  що дає йому підставу звернутися до суду за
захистом свого права.

Керуючись  ст.
ст.  202,  212-218,
223 ЦПК України,   ст.  ст. 3,
6,  47,  48,
161,  220, 227, 430, 431, 432 ЦК України в
редакції 1963 року,   ст.  ст.  16,
203, 205,  216,  220,
261,  598,  629,
657,  1130,  1131 ЦК
України в редакції 2003 року,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1  задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_22 на підставі договору купівлі-продажу,  укладеного між продавцем відкритим
акціонерним товариством „Бердянська трикотажна фабрика" та покупцями,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_20,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_22,  ОСОБА_6,
ОСОБА_30,  ОСОБА_29,  ОСОБА_15,
ОСОБА_19,  ОСОБА_16,  третьою особою Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку „Укрсоцбанк",
зареєстрованого 30.06.1999 року Бердянською регіональною товарною біржою
„Нерухомість Приазов'я",
р.№177,  право власності на 1/10
частину будівлі,  розташованої у
АДРЕСА_1,  яка складається з одної
основної двоповерхової цегляної будівлі площею 2046, 7 кв.м літ. „А" і
наступних господарських будівель і споруд: веранди відкритої цегляної площею
53, 3 кв.м - „а",  веранди відкритої
цегляної площею 55, 7 кв.м - „а-1",
веранди відкритої цегляної площею 47, 1 кв.м - „а-2",  музикального залу площею 93, 0 кв.м
-„АІ",  господарського корпусу
площею 56, 4 кв.м - „Б",  альтанки
бетонної площею 75, 6 кв.м - „Г",
альтанки бетонної площею 38, 8 кв.м - „Д",  альтанки бетонної площею 38, 4 кв.м -
„Е",  альтанки бетонної площею 39, 1
кв.м - „З",  альтанки бетонної
площею 39, 1 кв.м - „З",  альтанки
бетонної площею 75, 6 кв.м - „И",
альтанки бетонної площею 74, 7 кв.м- „К",  цегляного господарського корпусу площею 3, 6
кв.м - „Ж",  воріт металевих
№3,  воріт металевих №№2,  4,
паркану із металевої сітки №1,
відмостки асфальтованої - „І",
відмостки із бетонних плит - „II",  сходів металевих,  ґанку бетонного,  балкону
із бетонних плит.

Відмовити
ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_22,  третіх
осіб ОСОБА_16,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_15,
ОСОБА_17,  ПСП
„Бердянське",  ОСОБА_8,  ОСОБА_7,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_6,  ВАТ „Бердянська трикотажна фабрика",  АКБ
соціального розвитку „Укрсоцбанк" в особі Бердянського відділення про
визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року,  укладеного між ВАТ „Бердянська трикотажна
фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням від 18.06.1999 року в частині придбання
ОСОБА_22  1/10 частини будівель по АДРЕСА_1
і припиненні права власності ОСОБА_22  на
1/10 частину будівель по АДРЕСА_1 з 30.06.1999 року.

Відмовити
ПСП "Бердянське" в позові до ОСОБА_22,  третіх осіб ОСОБА_16,  ОСОБА_10,    ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_15,  ОСОБА_17,
ОСОБА_4,  ОСОБА_8,  ОСОБА_7,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_6,  ВАТ „Бердянська трикотажна
фабрика",  АКБ соціального
розвитку „Укрсоцбанк" в особі Бердянського відділення про визнання
припиненим договору купівлі-продажу від 30.06.1999 року,  укладеного між ВАТ Бердянська трикотажна
фабрика" і ОСОБА_10 за дорученням від 18.06.1999 року,  в частині придбання ОСОБА_22  1/10 частини будівель по АДРЕСА_1 і
припиненні права власності ОСОБА_1  на 1/10 частину будівель по АДРЕСА_1 з
30.06.1999 року.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.