Справа
№2-2727/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

13 лютого 2007
р. Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської
області у

складі:
головуючого -
судді:                 Троян
Н.А.

при
секретарі                                          Смиковій
Ю.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади м.Нікополя про встановлення факту родинних відносин та
визнання права власності на ½  частину квартири
в порядку спадкування за законом, суд-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на
½  частину квартири в порядку спадкування за
законом посилаючись на такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2. Відомості про батька в свідоцтві про народження відсутні. Після смерті
матері залишилось спадкове майно, а саме Уг частина квартири АДРЕСА_1, грошові внески в Нікопольській філії ВАТ „Держощадбанк
України" НОМЕР_1 на рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3. Інша частина квартири
належить йому на праві особистої власності.

За життя мати не
розпорядилася належним їй майном, заповітів не склала. Він є спадкоємцем першої
черги, інших спадкоємців немає.

Для отримання свідоцтва про
право власності на частину квартири він звернувся до другої Нікопольської
державної нотаріальної контори. Однак йому в Здійсненні нотаріальних дій було
відмовлено, оскільки в свідоцтві про смерть матері та в правовстановлюючому
документі щодо спадкової частини квартири прізвище матері
вказано"ОСОБА_2", в той час як в свідоцтві про його народження та за
паспортом прізвище „ОСОБА_2". Причиною цьому є те, що при перекладі на
українську мову прізвище матері було невірно перекладено як „ОСОБА_2".

Спадщину він прийняв шляхом
фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як проживає
та зареєстрований за однією адресою з померлою.

Просить встановити факт, що
ОСОБА_2 є його рідною матір*ю та визнати за ним право власності на ½  частину квартири АДРЕСА_1 та грошові вклади в порядку спадкування за законом.

Представник Нікопольської
міської Територіальної громади в судове засідання не з*явився, згідно поданної
заяви просить справу розглядати за його відсутність, проти позову не заперечує.

Суд, заслухавши позивача,
свідків, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та
підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні
після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено в судовому
засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача -ОСОБА_2 (а.с.
11). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке
складається з ½ частини
квартири по АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2 на праві спільної власності (а.с.6)
та грошові вклади в Нікопольській філії ВАТ ,Держощадбанк України" НОМЕР_1
на рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.8-9). Інша ½ частина квартири належить позивачу, ОСОБА_2 (а.с.6).

Для отримання свідоцтва про
право власності на частину квартири він звернувся до другої Нікопольської
державної нотаріальної контори. Однак йому в здійсненні нотаріальних дій було
відмовлено, оскільки він не може надати документи, що підтверджують родинні
відносини зі спадкодавцем (а.с 2).

В свідоцтві про смерть матері позивача та в правоустановлюючому документі на ХА частину вищевказаної квартири її прізвище записано „ОСОБА_2".
Внаслідок перекладу прізвища матері на українську мову її прізвище записано
„ОСОБА_2". Згідно свідоцтва про народження позивача у графі , »мати"
записане прізвище ,,ОСОБА_2"(а.с.10), за паспортом прізвище позивача
-ОСОБА_2, отже у суду не винікає сумніву той факт, що ОСОБА_2 дійсно є рідною
матір*ю позивача.

Спадщину він прийняв шляхом
фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як проживає
та зареєстрована за однією адресою з померлою (а.с 15).

За данними з витягу зі
Спадкового реєстру від 12.12.2006 р. заповіти від імені ОСОБА_2 не
посвідчувались (а.с. 13-14).

Свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні підвердила вищевикладене та пояснила, що є сусідкою позивача, ОСОБА_2
знає з 1956 року, з його матір*ю вона робила на одній роботі. ОСОБА_2 та її
син, позивач по справі, мешкали в одній квартирі, вели спільне господарство до момента її смерті.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що мешкає в одному будинку з позивачем з 1965 року. В квартирі АДРЕСА_1 проживав позивач та його мати ОСОБА_2. Разом вони вели домашнє
господарство, жили однією сім*єю, він називав її мати, вона його сином.

У суду немає підстав
ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Судом також встановлено, що
позивач постійно проживає в спадковій квартирі, тому відповідно до п. 16 Декрету КМУ « Про державне мито» він звільняється від сплати державного мита.

На підставі
вищевикладенного, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_2 право власності на ХА
частину квартири АДРЕСА_1 та грошові вклади в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 1220, 1228,
1261, 1268 ЦК України, ст. 10,11,209,212,214-215,217-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що ОСОБА_2
є матір*ю ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на ½  частину квартири АДРЕСА_1, грошові внески на
рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в філії Нікопольського відділення ВАТ „Державний
ощадний банк України" НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.