Справа
№2-1320 2007 рік
РІШЕН НЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27 вересня
2007року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді
Колодяжної І.М. при секретарі - Яшневій С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5  приватний нотаріус Бікінеєва Ірина
Анатоліївна,  Комунальне підприємство
"Харківське міське бюро технічної інвентаризації",  про визнання права власності та частково
недійсним договору купівлі-продажу квартири,
-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2.,
в якій просила суд поновити їй строк позовної
давності,  визнати частково недійсним
правочин купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в частині покупця,  посвідчений приватним нотаріусом Біккінеєвою
І.А. 29.08.2001 року,  визнати позивачку
покупцем Vi частини квартири АДРЕСА_1,  а також: визнати за нею право власності на 'А
частину квартири АДРЕСА_1 у рівних частках з відповідачкою та зобов'язати КП
'Харківське міське бюро технічної інвентаризації " внести зміни до
державного реєстру. Позивачка посилалася на те,
що 04.11.2000 року між: дочкою позивачки та ОСОБА_3. було зареєстровано
шлюб. Позивачка та мати зятя позивачки - ОСОБА_2. придбали за свої спільні
кошти квартиру АДРЕСА_1 за 30240 гривень,
з яких позивачка дала 15200 гривень. Договір купівлі-продажу квартири
було зареєстровано 29.08.2001 року приватним нотаріусом Біккінеєвою І.А.
Покупцем у зазначеному правочину було зазначено ОСОБА_2. Після оформлення
правочину дочка позивачки та її зять вселилися у зазначену квартиру та
прописалися у ній. Відповідачка запевняла позивачку,  що переоформить квартиру на дітей. Останнім
часом відносини між: дочкою позивачки та її зятем погіршилася та позивачка
дізналася,  що ОСОБА_2. має намір
відселити дочку позивачки із зазначеної квартири,  висловлює думку про продаж; квартири.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_7. позов
підтримали,  просили його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2. та її представник ОСОБА_6. позов не визнали,  пояснивши,
що у 2001 році вона придбала квартиру АДРЕСА_1 за власні кошти для себе
та для свого чоловіка та після купівлі квартири вона залишилася мешкати у ній
та прописала у квартиру свого сина ОСОБА_3
оскільки у нього не було свого житла,
а також: його дружину ОСОБА_4.-
на прохання свого сина.

Третя особа
ОСОБА_4 позов підтримала,  просила його
задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3проти задоволення позову заперечував,  посилаючись на те,  що у 2001 році його мати- відповідачка
ОСОБА_2. придбала квартиру АДРЕСА_1  за
власні кошти для себе та для свого чоловіка та після купівлі квартири вона
залишилася мешкати у ній та прописала його у квартиру,  оскільки у нього не було свого житла,  а також прописала у квартиру його дружину-
ОСОБА_4. на його
прохання.

Третя особа ОСОБА_8. просив вирішити справу на розсуд суд,  пояснивши,
що в 2001 році він продав відповідачці ОСОБА_2. квартиру АДРЕСА_1 Всі
переговори з приводу продажу квартири велись з ОСОБА_2.,  їй він
передав ключ від вищевказаної квартири. Розмови про передачу половини коштів на
придбання квартири позивачкою ОСОБА_1. не було.

Третя особа приватний нотаріус Біккінеєва І.А. та представник третьої особи
КП 'Харківське міське бюро технічної інвентаризації" у судове засідання не
з'явилися,  про місце та час розгляду
справи були повідомлені належним чином,
залишили суду заяву,  в якій
просили розглядати справу за їх відсутності,
винести рішення на розсуд суду.

Заслухавши пояснення осіб,  які
беруть участь у справі,  вивчивши
матеріали справи,  суд не знаходить
підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

04.11.2000         року ОСОБА_3
одружився із

ОСОБА_9,  якій після одруження
присвоєно прізвище

ОСОБА_9,  що підтверджується
ксерокопією свідоцтва про одруження (а.с.8).

29.08.2001         рокуОСОБА_2 уклала
з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1

відповідно до якого ОСОБА_8.,  як
продавець,  одержав від ОСОБА_2. 30240

гривень (а.с.б,  32, 50).

Згідно з ксерокопією технічного паспорта,
виданого КП 'Харківське міське бюро технічної інвентаризації",  квартира АДРЕСА_1знаходиться у власності
ОСОБА_2 (а.с. 49-51).

Відповідно до довідки КЖЕП № 121 Комінтернівського району м. Харкова від
26.09.2006 року № 3151,  ОСОБА_3
прописаний у квартирі АДРЕСА_1з 18.09.2001 року,  а ОСОБА_4- з 17.09.2002року (а.с.7).

Як вбачається з ксерокопії акта від 20.11.2006 року,  який був складений комісією КЖЕП № 121
Комінтернівського району м. Харкова,  у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  а фактично мешкає одна особа-ОСОБА_4.
(а.с.48).

Позивачка у судовому засіданні пояснила суду,  що вона передавала ОСОБА_2. гроші в сумі
15200 гривень для придбання вищезазначеної квартири,  які вона позичила у своєї матері ОСОБА_11 та
у друга сім Ч ОСОБА_10,  що
підтверджується розписками.

Так,  із розписок вбачається,  що 20.08.2001 року ОСОБА_1. позичила у
ОСОБА_11 гроші в сумі 10000 гривень на придбання квартири своїй дочці ОСОБА_12  які повернула у жовтні 2002 року (а. с.
43),  а 27.08.2001 року ОСОБА_1. позичила
у ОСОБА_10. гроші в сумі 5000 гривень на придбання

квартири   своїй   дочці
ОСОБА_12    які   повернула
01.09.2002 року  ,    що підтверджується розпискою (а. с. 44).

Зазначені обставини підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_11. -мати
позивачки,  яка пояснила суду,  що позивачка позичала у неї у 2001 році гроші
в сумі 10000 гривень ніби-то для купівлі квартири для своєї дочки ОСОБА_4. та
її чоловіка . Проте свідок ОСОБА_11. не знала чи передавались гроші для купівлі
квартири відповідачці ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_10 друг сім'ї позивачки пояснив суду,  що позивачка позичила у нього гроші в сумі
5000 гривень для купівлі квартири чи для ремонта,  але він не бачив чи передавала позивачка гроші відповідачці
ОСОБА_2.

Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10.
щодо позичання у них позивачкою грошей саме для купівлі квартири для її
дочки та зятя базуються на словах самої позивачки.

Таким чином,  позивачка не надала
суду жодних доказів того,  що вона
передавала гроші в сумі 15200 гривень ОСОБА_2. для покупки нею квартири
АДРЕСА_1 для їх дітей.

Як пояснила у судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2. та не заперечувала
3-тя особа ОСОБА_3,  у неї та її чоловіка
було достатньо грошей для придбання квартири АДРЕСА_1.

На підтвердження своїх слів відповідачка ОСОБА_2. надала суду довідку № 26
Повного малого підприємства "Імпульс" від 06.11.2006 року,  з якої вбачається що з 1991 року по 1999 рік
засновниками ПМП "Імпульс" були ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,  аз 2000 року по цей час засновником є
ОСОБА_3Доходи підприємства становили у 1999 році- 129163 гривні,  у 2000 році- 184925 гривень,  у 2001 році- 99850 гривень (а.с.47),  що підтверджує наявність у відповідачки та її
чоловіка грошей для придбання вищезазначеної квартири.

Відповідачка ОСОБА_2. пояснила суду,
що квартира АДРЕСА_1 була нею придбана для неї та її чоловіка,  який хворіє. З боку позивачки не було жодних
пропозицій щодо купівлі цієї квартири.Цей факт підтвердив також 3-я особа
ОСОБА_3. та свідок ОСОБА_3.

Після купівлі квартири відповідачка залишилася проживати у ній та прописала
в квартирі свого сина ОСОБА_3  оскільки у
нього не було житла у м. Харкові. На прохання свого сина відповідачка також;
прописала у квартиру його дружину -ОСОБА_4.
Оплату за комунальні послуги у квартирі здійснювала відповідачка.

У судовому засіданні відповідачка зазначала,  що у неї із сином була розмова про те,  що він зі своєю дружиною житиме у квартирі
АДРЕСА_1 до придбання ними свого власного житла.

Зазначені
обставини підтвердив також свідок ОСОБА_3.- чоловік відповідачки,  який пояснив суду,  що квартира квартира АДРЕСА_1 була придбана
ним та відповідачкою ОСОБА_2 за спільні кошти. На той час ОСОБА_2. навчалася у
м. Харкові,  а він тимчасово працював у
м. Харкові та мав пропозиції щодо постійної роботи у м. Харкові,  але він захворів та відповідачка повернулася
до с Зачепилівка Харківської області. Родина сина поселилася проживати у
зазначену квартиру тимчасово,  оскільки
син почав працювати у м. Харкові.

Свідок ОСОБА_14-подруга
відповідачки пояснила суду,  що квартиру
АДРЕСА_1 придбала ОСОБА_2. за свої кошти,
оскільки мала постійний та добрий прибуток. Відповідачка мала намір
переїхати разом зі своїм чоловіком проживати до м. Харкова,  але обставини склалися так,  що вони залишилися у с Зачепилівка
Харкьгвської області. Розмов про придбання квартири для дітей свідок від
відповідачки не чула.

Згідно зі cm.
З28 ЦК України
право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом,  зокрема
із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачка ОСОБА_1. не надала суду жодних доказів того,  що ОСОБА_2. набула право власності на
квартиру АДРЕСА_1 неправомірно.

Згідно з ч.4 cm.60 ЦПК
України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивачка також; просила суд поновити їй загальний строк позовної
давності,  посилаючись на те,  що вона дізналася про порушення свого права
лише у вересні 2006 року,  коли ОСОБА_3. звернувся
до суду із позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_4

Відповідно до ст.257 ЦК
України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Зазначена вище вимога не входить до переліку вимог,  на які позовна давність не поширюється,  а також; до переліку вимог,  що передбачені cm. 258 ЦК України,  для яких встановлено спеціальний строк
позовної давності.

Згідно з ч.4, 5 cm.267 ЦК України сплив
позовної давності,  про застосування якої
заявлено стороною у спорі,  є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної
давності,  порушене право підлягає
захисту.

Суд вважає,  що причини пропуску
строку позовної давності,  що були
зазначені позивачкою,  не є поважними.

Таким чином,  суд вважає,  що позовні вимоги ОСОБА_1. заявлені
необгрунтовано та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.б cm.
154 ЦК України
якщо у задоволенні позову було відмовлено,
вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим
рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення
або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Суд вважає за необхідне скасувати заходи із забезпечення позову,  що були вжиті ухвалою суду від 05 жовтня 2006
року.

На підставі викладеного та керуючись cm.cm.10, 11, 154, 209, 212, 214-215,  218 ЦПК України,  cm.cm.256,  257, 267,
328 ЦК України
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  треті особи:
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5
приватний нотаріус Біккінеєва Ірина Анатоліївна,  КП 'Харківське міське бюро технічної
інвентаризації" про визнання права власності та частково недійсним
договору купівлі-продажу квартири відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову,  що були вжиті ухвалою суду від 05 жовтня 2006
року та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1
яка належить ОСОБА_2

Рішення суду
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 cm.295 ЦПК України.