Справа №2-4717/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2007
року  Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого
- судді Свяченої Ю.Б.,  при секретарі -
Рудіч C.O.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права
власності на нежитлові підвальні допоміжні приміщення,  за участю третіх осіб,  які не заявляють самостійних вимог на предмет
спору,  на стороні відповідача -
представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради,  фізичної особи-підприємця -ОСОБА_2. та
фізичної особи-підприємця - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської
ради про визнання  права  власності
на  нежитлове  підвальне
допоміжне  приміщення  №
601,  загальною площею 275
кв.м.,  що розташовано в будинку АДРЕСА_1
(далі „Приміщення"). Позивач посилається на наступні обставини.

У 2003 році власником квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 було
запропоновано ОСОБА_1. для особистого використання підвальне приміщення,  загальною площею 275 кв.м.,  яке розташовано під вікнами його квартири. В
цьому приміщенні позивач за власний рахунок зробив ремонт,  чим значно поліпшив його технічний стан.
Також,  з 2003 року по кінець 2006 року
позивач за власні кошти зробив ремонт парадної даного будинку,  зміцнив фундамент будинку,  замінив комунікації будинку та інш.
будівельні роботи на загальну суму 67 132 грн.

На підставі ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного
житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень будинку.

Таким чином,  власники квартир у
будинку АДРЕСА_1 є співвласниками спірного Приміщення.

Завдяки тому,  що
ОСОБА_1. значно поліпшив технічний стан підвалу та будинку,  між ним та власниками всього будинку (34
квартири) виникла домовленість про те,
що власники квартир всього будинку,
як спільні власники допоміжних приміщень,  надали свою згоду на передачу йому у
власність підвального приміщення № 601,
загальною площею 275 кв.м.,  в
будинку АДРЕСА_1.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 2 березня 2004 року №4
рп/2004 року,  право власності на
допоміжні приміщення (горища,
підвали,  сараї,  колискові та ін.) додатково підтверджувати не
треба.

З 2003 року по 2006 рік ОСОБА_1. користувався вищенаведеним підвальним
приміщенням,  але через договір оренди №
255/4 від 01 лютого 2006 року між Представництвом по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради ( далі „Представництво" ) та СПД
ОСОБА_2.,  позивача було змушено
звільнити Приміщення.

До даного Приміщення примикає ще одне приміщення,  загальною площею 54, 6 кв.м.,  на яке 28 лютого 2006 року був складений ще
один договір оренди за № 254/4 між Представництвом та СПД ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1. зазначив,  що на
підставі свідоцтва про право власності,
видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 01.03.2006 року за
рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 710 від 25.11.2004 року
спірне Приміщення належить

територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Посилаючись на п.5 ст.6 закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні",  рішення
КСУ від 02.03.2004 року №2-рп/2004 позивач вважає,  що мешканці багатоквартирного будинку
АДРЕСА_1 є органічною частиною територіальної громади Приморського р-ну міста,  діють як суб'єкти права власності,  у тому числі на допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку.

Отже вони є
співвласниками Приміщення на праві сумісної власності.

Починаючи з 2006 року мешканці будинку неодноразово і публічно
заявляли,  що експлуатація
Представництвом спірного приміщення аж ніяк не відображається на їх загальних
потребах в покращенні стану дома,
домової та придомової території,
інженерних комунікацій тощо. В той час,
як первинний користувач - позивач постійно турбувалися і фактично
здійснював за свої кошти необхідні ремонтні роботи в Приміщенні та загально
будівельній роботі. Таким чином права та інтереси конкретної частини
територіальної громади Приморського р-ну м. Одеси щодо благоустрою свого
будинку фактично були захищенні виключно позивачем під час користування ним
Приміщенням.

У відкрите судове засідання позивач ОСОБА_1. з'явився та цілком підтримав
заявлені позовні вимоги,  просив суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Одеської міської ради у судове
засідання з'явився,  позовні вимоги не
визнав,  просив суд відмовити в позові
повністю,  пояснивши,  що відповідно до вимог ст. 143 Конституції
України територіальна громада міста безпосередньо або через створені ними
органи місцевого самоврядування керує майном,
що знаходиться в комунальній власності. Одеська міська Рада,  як власник спірного приміщення у
відповідності зі ст. 4 Закону України „Про власність" володіє,  користується та розпоряджається приналежним
йому майном. Пунктом 1 ст. 55 зазначеного закону передбачено,  що власник не може бути позбавлений своїх
прав на майно. Відповідно до п. 5 ст. 60 Закону України „Про місцеве
самоврядування в України" до виняткової компетенції органом місцевого
самоврядування відносяться правомочності по володінню,  користуванню та розпорядженню об'єктами
комунальної власності,  рішення питань
про їх відчуження. Згідно ст..
4 Закону України „Про власність",
ст. 319 ЦК України
тільки власник - Одеська міська Рада має право розпоряджатися своїм майном за
своїм розсудом та у рамках закону.

Представники третіх осіб - представництва по управлінню комунальною
власністю Одеської міської ради,
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
у судове засідання не з'явились,
викликались належним чином,  про
поважні причини неявки в судове засідання суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи та наявні докази у сукупності,  прийнявши до уваги обставини та пояснення
позивача,  представника відповідача,  суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1. обґрунтовані,  такими,
що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1. за власний рахунок зробив ремонт Приміщення,  чим значно поліпшив його технічний стан.
Також,  з 2003 року по кінець 2006 року
ОСОБА_1. за власні кошти зробив ремонт парадної даного будинку,  зміцнив фундамент будинку,  замінив комунікації будинку та інш.
будівельні роботи. Загальна підтверджена сума власних грошових витрат позивача
становить 67 132 грн.

Отже в період з 2003 по 2006 рік,  за
власні кошти ОСОБА_1. була виконана капітальна реконструкція Приміщення. Також
були зміцненні будівельні елементи фундаменту,
перекриття,  замінені старі
комунікації,  відремонтована частка
загальнодомової каналізації. Таким чином раніше забруднене,  роками не використовуване допоміжне
приміщення багатоквартирного будинку,
перетворилось в повноцінне службове Приміщення. В підтвердження
вищевказаного позивач надав до суду копії документів: кошторис на капітальний
ремонт Приміщення,  податкові накладні на
отримання будівельних матеріалів,  інші
документи,  що знаходяться в матеріалах
справи.

В ході ремонтних робіт було значно поліпшено фасад вказаного приміщення.
Ремонтні роботи виконувались позивачем за узгодженням та при участі мешканців
багатоквартирного будинку,  які були
вкрай зацікавлені в наведенні елементарного порядку внутрібудинкової та
прибудинкової території.

Вдячні за багаторічні добросусідські відносини та
безкорисну побутову допомогу з боку позивача мешканці багатоквартирного
будинку,  як частина територіальної громади,  з 2004 року неодноразово звертали увагу
Одеської міської ради на факт свого безумовного права сумісної власності на
спірне Приміщення,  посилаючись на
рішення КСУ від 02.03.2004 року №2-рп/2004.

Згодом,  діючи усвідомлено,  мешканці - власники квартир багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1 добровільно передали позивачу свої чинні,  індивідуальні права власності на Приміщення.
Це підтверджується колективною заявою мешканців (власники 34-х квартир - 100%
власників будинку),  в якій
зазначено,  що кожен з них передає свою
частку права спільної власності на Приміщення. Заява посвідчена посадовою
особою КП ДЄЗ .

01 лютого 2006 року між приватним підприємцем ОСОБА_2. та Представництвом
по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради було укладено договір
оренди спірного Приміщення за № 255/4 терміном на 25 років,  не зважаючи на те,  що а ні Одеська міська рада,  ні СПД ОСОБА_2.,  не витратили жодних кошт на відбудову,  реконструкцію,  багаторічне підтримання експлуатаційного
стану Приміщення. В результаті чого позивач був змушений звільнити
Приміщення,  саме існування якого стало
можливим завдяки витрат його власних кошт та праці.

Згодом,  28 лютого 2006 року між
приватним підприємцем ОСОБА_3 та Представництвом було укладено ще один договір
оренди на частину спірного Приміщення за № 254/4.

Обидва вищезазначені Приміщення мають один спільний вхід,  та разом складають 275 кв.м. загальною
площею.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року
№2-рп/2004,  орган місцевого
самоврядування не має права без узгодження співвласників багатоквартирного
будинку - власників приватизованих квартир,
а також громадян-наймачів: продавати,
здавати в оренду або вирішувати питання перебудови,  надбудови,
забудови сходових кліток і в'їздних - виїзних арок,  облаштування на фасадах будинків спеціального
устаткування промислового призначення та ін.,
за винятком проведення ремонтних робіт відповідно до законодавства.

Згідно з ініційованої позивачем судово-будівельної експертизи,  виконаній ПП ОНДЦЕД,  зроблено заключения,  що
спірне Приміщення є нежитловим та допоміжним (експертиза № 109/2006 від
16.11.2006 року).

Отже,  відповідно
до Рішення Конституційного суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 «У
справі за конституційним зверненням Ярового С.І. та інших громадян про офіційне
тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду» за конституційним поданням 60 народних депутатів України про
офіційне тлумачення положень ст.ст. 1,
10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків) допоміжне приміщення (підвали,  сараї,
горища,  колясочні та інш.) передаються
безплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир
(кімнат у квартирах багатоквартирних будинків).

Відповідно до вимог п. 2 ст. 382 ЦК
України власникам квартир у двох - або багатоквартирному житловому будинку
належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального
користування,  опорні конструкції
будинку,  механічне,  електричне,
сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири,  яке обслуговує більше однієї квартири,  а також споруди,  будівлі,
які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир,  а також власників нежилих приміщень,  які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 2 березня
2004 року момент виникнення права власності на квартиру є моментом виникнення
права спільної власності на допоміжні приміщення.

Крім того,  відповідно до ст. 6 п. 5
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» мешканці
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 є частиною територіальної громади
Приморського р-ну міста,  спірне
Приміщення перебуває та пов'язане з їхнім будинком і вони є чинними власниками
Приміщення.

Підтвердженням вищенаведеного є вимоги ст. 328 ЦК України про
право власності яке набувається на підставах,
що не заборонені законом,  зокрема
із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК
України,  розпорядження майном,  що є у спільній сумісній власності,  здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України від 10 червня 1992 року «Про
приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинків. Допоміжні приміщення
(комори,  сараї,  ін.) передаються у власність квартиронаймачів
безкоштовно й окремо приватизації не підлягають.

Позивач отримав від власників усіх квартир у будинку АДРЕСА_1 окремі ім'яні
права власності на спірне Приміщення. Загалом 100100
часток права. Отже позивач ОСОБА_1. є власником Приміщення на праві
спільної власності.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те,  що Приміщення не є нежитловим та
допоміжним,  так-як факт належності
спірного Приміщення до нежитлового допоміжного підтверджується Висновком
судової експертизи,  проведеної ПП ОНДЦЕД
№ 109/2006 від 16.11.2006 року.

Суд вважає,  так як допоміжні
приміщення (підвали,  сараї,  горища,
колясочні та інш.) передаються безплатно у спільну власність громадян
одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах багатоквартирних
будинків),  тобто перебувають у їх
власності - свідоцтво про право власності ,
видане Одеською міською радою 01.03.2006 року на нежитлові підвальні
приміщення № 601,  загальною площею 220,
4 кв.м.,  що перебувають у будинку
АДРЕСА_1,  оформлене на неналежного
власника та має бути визнано недійсним,
а рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 710 від
25.11.2004р. підлягає в цій частині скасуванню.

Відповідно до вищезазначеного свідоцтва про право власності,  спірному Приміщенню було присвоєно № 601.

Суд також вважає,  що оскільки
представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради уклало
з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. договір оренди нежитлового приміщення №
255/4 від 01.02.2006р. на підставі вищезазначеного свідоцтва та без згоди на це
всіх співвласників спірного Приміщення,
тобто власників квартир у будинку АДРЕСА_1 - зазначений договір,  відповідно до Рішення Конституційного суду
України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004,
має бути визнаний недійсним.

Також,  на підставі вищенаведеного
договір оренди № 254/4 від 28.02.2006 року укладений між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та Представництвом теж має бути визнаний недійсним.

За таких обставин та керуючись ч. 2 ст. 10 Закону України від 10 червня
1992 року „Про приватизацію державного житлового фонду",  п. 5 ст. 6 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні",  ст.ст.
318,  319,  321,
322,  328,  331,
332,  346,  355,
357,  369,  382,
387,  388,  391,
393,  399,  400,  ЦК України,  рішенням Конституційного суду України від 2 березня
2004 року № 4-рп/2004,  ст. 41
Конституції України,  ст.ст.10,  11, 15,
57,  60,  79,
88,  208,  209,
212,  212-215,  218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про
визнання права власності на нежитлове підвальне допоміжне приміщення №
601,  загальною площею 275 кв.м.,  що розташоване у будинку АДРЕСА_1,  за участю третіх осіб,  які не заявляють самостійних вимог на предмет
спору,  на стороні відповідача -
представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради,  фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3- задовольнити у повному обсязі.

Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 710 від 25.11.2004р. в
частині видачі свідоцтва про право власності,
серії ЯЯЯ № 295440 від 01.03.2006 р. видане на ім'я Територіальної
громади міста Одеси,  в особі Одеської
міської ради на нежилі приміщення підвалу № 601,  загальною площею 220, 4 кв.м.,  що перебувають у будинку

АДРЕСА_1 -
скасувати.

Свідоцтво про право власності,  серії
ЯЯЯ № 295440 від 01.03.2006 р. видане на ім'я Територіальної громади міста
Одеси,  в особі Одеської. міської
ради,  на нежилі підвальні приміщення №
601,  загальною площею 220, 4 кв.м.,  що перебувають у будинку АДРЕСА_1,  видане виконавчим комітетом Одеської міської
ради за рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 710 від
25.11.2004р. - визнати недійсним.

Договір оренди № 255/4 нежитлового приміщення загальною площею 220, 4
кв.м.,  що розташоване в АДРЕСА_1,  укладений між Представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2. від 01.02.2006р. - визнати таким,
що втратив чинність,  тобто
недійсним.

Договір оренди № 254/4 нежитлового приміщення загальною площею 54, 6
кв.м.,  що розташоване в АДРЕСА_1,  укладений між Представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 від 28.02.2006р. - визнати таким,
що втратив чинність,  тобто
недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежилі підвальні приміщення №
601,  загальною площею 275 кв.м.,  що розташовані в АДРЕСА_1.

Рішення суду є підставою для припинення права власності Територіальної
громади міста Одеси в особі Одеської міської ради,  на нежилі приміщення підвалу № 601,  загальною площею 220, 4 кв.м.,  що перебувають у будинку АДРЕСА_1 та
підставою для реєстрації за ОСОБА_1 право власності на нежилі підвальні
приміщення № 601,  загальною площею 275
кв.м.,  що розташовані в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4 ст.295 ІДПК України.