Справа № 2- 2892/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

22 жовтня 2007 року                       Солом'янський
районний суд м.  Києва в складі:

головуючого судді -                              Оксюти
Т.Г.

при секретарі -                                       Богуславець
І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення та визнання права власності,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
припинення права власності на 1/12 частку у праві власності на будинок АДРЕСА_1
ОСОБА_2 та на 1/12 частку у праві власності на будинок АДРЕСА_1ОСОБА_3,  зобов'язавши позивача сплатити їм відповідну
грошову компенсацію і визнати за ОСОБА_1 право власності на весь будинок
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та її представник позов
підтримали,  пояснили,  що позивачу на праві власності належить 10/12
часток спірного будинку. Відповідачам належить по 1/12 частці будинку
кожному,  які вони отримали у спадок. З
1973 року відповідачі своєю власністю не цікавляться. їх частка будинку є
практично не жилою,  руйнується,  що перешкоджає позивачу користуватися
будинком.

Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,  в судове засідання 22.10.2007 року не
з'явились,  хоча були повідомлені
належним чином про час та місце слухання справи,  про причини неявки суд не повідомили,  пояснень чи заперечень по суті позову не
надали,  а тому суд на підставі п. 4  ст.
169 ЦПК України вважає за можливе слухати справу у відсутність
відповідачів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді
справи,  що відповідає положенням  ст.
224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника,  вивчивши та дослідивши матеріали справи та
співставивши їх у відповідності до вимог чинного законодавства,  суд вважає позов обґрунтованим,  виходячи з наступного.

Згідно Рішення Залізничного районного суду міста Києва
від 31.10.1995 року,  за позивачем було
визнано право власності на 11/25 частин житлового будинку,  що знаходиться за адресою :  АДРЕСА_1,
(а. с.  19)

Відповідно до Договору дарування будинку від 06.04.2001
року,  посвідченого державним нотаріусом
Дев'ятої Київської держноткотори ОСОБА_4,
ОСОБА_5подарував позивачу 7, 75/25 частин житлового будинку,  що знаходиться за адресою :  АДРЕСА_1,
(а. с.  18)

Відповідно до Договору дарування від 12.06.2002
року,  посвідченого державним нотаріусом
Дев'ятої Київської держноткотори ОСОБА_4,
ОСОБА_6 подарував позивачу 1/12 частину житлового будинку,  що знаходиться за адресою :  АДРЕСА_1,
(а. с.  17)

Таким
чином,  судом встановлено,  що позивачу на праві
власності належить 10/12 частин частину житлового будинку,  що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Встановлено,  що позивач постійно зареєстрована та проживає
за вищевказаною адресою.

За даними технічного паспорту БТІ від 21.12.2003 року та
матеріалами інвентаризаційної справи №7696/256,
домоволодіння за вищезазначеною адресою зареєстроване за ОСОБА_1 ,  а саме вона є власницею 10/12 частин
домоволодіння,  загальна дійсна вартість
якого складає 7.489, 00 грн. (а. с.
11-14)

Відповідно до Акту комісії Солом'янської РДА та ДЕЖ - 913
КП УЖГ Солом'янського району м.
Києва,  про обстеження приватного
житлового будинку від 24.06.2005 року,
встановлено,  що згідно технічного
паспорту БТІ від 21.12.2003 року домоволодіння за адресою:  АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 ,  а саме вона є власницею 10/12 частин
домоволодіння,  які знаходяться у
придатному для проживання стані. 2/12 частин будинку знаходяться у аварійному
стані та підлягають знесенню,  (а. с.  15)

Згідно даних Адресно - довідкового бюро міста Києва та
Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по місту
Києву та Київській області не зареєстровані і не значаться,  (а. с.
16)

Згідно  ст.  15 ЦК України,  кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі його порушення,  невизнання або оспорювання.

Відповідно до
ст.  ст.  317,
319 ЦК
України,
власникові майна належать права володіння,  користування та розпорядження своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно
ст.  386 ЦК України,  держава
забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник,  який має
підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою
особою,  може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право,
або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до
ст.  391 ЦК України,  власник
майна може вимагати усунення будь-яких порушень його права,  хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння,  і вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно п. 3.9 Наказу Міністерства Юстиції України «Про
затвердження «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно» від 07.02.2002 року №7/5,  у разі переходу права власності на нерухоме
майно,  яке вже зареєстроване в Реєстрі
прав,  реєстратор при реєстрації прав на
це майно одночасно скасовує попередній запис щодо права власності на це майно.

Згідно ч. 1  ст.
365 ЦК
України припинення права власності на частку у спільному
майні за вимогою інших співвласників може відбутися за рішенням суду за таких
чотирьох умов:

1)  частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2)  річ є неподільною;

3)  спільне володіння і користування майном є неможливим;

4)
таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Судом встановлено,
що частка відповідачів є незначною,
а саме становить 2/12 частин домоволодіння,  тобто відповідачам належить усього 12, 6
кв.м.  загальної площі і близько 5
кв.м.  житлової площі на двох.
Вочевидь,  така частка є незначною і не
може бути виділена в натурі.

Частка є неподільною,
оскільки має лише одну житлову кімнату,
однією із співвласників якої є позивач.

Встановлено,  що
спільне користування і володіння майном є неможливим,  оскільки відповідачі майном не
цікавляться,  не утримують його у
належному стані і не користуються ним.

Судом встановлено,
що фактично з 1973 року відповідачі у спірному домоволодінні не
проживають,  ніяк не намагалися його
використовувати,  а тому на думку суду,  припинення їх права власності не завдасть
відповідачам істотної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 2
ст.  365 ЦК України,  суд
постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за
умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду.

Встановлено,  що
позивач внесла вартість 2/12 частин будинку,
що становить 1.249, 00 грн. на депозитний рахунок суду,  виконавши умову ч. 2  ст. 365 ЦК України.

Згідно вимог
ст.  ст.  27,
28,  29,  30 ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб,  показання свідків,  письмові докази,  речові докази і висновки експертів. Суд
приймає до розгляду лише ті докази,  які
мають значення для справи. Обставини,
які за законом повинні бути підтверджені певними засобами
доказування,  не можуть підтверджуватися
ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті
обставини,  на які посилається,  як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить до висновку,  що позивач є законною власницею спірного
домоволодіння,  а тому вимоги позивача є
обґрунтованими.

Таким чином,  суд
проаналізувавши в судовому засіданні наявні докази по справі і співставивши їх
відповідно до вимог чинного законодавства,
приходить до висновку про те,  що
позивач довела ті обставини,  на які
посилалась,  як на підставу своїх
позовних вимог.

Враховуючи викладене вище,  суд вважає даний позов обґрунтованими та
такими,  що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись  ст.   ст.
57,  59,  60,
62,  64,  84,
88,  169,  212,
213,  214,  215, 224 ЦПК України,   ст.
ст.  15,  317,
319,  386,  365,
391 Цивільного Кодексу України (в редакції від 16.01.2003 року з
наступними змінами),  «Тимчасовим
положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно»
від 07.02.2002 року №7/5,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення та
визнання права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/12 частку у праві
власності на будинок АДРЕСА_1.

Припинити право власностіОСОБА_3 на 1/12 частку у праві
власності на будинок АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на весь будинок
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено позивачем на протязі двадцти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  яка подається в десятиденний термін з дня
проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,  який його постановив,  за письмовою заявою відповідачів протягом
десяти днів з дня отримання ними його копії.