Справа
№ 2 - 2700/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2007 року Приморський районний суд міста Одеси у
складі: головуючого - судді Ільченко Н.А.,

при секретарі
Шнуровенко В.А.

за участю адвоката
Досковського В.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Мале приватне підприємство „Нептун", про стягнення авансу та відшкодування
моральної шкоди ;

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила в суд позов до ОСОБА_2 про
стягнення авансу в сумі 111 100 грн. та про відшкодування моральної шкоди у
розмірі 146 450 грн., вказуючи наступне.

29 січня 2006 року між нею і відповідачем, при
посередництві МПП „Нептун", був укладений в простій письмовій формі
Договір № 1 про надання послуг, відповідно до умов якого вона передала ОСОБА_2
аванс в сумі 60 600 грн. (еквівалентно 12 000 доларів США за курсом НБУ на
вказану дату) за домоволодіння під АДРЕСА_1, яке належить відповідачеві на
підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 21.12.2005р. по
справі № 2-10262/2005, та відчуження якого мало бути здійснено відповідачем на
її користь шляхом укладення між ними нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу в строк до 14.03.2006р. Згідно досягнутої між ними домовленості
вартість вказаного домоволодіння, за яку воно відчужувалося, складала 621 150
грн., еквівалентно 123 000 доларів США
за встановленим на той час курсом НБУ, що відображено в п.2.1 вказаного
Договору.

Відповідно до п.4.6 зазначеного Договору від 29.01.2006р.
відповідач гарантував, що відчужуваний об'єкт нерухомого майна не проданий, не
подарований, не заставлений та не знаходиться під арештом.

Крім того, 04.03.2006р., при посередництві МПП
„Нептун", вона також передала ОСОБА_2 гроші в сумі 10 000 доларів США, що за курсом НБУ
на вказану дату складало 50 500 грн., у якості авансу у рахунок майбутнього
придбання нею у відповідача домоволодіння під АДРЕСА_1, що підтверджується
укладеними між ними 04.03.2006р. Доповненнями до раніше укладеного Договору № 1
про надання послуг від 29.01.2006р.

Нотаріальне оформлення правочину купівлі-продажу
зазначеного вище об'єкта нерухомого майна було призначене на 14.03.2006р., але
14.03.2006р. виявилося, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого
майна наявний запис про обтяження арештом будинку під АДРЕСА_1 на підставі
рішення виконкому м.Одеси від 06.09.1975р. за № 655, що підтверджується
довідкою з вказаного Єдиного реєстру № 6798054-д від 14.03.2006р., та що, у
свою чергу, унеможливлювало укладення між нею і відповідачем договору
купівлі-продажу.

Таким чином, 14.03.2006р. правочин купівлі-продажу
домоволодіння під АДРЕСА_1 не був укладений між нею і відповідачем з вини
відповідача, а в подальшому вона втратила інтерес до зазначеного нерухомого
майна.

Пунктом п.4.8 укладеного між нею і відповідачем Договору
№ 1 від 29.01.2006р. передбачено, що у разі невиконання (порушення)
відповідачем своїх зобов'язань за цим договором, він повинен повернути їй суму
авансу.

Однак, незважаючи на її неодноразові вимоги, відповідач
відмовляється повернути одержану від неї суму авансу в загальному розмірі 111
100 грн. ( 60 600 грн. + 50 500 грн. = 111 100 грн.).

Такими діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка
полягає у її душевних стражданнях та погіршенні стану її здоров'я, пов'язаних з
тим, що протягом тривалого часу відповідач відмовляється повернути їй значну
суму грошей, чим порушує її право власності,

що, у свою чергу, унеможливлює для неї придбання собі
житла. До того ж, з 2006 року значно зросла ринкова вартість об'єктів нерухомого
майна, що робить неможливим для неї придбання в цей час житла, у зв'язку з чим
розмір моральної шкоди нею визначений в сумі 146 450 грн. еквівалентно 29 000
доларам США, яка дорівнює різниці між вартістю будинку АДРЕСА_1 станом на
29.01.2006р. в сумі 123 000 доларів США та ринковою вартістю цього об'єкта
нерухомого майна станом на 02.03.2007р. в сумі 149 000 доларів США, що
підтверджується довідкою ТОВ „Оціночна фірма „Абакус".

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов
та підтвердив викладені вище обставини.

Відповідач ОСОБА_2,
який також є представником МПП „Нептун" у даній справі, не визнав
позов, посилаючись, що надані ним станом на 29.01.2006р. відомості щодо
належного йому домоволодіння під АДРЕСА_1 були правдивими, оскільки з моменту
набуття ним права власності на цей об'єкт нерухомого майна він не був нікому
відчужений, заставлений та не був арештований. Про те, що в Єдиному реєстрі
заборон відчуження нерухомого майна є якийсь запис щодо вказаного
домоволодіння, він не знав та не міг знати, а відповідно Довідки з цього
реєстру № 6801077-д від 15.03.2006р.запис про арешт на належне йому
домоволодіння був помилково внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження
нерухомого майна.

Отже правочин купівлі-продажу домоволодіння під АДРЕСА_1
не було укладено саме з вини ОСОБА_1, яка навіть 14.03.2006р. не з'явилася до
нотаріальної контори, а відповідно до п.4.9 укладеного між ним і ОСОБА_1
Договору № 1 від 29.01.2006р., у разі відмови покупця від своїх зобов'язань, а
саме - придбання в нього вказаного вище об'єкта нерухомого майна за обумовлену
суму в строк до 14.03.2006р., сума, передана ОСОБА_1 йому у рахунок
забезпечення зобов'язання, залишається у нього. Виходячи з викладеного,
відповідач вважає, що отримані ним гроші в сумі еквівалентній 22 000 доларам
США від ОСОБА_1 за Договором № 1 від 29.01.2006р. не підлягають поверненню
позивачці, а тому також вважає безпідставними вимоги позивача в частині
відшкодування моральної шкоди. Крім того, відмовою ОСОБА_1 від укладення з ним
договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, йому та його дружині завдані
значні збитки.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи
свого довірителя.

Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення
учасників судового процесу, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що 29.01.2006р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2, при посередництві
МПП „Нептун", уклали в простій письмовій формі Договір № 1 про надання
послуг.

Відповідно до умов цього Договору, ОСОБА_1 передала
ОСОБА_2 аванс у розмірі 60 600 грн., що за курсом НБУ на вказану дату становило
12 000 доларів США, за домоволодіння
під АДРЕСА_1, що належить відповідачеві на праві приватної власності на
підставі рішення Суворовського районного суду м.Одесі від 21.12.2005р. по
справі № 2-10262/2005, відчуження якого мало бути здійснено відповідачем на
користь позивача за 621 150 грн. шляхом укладення між ними нотаріально
оформленого правочину купівлі-продажу в строк до 14.03.2006р.

Крім того, 04.03.2006р., при посередництві МПП
„Нептун", ОСОБА_1 також передала ОСОБА_2 гроші в сумі 10 000 доларів США, що за курсом НБУ
на вказану дату складало 50 500 грн., у якості авансу у рахунок майбутнього
придбання нею у відповідача домоволодіння під АДРЕСА_1, що підтверджується
укладеними між ними Доповненнями від 04.03.2006р. до раніше укладеного Договору
№ 1 про надання послуг від 29.01.2006р.

Таким чином, разом ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 гроші в сумі
111 100 грн. у якості авансу за зазначене вище домоволодіння, і ці обставини
підтверджуються письмовими доказами та не заперечуються відповідачем.

Проте в подальшому між сторонами не був укладений
договір-купівлі продажу цього об'єкта нерухомого майна, у зв'язку з тим, що
14.03.2006р. ОСОБА_1 отримала Довідку з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна за № 6798054-д від 14.03.2006р., з якої вбачається,
що у зазначеному Єдиному реєстрі наявний запис про обтяження будинку АДРЕСА_1
арештом на підставі рішення виконкому м.Одеси за № 655 від 06.09.1975р. Саме
цими обставинами зумовлена неявка ОСОБА_1 14.03.2006р. до нотаріальної контори
для укладення з ОСОБА_2 і нотаріального оформлення правочину купівлі-продажу
вказаного об'єкта нерухомого майна.

Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами
позивача відносно того, що станом на 14.03.2006р. в неї були усі підстави
вважати, що факт обтяження арештом належного відповідачеві домоволодіння
унеможливлює укладення між ними правочину купівлі-продажу цього домоволодіння,
а також вважати, що відповідач, укладаючи з нею вказаний вище Договір № 1 про
надання послуг від 29.01.2006р., ввів її в оману відносно того, що належне йому
домоволодіння не обтяжене арештом.

Разом з тим, судом установлено, що фактично, як з моменту
набуття ОСОБА_2 права власності на домоволодіння під АДРЕСА_1, так і станом на
14.03.2006р., цей об'єкт нерухомого майна не був нікому відчужений, не був
заставлений та не був арештований, що підтверджується довідкою з Єдиного
реєстру заборон відчуження нерухомого майна № 6801077-д від 15.03.2006р., з
якої вбачається, що запис про арешт на зазначене домоволодіння був помилково
внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

Зазначені обставини свідчать про відсутність підстав
вважати, що 14.03.2006р. правочин купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 не був
укладений з вини відповідача, а також, що останній ухилився від виконання своїх
обов'язків за укладеним ним з ОСОБА_1 Договором № 1 про надання послуг від
29.01.2006р.

Між тим, в подальшому ОСОБА_1 втратила інтерес до зазначеного
домоволодіння, у зв'язку з чим звернулася до відповідача з вимогою про
повернення їй отриманого ним від неї 29.01.2006р. та 04.03.2006р. авансу в сумі
111 100 грн. за це домоволодіння.

Але відповідач відмовився повернути ОСОБА_1 аванс,
посилаючись, що правочин купівлі-продажу домоволодіння не було укладено саме з
її вини, а п.4.9 укладеного між ними Договору № 1 про надання послуг від
29.01.2006р. передбачено, що, у разі відмови покупця від придбання в нього
будинку АДРЕСА_1 за обумовлену суму в строк до 14.03.2006р., сума, передана
йому у рахунок забезпечення зобов'язання, залишається у нього.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що по-перше,
згідно ст.657 ЦК України
договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, по-друге, ч.1 ст.635 ЦК України встановлено, що попередній договір укладається у
формі, встановленої для основного договору, по-третє , згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такій
договір є нікчемним і відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України визнання такого правочину, тобто нікчемного,
недійсним судом не вимагається, по-четверте, згідно ст.217 ЦК України
недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його
частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правоичн був би вчинений
без включення до нього недійсної частини, і, по-п'яте, відповідно до ст.570 ЦК України
завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником
у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання
і на забезпечення його виконання, а якщо не буде встановлено, що сума, сплачена
в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, договір про завдаток є невід'ємною складовою
майбутнього договору і має укладатися у формі, встановленої для основного
договору, а договір авансу лише посвідчує факт передачі грошей, і аванс
підлягає обов'язковому поверненню у всіх випадках невиконання сторонами
майбутнього договору незалежно від вини сторін.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що фактично
29.01.2006р. між сторонами був укладений
договір авансу, отже цей договір в частині, що передбачає
відповідальність

сторін за невиконання своїх зобов'язань за договором (
п.4.8 і п.4,9) є нікчемним, а тому посилання відповідача на ст.629 ЦК України у даному
випадку є безпідставним.

Таким чином, правові наслідки, передбачені ст.571 ЦК України, не
можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами за укладеним між ними
Договором № 1 про надання послуг від 29.01.2006р.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне стягнути
з відповідача на користь позивача аванс у розмірі 111 100 грн.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача та її
представника стосовно того, що ухиленням відповідача від повернення ОСОБА_1 авансу,
останньої завдана моральна шкода, яка полягає у її душевних стражданнях,
пов'язаних з порушенням її права володіти, користуватися та розпоряджатися
своїми коштами у значному розмірі протягом тривалого часу. Також суд
погоджується з доводами позивача та її представника відносно того, що через
значне зростання з 2006 року ринкової вартості об'єктів нерухомого майна
позивач позбавлена в цей час придбати собі житло, чим збільшуються її моральні
страждання.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем надмірно завищена
сума, яку вона вимагає стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування
моральної шкоди. До того ж, суд бере до уваги, що ані позивач ані її
представник не надали суду доказів на підтвердження погіршення стану здоров'я
позивача у зв'язку з винною поведінкою відповідача.

Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань
позивача, позбавлення її можливості придбати собі житло та ступень вини
відповідача, на думку суду, відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 грн.
буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості, справедливості та
вимогам ч.3 ст.23 ЦК України.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України, ч.3 ст.23, ч.1 ст.203, ч.1 і ч.2
ст.215, ст.217, ч.1 ст.220, ч.2 ст.570, ч.1 ст.635, ст.ст.657,1167 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

1)   аванс у
розмірі 111 100 (сто одинадцять тисяч сто) грн. 00 коп.;

2)   у
відшкодування моральної шкоди - 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн.;

3)   і у
відшкодування судових витрат - 1 149 (одну тисячу сто сорок дев'ять) грн. 50
коп. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.