Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2007р.    Куп'янський міськрайонний суд Харківської
області

в складі:
головуючого суддя - Клімової С.В.

при секретарі  - Бавики Л.М.

розглянувши
у судовому засіданні у залі суду в місті Куп'янську цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа
«П'ятий елемент», 3-я особа - керівник ТОВ «Збутова мережа «П'ятий елемент» про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування морального збитку, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
ОСОБА_1, звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, товариства з
обмеженою відповідальністю «Збутова мережа «П'ятий елемент», 3-я особа -
керівник ТОВ «Збутова мережа «П'ятий елемент» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
морального збитку, вказуючи на те, 03.10.2006р., згідно наказу № 289-к була
звільнена відповідачем відповідно до ст.40 п.1
КЗпП України, скорочення штату робітників. По результатам перевірки
Територіальної державної інспекції праці в Харківській області, звільнення було
визнане незаконним, але до теперішнього часу відповідач не поновив позивачку на
попередньому місці роботи, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з
наступним позовом. Також просить суд стягнути з відповідача середній заробіток
за час вимушеного прогулу за 10 місяців, в розмірі 6550грн. і 5000грн.
моральної шкоди, вважаючи на те, що в результаті звільнення коштувало для
позивачки додаткових зусиль для влаштування свого життя і життя свого
неповнолітнього сина. Просить суд поновити пропущений строк звернення до суду,
оскільки неодноразово зверталася до контролюючих органів з питання визнання
незаконними дії відповідача по відношенню до позивачки та поновлення її на
роботі.

В судовому
засіданні позивачка підтримала вимоги позову, які просить суд задовольнити,
вказуючи на те, що в лютому місяці 2007р. зі скаргою про незаконне звільнення
звернулася до Територіальної державної інспекції праці в Харківській області. В
квітні 2007р., після отамання листа від відповідача про запрошення на роботу,
направила останньому письмову заяву відповідно до якої просила надати
роз'яснення щодо умов поновлення на попередньому місці роботи. Підтвердила, що
на початку травня 2007р., отримала відповідь від відповідача, де позивачці
роз'яснювалося, що умови на яких вона працювала до звільнення з займаної
посади, залишаються незмінними і позивачці було запропоновано в десятиденний
термін після отамання вказаного листа надати відповідь, а якщо протягом
вказаного терміну відповідь не буде отримана, відповідачем це буде
розцінюватися як відмова позивачки в поновленні на роботі. На вказаний вище
лист, 16.05.2007р., позивачкою дана відповідь, що при наявності здійснення відповідачем
усіх виплат позивачці, а саме: виплати заробітної плати за роботу в надурочний
час, індексації заробітної плати, позивачка дає згоду на поновлення. Після

отримання листа,
що відповідач здійснив всі виплати позивачки у повному обсязі, позивачка 15.08.2007р.
звернулася до суду з наступним позовом. Також просить стягнути з відповідача
6550грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 10 місяців, виходячи
з того, що середня заробітна плата на час звільнення складає 655грн.

В
результаті незаконного звільнення позивачці спричинена моральна шкода, яку
оцінює в 5000грн., вказуючи на те, що після звільнення була приголомшена, у
зв'язку з чим погіршився стан здоров'я. Однак до лікарні не зверталася і
будь-яких документів, які б підтвердили вказані обставини - не має. Звільнення
з роботи також коштувало додаткових зусиль для влаштування свого життя і життя
неповнолітньої дитини.

Представник
відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа «П'ятий
елемент», позов не визнав, пояснив, що дійсно в серпні місяці 2006р. на
підприємстві було проведено скорочення штату, у зв'язку з чим посада на який
працювала позивачка - скорочувалася. З вказаним наказом позивачка була
ознайомлена, але зважаючи на те, що наказ про наступне скорочення відмовилася
підписати, адміністрацією про це був складений відповідний акт. 03.10.2006р.
позивачка була звільнена за скороченням штату. В березні 2007р. за скаргою
позивачки, Територіальної державної інспекції праці в Харківській області була
проведена перевірка, за результатами якої встановлено, що наказ від
03.10.2006р. № 289-к слід привести у відповідність до вимог п.1 ст.40 КЗпП
України, про що на адресу адміністрації направлений припис від 20.03.2007р.
Після отримання припису, позивачці був направлений лист з запрошенням на
роботу, однак позивачка не з'явилася і в письмовій формі попросила
адміністрацію дати пояснення про умови роботи після поновлення, на що
адміністрацією на адресу позивачки надана відповідь, що позивачка поновлюється
на попередній посаді, з умовами праці до звільнення. На цю відповідь, позивачка
знову направляє листа, відповідно до якого зазначає, що дає згоду на поновлення
на роботі за умови, що їй виплатять заборгованість по заробітній платі за
роботу в надурочний час та індексацію по заробітній платі. З часу звільнення до
теперішнього часу позивачка не разу не з'явилася на підприємство з питання
поновлення на роботі.

05.06.2007р.,
Територіальною державною інспекцією праці в Харківській області була проведена
повторна перевірка, на виконання припису від 20.03.2007р., за висновками якої,
відповідач усунув недоліки в частині звільнення позивачки.

Представник
відповідача просить суд залишити позов без задоволення у зв'язку з пропуском
строку для звернення до суду з питання поновлення на роботі.

3-я
особа, керівник ТОВ «Збутова мережа «П'ятий елемент», відповідно до наданого до
суду клопотання просить розглянути справу у його відсутності. Позов позивачки -
не визнав.

Заслухавши
сторони, з'ясувавши думку 3-ї особи, дослідивши письмові докази по справі,
судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так
сторони з 01.03.2006р. до 03.10.2006р. знаходилися в трудових правовідносинах.
Підставою для розірвання трудового договору по ініціативі власника, явилося
скорочення штату на підприємстві (а.с.6, 50-66).

В березні
2007р., і цей строк підтверджений позивачкою, остання звернулася зі скаргою до
Територіальної державної інспекції праці в Харківській області, з питання
незаконного її звільнення відповідачем. По результатам перевірки скарги,
Територіальною державною інспекцією праці в Харківській області, на адресу
відповідача був направлений припис від 20.03.2007р., відповідно до якого були
виявлені порушення, а саме: порушення вимог п.1 ст.40 КЗпП України - наказ від
03.10.2006р. № 289-к виданий з порушенням п.1 ст.40 КЗпП України; порушення
вимог ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить позивачки від
підприємства здійснена не в день звільнення; порушення вимог ст..ст.2, 4 Закону
України «Про індексацію грошових доходів населення» - при наявності підстав для
проведення індексації грошових доходів протягом 2006р. індексації

грошових доходів
не проводилася; порушення вимог п.13 Типових правил внутрішнього трудового
розпорядку, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС
від 20.07.1984р. - в наданих графіках змінності не визначений час початку і
закінчення роботи та перерви для відпочинку і харчування (а.с.75-80).

В
судовому засіданні позивачкою підтверджено, що на при кінці березня 2007р., на
її адресу надійшла відповідь на скаргу з Територіальної державної інспекції
праці в Харківській області, відповідно до якої позивачки повідомлялося, що
вона була звільнена з порушенням п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.21).

На
виконання припису, 12.04.2007р., відповідачем на адресу позивачки був
направлений лист, відповідно до якого позивачці було запропоновано з'явитися до
відповідача для працевлаштування. Позивачка зі свого боку листом від
23.04.2007р., просить відповідача роз'яснити їй умови поновлення на роботі на
попередній посаді. Відповідачем на адресу позивачки направлена відповідь від
10.05.2007р., яку позивачка отримала 16.05.2007р., в якій надавалося
роз'яснення, що позивачка буде поновлена на попередній посаді, з умовами праці
до звільнення. Також позивачки було запропоновано в десятиденний термін надати
відповідь, а якщо протягом вказаного терміну відповідь не буде отримана,
відповідачем це буде розцінюватися як відмова позивачки в поновленні на роботі.
На вказану вище відповідь, позивачкою направляється лист, що при наявності
здійснення відповідачем усіх виплат позивачці, а саме: виплати заробітної плати
за роботу в надурочний час, індексації заробітної плати за період з березня
2006р., позивачка дає згоду на поновлення. Після отримання листа, що відповідач
здійснив всі виплати позивачці у повному обсязі, остання 15.08.2007р.
звернулася до суду з наступним позовом (а.с. 15, 17, 18, 21, 35).

05.06.2007р.,
Територіальною державною інспекцією праці в Харківській області була проведена
повторна перевірка, на виконання припису від 20.03.2007р., за висновками якої,
відповідач усунув недоліки в частині звільнення позивачки з роботи (а.с.81-83).

В силу ст.233 КЗпП
України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно
до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. за № 9, із
змінами від 01.04.1994р. № 4, від 26.10.1995р. № 18, від 25.05.1998р. № 15 «Про
практику розгляду судами трудових спорів», встановлені ст.233 КЗпП України
строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному
випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причину пропуску цих строків,
а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим
поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП
України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від
підстав припинення трудового договору.

Так
згідно особової картки, позивачкою в день звільнення, а саме 03.10.2006р., була
отримана трудова книжка, тобто з вказаного часу позивачка, відповідно до
діючого законодавства, зобов'язана була реалізувати своє право на поновлення
порушеного права (а.с.34).

Однак як
було встановлено в судовому засіданні, позивачка тільки понад чотирьох місяців
після звільнення звернулася зі скаргою до Територіальної державної інспекції
праці в Харківській області про незаконне звільнення. Після того, як
відповідачем було запропоновано звернутися позивачці до відділу кадрів з
питання поновлена на попередній посаді, з умовами праці до звільнення,
позивачка протягом трьох місяців стала вести переписку з відповідачем, щодо
умов при яких вона дає згоду на поновлення, і тільки після цього звернулася до суду
з наступним позовом.

Доводи позивачки
про те, що з поважних причин пропустила строки для звернення до суду за
поновленням порушеного права, а саме, що після звільнення була

приголомшена, у зв'язку з чим погіршився стан її
здоров'я, а після отримання листа про згоду відповідача поновити позивачку на
роботі, вважала за необхідним працевлаштуватися на попередній посаді, тільки
після виконання відповідачем умов, щодо виплати заробітної плати за роботу в
надурочний час, індексації заробітної плати за час роботи позивачки, - не
можуть бути прийняти судом оскільки будь-яких медичних документів, щодо
погіршення стану здоров'я суду позивачкою надано не було. Самій же позивачкою
підтверджено, що до лікарняних засобів з приводу погіршення стану здоров'я - не
зверталася.

Також діючим
законодавством не передбачені умови, а саме - виплата всіх грошових сум, у
відповідності до ст.. 116 КЗпП
України, які б стали причиною несвоєчасного звернення до суду з заявою про
поновлення на роботі.

При таких
обставинах, суд вважає, що позивачкою без поважних причин пропущений строк для
звернення до суду за поновленням порушеного права, у зв'язку з чим позов про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування морального збитку - підлягає залишенню без задоволення, з
вказаних вище підстав.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 15, 61, 88, 214-218ЦПК України, ст.ст.40 ч.1 п.7, 233 Кодексу законів
про працю України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992р. за № 9, із змінами від 01.04.1994р. № 4, від 26.10.1995р. № 18,
від 25.05.1998р. № 15 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Збутова мережа «П'ятий
елемент», 3-я особа - керівник ТОВ «Збутова мережа «П'ятий елемент» про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування морального збитку - залишити без задоволення, у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Судові
витрати по справі, 51 грн. державного мита та 30грн. за інформаційно-технічне
забезпечення - компенсувати за рахунок держави.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до 20.12.2007р. через Куп'янський
міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10- денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційного суду
Харківської області або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.