АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 грудня  2007 року

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Житомирської

області у
складі:

головуючого
судді:    Омельчука М. І.

суддів:      Товянської О.В,   Микитюк О.Ю.

при
секретарі:        Хоменко Р.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі справу за

позовом    ОСОБА_1
до   Озерянківської   сільської
ради

Житомирського   району
про          незаконне      звільнення      з   роботи
незаконне

розпорядження
сільського голови про накладення дисциплінарного стягнення,  про стягнення заробітної плати,  компенсації за невикористану відпустку,  середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, -

за   апеляційною
скаргою   ОСОБА_1      на
рішення Житомирського районного суду від 17 жовтня 2007 року

встановила:

В лютому
2007 року позивачка звернулася в суд з вказаним позовом.  На його обґрунтування зазначила,  що працювала на посаді секретаря
Озерянківської сільської ради Житомирського району. Рішенням 20 сесії IV
скликання Озерянківської сільської ради від 13 травня 2005 року була звільнена
з займаної посади. Вважала,  що звільнена
незаконно,  також незаконно сільським
головою 18.05.2004 на неї було накладено дисциплінарне стягнення. Оскільки в
травні 2005 року вона виходила на роботу,
з нею не був проведений повний розрахунок при звільненні,  не виплачена компенсація за невикористану відпустку,  просила задовольнити позов.

Рішенням
Житомирського районного суду від 17 жовтня 2007 року позов задоволено частково.

Визнано
незаконним застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення накладеного
розпорядженням сільського голови Озерянківської сільради №44 від 18.05.2004
року.

Зобов'язано
Озерянківську сільську раду провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошових
коштів за період перебування її у відрядженні 04 травня 2005 року,  у разі надання ОСОБА_1 відповідних
документів,  зокрема посвідчення про
відрядження та авансового звіту.

Зобов'язано
Озерянківську сільську раду зробити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про
звільнення її з займаної посади - секретаря Озерянківської сільської ради.

Справа №
22 ц /2458              Головуючий у 1 ін
ст.  Чернявський М. В.

Категорія  41                           Доповідач
Омельчук М. І.

2

В решті позову відмовлено за
безпідставністю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права,  порушення норм процесуального
права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення  її вимог.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Задовольняючи
позов в частині визнання незаконним розпорядження сільського голови про
накладення на позивачку дисциплінарного стягнення,  районний суд виходив з того,  що відповідач,  всупереч ч.4
ст.  149 КЗпП України письмово не
повідомив ОСОБА_1 про застосування до неї стягнення,  тому воно є неправомірне.

З таким
висновком погодитись не можна.

Відповідно
до  ст.
12 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні»
сільський,  селищний голова є головною
посадовою особою територіальної громади відповідного села,  селища. Згідно  ст.  42
п.20 вказаного Закону однією із формою здійснення сільським головою своїх
повноважень є видання ним розпоряджень.

Судом
встановлено,  що за неналежне виконання
позивачкою службових обов'язків,  що
виразилось у залишенні нею засідання сесії сільської ради,  в якій вона приймала участь в якості
секретаря,  розпорядженням сільського
голови № 44 від 18.04.2004 року ОСОБА_1 оголошена догана.

З
матеріалів справи вбачається,  що про
накладене стягнення позивачці було відомо,
вказане засвідчили у засіданні свідки ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 Відсутність акту про відмову її від
ознайомлення з розпорядженням,  не
ставить під сумнів юридичну чинність розпорядження. Воно видано компетентною особою
в межах наділених повноважень і підстав для визнання його незаконним у суду не
було. Тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про
відмову ОСОБА_1 у позові.

Не є
правильний висновок суду про задоволення вимог позивачки в частині нарахування
та виплати  їй коштів за перебування  у відрядженні.

Із
табелю обліку використання робочого часу по Озерянківській сільраді за травень
2005 року (а.с. 20) вбачається ,  що у
травні 2005 року позивачка не працювала,
на роботу не виходила. Розпорядження про направлення її у відрядження
сільським головою не видавалось,  не
підписувалось. Наявність у справі ксерокопії посвідчення про відрядження видане
на ім'я ОСОБА_1 (а.с.  29) не дає підстав
вважати,  що 4.05.2005 року вона
перебувала у відрядженні. Інших доказів на підтвердження цього факту вона суду
не надала. А,  отже в цій частині рішення
також підлягає скасуванню.

На
порушення статті 11 ЦПК України при розгляді справи суд вийшов за межі позовних
вимог,  ухваливши рішення,  яким зобов'язав Озерянківску сільську раду
вчинити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення її з посади секретаря
сільради,  тоді,  як позивачка таких вимог не заявляла. Тому
посилання суду в мотивувальній та в резолютивній частині рішення на вказану
обставину слід виключити.

Що
стосується інших заявлених вимог позивачки,
то суд правильно визнав їх безпідставними і відмовив у задоволенні.
Рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону,  підстав для його зміни колегія суддів не
вбачає.

3

Керуючись  ст.
ст.  303, 304, 307, 309, 316, 224,
225.209, 218 ЦПК України,  колегія
суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Житомирського районного суду від 17 жовтня 2007 року в частині визнання
розпорядження сільського голови про оголошення догани ОСОБА_1,  стягнення коштів за перебування у відрядженні
скасувати.

В цій частині
ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у позові.

Виключити
із мотивувальної та резолютивної частини рішення вказівки щодо покладення на
Озерянківську сільську раду зробити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про
звільнення з посади секретаря Озерянківської сільської ради.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на
протязі двох місяців з дня набрання ним законної сили.