РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 року
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого                                 Лили
В.М

секретаря                                       Зурак
А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності, -

встановив:

позивачОСОБА_1звернулася з позовом до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу житлової квартири АДРЕСА_1дійсним та визнання
права власності, мотивуючі тим, що 04.06.2007р. вона з відповідачем, яка діяла
від імені неповнолітніх своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір
купівлі-продажу житлової квартири. Продавець передала їй квартира, а вона
передала гроші, та домовилися, що цю угоду вкладено. Коли настав час оформити
своє право власності, то виявилося, що угоду потрібно було вкласти нотаріально
чого вона не знала. Відповідач відмовилася від укладення угоди у нотаріуса.

ПозивачОСОБА_1в судовому
засідання позов підтримала в повному обсягу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, була
повідомлена у встановленому законом порядку про час та дату слухання справи,
тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в її
відсутність.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши докази в
підтвердження та заперечення позову вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав, Суд, встановив, між позивачем та відповідачем був укладений
договір купівлі - продажу житлової квартириАДРЕСА_1 (а.с. 2), згідно якого
позивач прийняла житлову квартиру, а відповідач отримала гроші (а.с. 3),
відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітні діти отримали свідоцтво про право
власності на житло, яке видане 07.06.07р. а саме на квартируАДРЕСА_1, загальна
площа якої складає 49,30 кв.м. (а.с. 10). Згідно ст. 657 ЦК України договори
купівлі-продажу земельної ділянки, жилого будинку, квартири та іншого
нерухомого майна укладаються у письмовій формі та підлягають нотаріальному
засвідченню та державній реєстрації. У відповідності ст. 220 ЦК України у випадку недотримання вимог закону про
нотаріальне посвідчення такий договір є недійсним. Якщо сторони домовилися про
всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, та
відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється
від його нотаріального засвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Тому суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу вкладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 житлової квартири АДРЕСА_1 та не засвідчений нотаріально, необхідно
вважати дійсним, так як відбулася фактична передача житлової квартири, та
оплата за неї, а також визнати право власності за ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220, 331, 657 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,
-

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити, визнати договір
купівлі-продажу від 04.06.2007р. житлової квартири АДРЕСА_1укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діяла

2

від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсним, та визнати право власності на вказану квартиру за
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1судовий збір на користь держави в сумі
150 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу в сумі 30 грн., на користь територіального управління державної судової
адміністрації в дніпропетровській області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою
заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії, та може
бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня оголошення рішення, та на нього може бути подано апеляційну
скаргу протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.