АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц/2376                              Головуючий
в суді 1 -ї інстанції Хавронюк О.Л.
34                                           Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем   України

20 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі: головуючого - судді Балашкевича С. В. суддів:
Рафальської І.М. ,  Зарицької Г.В. при
секретарі Сухоребрій Т.А. з участю сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду від 27 вересня 2007 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,  -

встановила:

У
березні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1  про поділ майна. В обгрунтування своїх
позовних вимог зазначала,  що з 1989 року
перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах,  а 6 січня 1999 року зареєструвала з ним шлюб.
Під час шлюбу вони побудували житловий будинок АДРЕСА_1 та придбали рухоме
майно на загальну суму 13 390 грн. Посилаючись на те,  що в добровільному порядку відповідач
відмовляється поділити спільне майно,
позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частини
домоволодіння і виділити їй кухню,
спальню,  хлів та рухоме майно на
загальну суму 12 150 грн.,  а інше майно
виділити відповідачу.

Рішенням
Бердичівського міськрайонного суду від 27 вересня 2007 року позов задоволено
частково. Постановлено розділити домоволодіння по АДРЕСА_1 і виділено ОСОБА_2
на праві власності кімнату 1-2,  кухню
1-1 та сарай В,  що складає 48/100
ідеальних часток домоволодіння вартістю 54370 грн. Виділено ОСОБА_1  житлову кімнату 1-3,  коридор 1,
коридор 2 гараж Б,  що складає
52/100 ідеальних часток домоволодіння віртістю 59 230 грн. Зобов'язано сторони
здійснити переобладнання житлового будинку. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 2430 грн. грошової
компенсації до рівності часток. Виділено ОСОБА_1  автомобіль Форд-Оріол. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 4037, 10 грн грошової компенсації різниці часток,  408, 40 грн. витрат по сплаті судового
збору,  30 грн. понесених витрат на

2

інформаційно-технічне  забезпечення
розгляду  справи,    700
грн.   витрат  за
проведення судово-технічної експертизи. У решті позовних вимог
відмовлено за безпідставністю. Постановлено стягнути з ОСОБА_1  на користь держави 200 грн. судового збору.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду в
частині

поділу житлового
будинку скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про

відмову в задоволенні позову. На думку відповідача,  суд першої інстанції

невірно оцінив
зібрані у справі докази і дійшов помилкового висновку про те,

що спірний
будинок був побудований в період шлюбу з позивачкою.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено,  що з 1989 року сторони перебували у фактичних
шлюбних відносинах,  а з 6 січня 1999
року по 22 лютого 2007 року - в зареєстрованому шлюбі.

В 1999 році на
виділеній відповідачу земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 було споруджено
житловий будинок.

Вирішуючи
справу,  суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те,  що спірний
будинок був побудований сторонами в період зареєстрованого шлюбу і відповідно
до вимог статті 60 Сімейного кодексу України є їх спільною сумісною власністю.

Суд першої
інстанції обгрунтовано відхилив доводи відповідача про те,  що названий будинок був споруджений до
рееєстрації шлюбу з позивачкою,  оскільки
згідно даних технічного паспорта спірний будинок побудований у 1999 року,  коли сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі. Під час апеляційного розгляду справи відповідач не заперечував,  що дані до технічного паспорта вносилися за
його вказівкою.

Суд дав
належну оцінку зібраним у справі доказам і обгрунтовано не взяв до уваги
пояснення свідків,  що були допитані
судом за ініціативою відповідача,
оскільки їхні пояснення щодо часу забудови,  виконання робіт та їх об'єму є суперечливими
і спростовуються даними технічного паспорта,
даними про реєстрацію сторін за вказаною адресою та показаннями інших
свідків.

Посилання   відповідача
на   документи   про
придбання   будівельних матеріалів
є безпідставними,  оскільки частина
будівельних матеріалів була придбана в період перебування сторін у фактичних
шлюбних відносинах,  а щодо інших,  то відповідач не надав доказів про те,  що саме ці
будівельні матеріали були використані при спорудженні спірного будинку.

Виходячи
з вимог статей 69,  70 Сімейного кодексу
України,  суд першої інстанції постановив
обгрунтоване рішення про поділ спірного будинку згідно єдиного варіанту,  запропонованого висновком судово-технічної
експертизи № 29 від 18 квітня 2007 року,
та з урахуванням дозволу на переобладнання будинку,  наданого рішенням Бердичівської міської ради
від 25 вересня 2007 року №548 (а.с.
29-47,  134).

Разом з
цим,  суд першої інстанції не звернув
уваги на те,  що спірний будинок не
закінчений будівництвом і не прийнятий в експлуатацію,  а тому відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України,  що містяться в
пункті 9 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування

3

судами  законодавства,    що
регулює  право  власності
громадян  на жилий

будинок»,
не може бути визнаний об'єктом власності.

З огляду
на наведене,  з резолютивної частини
рішення підлягають виключенню слова «на праві власності» і названа частина
після слова «Розділити» підлягає доповненню словами «незакінчене будівництвом».

Керуючись    ст.
ст.    209, 303, 304, 307, 309,
314, 316   ЦПК   України,
колегія

суддів,
-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Бердичівського міськрайонного суду від 27 вересня 2007 року змінити.

Резолютивну
частину рішення після слова «Розділити» доповнити словами «незакінчене
будівництвом» та виключити з цієї частини слова «на праві власності».

У решті рішення
залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.