Справа № 2-4293/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2007
року Приморський районний суд міста Одеси у складі: головуючого - судді
Шенцевої О.П.,  при секретарі Ющенко
Т.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Приморської районної адміністрації Одеської міської
ради,  комунального підприємства „Одеське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості"
про визнання права власності та зобов'язання здійснити державну реєстрацію
права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулися з позовом до суду про визнання права власності та зобов'язання
здійснити державну реєстрацію права власності на нежилі підвальні
приміщення,  загальною площею 20, 76 кв.
м.  по АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивачі підтримали позов по викладеним в ньому підставам.

Представник
відповідача - Приморської районної адміністрації Одеської міської ради позов не
визнав,  та пояснив,  що ОСОБА_4,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4 не зверталися до органів місцевої
виконавчої влади з приводу оформлення права власності на нежилі підвальні
приміщення по АДРЕСА_1.

Представник
другого відповідача - комунального підприємства „Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" позов не визнав з тих
підстав,  що відповідно до Тимчасового
положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме
майно,  затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002 p.. № IIS,
реєстрація прав власності провадиться на підставі
правовстановлюючих документів,
перелічених у додатку до тимчасового положення,  але у позивачів будь-який з
правовстановлюючих документів відсутній.

Вислухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

На
підставі свідоцтва про право власності на житло,  виданого управлінням житлово-комунального
господарства Одеської міської ради 08.09.2005 p.,
під № 8-17700,
нам,  ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  в рівних частках кожному
належить квартира,  загальною площею 55,
4 кв. м. ,  під № 22,  по АДРЕСА_1.

Зазначену
квартиру ними отримано у власність у порядку приватизації відповідно до Закону
України „Про приватизацію державного житлового фонду".

За даною
адресою вони постійно мешкають з березня 1991 року,  про що свідчить довідка (витяг з домової
книги про склад сім'ї та прописці) від 18.09.2006 p.,
№ 221.

З лютого
1999 року по теперішній час вони постійно використовують у якості підсобних два
підвальних приміщення,  площею 14, 06 кв.
м. ,  та площею 6, 7 кв. м. ,  що розташовані у підвалі будинку ОСОБА_3.

Користування
позивачами підвальним приміщенням,
площею 14, 06 кв. м.
підтверджується довідкою дільниці № 1 КП „ДЄЗ Арнаутське" від
18.09.2006 р.

Що
стосується приміщення,  площею 6, 7 кв.
м. ,  то воно суміжне з приміщенням
площею 14, 06 кв. м. ,  та не має
самостійного виходу до місць загального користування будинку по АДРЕСА_1,  та вулицю.

Доступ
до зазначеного приміщення,  а саме площею
6, 7 кв. м. ,  можливий тільки з
підвального приміщення,  що знаходиться у
користуванні позивачів,  у зв'язку з чим
вони користуються їм як підсобним приміщенням з того ж моменту,  що й приміщенням площею 14.06 кв. м.

Приймаючи
до уваги розташування підвального приміщення площею 6, 7 кв. м. ,  та те що воно має доступ тільки з підвального
приміщення,  площею 14, 06 кв. м. ,  що виключає його використання кимсь іншим; не
має самостійного цільового призначення,
можливо дійти

висновку що воно
є приналежністю до головної речи - квартири,
що й приміщення площею 14.06 кв. м.

Відповідно
до  ст.
345 ЦК України
фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації
державного майна та майна,  що є в
комунальній власності.

Відповідно
до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" допоміжні
приміщення (кладові,  сараї та інше)
передаються у власність квартиронаймачів одночасно з приватизацією
квартири,  та окремій приватизації не
підлягають,  тому спірні підвальні
приміщення,  загальною площею 20, 76 кв.
м.  (14, 06 кв. м.  + 6, 7 кв. м. ),  повинні були передані нам у власність з
приватизацією квартири під № 22,  по
АДРЕСА_1.

Крім
того,  згідно рішення Конституційного
Суду України від 02.03.2004 p.,  справа №
4-рп/2004,  допоміжні приміщення
(підвали,  сараї,  кладовки,
горища,  колясочні та інше)
передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження
права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій.

Відповідно
до ч. 2  ст.  328 ЦК
України право власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно
до  ст.
49 Закону України „Про власність" володіння майном вважається
правомірним,  якщо інше не буде
встановлено судом.

Отримане
громадянами право на квартири державного житлового фонду і допоміжні приміщення
є непорушним згідно  ст.  41 Конституції України,  забезпечується державою і захищається судом.

Відповідно
до  ст.
186 Цивільного Кодексу України,
річ,  призначена для
обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним
призначенням,  є її приналежністю,  яка слідує за головною річчю,  якщо інше не встановлено договором або законом.

Керуючись
та  ст.
ст.  186; 328; 345 Цивільного
кодексу України,   ст.  49 Закону України „Про власність",   ст.
ст.  213; 215; 223
Цивільно-процесуального кодексу України,
-

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати
за в рівних частках за ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 право власності
на нежилі підвальні приміщення,
загальною площею 20, 76 кв. м.  по
АДРЕСА_1.

Зобов'язати
комунальне підприємство „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості" здійснити державну реєстрацію права
власності в рівних частках за ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на нежилі
підвальні приміщення,  загальною площею
20, 76 кв. м.  по АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд м.  Одеси. Заяву про
апеляційне оскарження може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.