Справа №2-6416/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

8 жовтня 2007 року                                                          Приморський
районний суд м. Одеси

у складі: судді
Ярош С.В.,

при секретері
Жуковській Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у М. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  3-я особа приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального округу Корольова Т.О. про визнання договору
дарування недійсним та визнання права власності, -

встановив:

Позивачка
звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2про визнання договору дарування
недійсним та визнання права власності,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 16.12.2006 року між нею та відповідачкою,  яка є її онукою,  було укладено договір дарування належній її
1/2 частини АДРЕСА_1,  посвідчений
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корольовою Т.О.

Однак
вона дізналася ,  що між ними було
укладено саме договір дарування тільки нещодавно,  коли відповідачка взяла в неї книжки по
сплаті комунальних послуг,  та вона пішла
до нотаріуса та отримала копію оспорюванного договору. Коли вона підписувала
вказаний договір,  його не читала,  та її його теж ніхто в слух не читав,  тому що вона людина похилого віку,  довіряла відповідачці,  та добросовісно вважала,  що підписує заповіт на ім'я
відповідачки,  тому що в них була така
домовленість. Сама ж відповідачка не мешкає у вказаній квартирі вже біля п'яти
років,  а вона мешкає в цієї квартирі до
цього часу,  однак як стало відомо
відповідачка позбавила її житла. Іншого житла в неї немає.

Договору
дарування квартири вона не мала наміру укладати,  та дійсно не укладала та не передавала
відповідачці свою частку квартири безоплатно у власність. Таким чином
відповідачка навмисно ввела її в оману щодо обставин які мають істотне значення,  а саме щодо природи правочину,  прав та обов'язків сторін,  а тому укладений між ними договір повинен
бути визнаний недійсним на підставі вимог
ст. 230 ЦК України,  а також 203,
215 ЦК України.

Окрім
того,  оскільки в неї відсутній
документ,  що посвідчує право власності
на вказану частку квартири,  за неї
повинно бути визнано це право.

Представник
позивачки в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачка та
3-я особа до суду не з'явилися про дні розгляду справи сповіщалися.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
представника позивачки та свідка,  суд
вважає що позов підлягає задоволенню.

Дійсно
як встановлено у суді 16.12.2006 року між позивачкою та відповідачкою,  яка є її онукою,  було укладено договір дарування належній
позивачці 1/2 частини АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
Корольовою Т.О.

Однак
позивачка дізналася,  що між ними було
укладено саме договір дарування тільки нещодавно,  коли відповідачка забрала в неї книжки по
сплаті комунальних послуг,  та пішла до
нотаріуса та отримала копію оспорюванного договору. Коли вона підписувала
вказаний договір,  його не читала,  та їй його теж ніхто в слух не читав,  що підтверджується текстом самого
договору,  тому що вона людина похилого
віку,  довіряла відповідачці,  та добросовісно вважала ,  що підписує заповіт на ім'я
відповідачки,  тому що в них була така
домовленість. Сама ж відповідачка не мешкає у вказаній квартирі вже біля п'яти
років,  а позивачка мешкає в цієї
квартирі до цього часу,  однак як стало
відомо відповідачка позбавила позивачку житла. Іншого житла в неї немає.

2

Договору дарування
квартири позивачка не мала наміру укладати,
та дійсно не укладала та не передавала відповідачці свою частку квартири
безоплатно у власність. Таким чином відповідачка навмисно ввела її в оману щодо
обставин які мають істотне значення,   а
саме щодо природи правочину,   прав та
обов'язків сторін,   а тому укладений між
ними договір повинен бути визнаний недійсним на підставі вимог  ст. 230 ЦК
України,   а також 203,   215 ЦК
України.

Окрім
того,   оскільки в неї відсутній
документ,   що посвідчує право власності
на вказану частку квартири,   за нею
повинно бути визнано це право.

Керуючись  ст.
ст. 203,   215,   230 ЦК
України,   10,   11,
209,   212,   214,
215,   218 ЦПК України,  -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,   3-я особа приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу Корольова Т.О. про визнання договору дарування
недійсним та визнання права власності,
задовольнити.

Визнати
договір дарування 1/2частини АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,   посвідчений 16.12.2006 року приватним
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корольовою Т.О. - недійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1.

Ухвалу
Приморського районного суду від 25 червня 2007 року про забезпечення позову
скасувати.

Скасувати
арешт з 1/2 частини АДРЕСА_1,   яка
зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 та вилучити з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомості майна реєстровий номер: 5226113,   контрольна сума: ГЗ7Г1В5992.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської
області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.