АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа №
Головуючий суду першої інстанції Кіт М.В.
Суддя-доповідач Полянська
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого   - Моісеєнко Т.І.,

суддів -
Полянської В.О., Іщенка В.І.,

при секретарі - Петриченко
О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про вселення і по зустрічному позову ОСОБА_2 до   ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_3 про визнання
особою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Керченського міського суду Автономної Республіки
Крим від 30 липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

10 травня 2007 року
ОСОБА_1. звернувся з позовом до ОСОБА_2. і ОСОБА_3. про вселення. Свої вимоги
мотивував тим, що відповідачі по справі - його батьки, у власності яких з 17
січня 2003 року є двокімнатна квартир АДРЕСА_1. З часу придбання квартири в ній
був зареєстрований він разом з батьками і проживав там до червня 2006 року.
Проте весь цей час батько ОСОБА_2. створював йому перешкоди в проживанні,
оскільки ключів від квартири позивач не мав, то у відсутності батька не мав
можливості користуватися квартирою. За вказаних підстав позивач вимушений був
деякий час проживати з матір'ю в однокімнатній квартири, де вона мешкала після
розлучення з батьком. Позивач просив суд вселити його в квартиру  АДРЕСА_1 і зобов'язати відповідача ОСОБА_2.
надати йому ключі від вхідних дверей.

01 червня 2007 року
ОСОБА_2. звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання ОСОБА_1. таким,
що втратив право користування житловим приміщення на підставі ст. 405 ЦК
України. Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1. більш року, без поважних причин, не
проживає в квартирі, оскільки через деякий час після поселення в квартиру він
добровільно пішов з неї. В квартиру приходив в гості та за речами. Перешкод в
проживанні ОСОБА_1. він не чинив.

Рішенням Керченського міського суду АР Крим від 30 липня 2007 року позовні

вимоги ОСОБА_1. задоволені в повному обсязі. Позивавач вселений в квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_2. зобов'язано надати ОСОБА_1. ключ

від вхідних дверей в квартиру.

2

В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2. відмовлено.

Не погодившись з вказаним
рішенням ОСОБА_2. надав апеляційну скаргу, яка містить вимоги про скасування
рішення Керченського міського суду від 30 липня 2007 року з направленням справи
на новий розгляд.

В обгрунтування своїх вимог
апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і
процесуального права, неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і надання
неналежної правової оцінки доказам, які надавалися апелянтом.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303
ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1. про вселення в квартиру і відмовляючи у задоволенні зустрічного
позву про визнання ОСОБА_1. особою, що втратила право користування жилою
площею, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач (ОСОБА_2.
перешкоджає проживанню позивача у спірній квартирі.

Колегія суддів погоджується
з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають
обставинам справи, та підтверджуються доказами, наданими сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 156
ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири), які проживають спільно з
ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди
про порядок користування цим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів
справи батьки позивача ОСОБА_2. та ОСОБА_3. під час шлюбу придбали у власність
квартиру АДРЕСА_1, до якої вселились, зареєструвались та проживали всі члени
сім'ї, в тому числі і позивач ОСОБА_1.

Тобто позивач, як член
сім'ї власників відповідно до норм ч. 1 ст. 156 ЖК України має право користуватися
жилим приміщенням нарівні з власниками квартири, оскільки матеріали справи не містять відомостей, що була встановлена інша
угода про порядок користування цією квартирою.

З матеріалів справи та
пояснень відповідачів вбачається, що ОСОБА_2. дійсно перешкоджає позивачу
ОСОБА_1. користуватися спірною квартирою, оскільки двічі змінив замки на
вхідній двері, ключем від яких позивачу не дав. Цей факт підтверджений у
судовому засіданні відповідачкою ОСОБА_3., свідками, не опорються відповідачем
ОСОБА_2.

Крім того, відповідачка
ОСОБА_3., як співвласниця квартири, не заперечує проти проживання сина у
квартирі.

За вказаних підстав,
колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення з
боку відповідача ОСОБА_2. житлових прав позивача, яки підлягають поновленню
шляхом його вселення у спірну квартиру.

Колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду про відмову у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2. про визнання ОСОБА_1. особою, яка втратила право користування жилою
площею за ознаками норм ст. 405 ЦК України.

Приймаючи вказане рішення,
суд виходив з того, що позивач по зустрічному позову не довів суду
правомірність своїх вимог та не надав доказів про те, що ОСОБА_1. без поважних
причин більше року не користувався житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла набувають сервітутне право користування цим житлом за
фактом набуття статусу члену його сім'ї.

3

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин
більше року, якщо інше не встановлене домовленістю між ними і власником житла
або законом.

Як встановлено судом,
ОСОБА_1. з поважних причин не користувався спірною квартирою, оскільки один з
її власників - ОСОБА_2. перешкоджав йому у користуванні нею.

З   урахуванням
наведеного   колегія   суддів
вважає   неспроможними   доводи апеляційної скарги ОСОБА_2. про
наявність підстав для задоволення його позову.

Колегія суддів вважає, що,
розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і встановив
обставини по справі, надав належну правову оцінку доказам, наданим сторонами,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував закон,
який їх регулює, ухвалив рішення з дотриманням вимог ст. 213 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, тому скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і зал ішає рішення без
зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Керченського
міського суду Автономної Республіки Крим від 30 липня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її
проголошення, однак, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.