Справа №2-342/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 жовтня 2007
року,                             Жовтоводський
міський суд Дніпропетровської області

в складі:        головуючого-судді                  По да О.М.

при
секретарі                         Дідук
А.А.

з участю:       позивача                                 ОСОБА_1

представників
позивача      ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника
відповідача   Тертишного СМ., Важеніної Є.Л.

третіх
осіб                              ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до спеціалізованої медико-санітарної частини №9 м. Жовті Води з третіми
особами ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю,-

Встановив:

28 лютого 2007 року судом отримано позовну заяву ОСОБА_1
до спеціалізованої медико-санітарної частини №9 м. Жовті Води (далі СМСЧ - 9)
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю. Дана
позовна заява не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України і ухвалою суду від 07
березня 2007 року була залишена без руху. 20 березня 2007 року позивач усунув
зазначені в ухвалі недоліки (а.с. 29-33).

За ухвалами суду від 19 квітня 2007 року (а.с. 83) та 03
травня 2007 року (а.с. 92) до участі в справі третіми особами було залучено
лікарів СМСЧ - 9 ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7

У судовому засіданні позивач позов підтримав і просить стягнути з СМСЧ - 9
102027 грн. 87 коп., з яких 100000 грн. - моральна шкода та 2027 грн. 84 коп. - в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, яка складається: з вартості ритуальних послуг
367 грн. 49 коп., поминального обіду 1553 грн. 89 коп., ліків 76 грн. 46 коп.
та 30 грн. на господарські нужди СМСЧ - 9. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що при поступленні з опіковими травмами вночі 24 березня 2006 року його батька ОСОБА_10
в прийомне відділення СМСЧ-9 лікарем ОСОБА_8 після надання невідкладної
допомоги не було встановлено вірно діагноз, не визначено реальну загрозу для
життя його батька, повно не роз'яснено можливі наслідки опікової травми і без
примусу до обов'язкової госпіталізації батька відправили до дому з рекомендацію
вранці 24 березня 2006 року звернутись для огляду до чергового хірурга в міську
лікарню. Офіційний первинний діагноз встановлено без детального обстеження
(запрошення лікаря лотолариноголога), проведення ренгенологічних досліджень.

При огляді 24 березня 2006 року в міськії лікарні черговий хірург поверхово
оглянувши батька рекомендував госпіталізацію в стаціонар хірургічного
відділення, не встановивши негайно дійсного ступеню опіку верхніх дихальних шляхів.

При наданні медичної допомоги в хірургічному відділенні,
потім в відділенні реанімації, причетні до лікування лікарі допустили тягонину
- не виявили своєчасно дійсні наслідки опікової травми, не скористались
можливістю прийняти дієві міри по лікуванню, не застосували комплексу ліків,
необхідних для лікування опікової травми. Лікарями не було застосовано усі
наявні медичні засоби для лікування, включаючи і транспортування хворого в
опіковий центр Дніпропетровської області з застосуванням авіодопомоги.
Наслідками такої

халатності
стало ускладнення стану здоров'я батька, що призвело до смерті останнього
ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19 год. 30 хв.

Окрім того, мались випадки здирництва, а саме покупка
ліків на суму 76 грн. 46 коп., яких начебто в відділенні не було та сплата 30
грн. в рахунок господарських потреб.

Внаслідок втрати
близької людини - батька - йому заподіяно моральну шкоду.

В підтвердженя позовних вимог представники позивача ОСОБА_2 (фахівець з
права) та ОСОБА_1 (лікар анестезіолог СМСЧ - 9) кожен окремо, пояснили, що в
випадку з лікуванням ОСОБА_10 мало місце невірне та не повне встановлення
первинного діагнозу опікового хворого ОСОБА_10 Лікарями не було роз'ясненоно
хворому ОСОБА_10 та його близьким важливість начального стаціонарного
лікування, не було застосовано усі можливі форми і методи лікування які
передбачені в методичних рекомендаціях по лікуванню опікових хворих. Наслідком
стала смерть ОСОБА_10 В зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути
задоволені в повному обсязі.

Повноважні представники відповідача Важеніна Є.Л. і
Тертишний СМ., кожен
окремо, у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що він
безпідставний, грунтується тільки на поясненнях позивача та його представників.
Докази вини СМСЧ - 9 відсутні.

Первинний діагноз ОСОБА_10 24 березня 2006 року лікарем ОСОБА_8 встановлено
вірно, саме хворий та його близькі незабажали щоб хворий залишився на
стаціонарному лікуванні. Невідкладна медична допомога була надана. В
подальшому, при лікуванні в стаціонарному відділенні, лікарі застосовували
адекватні форми і методи лікування виходячи із стану здоров'я хворого,
призначена стартова терапія в хірургічному відділенні та проведена інтенсивна
терапія з динамічним спостереженням та обстеженням в відділенні анестезіології.

Доказом відсутності вини лікарів, які лікували хворого
ОСОБА_10, в смерті останнього, по поясненню представника відповідача Тертишного
СМ., є висновок комплексної судово-медичної експертизи.

Щодо пояснень позивача відносно здирництва представники відповідача, кожен
окремо, вважають, що надані ліки родиною хворого та сплачені 30 грн. це
добровільне сприяння лікуванню та допомога медичному закладу, що недостатьно
фінансується з державного бюджету. Зі сторони лікарів не було примусу щодо
придбання ліків та сплати 30 грн. в рахунок господарських потреб. Згідно
наведеного в задоволенні позову необхідно відмовити.

Треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, кожен
окремо, позов не визнали, пояснивши, в порядку ст. 62 ЦПК України, що помилки в
обстеженні ОСОБА_10, виборі форм і методів лікування не було. Медична допомога
надавалась своєчасно, в повному обсязі виходячи з можливостей лікарні. Це
підтверджується актом службового розслідування від 22 серпня 2006 року,
висновком комплексної судово-медичної експертизи та матеріалами прокурорської
перевірки.

Судовим
розглядом справи встановлено такі фактичні обставини.

ОСОБА_10, 1938 року народження, отримав опіки в зв'язку з пожежею від
вибуху телевізора, та з місця пожежі, в АДРЕСА_1 о 1 год. 30 хв. 24
березня 2006 року, був доставлений, своїми родичами, в приймальне відділення
СМСЧ - 9.

Лікарем ОСОБА_8, який чергував, встановлено діагноз -
термічний опік обличчя, кістей рук 4-5 % та зроблено первічну обробку
пошкоджених ділянок шкіри.

Відповідно запису в журналі реєстрації травматологічних хворих -
постраждалий в свідомості, дихання вільне аускультативне-везикулярне, пульс 92,
АД 140/80. На шкірі обличчя - гіперемія, набряк, на крилах носу обривок
епідерміса, вії опалені. Кісті обох рук в набряку, гіпереміровани, обривки
епідермісу. Поставлено діагноз - термічний опік обличчя та обох кістей рук 1 -П
ст. 4-5 %, можливо, верхніх дихальних шляхів.

Від госпіталізації хворий ОСОБА_10 відмовився. Лікарем,
йому було роз'яснено, про можливий опік верхніх дихальних шляхів, враховуючи
механізм травми. В зв'язку з відмовою ОСОБА_10 від госпіталізації, йому було
рекомендовано огляд хірургом в динаміці в поліклінікі 24 березня 2006 року. По
даним огляду запису в журналі реєстрації травматологічних хворих лікарем
ОСОБА_8 у хворого відсутні респіраторні і гемодінаміческі порушення.

24 березня 2006 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_10
в поліклініці був оглянутий хірургом ОСОБА_4 і йому було встановлено діагноз -
термічний опік голови, кистей рук, верхніх дихальних шляхів 1-П ст. 10-12%.
ОСОБА_10 було дано направлення на лікування в хірургічне відділення та на
флюрографію.

Тогож дня о 16 год.
20 хв. ОСОБА_10 госпіталізований в хірургічне відділення. При
госпіталізації був оглянутий хірургом ОСОБА_5, який при огляді зазначив, що у
ОСОБА_10 загальний стан тяжкий. Різкий набряк і гіпренія м'яких тканин обличчя,
ділянки десквамації епідерміса на верхівчі та крилах носу, верхній і нижній
губі. Ліва глазна щилина повністю закрита за рахунок набряку верхнього та
нижнього віка, права - практично повністю. Рот відкривається частково, різкий
набряк м'яких тканин обличчя, язика з ділянками десквамації епітелія внаслідок
термічної агресії. Ротоглотка
огляду недоступна із-за різкого набряку м'яких тканин. Дихання через рот
ускладнено. Тахинное з ЧД 28
в хвилину. Участь допоміжної мускулатури в диханні. Аускультативно бронхіальне
дихання, хрипи. Тони серця ритмичні, приглушені, ps 100
ударів в хвилину. АД 130/85. Живіт м'який, безболісний. Область нирок інтактна.
Діурез непорушений.

Було поставлено діагноз - термічний опік полості обличчя, обох кістей, І-ІІ
ст. S 10% -12% по Беркоу. Опік верхніх дихальних шляхів
середнього ступеня тяжкості та визначений план освідування і стартова терапія з
послідуючим переводом в відділення анестезіології.

24 березня 2006 року о 18 год. 30 хв. - 18 год.
50 хв. в палату до ОСОБА_10 було визвано завідувачем х/о ОСОБА_7,
анестезіолога ОСОБА_9 для огляду хворого з опіками обличчя, кистей рук. Під час
огляду турбують болі в області опікових ран, першінння в горлі, ускладнене
дихання, почуття браку повітря, кашель з трудно відделяємою мокротою. ОСОБА_9
ознайомлений з попередніми записами. Доповнень до анамнезу немає. Об'єктивно:
стан хворого ближче до середньої тяжкості, в свідомості, адекватен, кожні
покрови вне опіков, нормальної окраски і влажності, но обличчя умеренно отічне,
слізіста порожнини роту гіперінірована, отічна. Дихання в легенях равномірно
ослаблене, єдиничні сухі розсіяні хрипи, а також мають місце дістанційні
провідні хрипи із-за можливого набряку гортані і наявності мокроти в под
связочному просторі, ЧД 24-26/хв., серце - тони приглушені, ритмічні, пульс
80/хв., АД 130/90 мм рт.ст. Язик суховат. Живіт м'який безболісний. Стул без особливостей.
Сечовиделення не ускладнено, діурез достатній.

Діагноз: термічний опік обличча, кістей І-ІІ ступеню приблизно 10%, верхніх
дихальних шляхів?

План огляду І
лікування в листі зазначений.

Враховуючи площину і глубину
ураження, а також можливе в наявності термічне ураження дихальних шляхів
ІТП може складати до 55 од., що відповідає середньому ступеню вираженого
опікового шоку.

По формулі розрахунку об'єму добової інфузіонної терапії при опіковому
ураженні 4 мл х вагу тіла (кг) х % опікової поверхні кількість необхідної
рідини склала 3200 мл, з них в перші 8 год.
- 1600 мл, другі 8 год.
- 800 мл., треті 8 год.
- 800 мл і тільки крісталлоідних розчинів. Для лікування можливого ураження
дихальних шляхів до діффузіонної терапії додані інгаляції з гормонами,
бронхолітіками, антігістамінними засобами.

24 березня 2006 р. о 20 год.
00 хв. при лікарі Джиоєві В.Г. для обезбілювання ОСОБА_10 було введено:
омнопон 2% - 1,0 в/м.

При огляді лікарем ОСОБА_9 о 3 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_1 хворий відмічає
погіршення самопочуття, так як поновились болі в області опіків, в горлі,
ускладнене дихання. Кожні покрови обличчя отічні, без опіків нормальної
окраски. Зберігаються дистанціонниє хрипи, ЧД 24/хв, сатурація кисню 90%. Пульс
83/хв. АД 106/76 мм рт.ст. Живіт спокійний. Діурез достатьнії. Лікування по
плану. Знову для обезбілювання ведено: омнопон 2% - 1,0 в/м.

Цього ж дня лікарем ОСОБА_9 об год
00 хв. - стан хворого середньої тяжості, самопочуття покращилось, болі
практично не турбують, віддишка, задухи не відмічає. Зберігаються дистанційні
хрипи, респіраторних порушень немає. Пульс 90/хв. АД 140/80. Живіт спокійний.
Введено в/в - 2800 мл, внутирь - 100 мл, діурез 900 мл.

Згідно медичної карти №2418 стаціонарного хворого
послідуючи огляди були 25 березня 2006 р. о 7 год. 00 хв., о 9 год.
00 хв., о 10 год. 00 хв.,
о 13 год. 00 хв.,
о 14 год. 00 хв.,
о 16 год. 00 хв.,о
18 год. 00 хв.,

ІНФОРМАЦІЯ_1 о19
год. 00 хв. раптово настала зупинка серцевої діяльності та о 19 год. 30 хв. була
констатована біологічна смерть ОСОБА_10

Згідно посмертного епікризу із історії хвороби №2418 труп ОСОБА_10 направлено
на СМЕ з діагнозом:

Основний:
термічний опік полум'ям обличчя, шеї, обох кистей II ступен.
12%, тяжкий опік ВДП, ІТП 76 од.

Ускладнення:
тяжкий опіковий шок, набряк легень, головного мозку. Супутнє: ожиріння II
ступені, варікозне розширення він нижніх кінцівок.

Згідно копії акту судово-медичного дослідження №40 від 27
березня 2006 р. було встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від ускладнень,
викликаних термічним опіком дихальних шляхів, а саме від фібрінозно-гнійного
трахеїту та тотальної бронхопневмонії, яки викликали наростаючу дихальну
недостатність.

Суд заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дслідивши докази надані сторонами та отримані
судом за їх клопотанням вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає
виходячі зі слідуючого.

Питання, які мають важливе значення для правильного вирішення справи, і які
потребують спеціальних знань в області медицини, вирішено комплексною
судово-медичною експертизою №205 від 25 червня 2007 року, проведеною
Дніпропетровським ОКЗ „Бюро судово-медичної експертизи" (а.с. 215-240).

Суд, оцінивши експертний висновок у сукупності з іншими доказами по справі,
вважає, що зазначений висновок комплексної судово-медичної експертизи може бути
взято за основу при перевірці доказів сторін і вирішенні спору.

Як встановлено у висновку комплексної судово-медичної експертизи, згідно
поставлених питань діагноз на час звернення був виставлений вірно, загальний
стан хворого, за даними об'єктивного обстеження, не загрожував його життю.
Первинна допомога була надана адекватна до виявлених пошкоджень.

Проведення рентгенограми грудної клітки в перші години після травми не має
визначальної діагностичної цінності. У ці терміни пріоритетом діагнозу є
клінічні дані.

Тому у даному випадку необхідності в проведенні негайної рентгенографії
грудної клітки - не було.

Діагностична, для визначення стану пацієнта характеру медичних призначень,
консультація ЛОР-фахівця в перші години після даного виду ураження не є
обов'язковою, оскільки він зможе лише констатувати наявність або відсутність
змін з боку ротоглотки.

На момент огляду потерпілого в прийомному відділенні СМСЧ-9 24.03.06 р. у 01 год. 30 хв. не було
необхідності в проведенні термінової бронхоскопії. Проведення бронхоскопії не є
обов'язковою процедурою при надходженні пацієнта в лікарню. При цьому, варто
враховувати, що ця методика є складною і недоступна для більшості
лікувально-профілактичних установ в цілодобовому режимі.

Відповідно до положення про етапне лікування потерпілих з опіками на 01 год. 30 хв. 24.03.06
р. не було необхідності в проведенні термінового перетранспортування в інше ЛПУ
або виклику консультанта по лінії санавіації. Для проведення першочергових
заходів досить госпіталізації пацієнта, що може бути здійснено при його згоді
на госпіталізацію, і призначення лікування.

За даними Головного управління охорони здоров'я (звіт головного
комбустіолога Дніпропетровської області) до 75% потерпілих з опіками лікуються
у відділеннях хірургічного профілю до повного одужання і не потребують
переведення в спеціалізований центр.

На час звернення в приймальне відділення загальний стан хворого не
загрожував життю. Черговим лікарем була запропонована госпіталізація, від якої
пацієнт відмовився.

Відповідно до існуючого законодавства, фізична особа, що досягла 14 років і
більше, має право на вибір лікаря, ЛІТУ і методів лікування за рекомендацією
лікаря, що виключає можливість обов'язкової або примусової госпіталізації.

На момент звертання пацієнта в 01 год. 30 хв. проведений
лікарем хірургом огляд дав достатні дані для ухвалення рішення про
госпіталізацію пацієнта, з подальшим спостереженням і лікуванням в стаціонарі.

Первинний огляд пацієнтів у районних лікарнях лікарями
комбустіологами не проводиться.

На момент звертання пацієнта в 01 год. 30 хв. не було
показань, а, відповідно і необхідності в проведенні термінової оксигенотерапії.

Надалі
оксигенотерапія проводилася, що відзначено в щоденниках від 25.03.07р.

В амбулаторній картці при зверненні 24.03.06р., час
огляду хірургом не зазначений. Встановлений діагноз „Термічні опіки голови,
кістів, верхніх дихальних шляхів 1-2 ст.-до 10%. Направлений на лікування в
хірургічне відділення. Дано направлення на флюорографічне дослідження.

Тобто які-небудь записи про об'єм досліджень та стан хворого в амбулаторній
картці відсутні, але діагноз, що встановлений хірургом поліклініки вірний і,
відповідно, вірно вибрана тактика подальшого лікування - хворий направлений в
стаціонар.

Проведення рентгенограми або флюорограми грудної клітки в
перші години після даного виду травми не має визначальної діагностичної
цінності. У ці терміни пріоритетом діагнозу є клінічні дані.

Враховуючи діагноз, що був виставлений хірургом поліклініки 24.03.06р.,
необхідності у екстреній госпіталізації потерпілого в реанімаційне відділення
не було.

Потерпілий був госпіталізований в хірургічне відділення. За умов МСЧ-9, для
хворих з даною патологією, хірургічне відділення слід вважати профільним.

Обсяг проведеного обстеження при надходженні в стаціонар
хірургічного відділення був достатній для уточнення діагнозу.

При надходженні в хірургічний стаціонар хворому
призначена комплексна інфузійна терапія, що включає сольові збалансовані
розчини, глюкозу 5%, анальгетики,
антибіотики, реологічні і кардіотропні препарати, на тлі введення
фуросеміда. Дану терапію слід вважати адекватною характеру травми.

Рішення  про переведення у відділенні АРІТ приймає
лікар анестезіолог. Показань для екстреного переведення на 16 годину 24.03.06р.
не було. Потерпілий був переведений у реанімаційне відділення о 18 год. 50 хв.
24.03.06р.

Після переведення у реанімаційне відділення необхідності у проведенні
екстреної бронхоскопії не було.

Також варто враховувати, що ця методика є складною і не
доступна для більшості ЛПУ в цілодобовому режимі.

Так, наприклад, в опіковому відділенні АРІТ клінічної лікарні №2 м.
Дніпропетровська (обласний опіковий центр) відсутній штатний фахівець і
устаткування для бронхоскопії. Виклик фахівця здійснюється тільки для усунення
обтураційної дихальної недостатності.

На час прийняття рішення про переведення пацієнта в реанімаційне
відділення, негайний огляд вузького фахівця (ЛОР-лікаря) не був обов'язковим.
Вказана консультація була виконана вже під час знаходження в реанімаційному
відділенні.

На час переведення потерпілого в реанімаційне відділення, при
зареєстрованих показниках зовнішнього дихання і сатурації, проведення
санаційної бронхоскопії і оксигенотерапії було необов'язковим. Розрахунки
інфузійної терапії лікарем анестезіологом зроблені правильно.

Застосування поляризуючого р-ну (глюкоза+калій+інсулін)
показано хворим для забезпечення кардіальної підтримки і не може приводити до
збільшення набряку і поглибленню опіку дихальних шляхів. Призначення гормонів
(дексаметазон, преднізолон і ін.) у великих дозах при ОДШ є загальноприйнятою
практикою і їхній вплив на приєднання інфекції не доведено, особливо при
коротких курсах і на тлі проведення антибактеріальної терапії.

На підставі клінічних даних і рентгенографії хірургом на
18 год. 05 хв.
був виставлений діагноз: „Термічні опіки обличчя і кистей рук 2 ст. на площі
10%; ОДШ середнього ступеня тяжкості", і розпочата терапія згідно цього
діагнозу. У цей період виклик консультанта по лінії санавіації не був
обов'язковим.

При наявності стабільного периферичного венозного доступу
для проведення призначеної інтенсивної терапії в умовах ВАРІТ явної
необхідності в катетеризації центральних вен немає. Це обумовлено високим
ризиком ускладнень. Контроль ЦВТ (центрального венозного тиску) не відноситься
до обов'язкових процедур в ВАРІТ.

Лікарями ВАРІТ був проведений розрахунок введеної і
виведеної рідини на 6 год.
00 хв. 25.03.06р., про що свідчить запис у щоденнику медичної карти
стаціонарного хворого.

За даними історії хвороби об'єктивних підстав для
діагностики респіраторного дістрес синдрому через 12 годин після госпіталізації
не було, так само як і не має об'єктивного підтвердження симптому «сніжної
хуртовини» при рентгенологічному обстеженні на наданих рентгенограмах

Станом на 08 годину 25.03.06р. призначена інфузійна
терапія та її об'єм, що були виконані лікарем ВАРІТ, відповідають сучасній
методиці лікування опіків.

Зниження показників гемоглобіну до 148г/л не є ознакою абсолютної
гіперволемії.

Враховуючи характер патологічного процесу, потерпілому було показано
введення альбуміну.

Як видно з щоденників у мед. карті, стан пацієнта погіршився 25.03.2006р.,
про що свідчить і зниження сатурації з 90-92 до 84, однак на рентгенограмах від
24.03.06р. і 25.03.06р. симптом «сніжної хуртовини» не підтверджений, мають
місце вікові зміни з боку легень і серця.

На знімку від 24.03.06р. з боку легень діагностується розширення й
ущільнення малюнка правої легені з ділянкою пневмонічної інфільтрації. По
обидва боки протягом усіх полів посилений і деформований бронхіально-судинний
малюнок. З боку серця діагностується гіпертрофія лівого шлуночку і атеросклероз
дуги аорти.

На знімку від 25.03.06р. з боку легень діагностується
ущільнення тканини легені справа, значне зменшення пневмонічної інфільтрації.
Бронхіально-судинний малюнок посилений. З боку серця діагностується гіпертрофія
лівого шлуночку і атеросклероз дуги аорти.

Зменшення пневмонічної інфільтрації в правій легені на рентгенограмі від
25.03.06р. може трактуватися і як позитивна динаміка на проведену комплексну
терапію, а причинами погіршення загального стану можуть бути наявні хронічні і
вікові зміни легень і серця.

Симптом «сніжної хуртовини» може характеризувати картину важкого перебігу
респіраторного дістрес синдрому (РДС). У даному випадку РДС на рентгенограмі не
підтверджений. Проведення штучної вентиляції легенів, кінотерапії і таке інше
було необов'язковим.

Препарати рефортан і перфторан не входять у перелік обов'язкових препаратів
при лікуванні даної патології.

Питання про повноцінну або неповноцінну реанімацію не є коректним, тому що
серцево-легенева реанімація передбачає забезпечення прохідності дихальних
шляхів і закритий або відкритий масаж серця. Відповідно до запису в щоденнику
медичної карти від 25.03.06 хворому проводилася планова санація
трахеобронхіального дерева з використанням інгаляції муколітичних засобів і
відсоса.

Сатурація
характеризує сумарний транспорт кисню, у тому числі і газообмін у легенях.

При     наростаючій     дихальній     недостатності     показане     введення     діуретиків (фуросемід),   гормонів
(дексаметазон,
гідрокортизон),   поліпшення   скорочувальної здатності міокарда
(корглюкон), інгаляції кисню, санація трахеобронхіального дерева, що зафіксовано
в щоденниках медичної карти і листі призначень від 25.03.06р. (допит. 31)

При надходженні 24.03.06р. о 18 год. 30 хв. у хворого
виставлений діагноз: термічні опіки обличчя і кистей 1-2 ступеню 10%, ОДНІ
середнього ступеня тяжкості, що з урахуванням віку відповідає ІТУ (індекс
тяжкості ураження) до 55 ОД. Зміна ІТУ на більш високу (до 76 ОД) у заключному
діагнозі не обґрунтована і, вочевидь зв'язана з тяжким перебігом опікової
травми, але це не могло вплинути на результат.

Медичні призначення, зроблені в стаціонарі адекватні
встановленому клінічному діагнозу: „Термічні опіки 1-2 ст. 10-12% площі тіла
(обличчя, кистей рук), ОДШ середнього ступеня тяжкості".

Потреба в необхідності консультативної допомоги визначається лікуючим
лікарем або завідувачем ВАРІТ у випадках, коли постановка діагнозу скрутна.

МСЧ-9 має акредитовані відділення хірургії й ВАРІТ і
цілком має право на лікування невідкладних станів, у тому числі поверхневих
опіків і важких термічних травм до стабілізації стану.

Надання першої медичної допомоги при етапному лікуванні
термічної травми проводиться в лікарнях районного або міського рівня, де пацієнти
спостерігаються до стабілізації стану. Переведення в іншу ЛПУ або
спеціалізований обласний центр здійснюється після консультації фахівців ТЦЕМД
(санавіації) і вирішення питання про транспортабельність пацієнта.

Слід зазначити, що весь період стаціонарного лікування пацієнта Капканец
Л.І. склав ледве більше доби (27 годин), а різке погіршення стану, що
спричинило настання смерті настало в останні 7 годин, коли перетранспортування
було протипоказано.

Як при першому звертанні до приймального відділення, так і при звертанні в
поліклініку діагностика була достатньою для ухвалення рішення про
госпіталізацію пацієнта, його спостереження і лікування в умовах стаціонару.

ОДШ (опік дихальних шляхів) можна діагностувати і без додаткових
діагностичних процедур (рентгенограми, бронхоскопії).

Пацієнт, через відмову, не був госпіталізований під час первинного
звернення (24.03.06р. в 01 год.
30 хв.) і, як наслідок,-несвоєчасна госпіталізація та запізніла розпочата
стартова терапія. Відповідно, у разі згоди на госпіталізацію при первинному
зверненні, ризик розвитку ускладнень був би меншим.

Клінічний діагноз, як при первинному обстеження, так і у послідуючому, був
встановлений вірно.

У літньому віці перебіг хвороби визначає не тільки ступінь термічної травми
але, і вік (після 60 років до розрахункового показника тяжкості травми
додається по 1 балові щороку), що супроводжує хронічна патологія, вікові
системні зміни та інші фактори навколишнього середовища.

Тому, у разі розпочаття лікувальних заходів при
госпіталізації під час первинного звернення, навіть за умов спеціалізованого
опікового центру, виключити ризик ускладнення ускладнень опікової травми
неможливо.

У даному випадку мало місце нашарування на хронічну патологію органів
серцево-судинної системи та органів дихання, якими страждав за життя
потерпілий, опікової травми. За даними первинного судово-медичного дослідження
трупа та повторного судово-гістологічного дослідження об'єктивно підтвердженими
є опікове ураження верхніх та середніх дихальних шляхів. Таким чином, судово-медичний
діагноз слід трактувати: основний - термічні опіки шкіри обличчя, кистей рук,
термічні опіки дихальних шляхів, опіковий шок; ускладнення - гнійно-фібрінозний
трахеїт, серозно-гнійна бронхопневмонія, набряк м'яких мозкових оболонок,
серозний перикардит, легенево-серцева недостатність; супутній - хронічна
ішемічна хвороба серця, гіпертрофія міокарду, дрібновогнищевий кардіосклероз,
атеросклероз судин головного мозку, нирок, серця, сечо-кам'яна хвороба,
хронічна недостатність кровообігу, застійне повнокрів'я внутрішніх органів,
„мускатна" печінка.

Медичні призначення, зроблені в стаціонарі адекватні встановленому
діагнозові: „Термічні опіки 1-2 ст. на площі 10-12% обличчя, кистей рук. ОДШ
середнього ступеня тяжкості".

Протипоказань до призначеного лікування не встановлено. Допомога в ВАРІТ
проведена в досить повному обсязі.

На спеціалізований етап (в опіковий центр) переводяться потерпілі з
глибокими опіками шкіряних покривів для виконання трансплантації шкіри або
інших видів пластичного відновлення втраченого шкіряного покриву або пацієнти з
опіковою хворобою, але після стабілізації стану.

Лікування пацієнта у даному випадку, коли опіки шкіри були поверхневими
(при лікуванні гояться самостійно на протязі 2-3 тижнів), а тяжкість стану в
більшій мірі визначалася ОДШ, віком і супутньою хронічною патологією - у
спеціалізованому центрі проводилося б практично аналогічно.

Відстрочка стартової терапії при опіковій травмі на 18
годин у значній мірі впливає на перебіг і результат усієї хвороби.

Бронхопневмонія, гнійний трахеобронхіт, також як і інші
септичні ускладнення при ОДШ розвиваються звичайно пізніше 3-ї доби після
термічної травми. Розвиток гнійних ускладнень з наявністю великої кількості
гноєподібних мас у просвітку бронхів протягом

перших 24 годин не виключає
можливості наявності запального
процесу, що передував опіковій травмі.

На тлі вже наявних розладів внутрішніх органів і систем, навіть, обмежені
поверхневі опіки нерідко супроводжуються розвитком загрозливих порушень. У
таких випадках спостерігається синдром взаємного обтяження - вісцеральні зміни
несприятливо позначаються на перебігу травматичного процесу, а опік сприяє
загостренню захворювань, що передували травмі.

Лікарських помилок і порушень діючих інструкцій при лікуванні хворого
ОСОБА_10 в МСЧ-9 не встановлено.

В даному випадку несприятливий кінець був обумовлений отриманою опіковою
травмою, що протікала на фоні супутньої хронічної патології.

Експерти обгрунтовано дійшли до висновку, що в діях
лікарів причетних до огляду хворого в приймальному відділенні, наданні медичної
допомоги в подальшому - лікарських помилок, порушень діючих інструкцій не було.

На час звернення в приймальне відділення загальний стан
хворого не загрожував його життю, необхідність в госпіталізації була відсутня.

Погіршення стану здоров'я хворого, що призвело до смерті,
було обумовлено отриманою опіковою травмою, яка протікала на фоні супутної
паталогії.

Звернувшись до суду, позивач, фактично не надав ніяких доказів стосовно
вини лікарів, маючі намір отримати докази вини після проведення судово-медичної
ексапертизи.

Судом було взято до уваги усі питання, які були поставленні перед
експертами, обставини, що мають важливе значення для справи. Через
протилежність доводів сторін, доведенність яких потребували спеціальних знань в
галузі медицини судом призначено експертизу.

Висновок експертів підтверджує відсутність вини лікарів,
які лікували ОСОБА_10, і не дає змоги суду ставити під сумнів пояснення третіх
осіб та представників відповідача.

Доводи позивача,
представників позивача бездоказові і суд їх відхиляє.

Стаття 38 Закону України „Основи законодавства України
про охорону здоров'я" встановила, що кожний пацієнт, який досяг
чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має
право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги,
та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій.

В даному конкретному випадку хворий ОСОБА_10 скористався своїм правом і не
виконав рекомендацію лікаря ОСОБА_8 24 березня 2006 року щодо госпіталізації.

До чергового лікаря-хірурга ОСОБА_4 ОСОБА_10 звернувся
тільки о 10 годині. Був госпіталізований о 16 год. 20 хв. в хірургічне
відділення.

Звинувачення медицинських працівників в ненаданні термінового лікування,
неповного встановлення діагнозу та небезпеки для життя чи здоров'я
постраждалого зі сторони позивача, його представників, протирічить фактичним
обставинам, а саме відмови від госпіталізації хворим ОСОБА_10 та несвоєчасності
звернення до чергового лікаря міської лікарні, включаючи і піздне прибуття на
госпіталізацію в стаціонарне відділення. Все це в значній мірі впливало на
перебіг і результати лхвороди.

В висновку судової експертизи мається і те, що у літньому віці перебіг
хвороби визначає не тільки ступінь термічної травми, і вік (після 60 років до
розрахункового показника тяжкості травми додається по 1 балові щороку), що
супроводжує хронічна патологія, вікові системні зміни та інші фактори
навколишьного середовища.

Тому у разі розпочатої лікувальних заходів при госпіталізації під час
первинного звернення, навіть за умов спеціалізованого опікового центру,
виключити ризик ускладнення опікової травми неможливо.

Доводи позивача, його представників, відносно протирічь у
акті судово-медичного дослідження №40 (а.с. 61-63 т.1), а саме причини смерті
ОСОБА_10, наявність захворювання яким за життя батько не хворів, суд відхиляє
також. Через те, що для усунення протирічь саме і було призначено експертизу,
яка була проведена не тільки лікарем комбустіологом, реаніматологом та іншими і
за участю начальника ОКЗ „Бюро судмедекспертизи", заступником начальника
ОКЗ „Бюро судмедекспертизи", яким судово медичний експерт Розенберг Р.В. є
підпорядкованним. Висновок зазначених експертів є компетентним, вони несуть,
відповідно чинного законодавства, відповідальність за завідомо непрадивий
висновок.

Висновок експерта не має наперед встановленної сили та
переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці та оцінці за
внутрішнім переконанням суду. Саме це і було виконано судом при розгляді
цивільної справи. Посилання представника позивача про те, що висновок є
„дилетанський" суд - відхиляє.

Суд також не може не врахувати і те що органом
прокуратури відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно медичного
персоналу СМСЧ - 9 по факту проведення медичних дій відносно ОСОБА_10 та фактів
вимагання матеріальних цінностей, за відсутністю складу злочину. Дана постанова
не була оскаржена (а.с. 22 т. 2).

Стаття 18 Закону України „Про охорону здоров'я" передбачає, що всі
заклади охорони здоров'я мають право використовувати для підвищення якісного
рівня своєї роботи кошти, добровільно передані як підприємствами... так і
окремими громадянами.

Надання ОСОБА_1 ліків хворому за власний рахунок, сприяння закладу в
господарських потребах - не суперечить чинному законодавству.

Враховуючи вищеназване, в позовній вимозі ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної шкоди, включаючи вартість ритуальних послуг, поминального обіду,
коштів витрачених на лікування та господарські потреби в сумі 2027 грн. 84 коп.
повинно бути відмовлено. Як вихідне з цього, має бути відмовлено і в
задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 відносно стягнення моральної шкоди та
судових витрат.

Керуючись вище приведеними нормами закону, ст.ст. 10-11, 15, 57-60, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до спеціалізованої
медико-санітарної частини №9 м. Жовті Води про стягнення матеріальної шкоди в
розмірі 2027 грн. 84 коп. та моральної шкоди в розмірі 100000 грн., судових
витрат, у зв'язку з неналежним виконанням професійних обов'язків медичним персоналом
СМСЧ - 9, ненадання своєчасної та повної медичної допомоги, наслідком чого
стала смерть його батька - відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних
вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд з дня його оголошення
шляхом подачі в 10 денний строк заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги на протязі 20 днів після подання заяви.