Справа №22-
2625 Категорія-   21
суддя- Блохін А.А.
Доповідач: суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

02березня    2007 року                                         м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області

у складі головуючого: судді Новодворської О.І.

суддів: Сукманової Н.В., Кіянової С.В.

при
секретарі   Ставріновій Ю.М.

з участю
представника   позивача ОСОБА_2.,
представника відповідача Архінос Д.А.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду в м. Донецьку
цивільну справу по апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Центрально- Міському районі м. Горлівки Донецької області
на рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від
07 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у
Центрально- Міському районі м. Горлівки Донецької області про відшкодування
моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач -
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування   від нещасних випадків на виробництві та
професійних   захворювань України у
Центрально- Міському районі м. Горлівки Донецької області   подав апеляційну скаргу на рішення
Центрально-Міського районного   суду м.
Горлівки Донецької області    від 07 грудня   2006
року   , яким частково задоволені позовні вимоги позивача про
стягнення моральної шкоди, у зв'язку з
ушкодженням здоров'я на виробництві.

Суд стягнув з відповідача на   користь позивача     в відшкодування моральної шкоди
ЗООООгривень, тоді, як
позивач просив стягнути на свою користь -
80000 гривень.

Відповідач
вважає, що рішення підлягає скасуванню,
по справі слід постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, оскільки не доведений факт спричинення моральної шкоди , а крім того
відповідно до с т. 77
Закона України «
Про державний бюджет України на 2006
рік» зупинено дії абз.4 ст. 1
( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам іх сімей), підпункту (є)
п.1 ч.1 ст.21, ч.З ст. 28,
ч.З ст. 34, ч.5 ст. 47( в частині знижок
та надбавок до розміру страхового внеску) Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності". Крім того,
позивачем пропущений строк позовної давності при поданні позовної заяви до
суду.

2

Від представника позивача ОСОБА_2.
надійшло письмове заперечення ,
в якому він просить апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду
залишити без змін, оскільки воно постановлене з дотриманням   норм матеріального   та процесуального   права.

Вислухавши
доповідача, пояснення учасників процесу ,
перевіривши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд, приходить до наступних висновків.

Задовольнаючи
позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що позивач
тривалий час працював на підземних роботах на підприємствах вугільної
промисловості,
04.01.2004 року з ним стався нещасний випадок в результаті якого він
отримав травму.

Висновком МСЕК
від 12.05.2004 року
йому було встановлено 70
% втрати професійної працездатності вперше по вищезазначеній травмі , визнаний інвалідом
П групи.

Висновком
МСЕК  від   13.06.2005
року        йому    було
встановлено 80  %   втрати   професійної працездатності   вдруге
по цій же травмі, визнаний інвалідом П групи.

У зв'язку з
травмою порушені нормальні життєві зв'язки позивача , змушений
постійно проходити курси лікування ,
втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний
спосіб життя , внаслідок
чого , вимушений
прикладати додаткові зусилля для організації
свого життя, що спричинило моральну шкоду.

Відшкодування
моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно від відшкодування
майнової втрати передбачено ст. 1
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності"(далі -
Закон) і є одним із засобів захисту особистих немайнових прав працівника.
Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим, як це передбачено
підпунктом „є" пункту 1
частини першої статті 21,
частиною третьою статті 28
Закону, покладена на відповідача.

В п. 4.1 рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
р. № 1-9/2004 р.
зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт заподіяння
шкоди здоров'ю позивача підтверджений висновком МСЕК про встановлення ступеню
втрати працездатності, поясненнями позивача, медичними документами.

Апеляційний суд
не приймає довід відповідача про те, що для визнання факту завдання позивачу
моральної шкоди необхідно висновок МСЕК про наявність заподіяння такої шкоди
позивачу. Такий висновок МСЕК відповідно до вимог ст. 34 п. З Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" необхідний у разі відсутності стійкої втрати
працездатності.

Посилання
відповідача на с т. 77
Закона України «
Про державний бюджет України на 2006
рік» якою зупинено дії абз.4 ст. 1
( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам іх сімей), підпункту (є)
п.1 ч.1 ст.21, ч.З ст. 28,
ч.З ст. 34, ч.5ст.
47( в частині знижок та надбавок до розміру страхового внеску) Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності"- безпідставні, оскільки , вони не поширюються на вищезазначені правовідносини.

Доводи
відповідача стосовно того, що позивачем пропущений строк позовної давності при
поданні позовної заяви до суду,
апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони не відповідають
діючому   законодавству .

3

Таким чином, суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність заподіяння позивачу
моральної шкоди в результаті пошкодження здоров*я на виробництві.

При встановленні
розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував глибину
фізичних та моральних страждань позивача, погіршення стану його здоров'я і
встановив його у розмірі 30000
гривен.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд дійшов висновку
про те, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і тому підстав для задоволення
апеляційної   скарги відповідача немає.

Таким чином,
розглядаючи справу, суд всебічно, повно і об'єктивно, згідно з наданими
доказами розглянув спір, прийняв правильне рішення.

Керуючись ст.ст.
307ч.1.п.1,308,313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХ В А Л И В:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Центрально- Міському районі м. Горлівки
Донецької області   - відхилити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 07 грудня   2006
року   залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді