Справа №2-3185/07
РІШЕННЯ

ІМІНЕМ УКРАЇНИ

10
травня 2007 року               Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого
судді Ярош С.В.

При секретарі
Фащевській О.А., Гловюк І.В.

За участі
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

Розглянули у
відкритому судовому засіданні  у м.  Одесі
цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання частково

недійсним
договору купівлі-продажу квартири та визнання
права власності на 113 частку

квартири,

Встановив:

У січні
2002 ОСОБА_3. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
частково недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права
власності на 113 частку квартири. В позовній заяві позивач вказав, що з
відповідачкою знаходився у шлюбі. У період сумісного проживання вони здійснили
обмін двох однокімнатних квартир, що належали їм до шлюбу, на одну трикімнатну
квартируАДРЕСА_2. У липні 1999 р. означену квартиру продали і у той же день
купили двокімнатну спірну квартиру АДРЕСА_1 і однокімнатну квартиру
розташовануАДРЕСА_3 Відповідачка квартиру, розташовану по вул.  Катерининській оформила на себе та свого сина
ОСОБА_5., позбавивши позивача права власності на 1/3 частку у цієї квартирі.
Обидві квартири були придбані за період сумісного проживання, і тому він згідно
Закону України «Про власність» та ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України має
право на 1/3 частку в спірній квартирі, розташованій АДРЕСА_1

У
судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені
у позовній заяві.

В процесі
судового розгляду відповідач ОСОБА_5. помер.

Відповідач
ОСОБА_4. і представник відповідача позов не визнали, вказавши, що вимоги
позивача є безпідставними, оскільки в трикімнатну квартиру АДРЕСА_2вони з
позивачем вселилися в результаті обміну однокімнатних квартир: кооперативної -
ОСОБА_4. та державної - ОСОБА_3. У вищезазначеної трикімнатної квартирі
проживали ОСОБА_3., ОСОБА_4. її мати і син від першого шлюбу ОСОБА_5. Оскільки
мати ОСОБА_4. виїхала на постійне місце проживання до Росії, то квартира була
приватизована ОСОБА_3.. ОСОБА_4. і ОСОБА_5Подружжя ОСОБА_3 після продажу
трикімнатної квартири мали намір придбати для подальшого сумісного проживання
тільки однокімнатну квартиру. Залишок коштів по взаємній домовленості вони мали
намір використати на придбання будівельних матеріалів, що і було зроблено ними
після продажу трикімнатної квартири. Після продажу трикімнатної квартири
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. купили однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 для сумісного
проживання а також вулики для пасіки, закупили каміння для побудови будинку на
земельній ділянці, яка була отримана позивачем у с Кримидівка. Те, що продаж трикімнатної квартири і купівля
квартири по Катерининьскій здійснювалися в один день є збігом обставин.
Двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 сторони не купували. Спірну квартиру придбав для
ОСОБА_5 його батько,ОСОБА_6, за свої кошти. За вимогою ОСОБА_5. у договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 була включена ОСОБА_4. як гарант того, що
ОСОБА_5. не зможе в майбутньому на свій розсуд, без згоди батьків розпорядитися

квартирою. ОСОБА_3 ні ОСОБА_4. ніякого
відношення до купівлі спірної квартири не мають.

Заслухавши
пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як
встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі. У період

сумісного
проживання вони здійснили обмін двох однокімнатних квартир, що належали

їм до
шлюбу, на одну трикімнатну квартируАДРЕСА_2. Трикімнатна

квартира         АДРЕСА_2 на підставі Закону України
«Про приватизацію державного житлового фонду» була безоплатно передана у
власність ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5 згідно з розпорядженням органу
приватизації за №71895 від 28.12.1995р. на підставі Свідоцтва про право
власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської Ради народних депутатів від
28.12.1995р. за №12-7874, зареєстрованим в МЕТІ м. Одеси 03.01.1996р. під №162
стор.104, реєстр 35, ОСОБА_3., ОСОБА_4. і ОСОБА_5. отримали означену квартиру у
спільну сумісну власність однієї родини. Тому правовідносини між сторонами
регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»,
Законом України «Про власність» і Цивільним кодексом України 1963 року. Норми
сімейного законодавства на взаємовідносини сторін не розповсюджуються. У липні
1999 р. означену квартиру продали і у той же день була придбана двокімнатна
спірна квартира АДРЕСА_1 і однокімнатна квартира, розташованаАДРЕСА_3
Відповідачка квартиру, розташовану по вул.
Катерининській оформила на себе та свого сина ОСОБА_5. ОСОБА_3. приймав
участь у продажу трикімнатної квартири і в подальшому на свій розсуд здійснив
купівлю житла для власного проживання, що підтверджується договором
купівлі-продажу ним і ОСОБА_4. однокімнатної квартири АДРЕСА_3. Із наданого
ОСОБА_4. письмового, належним чином посвідченого і перекладеного пояснення
попереднього власника спірної квартири ОСОБА_8 що виїхала на постійне
проживання до Ізраїлю, вбачається, що покупцем квартири був ОСОБА_6., який
власноруч сплатив означену договором грошову суму. Обставини отримання грошей
ОСОБА_8. від ОСОБА_6. підтверджуються поясненням ОСОБА_7 справжність підпису
якої завірено приватним нотаріусом Одеського нотаріально округу Гребенюк І.М. і
листом на адресу суду від ОСОБА_6., що мешкає в м. Москва Російської Федерації.
Підпис ОСОБА_6посвідчено нотаріусом м. Москви Ястребовим А.В.

Доказів
того, що спірна квартира АДРЕСА_1 придбана за сумісні з ОСОБА_4. гроші, позивач
суду не надав.

У
урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.6, 12 Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду», 64 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 212,
213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В  задоволенні     позову
ОСОБА_3  до  ОСОБА_4 про визнання частково недійсним
договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на 1/3 частку
квартири - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської
області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.