Справа № 2- 2207/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2007р. Куп'янський міськрайонний суд
Харківської області в складі: головуючого - судді - Цендра Н.В.,  при секретарі - Гуляєвій О.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м.  Куп'янськ,  цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2
про стягнення матеріальної і відшкодування моральної шкоди,  посилаючись на те,  що вироком Куп'янськго міськрайонного суду
Харківської області ОСОБА_2 була засуджена за
ст.  115 ч. 1 КК України за умисне
вбивство її сина ОСОБА_3 Тому позивачка вважає,
що ОСОБА_2 повинна відшкодувати їй матеріальну шкоду, яка складається з
витрат понесених нею на похорони сина,
поминального обіду та вартості встановленого пам'ятника у розмірі 2 231
грн.,  а також моральну шкоду,  оскільки вона втратила сина,  в наслідок чого перенесла сильний стрес,  в позивачки відбулось істотне погіршення її
здоров'я,  порушився уклад життя,  і оцінює її в 50 000 гривен.

27 листопада 2007 року позивачка надала доповнення до
позовної заяви,  в якій просила також
стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на її користь 250 грн. затрати за надану їй
правову допомогу.

В судовому засіданні позивачка підтримали свої позовні
вимоги та просили суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 у відшкодування
матеріальної шкоди 2 231 гривну,  250
грн. затрати за надану правову допомогу та 50 000 грн. моральної шкоди.

У зв'язку з тим,
що ОСОБА_2 відбуває покарання у Качановській виправній колонії
Харківської області № 54,  і її
безпосередній допит був утруднений,  суд
ухвалами від 01.10.2007 р. та 27.11.2007р. доручив начальнику КВК Харківської
області № 54 допитати в якості відповідача по справі ОСОБА_2за місцем
відбування покарання.

05.11.2007 року до суду надійшла заява ОСОБА_2,  в якій вона зазначила,  що з позовною заявою не згодна та просила
розглянути справу за її участю.

04.12.2007 р. до суду надійшло пояснення відповідачки в
яких вона зазначає,  що з доповненнями до
позовної заяви вона також не згодна,
оскільки за скоєний нею злочин,
вона вже відбуває покарання у вигляді позбавлення волі,  також просила врахувати,  що після відбування покарання вона буде
пенсіонеркою,  а тому не буде мати
можливості працевлаштуватися та виплатити усю суму позову.

Ч. 1  ст.  157 ЦПК України передбачено,  що суд розглядає справи протягом розумного
строку,  але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі. Як вище зазначено ОСОБА_2 відбуває покарання у
Качановській виправній колонії Харківської області № 54,  тобто для того щоб розглянути справу за
участю відповідачки,  її потрібно
етапувати в ІТТ Куп'янського МРВ. Однак згідно розпорядження Головного
управління від 22.08.2007 р. функціонування ізолятору тимчасового тримання
Куп'янського МРВ тимчасово було призупинено для проведення ремонтних
робіт,  що підтверджується листом
начальника Куп'янського МРВ ГУМВСУ в Харківській області від 29.08.2007 р.
(а.с.  47). На даний час ІТТ Куп'янського
МРВ не відремонтовано і коли це станеться не відомо.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних
свобод,  ратифікованої Законом від
17.07.97,  гарантує кожній фізичній або
юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної,  кримінальної,
адміністративної або господарської справи,  а також справи про адміністративне
правопорушення,  в якій вона є стороною.
Серед рішень,  винесених

Європейським судом з прав людини проти України за період чинності Конвенції
для нашої держави,  шість стосуються
порушення права особи на розгляд її справи судом упродовж розумного строку.
Тому суд вислухавши думку позивачки з цього приводу,  встановивши,
що для розгляду справи наявні всі документи,  ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки.

Перевіривши матеріали справи,  вислухавши пояснення позивачки,  вивчивши заяву та пояснення
відповідачки,  дослідивши письмові
докази,  суд встановив наступне.

Вироком Куп'янського міськрайонного суду Харківської
області ОСОБА_2 була засуджена за
ст.  115 ч. 1 КК України та
визнана винною у вбивстві ОСОБА_3 Даний вирок був оскаржений в апеляційному
порядку,  однак 31.05.2007 р. ухвалою
колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду
Харківської області був залишений без змін,
та набрав законної сили.

Згідно ч. 4
ст.  61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі,  що набрав законної
сили,  або

Постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду,  що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи,  стосовно якої ухвалено вирок або постанову
суду,  з питань,  чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Ч. 1  ст.  1166 ЦК України передбачено,  що майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної особи,  а також
шкода,  завдана майну фізичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 6,  від 27.03.1992 р. «Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у
випадку смерті потерпілого організація або громадянин,  відповідальні за заподіяння шкоди,  зобов'язані відшкодувати витрати на поховання
(в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі,  яка понесла ці витрати.

Таким чином ОСОБА_2 повинна відшкодувати матеріальні
витрати понесені ОСОБА_1 на поховання сина,  а саме витрати на
придбання одягу,  тканини,  наволочки - на суму 379, 50 грн.,  що підтверджується закупочними актами
(а.с.  16-18),  на придбання пам'ятника в розмірі 1 000 грн.
(а.с.  15,  56),  а
також витрати на поминальний обід в сумі 851, 80 грн. (а.с.  19,
57). Всього 2 231, 30 грн. Але виходячи з принципу диспозитивності та
відповідно до  ст.  11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  в межах заявлених ними вимог,  тому суд стягує з ОСОБА_2 у відшкодування
матеріальної шкоди 2 231 грн.

Відповідно зі
ст.  1167 ЦК України моральна
шкода,  завдана фізичній особі діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її заподіяла,  за наявності її вини.

Стаття 23 ЦК України передбачає,  що особа має
право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди,  визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних страждань,
ступеня вини особи,  яка завдала
моральної шкоди,  оскільки вина є
підставою для відшкодування,  інших
обставин,  які мають істотне значення.
При визначенні відшкодування,
враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4
від 31.03.1995 р. при вирішенні питанні про відшкодування моральної шкоди також
враховуються стан здоров'я потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,  ступінь зниження престижу,  ділової репутації,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Враховуючи те,  що
ОСОБА_2 вчинила навмисний тяжкий злочин,
в результаті якого ОСОБА_1 втратила сина,  внаслідок чого
перенесла сильний стрес,  та відбулося
істотне погіршення її здоров'я,  що підтверджується
виписками з історії хвороби (а.с.  11,
12),  довідкою Куп'янською ЦМЛ № 4663
(а.с.  14),  а також беручи до уваги,  що смерть дитини це для матері непоправне
горе,  що призводить до довічних
негативних наслідків злочинних дій ОСОБА_2,
які залишаються назавжди й істотно змінюють спосіб життя,  внаслідок чого позивачка зазнає значних
душевних страждань,  тому суд
вважає,  що діями відповідачки була
заподіяна моральна шкода Кірєєвій B.C.,  яку оцінює у
розмірі 20 000 грн.,  оскільки розмір
відшкодування моральної шкоди має бути не більш,  аніж достатнім для розумного задоволення
потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення.

ст.  84 ЦПК
України передбачено,
що витрати пов'язані з оплатою правової допомога адвоката або іншого фахівця
в галузі права несуть сторони,  крім
випадків надання правової допомога,  тому
враховуючи,  що ОСОБА_1 при зверненні
до суду понесла витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн.,  що підтверджується квитанцією (а.с.  58),
суд стягує дану суму з відповідачки.

Згідно ч.3
ст.  88 ЦПК України,  якщо позивача на користь якого ухвалено
рішення,  звільнено від сплати судового
збору,  він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч.3
ст.  81 ЦПК України та Декрету
Кабінету Міністрів «Про державне мито» від 21.01.1993р. позивачі у справах про
відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'я,  звільнені від сплати судових витрат. Тому суд
стягує судовий збір у розмірі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 30 грн. в дохід держави з відповідача.

Керуючись  ст.   ст.
10, 11, 60, 61, 79, 84,  88, 157,
209, 212-215 ЦПК України,   ст.   ст.
23, 1166, 1167 ЦК
України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р № 4 « Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ,
Постановою Пленуму від 27 березня 1992 року № 6 « Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,
15.05.1962 року народження на користь ОСОБА_1 06.02.1958 року народження
у відшкодування матеріальної шкоди 2 231 грн.,
в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 гривень,  витрати пов'язані з оплатою правової допомога
в сумі 250 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 51 грн.,  та витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30 грн. в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через Куп'янський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.