Справа № 2- 1293/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 р.                                                                        м.  Димитров

Димитровський міський суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді Халаджи
О.В.

при секретарі Рибкіній Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.  Димитров Донецької області справу за

позовом ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про визнання

права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в судовому засіданні,  в обґрунтування позову пояснив,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_3,  яка постійно
мешкала на день смерті у АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилася спадщина,  що складається з квартири,  розташованої у АДРЕСА_1.

Померла володіла вищезазначеним майном на підставі
свідоцтва на право власності на житло № 2/24-729 від 08.06.1994 року.

Відповідно до
ст.  1269 Цивільного кодексу
України,  як спадкоємець за законом,  в установлений законом строк позивач прийняв
спадщину,  подавши заяву про прийняття
спадщини до нотаріальної контори.

Однак,  під час
оформлення спадщини державним нотаріусом Димитровської нотаріальної контори
повідомлено позивача про те,  що у витягу
з реєстра права власності внутрішня житлова площа квартири (34, 1 кв.м. ) не
відповідає заявленій площі у свідоцтві на право власності на житло (36, 9 кв.
м. ).

За змістом витягу з реєстру прав власності на нерухоме
майно загальна площа квартири змінена за рахунок коридору та шафи спільного
користування площею 2, 8 кв.м. ,  у
витягу відсутнє посилання на будь-яку самовільну перебудову,  чи самовільну зміну внутрішньої площі
квартири.

Зазначена спірна обставина спричиняє для позивача
неможливість в позасудовому порядку оформити спадкові права.

За таких обставин,
позивач просить визнати за ним право приватної власності на АДРЕСА_1.

Відповідач позов визнав у
повному обсязі.

Судом встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача ОСОБА_3,  яка постійно
мешкала на день смерті у АДРЕСА_1 (а.с.
9).

Після її смерті відкрилася спадщина,  що складається з квартири,  розташованої у АДРЕСА_1.

Померла володіла вищезазначеним майном на підставі
свідоцтва на право власності на житло № 2/24-729 від 08.06.1994 року (а.с.  12,
16).

Як спадкоємець за законом,  в установлений законом строк позивач прийняв
спадщину,  фактично вступив в управління
та володіння спадковим майном,  шляхом
подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк,  що підтверджується довідкою з нотаріальної
контори (а.с.  23).

Однак,  під час
оформлення спадщини державним нотаріусом Димитровської нотаріальної контори
повідомлено позивача про те,  що у витягу
з реєстра права власності внутрішня житлова площа квартири не відповідає
заявленій площі у свідоцтві на право власності на житло (а.с.  12, 16).

За змістом витягу з реєстру прав власності на нерухоме
майно загальна площа квартири змінена за рахунок коридору та шафи спільного
користування площею 2, 8 кв.м. ,  у
витягу відсутнє посилання на будь-яку самовільну перебудову,  чи самовільну зміну внутрішньої площі
квартири (а.с.  12).

Приводом до зміни внутрішньої площі квартири спадкодавця
стало рішення Конституційного суду від 2 березня 2004 року у справі №-рп/2004
що до прав співвласників багатоквартирного будинку на допоміжні
приміщення,  положення  ст.
382 Цивільного кодексу України,
та  ст.  10 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» за змістом яких власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального користування,
споруди,  будівлі,  які призначені для забезпечення потреб усіх
власників квартир,  а також власників
нежитлових приміщень,  які розташовані у
житловому будинку.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право
власності є непорушним.  Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності вважається набутим правомірно,  якщо прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом також,
встановлено,  що померла є матір'ю
позивача,  що підтверджується свідоцтвом про
його народження (а.с.  6).

Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу
України,  як спадкоємець за законом,  в установлений законом строк позивач прийняв
спадщину,  шляхом подачі заяви до
натаріальної контори за місцем її відкриття.

Виходячи із змісту приписів  ст.
392 Цивільного Кодекса
України власник майна може пред'явити позов про визнання
його права власності,  якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою.

В силу вищевикладеного,
суд вважає,  що вимоги позивача
підлягають задоволенню в повному обсязі,
та за ним необхідно визнати право власності на АДРЕСА_1 загальною
внутрішньою площею 34, 1 м2,  в тому
числі житловою - 18, 4 м .

На підставі
ст.  ст.  321,
392,  1268,  1269 Цивільного кодексу України,  та керуючись
ст.  ст. 10,  11, 57, 209, 213, 214,  215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
Димитровської міської ради про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1,
право власності на АДРЕСА_1 загальною внутрішньою площею 34, 1 м2,  в тому числі житловою - 18, 4 м2.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду
Донецької області через Димитровський міський суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до
Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.