Справа№2-830/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 липня
2007 року                                            Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в
складі: головуючого судді                               Окунь
Т.В.

при
секретарі                                                       Гончар
С. Т.

з участю
позивачки                                            ОСОБА_1

та
відповідача                                                     ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Комсомольську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої
позовні вимоги мотивує тим,  що перебуває
з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2002 року. Від шлюбу мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося. З грудня 2006
року не підтримують сімейних стосунків,
кожен живе своїм життям,  спільне
господарство не ведеться,  подальше
сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим.  Спору про розподіл майна не виникає.

Позивачка
в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову,  на примирення не згодна. Просила шлюб
розірвати,  неповнолітнього сина ОСОБА_3
залишити проживати з нею,  судові витрати
по справі покласти на відповідача.

Відповідач в
судовому засіданні позов визнав повністю.

Судом
встановлено,  що сторони,  перебувають в зареєстрованому шлюбі з
31.08.2002 року (а.с.  5). Від шлюбу
мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.  6),  який проживає з позивачкою. Сторони припинили
подружні відносини з грудня 2006 року,
проживають окремо,  миритись
категорично не бажають,  їх сім'я
розпалась. Спільне господарство ними не ведеться,  спору про розподіл майна та утримання дитини
не виникає. В зв'язку з цим подальше сумісне життя і збереження сім'ї є
неможливим.

Відповідно
до  ст.
112 СК України,  якщо буде
встановлено,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення,  суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Суд
заслухавши пояснення сторін,  з'ясувавши
фактичні взаємини подружжя,  дійсні
причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя,  вважає,
що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.  112 СК України,   ст.
ст.  213,  215 ЦПК України,  суд,

вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3,  зареєстрований
відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського міського
управління юстиції у Полтавській області 31 серпня 2002 року,  актовий запис НОМЕР_1 - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягти з ОСОБА_2 на користь держави
державне мито в розмірі 08 грн. 50 коп.,
а ОСОБА_1від сплати мита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої
інстанції.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.