Справа № 2-1284 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

м.Енергодар                                                                                        13 листопада 2007 року

Енергодарський міський суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді:
Федоренка О.І.; при
секретарі:  Сенник Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом (ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся зо суду з вказаним
позовом, який уточнив і в якому зазначив, що 29.4.2007 року близько 0 годин ЗО хвилин відповідач, керуючи належною йому автомашиною «OPEL KADET», державний номер НОМЕР_1, перебу­ваючи у стані алкогольного
сп'яніння, в районі бару «Арагві» м. Енергодар скоїв наїзд на належну позивачеві автомашину
«ВАЗ-21104», державний номер НОМЕР_2.

Згідно звіту про визначення вартості
матеріальної шкоди, спричиненої власнику дорожньо-транспортного засобу за № 207
від 27.5.2007 року, вар­тість матеріальної шкоди, спричиненої власнику
автомобіля ВАЗ-21104, ре­єстраційний номер НОМЕР_2, в результаті пошкодження останнього при ДТП, складає 6886,17 грн. При цьому,
вартість відновлювального ремонту складає 4713,58 грн., втрата товарної вартості складає 2172,59 грн. Витра­ти на проведення дослідження склали 350 грн.

Просить суд стягнути з відповідача
втрату товарної вартості в розмірі 2172,59 грн. (вартість відновлювального ремонту в розмірі 4713.58 грн. ві­дшкодовано
ВАТ «Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» згідно договору добровільного страхування
автотранспорту № 19-1-0460 від 4.5.2006 року), витрати на проведення дослідження в розмірі 350
грн., додаткові витрати на проїзд до М.Запоріжжя для участі в проведенні
дослідження в розмірі 257.18 грн., витрати на надання правової допомоги в розмірі 250 грн., а всього матеріальну шкоду на загальну суму 2779,77 грн.

Крім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка полягає у його
душевних переживан­нях
через неможливість тривалого користування пошкодженою автомашиною за призначенням, яка була потрібна йому
для пересування на роботу та переве­зення онуки в дитячий садок, що впливало на його устояний уклад і порядок
життя, він був змушений займатися ремонтом автомашини, яким на той час не мав наміру займатися, так як автомашина була нова.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному обся­зі,
просить їх задовольнити.

Відповідач позов не визнав,
вказавши, що за нього пояснення надасть представник.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що позивач на об­ґрунтування своїх позовних вимог надав суду звіт про визначення вартості

2

матеріальної шкоди, спричиненої власнику
дорожньо-транспортного засобу за № 207 від 27.5.2007 року, який не може визнаватися доказом спричинення ма­теріальної
шкоди при пошкодженні автомобіля в результаті ДТП, в даному ви­падку має бути висновок експерта.

Крім того, з погляду представника
відповідача, позивач не надав жодних доказів про понесення додаткових витрат,
пов'язаних з проїздом до м. Запо­ріжжя для участі в авто-товарознавчому дослідженні, так як надані позива­чем автобусні квитки та чеки на
придбання бензину не відповідають дійснос­ті, та не надав доказів на
підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, витрати на правову допомогу вважає безпідставними.
В задоволенні позову просить відмовити у повному
обсязі.

Відповідач підтвердив пояснення
свого представника, в задоволенні по­зову
також просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, суд прихо­дить до
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України кожна сторона зо­бов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної осо­би, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду,
оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок
взаємо­дії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних
під­ставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодову­ється винною особою.

Винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної
пригоди є відповідач, що встановлено постановою Енергодарського міського суду від 18.05.2007 р. про
притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.124,130 КУ-пАП. Тому позовні вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача мате­ріальної шкоди в розмірі 2 172.59 грн. (втрата товарної
вартості) і витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження в розмірі 350
грн. є обґрун­тованими і підлягають задоволенню. Звіт про визначення вартості
матеріаль­ної шкоди, спричиненої власнику дорожньо-транспортного засобу за №
207 від 27.5.2007 року, складений з дотриманням вимог діючого законодавства
Украї­ни і суд оцінює його як належний та
допустимий доказ по справі, так як на підставі ч.1 ст.64 ЦПК України він є письмовим доказом та
містить відомос­ті про обставини, які мають значення
для справи. Обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню є також вимоги позивача про
стягнення з відпові­дача судових витрат, які складаються з судового збору і
витрат на інформа­ційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 119.43 грн. та ви­трат на правову допомогу в розмірі 2 50 грн., так
як у відповідності з ч.І ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити
з наступних підс­тав. Суд не бере до уваги як
належний доказ понесення додаткових витрат надані позивачем автобусні квитки та
чеки на придбання бензину, оскільки вони не відповідають обставинам справи, з'ясованим у судовому засіданні, та жодним чином не підтверджують
ствердження позивача про те, що ці витра­ти понесені ним саме у зв'язку з
пошкодженням його автомашини в результаті ДТП. Крім цього, позивач жодними
доказами не підтвердив спричинення йому моральної шкоди. Моральна шкода підлягає відшкодуванню
лише за наявності вини особи, яка її завдала
(ч.1 ст.1167 ЦК України).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних,

3

психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх три­валості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зо­крема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. Оскільки позивачем не надано жодного доказу, які б підтверджували його мо­ральні страждання, суд вважає за
доцільне в частині стягнення моральної шкоди
відмовити.

Керуючись ст.ст.1166,1187 ЦК України,
ст.ст.10,11,14,57-60,79,81,84, 208-209,212-215,218,294 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.3.1992 р. № б «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3до ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої ДТП задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2на ко­ристь ОСОБА_3: матеріальну шкоду
(втрата товарної ва­ртості)
2172,59 грн.; вартість товарознавчого дослідження 350 грн.; судо­вий збір в розмірі 51 грн.; витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в Енергодарському міському суді
Запорізької об­ласті, разом 38,50 грн.; витрати на
правову допомогу в розмірі 250 грн. Всього підлягає
до стягнення 2862,09 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької облас­ті. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бу­ти подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеля­ційне оскарження.