Справа № 2-311
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 листопада
2007 року Харківський районний суд Харківської робласті у складі:

головуючого -
судді - Козирєвої Г.М.

при
секретарі                      Нетецькій
Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в сел.
Покотилівка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа Полякова Л.О. нотаріус Першої державної
нотаріальної контори,  про розірвання
договору дарування частини житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору
дарування частини житлового будинку,
посилаючись на те,  що їй на праві
приватної власності належав житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

23
грудня 2005 року між нею та її онуком ОСОБА_2 було укладено угоду про дарування
частини будинку. Вона безкоштовно передала йому 54/100 частини зазначеного
будинку,  у тому числі надвірні будівлі:
гараж,  ґанок,  зливну яму. Вартість дара складала 41415
грн.

Складення
цього договору було обумовлене тим,  що
вона непрацездатна,  їй 72 роки й вона
потребує сторонньої матеріальної допомоги. Онук пообіцяв їй доглядати її,  забезпечувати продуктами харчування,  сплачувати платежі за будинок та земельну
ділянку. І у разі виконання цих зобов'язань онук набував при її житті право
користування частиною житлового будинку,
а після її смерті - розпоряджатися ним на свій розсуд.. На цих умовах
вона погодилася підписати договір,  текст
якого не читала. Вважала,  що у договорі
передбачені права та обов"язки сторін,
про які була домовленність з відповідачем.

На
протязі місяця ОСОБА_2 допомагав їй й вона була задоволена,  але після виявилося,  що договір має інше значення,  він не передбачає ніяких зобов'язань щодо її
утримання і перестав допомагати їй. Вважає,
що договір укладено в наслідок помилки з її боку. І тому,  на підставі
ст. 229 п.1 ЦК України,  просить його розірвати з приведенням сторін у
первісний стан.

Відповідач
у судовому засіданні не визнав позовних вимог,
зазначивши,  що між сторонами було
укладено саме договір дарування частини житлового будинку,  оскільки його бабуся одна проживала у
великому будинку,  її дочка та син
проживають окремо. У нього було своє житло і не було з цим проблем.  Він погодився перейти жити до неї у будинок з
тим,  щоб їй було менше платити і щоб у
нього у будинку була своя власность. Будинок був запущений у нежилому стані.
Він здійснив у ньому ремонт,  машиною
вивіз мусор з
садиби. У його бабусі є самостійна частина будинку для помешкання з окремим
виходом.  Спір про будинок виник
тоді,  коли дочка бабусі нарікала їй за
те,  що вона подарувала йому залу. Ця
зала йому не потрібна,  він згоден
подарувати їй назад

цю
кімнату,  однак для цього потрібен
значний час для оформлення документів у бюро технічної інвентаризації. Крім
розмежування платежів за житло,  між ними
не було будь-якої іншої домовленості.

Третя
особа - державний нотаріус Полякова
Л.О.,  до суду не
з'явилася,  надіслала листа,  згідно якого просить слухати зазначену справу
у її відсутності,  з постановлениям рішення згідно
діючого законодавства.

Вислухавши
пояснення сторін,  вивчивши письмові
докази по справі,  суд вважає,  що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
повинно бути відмовлено з наступних підстав.

Як
встановлено у судовому засіданні,  23
грудня 2005 року позивачка ОСОБА_1 подарувала відповідачу 54/100 частин
житлового будинку,  розташованого
АДРЕСА_1,  який належав їй на підставі
свідоцтва про право на спадщину за законом,
виданого 16 грудня 2005 року Першою державною нотаріальною конторою
Харківського району Харківської області за реєстровим № 3-2730 та
зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 22 грудня 2005 року (а.с. 8). У
власності позивачки залишилося 46/100 частин будинку.

Як видно
з пояснень сторін,  кожна з зазначених
частин будинку має окремий вхід та вихід. Згідно примітки,  у договорі зазначені конкретні житлові та
нежитлові приміщення,  що переходять у
власність відповідача ОСОБА_2,  у
відповідності з якою він оселився у спірному будинку та відповідно до якої
користувався зазначеними приміщеннями. Що є доказом пояснень відповідача про
домовленність укласти саме договір дарування з набуттям ним у будинку окремої
власності.

Також у
п.8 договору дарування зазначено,  що
даруватель та обдарований стверджують,
що договір цей не приховує іншу угоду і відповідає дійсним намірам
сторін створити для себе юридичні наслідки. Цей договір підписано обома
сторонами,  про що вони теж пояснили у
судовому засіданні. Договір не протирічить закону,  оскільки укладено між бабусею та онуком.  Також з пояснень сторін встановлено,  що оплата комунальних послуг за будинок
провадилась сторонами згідно домовленості.

Будь-яких
доказів того,  що позивачка помилялася
відносно суті угоди,  яку було
укладено,  суду не надано. Відповідно до  ст. 10 ч.3,
ст. 60 ч.1 ЦПК України,  кожна
сторона повинна довести ті обставини,  на
які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Напроти,  з пояснень сторін по справі видно,  що спір про будинок виник лише після
втручання до них дочки позивачки,  яка
буда обурена тим,  що до відповідача
перейшло більше 1/2 частини будинку,  а
саме приміщення зали,  після чого
позивачка стала оспорювати укладену угоду. У судовому засіданні позивачка
пояснювала,  що згодна припинити
справу,  якщо відповідач подарить їй назад
приміщення зали. Для вирішення цього питання сторони неодноразово просили суд
оголошувати перерву,  оскільки не могли
довгий час отримати в бюро технічної інвентаризації відповідну довідку для
оформлення цієї угоди у нотаріуса. Й ця обставина свідчить про те,  що причиною звернення позивачки до суду була
не її помилка відносно суті укладеної угоди,
а втручання у їх відносини з онуком сторонньої особи - дочки
позивачки,  що не є підставою для
розірвання укладеної угоди.

До того ж,  статтею 229 ЦК
України,  на яку посилається
позивачка,  не передбачено,  як наслідок,
розірвання договору,  укладеного
під впливом помилки.

Керуючись  ст.
ст. 10,  11,  60,
210,  212,  214-215,
218 ЦПК України,   ст. 229 ЦК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування
частини житлового будинку - відмовити.

На
рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подано заяву про
оскарження,  після чого протягом 20 днів
може бути подано апеляційну скаргу через Харківський районний суд до Апеляційного
суду Харківської області або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.