№3482/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року   Торезький міський суд Донецької області в
складі:

головуючого                                                     СтріжаковоїТ.В.

при секретарі                                                     Косолапової
В.В.

за участю позивача -                                         ОСОБА_1.

відповідачів                                                        ОСОБА_2.,  ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Торезі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася із позовною заявою у суд до
відповідачів про визнання права власності на майно. Свої вимоги обґрунтовує тим,  що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі
з  ОСОБА_4 з 08 січня 1992 року до його
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Від шлюбу дітей не мали. У період зареєстрованого
шлюбу вони з чоловіком придбали майно: будинкобудівлю,  розташовану у АДРЕСА_1 та на ім'я померлого
були відкриті грошові вклади на рахунку НОМЕР_1 та компенсаційний рахунок
НОМЕР_2 у Торезькому відділені 3225 Ощадбанка України. Спадкоємцями за законом
є відповідачі - діти померлого та вона,
дружина померлого. Згідно із  ст.
63 СК України їй належить Уг частина майна,
яке вони спільно придбали з спадкоємцем.
Спадкове майно складається із Уг частини вказаного житлового будинку та
Уг частини суми вкладів у Торезькому відділені 3225 Ощадбанка України. Тому її
доля у спільному майні з врахування долі спадщини складає: 1/2 + 1/2:3 =2/3
частини,  доля кожного із відповідачів
складає по 1/6 частини майна. Просила визнати за нею право власності на 1/2
частину спільного сумісного майна: житлового будинку з господарчими
будівлями,  грошових вкладів; визнати
право власності на спадкове майно за нею та відповідачами по 1/6 частини
вказаного житлового будинку з господарчими будівлями,  грошових вкладів. Просила стягнути судові
витрати - судовий збір 51грн.,  витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн.,  витрати на правову допомогу у сумі 300грн.

У судовому засіданні позивачка дала пояснення,  аналогічні викладеним у позові,  вимоги свої підтримала у повному обсязі.
Судові витрати у вигляді оплати нею судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи просила покласти у рівних
частках на неї та відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила,  що дійсно її батько у період шлюбу спільно з
позивачкою придбав будинок,  розташований
за адресою: АДРЕСА_1 та на своє ім'я поклав грошові вклади у Торезькому
відділені Ощадбанка України. ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько помер. Після його смерті
вона звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті
батька,  заперечень проти позивачки не
мала,  але свідоцтво про право власності
на майно їй не видають,  направили до
суду. Вона вимоги позички визнає у повному обсязі,  не заперечує визнати за позивачкою право
власності на Уг частину спільного сумісного майна: житлового будинку з
господарчими будівлями,  грошових
вкладів; визнати право власності за позивачкою та ними,  дочками померлого спадкодавця,  по 1/6 частини вказаного житлового будинку з
господарчими будівлями,  грошових
вкладів. Не заперечує заплатити з сестрою половину судових витрат,  які понесла позивачка.

Відповідач ОСОБА_2. пояснила,  що повністю підтримує усе сказане сестрою
ОСОБА_3,  вимоги позички
визнає у повному обсязі,  не заперечує
визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна:
житлового будинку з господарчими будівлями,
грошових вкладів; визнати право власності за позивачкою та ними,  дочками померлого спадкодавця,  по 1/6 частини вказаного житлового будинку з
господарчими будівлями,  грошових
вкладів. Відповідачі про визнання вимог подали письмову заяву (а.с.    ).

Вислухавши позивачку,  відповідачів,
дослідивши матеріали справи,
судом фактично встановлено,  що 08
січня 1992 року був укладений шлюб між ОСОБА_4 та позивачкою,  актовий запис НОМЕР_3(а.с. 5). Згідно із
актовим записом про смерть НОМЕР_4 від 02 вересня  2006 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці
67 років (а.с. 6). Торезьке БТІ повідомило,
що домоволодіння в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4. на підставі договору купівлі-продажу,  зареєстрованому по р.НОМЕР_5(а.с. 7). Згідно
із договором купівлі-продажу від 08.07.2005 року продавець ОСОБА_5.
продала,  а покупець ОСОБА_4.  купив житловий будинок житловою площею 28,
4кв.м,  а також господарчі споруди та
будівлі,  що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 17). Торезьке відділення №3225 ВАТ «Державний Ощадний банк»
листом від 08.10.2007 року №1130 повідомив,
що ОСОБА_4.  є вкладником у
філіалі №3225/04 по рахунку НОМЕР_1 із залишком вкладу 2391, 49грн.,  по компенсаційному вкладу НОМЕР_2 із залишком
вкладу 1657, 75грн.,  компенсаційний
рахунок НОМЕР_3 із залишком 39, 90грн.; заповіту по вкладам немає (а.с. 18).

Частиною 3  ст. 61
ЦПК України передбачено,  що
обставини,  встановлені судовим рішенням
у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи,  або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Торезького міського суду від 03 травня 2007 року
встановлено,  що державна нотаріальна
контора повідомила,  що після смерті
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року заведено спадкову справу НОМЕР_6,  згідно даних з ЄРЗСС інформація про наявність
заповіту,  посвідченого від імені
ОСОБА_4.  відсутня. 02.10.2006 року у
державну нотаріальну контору позивачка подала заяву про прийняття спадщини
(житлового будинку в АДРЕСА_1та грошевих внесків) після смерті чоловіка
ОСОБА_4.  та про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом.  30.10.2006
року також подали заяви у державну нотаріальну контору ОСОБА_2.,  ОСОБА_3 про
прийняття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_4.  (а.с.
19-22).

Відповідно до  ст.
328 ЦК
України право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом,  зокрема з правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно,  якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.  Відповідно до  ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності,  якщо це право оспорюється або
не визнається іншою особою,  а також у
разі втрати ним документа,  який засвідчує
його право власності.

Відповідно до  ст.
60 Сімейного Кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Вважається,  що кожна річ,  набута під час шлюбу,  крім речей індивідуального користування,  є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до  ст.
69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна,  що належить їм на праві спільної сумісної
власності. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено,  що у разі поділу майна,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  частки майна дружини
та чоловіка є рівними,  якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту цієї статті витікає,  що вимога про поділ майна після смерті одного
з подружжя може бути заявлена його спадкоємцям.

З матеріалів справи вбачається,  що позивачка ОСОБА_1. з 08.01.1992 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. ,
у якого від першого шлюбу були діти - ОСОБА_2. та ОСОБА_3
(відповідачки). Під час перебування у шлюбі подружжя ОСОБА_4.  та ОСОБА_1. спільно придбали будинок по
АДРЕСА_1,  грошові кошти,  які спадкодавець поклав на рахунок у банк.
Відповідачі ці обставини підтвердили,
позов визнали у повному обсязі. Тому вказане майно: житловий будинок з
господарчими будівлями,  грошові вклади є
спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4.
та ОСОБА_1.

ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер. Після його смерті у державну нотаріальну
контору позивачка та дочки ОСОБА_2.,  ОСОБА_3
подали заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні
встановлено,  що вказана будинкобудівля
та грошові кошти на вкладах є спільною сумісною власністю подружжя,  чоловік помер,  а у дружина,
не дійшовши згоди з його дітьми,
фактично заявила позов про поділ спільної сумісної власністю майна після
смерті чоловіка; не здобуто відомостей про наявність договору між подружжям або
наявність шлюбного контракту про розмір часток майна кожного із них; документи
оформлені тільки на спадкодавця,  через що
іншими особами не визнається право власності позивачки на її частину
будинкобудівлі,  вкладів,  чим
обмежуються її права на її частину власності; тому суд вважає,  що

вимоги позивачки про визнання за нею право власності на
14 частину спільного сумісного майна: житлового будинку з господарчими
будівлями,  грошових вкладів підлягають
задоволенню.

Відповідно до  ст.
1261 ЦК
України у першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця,  той з
подружжя,  який його пережив,  та батьки.

Відповідно до ч.2
ст. 1228 ЦК
України право на вклад входить до складу спадщини
незалежно від способу розпорядження ним.

Враховуючи,  що
після смерті спадкоємця ОСОБА_4.  у першу
чергу право на спадкування за законом мають позивачка його дружина ОСОБА_1. та
відповідачки ОСОБА_2.,  ОСОБА_3,  його діти; враховуючи,  що після його смерті відкрилася спадщина у
вигляді: 14 частини житлового будинку з господарчими будівлями,  грошових вкладів; суд вважає,  що вимоги позивачки про визнання права
власності за позивачкою та відповідачками по 1/6 частини вказаного житлового
будинку з господарчими будівлями,
грошових вкладів за кожним підлягають задоволенню.

Відповідно до  ст.
79, 81, 84, 88 ЦПК України,  Декрету КМУ
«Про державне мито» відповідачі повинні сплатити на користь позивачки понесені
нею судові витрати: державне мито (судовий збір) у сумі 22грн.50коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 15грн.,  всього 37грн.50коп.

Витрати позивачки на правову допомогу у сумі 300грн. не
підлягають задоволенню,  оскільки
позивачкою не надано доказів оплати цієї суми,
розрахунок вказаної суми з врахуванням ПКМУ від 27.04.2006 року
№590,  додатку до неї.

Керуючись  ст.  ст. 328, 357, 392, 1228, 1261 ЦК України,   ст.  ст. 60, 62, 63, 69, 70 Сімейного Кодексу
України,   ст.  ст. 15,
30,  60,  62,
75,  769,  81,
88,  202,  202-1,
203 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,  право спільної часткової власності на майно:
будинкобудівлю,  розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 та на грошові вклади,  які
враховуються в установах банків,  у
розмірі 1/2 частини.

Визнати за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_3року
народження,  ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження,  право власності на спадкове майно:
будинкобудівлю,  розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 та на грошові вклади,  які
враховуються в установах банків,  у
розмірі 1/6 частини за кожною.

Стягнути з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі по 11грн.25коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі по
7грн.50коп.3 кожної.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заяву про апеляційне оскарження рішення та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду через Торезький міський суд.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у строк,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.