Справа № 2-787 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

01 червня 2007
року                                                                                    Рівненський    районний

суд Рівненської області в особі:

судді
Красовського О.

при секретарі
Рижко О.

з участю
представника позивача

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне (попередній розгляд) справу за позовом
ВАТ „Українська страхова компанія "Дженералі Гарант" в особі
Рівненської філії ВАТ УСК „Дженералі Гарант" до ОСОБА_1 про відшкодування
майнової шкоди, -

встановив:

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що протиправними діями
відповідача була заподіяна шкода, яку позивач просить суд стягнути з винної
особи.

Представник
позивача позов підтримав.

Відповідачка,
згідно усної заяви, позов визнала.

Суд вважає, що
позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1
статті 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір.

Як встановлено в судовому засіданні, 01 листопада 2006 р. об 11 год. 10 хв. в м.Рівне по
вул. Кн. Володимира водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген-пассат»,
державний номер НОМЕР_1, здійснила зіткнення з автомобілем «Донг-Фенг»
державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2.

Вину водія
ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст.
124

КУпАП встановлено Рівненським міським судом Рівненської області (постанова № 3-41442/06 р. від 18.12.2006 p.).

Відповідно до частини 3
статті 61 ЦПК
України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений
автомобіль «Донг-Фенг» НОМЕР_2, який був застрахований в ВАТ УСК
„Гарант-АВТО" (поліс №
19-3341229 від 04.07.2006
p.). Після ДТП було проведено
незалежне автотоварознавче дослідження, згідно з яким майнова шкода, завдана
власнику автомобіля «Донг-Фенг» з урахуванням франчизи та зносу, склала 3632,36 грн. ВАТ УСК
„Гарант-АВТО", виконуючи свої договірні зобов'язання перед
страхувальником, виплатила за письмовою заявою страхувальника страхове
відшкодування в сумі 3632
грн. 36коп. шляхом перерахування вказаної суми грошей на поточний рахунок
ОСОБА_2в РФ АКБ „Мрія",
згідно страхового акта №50809
від 27 листопада
2006 р.
Заявлену позивачем претензію №1/07
від 09.01.07 р.
відповідачем залишено без задоволення.

Таким чином, майнова шкода ВАТ УСК „Гарант-АВТО" складає 3849 грн. 40 коп. (3632, 36 грн. - майнова шкода + 200 грн. - оплата за
проведення експертизи +
17,04 грн. -повідомлення
телеграмою).

Відповідно до ст.993 ЦК
України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 2
статті 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 5
статті 1187 ЦК України,
особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає
за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

На підставі наведеного, керуючись ст.27 Закону України „Про
страхування", ст.ст. 993,
1166, 1187, 1188 ЦК України, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 88
ЦПК України, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача.

Керуючись ст. 10, ч.1 ст. 11, ст.ст. 60, 61, 88, 212, 214, 215 ЦПК
України; ст.27 Закону України „Про страхування", ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України,
суд, -

вирішив:

Позов задоволити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь:

ВАТ „Українська страхова компанія
"Дженералі Гарант" в особі Рівненської філії ВАТ УСК „Дженералі
Гарант" (р/р 806
в ВАТ "Укрексімбанк", МФО
333539, ,
адреса. 33013, м.
Рівне, вул. Кіквідзе, 24)
- 3849, 40 грн. -
за завдану майнову шкоду, 81
грн. - судові
витрати, а всього 3930 (три
тисячі дев'ятсот тридцять) грн. 40
коп.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня
проголошення, якщо його не буде оскаржено в апеляційному порядку. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про
апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у
10-денний строк рішення набуває законної сили після закінчення цього строку.
Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але не подано в подальшому
апеляційну скаргу в 20-денний строк, то рішення набирає законну силу.