Справа
№2-4039/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 листопада 2007 року
Харцизький міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай A.M.

при секретарі - Сауніної C.O. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Харцизьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про
стягнення моральної шкоди,  в якому
зазначає,  що згідно договору
купівлі-продажу від 23.02.2002 року вона с власником жилого будинкуАДРЕСА_1  де
вона мешкала разом із своїм сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.

7 травня 2003 року в зазначений будинок вона прописала
відповідача з умовою,  що він звільнить
жиле приміщення за першою її вимогою. В червні 2006 року відповідач виїхав з
будинку,  але при цьому відмовився
повернути ключі від будинку та виписатися з нього. У зв'язку з цим вона двічі
зверталася до суду з позовом про визнання відповідача таким,  що втратив право на жилу площу та розірвання
договору оренди приміщення. Позов нею був оформлений ще в березні 2007
року,  а по суті цивільна справа була
розглянута Харцизьким міським судом лише 11 червня 2007 року,  тому,
що внаслідок неявки відповідача без поважних причин,  розгляд справи неодноразово відкладався. її
позовні вимоги були задоволені у повному обсязі за винятком стягнення судових
витрат у сумі 416грн.

Позивачка зазначає,
що всі ці події спричинили їй матеріальну та моральну шкоду,  яка полягає в тому,  що протягом тривалого часу,  протягом приблизно року,  вона була позбавлена можливості проживати в
своєму будинку з дитиною,  при цьому
орендуя квартиру в м. Харцизьку,  а потім
і в м. Донецьку,  що в Основному Законі
України називається порушенням її права на житло. У зв'язку зі зміною місця
проживання її син не зміг продовжувати навчання у школі НОМЕР_1м.
Харцизька,  яку відвідував протягом
восьми років,  а деякий час зовсім не
зміг продовжувати навчання,  що негативно
сказалося на результатах його навчання. Небажання відповідача вирішити ці
питання добровільно примусило її звертатися в різні адміністративні органи із
скаргами і заявами з метою збору доказів,
які б підтверджували факт відсутності відповідача на жилій площі,  для звернення в суд. З метою правової
допомоги вона була змушена звертатися до юридичної консультації в м. Харцизьку
та м. Донецьку . Вартість правових послуг адвокатів склала 400грн.,  що для її матеріального становища складає
значну суму ,  без урахування витрат
пов'язаних із явкою до суду. Зазначені обставини негативно вплинули на її
фізичний та інтелектуальний стан здоров"я ,  з'явилася реальна загроза передчасних
пологів,  оскільки станом на 31.06.2007р.
вона перебувала на 26-27 тижні вагітності,
у зв'язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні м.
Донецька до 31 травня 2007р.,  і була
виписана на амбулаторне лікування лише у зв'язку з санітарною обробкою
пологового відділення.

Зазначені вище моральні страждання,  порушення нормальних життєвих зв'язків
протягом тривалого часу,  вона оцінює в
50000грн.,  які просить стягнути з
відповідача на її користь. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її
користь усі понесені нею судові витрати по справі.

2

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у
повному обсязі,  та додатково
пояснила,  що з відповідачем вона
перебувала в цивільному шлюбі приблизно з 2002 року по 2005 рік. Будинок вона
продала в квітні 2007року.

Відповідач в судове засідання не з"явився,  про час та місце судового засідання
повідомлявся належним чином.  Згідно
ч.9  ст. 76 ЦПК України,  суд вважає можливим розглянути справу у
відсутність відповідача,  на підставі
наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивачки,  допитавши свідків,  дослідивши матеріали справи,  суд вважає позов не обґрунтованим та таким,  що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено,
що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2002 року
належав жилий будинок АДРЕСА_1 де вона мешкала разом із своїм сином ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,  та
відповідачем,  якого прописала в будинок
7 травня 2003 року.

Згідно рішення Харцизького міського суду від 11.06.2007р.
договір найму від 07.05.2003р.,
укладений між позивачкою та відповідачем,  розірваний та відповідач визнаний таким,  що втратив право на жиле приміщення в будинку
АДРЕСА_1

Згідно виписки з історії пологів ОСОБА_1 позивачка з
30.05.2007р. по 31.05.2007р. перебувала у пологовому відділенні ЦМКЛ м.
Донецька у зв'язку з погрозою передчасних пологів. Виписана у зв'язку з
плановою санітарною обробкою пологового будинку.

З довідки наданої Харцизькою загальноосвітньою школою
НОМЕР_1вбачається,  що син позивачки
ОСОБА_3  учень ЗШ НОМЕР_1м.
Харцизька,  систематично запізнювався на
перші уроки в другому півріччі 2006-2007 навчального року,  у зв'язку з тим,  що проживав разом із мамою в м. Донецьку.

Згідно довідки ЖЕД №7 Пролетарського району м. Донецька
від 18.10.2007р.,  позивачка на
теперішній час мешкає разом із сином ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1н,  та сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. в АДРЕСА_2

Свідок ОСОБА_5  в
судовому засіданні показала,  що сторони
часто сварилися між собою. Відповідач не хотів виписуватися з будинку
Пятилетової Н.В. та віддавати ключі від будинку. Коли він виїхав з будинку та
коли віддав ключі вона не знає. З грудня 2006 року по лютий 2007 року позивачка
разом із дитиною жила у неї,  а з лютого
2007 року жила в м. Донецьку. Чому саме позивачка поїхала жити в М. Донецьк
вона не знає.

Свідок ОСОБА_4. в судовому засіданні показав,  що він є
другом позивачки,  яку знає вже приблизно
два роки. Позивачка з лютого 2007 року проживає в м. Донецьку,  чому саме він не може сказати. В період з
лютого по березень 2007р. син позивачки їздив до школи з м. Донецька.

Згідно  ст. 60 ЦПК
України,  кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши все вищенаведене,  суд вважає,
що позивачкою не доведені ті обставини на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог. В судовому засіданні не встановлено,  що відповідач не віддавав позивачці ключі від
будинку,  і що саме через ці дії
відповідача позивачка вимушена була разом із дитиною знімати квартири в м.
Харцизьку,  а потім в м. Донецьку,  те,  що
її дитина вимушена була їздити до школи в м. Харцизьк з м. Донецька,  а також те,
що через дії відповідача вона знаходилася у пологовому відділенні із
загрозою передчасних пологів з 30.05.2007р. по 31.05.2007р. Свідки ОСОБА_5  та ОСОБА_4. в судовому засіданні не змогли
сказати,  чому саме позивачка переїхала
жити в м. Донецьк,  та коли відповідач
виїхав з будинку позивачки та віддав їй ключі.

3

Позивачка в своєму позові та в своїх поясненнях
зазначає,  що діями відповідача було
порушено її право на житло. Житлові правовідносини в Україні регулюються
Житловим Кодексом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової
шкоди)",  спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди
розглядаються,  коли право на її
відшкодування безпосередньо передбачено в законодавстві.

Житловий кодекс України не передбачає право на
відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення житлового
законодавства.

На підставі викладеного,
суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її вимог.

Керуючись п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової
шкоди)" від 31 березня 1995р. №4,
ст.  ст. 10, 11, 60, 76,  88, 212-215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
Донецької області через Харцизький міський суд протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.