Справа №2-6668/07
РІШЕННЯ

ІМ*ЯМ  УКРАЇНИ

19
листопада 2007 року,  Приморський
районний суд міста Одеси,  в складі:

головуючого
- судді Терьохіна С. Є.,

при
секретарі -   Лапшинської Н.Б.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
громадянина ОСОБА_1до ОСОБА_2про розподіл майна,  набутого у шлюбі та вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. ,  звернувся до суду із позовом
до ОСОБА_2. в якому просив про розподіл майна,
набутого у шлюбі та вселення.

Свої
вимоги позивач обгрунтував тим,  що 07
листопада 1998. року між ним та відповідачкою ОСОБА_2. був зареєстрований шлюб.
Реєстрація шлюбу відбувалася в РАГС Колимського району Одеської області,  актовий запис №65. Шлюб перший. Від шлюбу
народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. В подальшому,
14.03.2006 року шлюб був розірваний. Під час шлюбу за рахунок сумісних
грошових коштів була придбана квартира АДРЕСА_1
що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.06.2001 року,  посвідченим державним нотаріусом першої
державної нотаріальної контори м.  Одеси
Алексєєвою О.В. за №4-1221,
зареєстрованим ОМБТІ та РОН 12.06.2001 року у кн..407 пр. Стр. 54 реєстр 253.
Під час шлюбу сторони мешкали у вищевказаній квартирі усією родиною,  вартість якої суттєво збільшилась за рахунок
зусиль позивача,  оскільки ним був
зроблений капітальний ремонт та придбана уся побутова техніка.

З метою
поліпшення житлових умов позивач ОСОБА_1.
тимчасово зареєструвався за адресою: м.
Одеса,  вул.  Пироговській,
щоб стати на чергу на отримання житла,
але фактично мешкав з дружиною та дітьми.

07
травня 200.7 року дружина,  тобто
відповідачка по справі не пустила .позивача до квартири,  а 8 травня 2007 року чоловік. її сестри
викинув речі позивача з квартири та змінив замки на вхідних дверях. З того часу
позивач тимчасово мешкає із сестрою у гуртожитку,  де крім їх проживають ще її чоловік та
малолітній син.

Питання
щодо добровільного поділу сумісно набутого майна між сторонами не досягнуто.
Колишня дружина до цих пір не пускає позивача до квартири,  не дає бачитися із дітьми.

Позивач
бажає приймати участь у вихованні та розвитку дітей,  бачити їх кожен день,  мати можливість з ними спілкуватись. Він
також не претендує на майно,  що
знаходиться у квартирі,  але бажає мати
хоча б якесь житлове приміщення.

Посилаючись
на норму  ст.  69 Сімейного кодексу (СК) України,  позивач вважає що дружина і чоловік мають
право на поділ майна,  що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Також,  позивач
посилаючись на норму  ст.  70 Сімейного кодексу (СК) України,

наголошує що у разі поділу майна,  що є об*єктом спільної сумісної власності
подружжя,

частки майна дружини та чоловіка є рівними,  якщо інше не визначено домовленістю між

ними або шлюбним договором.

В суді,  позивач свої вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити.

2

Відповідачка,  в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала,  та пояснила,  що дійсно вона з позивачем по справі ОСОБА_1.  знаходилась у зареєстрованому шлюбі та
проживала однією сім*єю,  але 14 березня
2006 року шлюб був розірваний. Позивач не мав спільного бюджету. Відповідачка
сама здійснювала ремонт,  реконструкцію
власної квартири.,  позивач не надавав
коштів на утримання дітей.

Заслухавши
пояснення -сторін,  дослідивши наявні у
справі докази,  суд дійшов висновку про
не можливість задоволення позову ОСОБА_1. ,
виходячи із наступних підстав.

Так,  як вбачається із наданих суду
матеріалів,  випливає,  що дійсно,
07 листопада 1998 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2. був
зареєстрований шлюб. Реєстрація шлюбу відбувалася в РАГС Колимського району
Одеської області,  актовий запис №65.
Шлюб перший. Від шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. В подальшому,  14.03.2006 року шлюб був розірваний. Під час
шлюбу за рахунок сумісних грошових коштів була придбана квартира АДРЕСА_1  що підтверджується договором купівлі-продажу
від 13.06.2001 року,  посвідченим
державним нотаріусом першої державної нотаріальної контори м.  Одеси Алексєєвою О.В. за №4-1221,  зареєстрованим ОМБТІ та РОН 12.06.2001 року у
кн..407 пр. стр. 54 реєстр 253.
Під час шлюбу сторони мешкали у вищевказаній квартирі усією родиною,  вартість якої суттєво збільшилась за рахунок
зусиль позивача,  оскільки ним був
зроблений капітальний ремонт та придбана уся побутова техніка.

З метою
поліпшення житлових умов позивач ОСОБА_1.
тимчасово зареєструвався за адресою: м.
Одеса,  вул.  Пироговській,
щоб стати на чергу на отримання житла,
але фактично мешкав з дружиною та дітьми.

07
травня 2007 року дружина,  тобто
відповідачка по справі не пустила позивача до квартири,  а 8 травня 2007 року чоловік її сестри
викинув речі позивача з'квартири та змінив замки на вхідних дверях. З того часу
позивач тимчасово мешкає із сестрою у гуртожитку,  де крім їх проживають ще її чоловік та
малолітній син.

Питання
щодо добровільного поділу сумісно набутого майна між сторонами не досягнуто.
Колишня дружина до цих пір не пускає позивача до квартири,  не дає бачитися із дітьми.

Позивач
бажає приймати участь у вихованні та розвитку дітей,  бачити їх кожен день,  мати можливість з ними спілкуватись. Він
також не претендує на майно,  що
знаходиться у квартирі,  але бажає мати
хоча б якесь житлове приміщення.

З січня
2004 року набрав чинності Цивільний Кодекс України,  проте згідно прикінцевих і перехідних його
положень і у зв*язку з тим,  що
правовідносини між сторонами виникли до вказаної дати,  до них застосовуються правила Цивільного
Кодексу України в редакції 1963 року,
відповідно до статті 86 якого право власності - врегульовані законом
відносини по володінню,  користуванню та
розпорядженню майном.  Згідно статті 112 ЦК України майно
може належати на праві сумісної власності двом або декільком особам з
визначенням частки та без. Кожен із учасників сумісної власності у порядку
статі 115 може вимагати виділу своєї долі.

Суд
розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі зібраних доказів,  прийшов до висновку,  що позивач не довів ті обставини на які
посилався в обґрунтування своїх позовних вимог і вони задоволенню не
підлягають.

На підставі
викладеного та  ст.  ст.
86,  112,  115 ЦК
України від 1963 року,
керуючись  ст.  ст.
10, 11, 60,  61,  212-215 ЦПК України,  суд-

РІШИВ:

В задоволенні
позову громадянину ОСОБА_1до ОСОБА_2про розподіл майна,  набутого у шлюбі та вселення - відмовити.

3

Заява про
апеляційне оскарження даного рішення може бути подана до суду протягом 10-ти
днів,  після його проголошення.
Апеляційна скарга на дане рішення протягом 20-ти днів,  після звернення із заявою про оскарження
рішення,  може бути подана до
Апеляційного суду Одеської області,  через
Приморський районний суд міста Одеси.