Справа
№4с-5/07
УХВАЛА

11 грудня 2007 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

у складі:   головуючого   судді Макарової Т.Ю.

при секретарі                               Зубенко
Г.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні Інгулецького районного суду м. Кривог Рогу
скаргу ОСОБА_1на незаконне рішення посадових осіб державної виконавчої служби у
частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася
до суду з вищевказаною скаргою,
посилаючись на те,  що в
провадженні Державної виконавчої служби в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
/далі ДВС/ з 10.09.2004 року перебувало виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 2.04.2004
року по справі №2-39 про стягнення з ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний
комбінат» /далі ВАТ «ПГЗК»/ на її користь компенсації за знесений будинок,  вилучену земельну ділянку та судових витрат
на суму 46532, 02 грн.

12.03.2007 року ДВС в Інгулецькому районі відповідно до
п.2  ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого листа №2-39 від 2.04.2004 року.

постанова про закінчення виконавчого провадження
обґрунтована посиланням на резолютивну частину ухвали господарського суду
Дніпропетровської області від 28.02.2007 року про роз'яснення ухвали
господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006 року по справі Б
29/21/05,  наданої господарським судом на
звернення ДВС в Інгулецькому районі відповідно до  ст. 28 Закону України «Про виконавче
провадження».

Зокрема,  в
постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець встановив
наступне: «Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006
року по справі Б 29/21/05 про банкрутство ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний
комбінат» затверджена мирова угода,
умови якої розповсюджуються на стягувача. Ухвалою від 28.02.2007 року
господарський суд Дніпропетровської області ухвалив роз'яснити ухвалу від
16.11.2006 року по справі Б 29/21/05,  а
саме визнати її такою,  що є обов'язковою
до виконання,  вимоги кредиторів,  щодо яких в органі державної виконавчої
служби наявні виконавчі провадження,
відкриті за рішенням судів,  на
які розповсюджуються умови мирової угоди,
затвердженої судом,  підлягають
виконанню та погашенню в порядку,
визначеному виключно в межах справи про банкрутство боржника №Б
29/21/05. Виконавчі провадження за такими вимогами кредиторів,  незалежно від часу відкриття виконавчого
провадження,  підлягають закінченню на
підставі п.2  ст. 37 Закону України «Про
виконавче провадження»,  а судові накази
підлягають поверненню до суду».

Отже рішення державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження було прийнято на підставі та у відповідності до
резолютивної частини ухвали господарського суду Дніпропетровської області від
28.02.2007 року.

23.09.2007 року заявниця з повідомлення господарського
суду Дніпропетровської області дізналася,
що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2007
року резолютивну частину ухвали цього ж суду від 28.02.2007 року було змінено
та викладено у наступній редакції: «Ухвали господарського суду
Дніпропетровської області від 10.08.2006 року та від 16.11.2006 року у справі Б
29/01/05 підлягають виконанню у суворій відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження»,  Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом» та Господарського процесуального кодексу України». Таким чином,  як вважає заявниця,  резолютивна частина

2

господарського суду від 28.02.2007 року,  якою була встановлена обов'язковість закриття
усіх виконавчих проваджень,  які
перебували на виконанні у ДВС,  фактично
була скасована.

22.10.2007 року ОСОБА_1
звернулася до ДВС в Інгулецькому районі із заявою про скасування
постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2007 року та про
поновлення виконавчого провадження,
посилаючись на те,  що резолютивна
частина ухвали від 28.02.2007 року господарського суду Дніпропетровської
області фактично скасована ухвалою від 16.07.2007 року.

Листом від 5.11.2007 року за № 0321/80023 ДВС у
задоволенні її вимог відмовила,
посилаючись на мотивувальну частину ухвали господарського суду від
28.02.2007 року.

Відмову ДВС у скасуванні постанови про закінчення
виконавчого провадження заявниця вважає безпідставною та незаконною.
Згідно  ст. 124 Конституції України
та  ст. 14 ЦПК України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються у порядку,  визначеному Законом України «Про виконавче
провадження».

Як зазначає у скарзі ОСОБА_1 ,  відповідно до п.2  ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження» - виконавче провадження підлягає закінченню у випадку визнання
судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого
провадження. Згідно з приписами  ст. 372
ЦПК України мирові угоди за виконавчими документами виданими загальними судами
підлягають затвердженню / визнанню/ загальними судами. За результатами розгляду
мирової угоди суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього кодексу. Як
зазначено в скарзі,  заявниця мирову
угоду про закінчення виконавчого провадження з боржником письмово не укладала,  до державного виконавця її не надавала,  що свідчіть про відсутність її наміру на
закінчення процедури примусового стягнення на підставі п.2  ст. 37 Закону «Про виконавче провадження». Як
вважає заявниця господарський суд має право затверджувати мирові угоди стосовно
рішень,  які постановлені господарським
судом,  а мирові угоди за усіма іншими
виконавчими документами підлягають розгляду та затвердженню загальними судами
згідно правилами,  встановленими  ст.  372
ЦПК України. Як вважає заявниця правові наслідки мирової угоди,  укладеної відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»
визначені  ст. 38 цього Закону.
Затвердження такої мирової угоди відповідно до ч.6  ст. 38 зазначеного Закону є підставою для
припинення провадження у справі про банкрутство. Закінчення виконавчих
проваджень,  які перебувають на виконанні
в органах ДВС,  зазначеною статтею не
передбачено. Як вважає ОСОБА_1 ,  мирова
угода,  укладена під час процедури
банкрутства між боржником та комітетом кредиторів,  яка була затверджена ухвалою господарського
суду,  не відповідає приписам п.2  ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження»,   ст.  372 ЦПК України.,  а тому не є підставою для закінчення
виконавчого провадження,  порушеного на
виконання виконавчого листа,  виданого
загальним судом.  З огляду на
вищезазначене заявниця просить: відмову Інгулецького відділу ДВС у скасуванні
постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2007 року та
поновлення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №
2-39 від 2.04.2004 року визнати незаконною; постанову державного виконавця від
12.03.2007 року про закінчення виконавчого провадження визнати незаконною та
зобов'язати виконавчу службу поновити виконавче провадження.

В ході розгляду скарги
ОСОБА_1  свою скаргу підтримала в повному
обсязі. Просить її задовольнити.

Представник державної виконавчої служби в Інгулецькому
районі проти скарги заперечує,
вважає,  що

постанова,  яка
оскаржується заявницею,  винесена на
законних підставах. Так 10.06.2005 року була винесена

постанова про відкриття виконавчого провадження про
примусове виконання виконавчого листа №2-39 виданого за рішенням Інгулецького
районного суду від 2.04.2004 року. 20.06.2005 виконавче провадження по справі
ОСОБА_1  було приєднано до зведеного
виконавчого провадження щодо одного боржника - ВАТ «Південний
гірничозбагачувальний комбінат». До складу зведеного виконавчого провадження
входили провадження відкриті за 313 виконавчими документами на загальну суму
заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб та держави 57451506 грн.
23.06.2005 року виконавче провадження було зупинено в зв'язку з отриманням
ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 1.02.2005 року по
справі Б 2/21/05 про порушення провадження у

3

справі про
банкрутство.   Згідно ухвали господарського
суду Дніпропетровської області від

16.11.2006           року провадження у справі про
банкрутство ВАТ «Південний гірничо -

збагачувальний комбінат»
було припинено та затверджена мирова угода між боржником та

комітетом кредиторів. В
мирову угоду ввійшли і вимоги стягувачки ОСОБА_1 на повну суму

заборгованості. 15.12.2006
року зведене виконавче провадження було поновлено. 20.01.2007

року зведене виконавче
провадження було зупинено в зв'язку зі зверненням держвиконавця

Інгулецького відділу ДВС до
господарського суду з приводу роз'яснення ухвали віл 16.11.2006

року. 12.03.2007 року на
адресу ДВС надійшла ухвала господарського суду від 28.02.2007 року,

про роз'яснення ухвали від
16.11.2006 року,  в якій
зазначалось,  що всі наявні виконавчі

провадження,  відкриті за рішеннями судів,  на які розповсюджуються умови мирової угоди,

затвердженої судом,  підлягають виконанню та погашенню в
порядку,  визначеному виключно в

межах справи про
банкрутство боржника,  а виконавчі
провадження за такими вимогами

кредиторів підлягають
закінченню на підставі п.2  ст.  37 Закону України «Про виконавче

провадження».

постанова від 12.03.2007
року про закінчення виконавчого провадження

винесена у повній
відповідності до діючого законодавства та вищезазначених ухвал

господарського суду. Зміна
резолютивної частини ухвали господарського суду від 28.02.2007

року,  ухвалою того ж суду від 16.07.2007 року не
може бути підставою для визнання постанови

про закінчення виконавчого
провадження неправомірною,  так як в цій
ухвалі зазначено що

внесення змін до
резолютивної частини ухвали від 29.02.2007 року,  не змінює при цьому її

змісту. В мотивувальній
частині ухвали господарського суду від 28.02.2007 року,  яка

залишилася незмінною
зазначено,  що затвердження мирової угоди
по справі про банкрутство

ВАТ «ПГЗК» № Б 29/21/05 є
підставою для закінчення виконавчих проваджень за вимогами

кредиторів,  на які розповсюджується дія мирової угоди на
підставі п.2  ст. 3 7 Закону України

«Про виконавче
провадження». 6.11.2007 року державним виконавцем винесено постанову про

внесення змін до постанови
про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2007 року

відповідно до ухвали
господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2007 року.

Просить залишити скаргу
ОСОБА_1. на бездіяльність посадових осіб ДВС без задоволення.

Представник боржника - ВАТ «ПГЗК» в судове засідання не
з, явився,  про день і час розгляду
скарги повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку. Надав суду
заперечення. Згідно наданих суду заперечень ВАТ «ПГЗК» надану ОСОБА_1  скаргу вважають необґрунтованою. Так,  ухвалою Інгулецького районного суду від
19.10.2007 року скарга ОСОБА_1  на
незаконне рішення ДВС у частині винесення постанови про закінчення виконавчого
провадження залишено без задоволення. Вказана ухвала оскаржується ОСОБА_1   до
Апеляційного  суду
Дніпропетровської області.  Враховуючи  те,
що  скарга  від

13.11.2007           року подана з тих самих підстав і про
той самий предмет,  які вже були
розглянуті

судом 19.10.2007 року,  провадження по цій скарзі підлягає закриттю.
Крім того,  боржник

вважає,  що ОСОБА_1
пропустила строк для звернення до суду зі скаргою,  на підтвердження

поважності причин пропуску
строку належних доказів не надала. Просить у задоволенні скарги

відмовити.

Вислухав   заявницю
ОСОБА_1. ,    представника      Інгулецького   відділу
ДВС,  ознайомившись з наданими
суду матеріалами,  суд приходить до
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,  заявниця ОСОБА_1  неодноразово зверталася до суду з приводу
оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого
провадження від 12.03.2007 року. Так,
скарга,  яку заявниця ОСОБА_1  направила до суду 17.04.2007 року,  містила в собі такі підстави для визнання
цієї постанови незаконною: - порушення порядку затвердження мирової угоди,  а саме: затвердження мирової угоди не
загальним судом,  який виніс рішення по
її справі,  а господарським судом,  що не відповідає приписам  ст. 372 ЦПК України,  а також те,
що затвердження мирової угоди в межах розгляду справи про банкрутство і
припинення справи про банкрутство не є підставою для закінчення виконавчого
провадження за п.2  ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження». Ця первісна скарга ухвалою Інгулецького районного
суду від 6.07.2007 року була залишена без розгляду з підстав пропуску заявницею
строків на подання скарги. Цю ухвалу
заявниця

4

оскаржувала в апеляційному порядку. Ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 25.10.2007 року ухвала Інгулецького
районного суду від 6.07.2007 року залишена без змін. Вдруге заявниця звернулася
до суду зі скаргою на ту ж саму постанову державного виконавця в жовтні 2007
року,  зазначивши інші підстави для її
скасування,  а саме заявниця вважала,  що в зв, язку зі зміною ухвалою
господарського суду від 16.07.2007 року резолютивної частини ухвали того ж суду
від 28.02.2007 року про роз'яснення
ухвал цього ж суду від

10.08.2006           року та від 16.11.2006 року,

постанова державного
виконавця від 12.03.2007 року

про закінчення виконавчого
провадження підлягає скасуванню,  а
виконавче провадження

поновленню.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від
19.10.2007 року у задоволенні скарги на незаконне рішення посадових осіб ДВС у
частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від
12.03.2007 року з підстав зміни резолютивної частини ухвали господарського суду
Дніпропетровської області від 28.02.2007 року ухвалою того ж суду від
16.07.2007 року відмовлено.

16.11.2007 року заявниця втретє звертається до суду,  тепер вже зі скаргою на бездіяльність
посадових осіб ДВС,  і також знову,  крім визнання незаконною відмови Інгулецького
відділу ДВС у скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження від

12.03.2007           року ,  просить визнати вищезазначену постанову
незаконною з підстав,  зазначених у

своїй попередній
скарзі,  та зобов'язати ДВС поновити
виконавче провадження по примусовому

виконанню рішення №2-39 від
2.04.2004 року,  виданого Інгулецьким
районним судом.

Як встановлено в судовому засіданні в провадженні
Інгулецького відділу ДВС з 10.09.2004 року перебувало виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від
2.04.2004 року по справі №2-39 про стягнення з ВАТ «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ВАТ «ПГЗК»/ на її користь компенсації за
знесений будинок,  вилучену земельну
ділянку та судових витрат на суму 46532, 02 грн.

10.06.2005 року була винесена

постанова про відкриття виконавчого провадження про
примусове виконання виконавчого листа №2-39 виданого за рішенням Інгулецького
районного суду від 2.04.2004 року. 20.06.2005 виконавче провадження по справі
ОСОБА_1  було приєднано до зведеного
виконавчого провадження щодо одного боржника - ВАТ «Південний
гірничозбагачувальний комбінат»,  до
якого входили провадження за 313 виконавчими документами на загальну суму
заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб та держави 57451506 грн.
23.06.2005 року виконавче провадження було зупинено в зв'язку з отриманням
ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 1.02.2005 року по справі
Б 2/21/05 про порушення провадження у справі про банкрутство. 10.08.2006 року
господарським судом винесено ухвалу з зазначенням розмірів визнаних судом вимог
кредиторів,  які включаються до реєстру
вимог кредиторів. До реєстру кредиторів включено і ОСОБА_1  на повну суму заборгованості. Згідно ухвали
господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006 року провадження у
справі про банкрутство ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» було
припинено та затверджена мирова угода між боржником та комітетом кредиторів. В
мирову угоду ввійшли і вимоги стягувачки ОСОБА_1  15.12.2006 року зведене виконавче провадження
було поновлено. 20.01.2007 року зведене виконавче провадження було зупинено в
зв'язку зі зверненням держвиконавця Інгулецького відділу ДВС до господарського
суду з приводу роз'яснення ухвали віл 16.11.2006 року. 12.03.2007 року на
адресу ДВС надійшла ухвала господарського суду від 28.02.2007 року,  про роз'яснення ухвали від 16.11.2006 року,  в якій зазначалось,  що всі наявні виконавчі провадження,  відкриті за рішеннями судів,  на які розповсюджуються умови мирової
угоди,  затвердженої судом,  підлягають виконанню та погашенню в
порядку,  визначеному виключно в межах
справи про банкрутство боржника,  а
виконавчі провадження за такими вимогами кредиторів підлягають закінченню на
підставі п.2  ст.  37 Закону України «Про виконавче
провадження». 12.03.2007 року було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у справі № 2-39 від 2.04.2004 року. 16.07.2007 року
резолютивна частини ухвали господарського суду від 28.02.2007 року змінена
ухвалою того ж суду,  але як зазначається
в ухвалі  господарського  суду Дніпропетровської області  від
16.07.2007 року виправлення

5

резолютивної частини ухвали господарського суду від
28.02.2007 року не змінює її змісту,  а в
мотивувальній частині цієї ухвали саме і йдеться про те,  що затвердження мирової угоди у справі про
банкрутство ВАТ «ПГЗК» № Б 29/21/05 є підставою для закінчення виконавчих
проваджень за вимогами кредиторів,  на
які розповсюджується дія мирової угоди на підставі п.2 ч.1,   ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження»,  а значить розповсюджується
і на вимоги заявниці ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено,  що на заявницю ОСОБА_1  дійсно розповсюджуються умови мирової
угоди,  затвердженої ухвалою
господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2006 року,  так як вона ввійшла до реєстру кредиторів. Цю
ухвалу заявниця не оскаржувала. Умови мирової угоди,  в якій розписані терміни та порядок погашення
боргів,  обов'язкові для виконання всіма
її сторонами. Суд вважає,  що у даному
випадку поновлення виконавчого провадження на цей час неможливо,  бо ухвала про затвердження мирової угоди не
скасована,  чинна та підлягає
обов'язковому виконанню. При цьому суд погоджується з позицією господарського
суду Дніпропетровської області,  який в
своїй ухвалі від 28.02.2007 року,
зазначив,  що «з моменту затвердження
господарським судом мирової угоди усі питання щодо погашення вимог кредиторів
до боржника,  які зафіксовані в мировій
угоді,  регулюються виключно її умовами
та в деяких випадках Законом України»Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом». П.2 ч.1
ст. 37 Закона України «Про виконавче провадження» передбачено,  що виконавче провадження підлягає закінченню
у випадках визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про
закінчення виконавчого провадження. Тобто,
затвердження мирової угоди у справі про банкрутство ВАТ «ПГЗК» № Б
29/21/05 є підставою для закінчення виконавчих проваджень за вимогами
кредиторів,  на які розповсюджується дія
мирової угоди на підставі п.2 ч.1
ст.  37 Закону України «Про
виконавче провадження».

Поновлення виконавчого провадження в цьому випадку
можливе при невиконанні боржником своїх зобов'язань відповідно до умов мирової
угоди.

В судовому засіданні встановлено,  що 6.11.2007 року державним виконавцем
винесено постанову про внесення змін до постанови про закінчення виконавчого
провадження від 12.03.2007 року відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської
області від 16.07.2007 року,  тобто

постанова про закриття провадження від 12.03.2007 року на
цей час приведена у відповідність щодо ухвали господарського суду від 16.07
2007 року.

Крім того,  як
зазначається в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.
2007 року виправлення резолютивної частини ухвали господарського суду від
28.02.2007 року не змінює її змісту,  а
не скасовує цю ухвалу,  як помилково
вважає заявниця.

Виходячи з вищенаведеного,  суд вважає,
що підстави для визнання постанови державного виконавця від 12.03.2007
року про закінчення виконавчого провадження незаконною,  відсутні. А тому необгрунтовані і вимоги
стосовно визнання незаконною відмови ДВС в Інгулецькому районі у скасуванні
вищезазначеної постанови. Таким чином,
скарга заявниці ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись  ст.
ст.  385,  387 ЦПК України,  суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні
скарги ОСОБА_1на бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби,  а саме: у визнанні незаконними відмови Інгулецького
відділу ДВС у скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження від
12.03.2007 року та поновлення виконавчого провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №2-39 від 2.04.2004 року та самої цієї постанови - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження ухвали може бути подано
протягом п, яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається
протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява та
скарга подаються до Апеляційного суду Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд.