Справа №2-153/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007
року                          Приморський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого
судді                            Загороднюка
В.І.

при секретарі                                    Сребняк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4;  третя
особа  Приморський  РВ  ОМУ  ГУМВС

України в Одеській області про
усунення перешкод в здійсненні права власності та

виселення;

зустрічним
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4до

ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_5;   третя   особа
орган   опіки   та
піклування   Приморської   районної

адміністрації   м.
Одеси,   визнання   договорів
дарування   та   купівлі
-   продажу

недійсними,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2005 р. ОСОБА_1. звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3. ОСОБА_4. та просить зобов'язати
відповідачів не перешкоджати їй в здійсненні права власності на квартиру
АДРЕСА_1, та виселити їх з цієї квартири, а також зобов'язати Приморський РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку
в цій квартирі. При цьому вона посилається на те, що їй на праві власності,
згідно договору купівлі -продажу від 26.12.2003 р. належить квартира АДРЕСА_1.
В лютому 2004 р. за усною домовленістю з ОСОБА_2. вона дозволила тимчасове
проживання в цій квартирі йому, його дружині ОСОБА_3. та їх сину ОСОБА_4. Але з
вказаного часу, на її неодноразові вимоги сім'я ОСОБА_2її квартиру не
звільнила, чим порушує її право власності.

(а.с. 3-4) Відповідачка ОСОБА_3. позов не визнала та
пред'явила зустрічний позов в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_4. до ОСОБА_2ОСОБА_5. та ОСОБА_1. і просить визнати недійсним
договір купівлі -продажу квартириАДРЕСА_1 що був укладений в 1996 р. а також
визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, що був укладений між
ОСОБА_5. та ОСОБА_2. 24.10.1995 р. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3.
обґрунтовує тим, що у 1996 р. було укладено договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_2. Зроблено було це з дозволу Жовтневого виконкому м. Одеси на
відчуження долі жилої площі, яка належала її неповнолітньому сину ОСОБА_4. В
цьому рішенні зазначалося, що інтереси дитини не порушуються, так як власники
поселяються на нове місце проживання, тобто в кв. АДРЕСА_1. Цей договір був
укладений з метою купівлі за отримані кошти квартири АДРЕСА_1, та оформлення
цієї квартири за нею та сином. Після укладення договору купівлі -продажу, який
як вона дізналася є договором дарування, укладеним між ОСОБА_5. та ОСОБА_2.
24.10.1995 p.,
вони поселилися в названу квартиру.

В 2005 р. вона дізналася,
що її чоловік ОСОБА_2. уклав договір купівлі -продажу цієї квартири з ОСОБА_1.
26.12.2003 р. Вважає, що договір купівлі -продажу укладений без законних
підстав, так як ОСОБА_2. завідомо знав, що квартира належить йому з 1995 p., але шляхом
введення її в оману спонукав до продажу квартири заАДРЕСА_1. Таким чином,
вважає, що обидва договори слід визнати недійсними.

(а.с. 56-58 )

У судовому засіданні ОСОБА_1. уточнила позовні вимоги та
просить виселити з квартири лише ОСОБА_3. і ОСОБА_4. посилаючись на те, що
ОСОБА_2. в квартирі не живе, в іншій частині позов залишила без змін та
підтримала його. ОСОБА_3. позов не визнала та підтримала зустрічний.

Представник
ОСОБА_2. з позовом згодна.

Представник Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській
області, органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації при
вирішенні спору покладаються на думку суду.

Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1. підлягає задоволенню а
зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 24.10.1995 р. ОСОБА_6.
подарувала а її син ОСОБА_2. отримав в дар квартируАДРЕСА_1

(а.с. 26-27 )

В цей час ОСОБА_2. перебував в шлюбі з ОСОБА_3., від якого є неповнолітній
син ОСОБА_4., 1992 року народження.

(а.с. 41 )

31.05.1996 р. ОСОБА_2., ОСОБА_3. і їх син ОСОБА_4. за договором купівлі
-продажу продали 137/1000 частин квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7. Договір було
укладено з дозволу Жовтневого Виконкому Одеської міської ради, згідно рішення №
313 від 30.05.1996 р. При цьому, Виконком зазначив, що власники переїздять на
нове місце проживання в квартиру АДРЕСА_1, та те, що інтереси дитини не
порушуються. Будь яких зобов'язань, щодо придбання житла для неповнолітнього
ОСОБА_4. не встановлювалось.

(а.с. 70)

Таким чином, судом встановлено, що з 24.10.1995 р., до моменту
звернення до суду ОСОБА_3. 30.01.2006 р. пройшло понад 10 років, тобто ОСОБА_3.
звернулася до суду з пропуском позовної давності, який встановлено в 3 роки.
Крім того, правових підстав для розірвання цього договору вона не навела. Судом
також не встановлено порушення прав неповнолітнього ОСОБА_4. при укладанні
цього договору.

Будучи власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2. 26.12.2003 р. розпорядився
цією квартирою та продав її ОСОБА_1., яка з зазначеного часу і є власником
цього житла.

(а.с. 5)

В ході розгляду справи ОСОБА_3., обґрунтовуючи зустрічний
позов посилалась на те, що про укладення цього договору їй стало відомо лише в
2005 р. Разом з тим, як встановлено судом, станом на момент укладення договору
ОСОБА_3. і ОСОБА_2. перебували в шлюбі, тому на думку суду, ця обставина не
могла бути невідома ОСОБА_3., але цей договір вона оспорила в січні 2006 р.
після звернення до суду ОСОБА_1. з відповідним позовом.

Як в позовній
заяві, так і в своїх поясненнях ОСОБА_3. не зазначила правових та фактичних
підстав для визнання цього договору недійсним, а її посилання на те, що вона
вважала, що квартираАДРЕСА_1 належить їй, її чоловіку ОСОБА_2. та сину ОСОБА_4.
на праві спільної сумісної власності не є підставою для визнання цього договору
недійсним.

Крім того, як це вбачається із договору дарування від 10.08.2001 р.
ОСОБА_6. подарувала своєму неповнолітньому онуку ОСОБА_4. квартиру АДРЕСА_3, де
ОСОБА_4. та ОСОБА_3. можуть проживати. На цей час, як пояснили сторони, в суді
розглядається спір з приводу визнання недійсним цього договору, який ініціювала
ОСОБА_6., але рішення, щодо визнання договору недійсним не ухвалено.

Згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2003 року ОСОБА_1. є власником
квартири АДРЕСА_1 але реєстрація в цій квартирі відповідачів та проживання в
ній ОСОБА_3. та ОСОБА_4. порушують право власності на квартиру ОСОБА_8..

Відповідно до ст. 391 ЦК України, вона вправі вимагати від інших осіб усунення
перешкод в здійсненні її права власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку
та виселення інших осіб, що порушують її право власності.

Керуючись ст. 230, 386, 391, 651 ЦК
України, ст. ст. 213 - 215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1в здійсненні
права власності на квартиру АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4з квартири АДРЕСА_1

Зобов'язати Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти з
реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5; третя особа орган опіки та піклування Приморської
районної адміністрації, визнання договорів дарування та купівлі - продажу
недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів
з дня проголошення про що подається заява про апеляційне оскарження ухвали
суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в термін
десяти днів з дня проголошення, без подання попередньої заяви про оскарження.