Справа №2-438 /2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2007 року
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко
Ю.П., при секретарі - Курінному
Д.О., за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою відповідальністю „Фактор Друк" про стягнення
зарплати за час вимушеного прогулу, про стягнення моральної шкоди, -

УСТАНОВИВ:

Позивач
просить суд стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 15.08.2003
року по 21.07.2006 року із
розрахунку посадового окладу заступника директора 700  грн.  та
30% премії,
що в загальній сумі складає 32
000  грн.
Також просить стягнути моральну шкоду в сумі 32000  грн.  В
обґрунтування свої вимог посилається на те , що 15.08.2003
року він незаконно був звільнений з роботи по ст. 38 ч.1 КЗпП України і
лише 21.07.2006 року в
його трудову книжку було внесено зміни формулювання причин звільнення на ст. 38
ч.3 КЗпП України. Вимоги про стягнення моральної шкоди обґрунтовує тим, що з 15.08.2006 року по 28.08.2006 року він був
вимушений не працювати, мав матеріальні труднощі, не міг належним чином
утримувати свого сина, морально переживав з цього приводу. Затримка належного
оформлення його трудової книжки зумовила неможливість продовження активного
суспільного життя.

Представник
відповідача проти позову заперечує посилаючись на те, що ОСОБА_1 мав можливість
працювати і сам відмовився від отримання трудової книжки. Також вважає, що
вимоги про стягнення моральної шкоди не є обґрунтованими і не підтверджені
достовірними доказами.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 знаходився
з Товариством з обмеженою відповідальністю „Фактор Друк" в трудових
правовідносинах з 2.04.2002
року і 15.08.2003 року був
звільнений з роботи за ст. 38 ч.1 КЗпП України (а.с. 9).

Рішенням
Комінтернівського райсуду
м. Харкова від 12.12.2003
року було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фактор Друк" в визнанні недійсним його трудового
договору, в виплаті йому різниці зарплати, у внесенні змін формулювання причин
звільнення, виплаті зарплати за час вимушеного прогулу (а.с. 79-82).

2

Ухвалою
апеляційного суду Харківської області від 4.03.2004
року вказане рішення районного суду було змінено. Позов ОСОБА_1 було
задоволено частково. Товариство з обмеженою відповідальністю „Фактор Друк"
було зобов'язане внести зміни в наказ №
191 від 15.08.2003 року в
частині підстав звільнення ОСОБА_1 з п.1 ст. 38 КЗпП України на ч.3 ст. 38КЗпП
України. Було стягнуто на користь ОСОБА_1 різницю в заробітній платі в сумі 907  грн. 25 коп. та вихідну допомогу при
звільненні в сумі 2145  грн.  В
іншій частині рішення було залишено без змін (а.с. 83-85). Таким чином,
залишилось без змін рішення районного суду про відмову в стягненні зарплати за
час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування
своїх вимог посилається на те, що лише після касаційного розгляду справи (а.с.
37), відповідач 21.07.2006
року вніс в його трудову книжку записи про звільнення його за ч.3 ст.
38КЗпП України 21.07.2006
року. Вважає, що якщо відповідач вказав дату звільнення не 15.08.2003 року, а 21.07.2006 року, то
відповідач визнав факт незаконного звільнення і вимушеного прогулу.

Суд
розглядає вимоги позивача про стягнення зарплати за час вимушеного прогулу по
тим підставам, на які саме і посилається позивач.

Відповідно
до частин 3 і 4 ст. 235 КЗпП
України якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу.

Із
зібраних по справі доказів видно, що позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б свідчили про неможливість
його працевлаштування з наявним в трудовій книжці записом про звільнення за
власним бажанням. Позивач ОСОБА_1 від
отримання трудової книжки в день звільнення відмовився, про що свідчить його
власноручний підпис. Зважаючи на це, відповідач направив ОСОБА_1 листа про
необхідність з'явитися за отриманням трудової книжки. ОСОБА_1 побажав отримати
трудову книжку 28.12.2004
року і в цей день її отримав, про що свідчить його підпис про отримання
трудової книжки. Таким чином, відсутні підстави для стягнення зарплати за час
вимушеного прогулу з підстав, на які посилається позивач, бо не було затримки
видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу, бо
неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці не перешкоджало
працевлаштуванню ОСОБА_1 Той факт, що відповідач 21.07.2006 року помилково вказав дату звільнення в трудовій книжці - 21.07.2006 року, а не 15.08.2003 року (а.с. 9, 86),

3

не свідчить про
те, що до такого запису в трудовій книжці, тобто до 21.07.2006 року ОСОБА_1 не міг
працевлаштуватись з наявним в трудовій книжці записом про звільнення за власним
бажанням.

Зважаючи
на викладене, що відсутні підстави, передбачені частинами 3 і 4 ст. 235 КЗпП
України для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку, то суд і
відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фактор Друк" про стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу за період з 15.08.2003
року по 21.07.2006 року в
загальній сумі 32 000  грн.

Не
підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його
користь моральної шкоди в сумі 32000
грн.
Ці вимоги ОСОБА_1
обґрунтовував тими ж обставинами, що і вимоги про стягнення зарплати за час
вимушеного прогулу. Суд дійшов висновку, що ці вимоги є безпідставними. ОСОБА_1 з 15.08.2003 року по 21.07.2006 року міг
працювати, затримки в видачі йому трудової книжки не було. А тому відповідач не
порушив законні права ОСОБА_1 на отримання трудової книжки і на можливість
працювати з наявним записом в трудовій книжці. А тому, відповідно до ст. 237-1
КЗпП України, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 61,
215 ЦПК України, ст. ст. 235,
237-1 КЗпП України, - суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
„Фактор Друк" про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за
період з 15.08.2003 року по 21.07.2006 року в загальній
сумі 32 000  грн. , про стягнення моральної шкоди в сумі 32000  грн. , -
ВІДМОВИТИ.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в

апеляційний суд Харківської області через Орджонікідзевський районний суд

м. Харкова протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на

рішення суду може бути подана в апеляційний суд Харківської області через

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 20 днів після подання

заяви
про апеляційне оскарження.