Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

15 жовтня 2007 року      Приморський
районний суд міста Одеси

У складі:
головуючого судді Ярош С. В.

при секретарі      Жуковській Т. В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на нежитлове приміщення про усунення перешкод у
користуванні власністю

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача про визнання права власності на нежитлове приміщення ,   про усунення перешкод у користуванні
власністю,   обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим,   що    він є власником і користувачем   приміщення сараю площею 42,  3 кв.м. ,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно
до заяв власників квартир - співвласників АДРЕСА_1,   ними
було здійснено поступку своїх прав спільної власності на приміщення сараю,   загальною площею 42,  3 кв.м. ,
що розташоване по АДРЕСА_1,   на
його користь . Таким чином,   виходячи з
вищезазначеного,   він є власником
зазначеного приміщення сараю.

Він
вважає,   що згідно Рішенням
Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 p.,
він є власником зазначеного приміщення сараю.

Однак,   не зважаючи на вищевикладене,   відповідач ОСОБА_2 спричиняє дії,   що обмежують його право власності на приміщення
сараю загальною площею 42,  3 кв. м.
,   що знаходиться в АДРЕСА_1. Він
вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних
законом інтересів шляхом визнання їх права власності на вказане приміщення у
відповідності до  ст.  16 ЦК
України. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,   просив суд їх задовольнити. В судовому
засіданні відповідач позов визнав повністю.

Розглянувши
матеріали справи,   заслухавши пояснення
сторін,   суд вважає,   що позов обгрунтований і підлягає
задоволенню.

Дійсно,   як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 власник квартири
№ 9 ,   є фактичним власником і
користувачем приміщення сараю загальною площею 42,  3 кв.м. ,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з
Рішенням Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. у справі за
конституційним зверненням ОСОБА_3 та інших громадян про офіційне тлумачення
положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів
України про офіційне тлумачення положень статей 1,  10 цього Закону (справа про права
співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) співвласники
багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень (горища,   підвалу та ін.). П. 1.1. резолютивної
частини даного рішення проголошує,   що
"допоміжні приміщення (підвали,
сараї,   комори,   горища,
колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян
одночасно з приватизацією (набуття права власності) ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких додаткових дій.

Також,   згідно із п. 1.2. вказаного рішення власник (власники) неприватизованих
квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних
приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Відповідно
до п. 2  ст.  382 ЦК України власникам квартир у дво - або
багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку,
механічне,   електричне,   сантехнічне та інше обладнання за межами або
всередині квартири,   яке обслуговує
більше однієї квартири,   а також
споруди,   будівлі,   які призначені для забезпечення потреб усіх
власників квартир,   а також власників
нежитлових приміщень,   які розташовані у
житловому будинку.

Згідно
Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. момент
виникнення права власності на квартиру є й моментом виникнення права спільної
власності на допоміжні приміщення.

Треба
зазначити,   що згідно XII
розділу Конституції України рішення з тлумачення нормативних актів України
Конституційного суду України носять офіційний характер,   тобто
є джерелом права України та мають найвищу законну силу. Рішення з офіційного
тлумачення Конституції України та законів України Конституційним Судом
України,   є обов'язковими до виконання
на території України,   остаточними і не
можуть бути оскаржені.

2

Відповідно
ст.  328 ЦК України право власності
набувається на підставах,   що не
заборонені законом,   зокрема з
правочинів. Згідно з тією ж статтею право власності вважається набутим
правомірно,   якщо інше прямо не випливає
з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До того
ж  ст.
509 ЦК України
встановлює,   що зобов'язанням є
правовідношення,   в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно,   виконати роботу,   надати послугу,   сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії,   а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Треба
відмітити,   що згідно  ст.
214 ЦК України
особа,   яка вчинила односторонній
правочин,   має право відмовитися від
нього,   якщо інше не встановлене
законом.  Якщо такою відмовою від
правочину порушено права іншої особи,
ці права підлягають захисту. Відмова від правочину вчинюється у такій
самій формі,   в якій було вчинено
правочин. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов,   відповідно до  ст.
525 ЦК України,   не допускається,   якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно
ч. 2  ст.
48 Закону України "Про власність" власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно  ст.
392 ЦК України
власник може пред'явити позов про визнання його права власності,   якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою. Судовий захист цивільних прав та інтересів шляхом визнання
відповідного права передбачений  ст.  16 ЦК
України.

Виходячи
з вищенаведеного,   керуючись  ст. 10 ч.2 Закону України « Про приватизацію
державного житлового фонду»,   рішенням
Конституційного Суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 p.,
ст.  10,  11,
209,  212,  214-215,
218 ЦПК України,   суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на нежитлове приміщення про усунення перешкод у
користуванні власністю - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право
власності на приміщення сараю загальною площею 42,  3 кв.м. ,
що розташоване поАДРЕСА_1.

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 свого права
власності на приміщення сараю загальною площею 42,  3 кв.м. ,
що розташований по АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду одеської
області через Приморський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,   з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.