Справа 22-К-1710/07
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у суді 1 інстанції Кузнєцов В.А.

Суддя - доповідач у суді касаційної інстанції Диба В.Г.

15 жовтня 2007 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого:          Горелкіної Н.А.

судів:                      Українець
Л.Д., Диби В.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Києві справу за
позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності, розподілі спадкового майна, встановлення порядку користування
земельною ділянкою, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності і розподіл спадкового майна, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Будьонівського районного суду міста Донецька від 16 вересня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 05.04.2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2002 року ОСОБА_1 звернувся в Будьонівський районний суд Донецької
області з позовом до ОСОБА_2 і, посилаючись на те, що після смерті батька у
нього виникло право на спадщину, просив визнати право власності на належну йому
по закону долю спадкового майна, розділити його та встановити порядок
конкретного користування земельною ділянкою, яка повинна відповідати долі
кожного із співвласників у спірному житлі.

У лютому 2003 року відповідачка звернулася у той же суд із зустрічним
позовом до позивача, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину
спірної квартири, як долю в спільній сумісній власності подружжя, розділити
спірне майно, виділити їй у власність спірне домоволодіння, стягнувши з неї на
користь інших спадкоємців грошову компенсацію за їх долю в справному майні та
розподілити грошовий вклад пропорційно долі кожного із спадкоємців.

У квітні та у вересні 2003 року позивач ОСОБА_1 подав у суд додаткову
позовну заяву та уточнив свої позовні вимоги.

Рішенням Будьонівського районного суду міста Донецька від 16 вересня 2004
року позовні вимоги позивача та відповідачки задоволені частково.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05.04.2005 року апеляційна
скарга ОСОБА_2 була відхилена.

Рішенням суду першої інстанції від 16.09.2004 року в частині розподілу
автомобіля змінено викладено таким чином, «Автомобіль ВАЗ - 21013» державний
номер НОМЕР_1 виділити в натурі ОСОБА_2, стягнути з неї на користь ОСОБА_1
вартість 1/3 частини зазначеного автомобіля в сумі 5863 грн.

Резолютивна частина цього рішення доповнена текстом такого змісту «59/100
домоволодіння АДРЕСА_1 залишити за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної
часткової власності».

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постановлені в справі
судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судовими інстанціями
норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь суді, дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені у скарзі доводи, колегія дійшла висновку, що вона задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права,
відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 332, 335-337 ЦПК України,
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Судоустрій України»
щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22-02-2007 року №
697 - 5, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Будьонівського районного суду міста Донецька від 16 вересня 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 05.04.2005 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.