Справа № 2-677 2007 року
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2007 рокуРівненс
ький районний суд Рівненсько
ї області
в особі суддіОстапчук Л.В
.
при секретаріЗахарук Г.Л.

за участю: адвокатаОСОБА
_1
позивачкиОСОБА_2
представника відповіда
ча Делідон І.М.
розглянувши у відкрито
му судовому засіданні в залі
суду в місті Рівному
цивільну справу за позов
ом ОСОБА_2 до Товариства з

обмеженою відповідальні
стю „Рівненські торгівельні
мережі" про поновлення на
роботі, стягнення середнь
ого заробітку за час вимушен
ого прогулу та моральної
шкоди,
встановив:
У зв'язку з тим. що нака
зом по ТзОВ „Рівненські торг
івельні мережі" № 60 від 01.12.2006 року
вона звільнена з посади прод
авця продовольчих товарів за
власним бажанням (ст.38 КЗпП Ук
раїни) і вважаючи своє звільн
ення незаконним, позивачка з
вернулася до суду з позовом п
ро поновлення її на роботі, ст
ягнення середнього заробітк
у за час вимушеного прогулу т
а моральної шкоди.
В суді позивачка позов
підтримала, пославшись на об
ставини викладені вище. Крім
того пояснила, що на посаді пр
одавця продовольчих товарів
ТзОВ „Рівненські торгівельн
і мережі" працювала з 01.04.2006 року
(наказ № 17 від 01.04.2006 року). З 24 жовтн
я по 7 листопада 2006 року і з 22 лис
топада по 21 грудня 2006 року пере
бувала на стаціонарному ліку
ванні з приводу вагітності, з
агрози викидню. Про своє пере
бування на лікуванні повідом
ила адміністратора і менедже
ра торгового залу. Після 21 гру
дня 2006 року намагалася потрап
ити у відділ кадрів, щоб здати
листки непрацездатності, од
нак її не приймали. Від продав
ців, з якими працювала, дізнал
ась, що звільнена з роботи і на
її місці працює інша людина. Л
ише на початку березня 2007 року
потрапила до відділу кадрів
і дізналась, що її звільнено з
роботи за власним бажанням з
4 грудня 2006 року. Однак, заяви на
своє звільнення за власним б
ажанням не писала і керівниц
тву ТзОВ „Рівненські торгіве
льні мережі" не подавала, була
звільнена з роботи під час ти
мчасової непрацездатності, т
ому своє звільнення вважає н
езаконним. Після звернення д
о суду з позовом про поновлен
ня на роботі, відповідач нака
зом № 17 від 23 квітня 2007 року скас
ував наказ № 60 від 01.12.2006 року про
її звільнення з роботи за вла
сним бажанням. Натомість цим
же наказом до неї було застос
оване стягнення за порушення
трудової дисципліни у вигля
ді звільнення з роботи з 22 гру
дня 2006 року у зв'язку з прогулом
без поважних причин (п.4 ст.40 КЗ
пП України). Вважає, що прогулу
не вчиняла, так як станом на 22 г
рудня 2006 року була вже звільне
на з роботи. Перед накладення
м дисциплінарного стягнення
, будь-яких пояснень від неї ад
міністрація не вимагала і во
на їх не подавала. Звільнена з
роботи з ініціативи адмініс
трації в період вагітності, щ
о не допускається

2
згідно трудового законода
вства. При звільненні з нею не
було проведено повний розра
хунок, трудову книжку отрима
ла лише 5 березня 2007 року, а 6 бере
зня 2007 року їй було вручено коп
ію наказу про звільнення. Вва
жаючи своє звільнення незако
нним, звернулась до суду з поз
овом про поновлення на робот
і і стягнення середнього зар
обітку за час вимушеного про
гулу, а також збільшивши позо
вні вимоги просить визнати н
езаконним пункт 2 наказу № 17 ві
д 23.04.2007 року про накладення на н
еї дисциплінарного стягненн
я у вигляді звільнення з робо
ти з 22 грудня 2006 року в зв'язку з
прогулом. Просить також стяг
нути 20000 гривень моральної шко
ди, оскільки звільнення її
3 роботи привело до мораль
них страждать, змінились її з
вичні життєві зв'язки, вона
втратила спокій, погіршивс
я стан здоров'я, вона тривалий
час перебувала на лікуванні
,
всю вагітність їй загрожув
ало переривання вагітності.
Через звільнення залишилась
без
засобів до існування, гак як
була позбавлена заробітної
плати, не мала коштів для
придбання ліків.
Відповідач позов не ви
знав, вважає його безпідстав
ним і просить відмовити пози
вачці в позові. До суду подано
заперечення на позов, які дол
учені до матеріалів справи.

В судовому засіданні пред
ставник відповідача ОСОБА
_3 позов не визнала і суду поя
снила, що в зв'язку з тим, що О
СОБА_2 заяви про звільнення
з роботи за власним бажанням
не подавала, то наказом від 23 к
вітня 2007 року № 17 було скасован
о наказ № 60 від 01.12.2006 року про зві
льнення позивачки з роботи з
а власним бажанням з
4 грудня 2006 року. Оскільки
позивачка з 22 грудня 2006 року на
роботу не виходила, то
проведено службове розслі
дування і наказом № 17 від 23 квіт
ня 2007 року до неї
застосовано дисциплінарне
стягнення і з 22 грудня 2006 року в
она звільнена з роботи за
прогул без поважних причин
. Ствердила, що трудову книжку
позивачка отримала 5
березня 2007 року, а копію нака
зу - відповідно 6 березня 2007 рок
у. Вважає звільнення
позивачки з роботи законни
м, просить відмовити в позові
.
Судом встановлено, що
ОСОБА_2 відповідно до нак
азу № 17 від 01.04.2006 року була прийня
ла продавцем продовольчих то
варів у ТзОВ „Рівненські тор
гівельні мережі" з 1 квітня 2006 р
оку. Згідно наказу № 60 від 1 груд
ня 2006 року позивачка з 4 грудня
2006 року звільнена з роботи за в
ласним бажанням (ст.38 КЗпП Укр
аїни). Трудова книжка ОСОБА
_2 вручена 5 березня 2007 року, а к
опія наказу - 06 березня 2007 року, щ
о підтверджується пояснення
ми позивачки, представника в
ідповідача і оглянутим в суд
і журналом обліку трудових к
нижок і вкладишів до них. Як ст
вердила представник відпові
дача, позивачка заяву про зві
льнення з роботи за власним б
ажанням не подавала.
Вже під час розі ляду с
прави судом, за клопотанням п
редставника відповідача, до
матеріалів справи долучено н
аказ № 17 від 23 квітня 2007 року, згі
дно якого скасовано наказ № 60
від 1 грудня 2006 року про звільне
ння ОСОБА_2 з роботи з 4 груд
ня 2006 року за власним бажанням
. Однак цим же наказом, відпові
дно до матеріалів службової
перевірки, до позивачки заст
осовано стягнення за порушен
ня трудової дисципліни у виг
ляді звільнення з роботи з 22 г
рудня 2006 року у зв'язку з прогул
ом без поважних причин (п.4 ст.40
КЗпП України). Пункти 3 і 4 цього
наказу зобов'язують начальн
ика відділу кадрів запропону
вати ОСОБА_2 надати письмо
ві пояснення щодо прогулу і з
апросити її для проведення в
ідповідних записів в трудову
книжку, а бухгалтера по зарпл
аті - забезпечити проведення
всіх необхідних розрахунків
відповідно до вимог законод
авства. Перед звільненням за
прогул у позивачки будь-яких
письмових пояснень не вимаг
алось і вона їх не подавала ад
міністрації. Звільнення пози
вачки з роботи не погоджувал
ось з профспілковими органам
и, так як профспілкової орган
ізації в ТзОВ немає. На час зві
льнення позивачки з роботи з
а прогул, тобто на 23.04.2007 року адм
іністрації ТзОВ „Рівненські
торгівельні мережі" було від
омо, що вона є вагітною і чекає
народження дитини. Ці факти п
ідтвердила в суді представни
к відповідача.

3
Відповідно до ст. 38 КЗпП Укр
аїни працівник має право роз
ірвати трудовий договір, укл
адений на невизначений строк
, попередивши про це власника
або уповноважений ним орган
письмово за два тижні.
Оскільки в суді встано
влено, що ОСОБА_2 заяву про
звільнення з роботи за власн
им бажанням не писала, то суд в
важає, що звільнена вона з роб
оти з 4 грудня 2007 року за власни
м бажанням (наказ № 60 від 01.12.2006 ро
ку) незаконно. Фактично мало м
ісце звільнення позивачки з
роботи з ініціативи адмініст
рації.
Крім того, таке звільнен
ня позивачки було проведено
під час її тимчасової непрац
ездатності, а відповідно до ч
.3 ст.40 КЗпП України не допускає
ться звільнення працівника з
ініціативи власника в періо
д його тимчасової непрацезда
тності. Як роз'яснив Пленум Ве
рховного Суду України в пост
анові № 9 від 6.11.1992 року "Про практ
ику розгляду судами трудових
спорів" (з подальшими змінами
і доповненнями) це правило ст
осується як передбачених ста
ттями 40, 41 КЗпП України, так і ін
ших випадків, коли трудовий д
оговір розривається з ініціа
тиви власника.
Розуміючи незаконність
такого наказу, адміністраці
я ТзОВ "Рівненські торгівель
ні мережі" скасовує його нака
зом № 17 від 23.04.2007 року.
Що стосується застосува
ння до позивачки стягнення з
а порушення трудової дисципл
іни у вигляді звільнення з ро
боти з 22 грудня 2006 року у зв'язку
з прогулом без поважних прич
ин (п.4 ст.40 КЗпП України), то суд п
риходить до висновку, що таке
звільнення було проведено з
порушенням трудового законо
давства.
Стаття 40 п.4 КЗпП України
передбачає, що трудовий дого
вір може бути розірвано влас
ником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу бе
з поважних причин.
Оскільки звільнення поз
ивачки з роботи за прогул бул
о дисциплінарним стягненням
, то відповідно до ст.149 КЗпП Укр
аїни до застосування дисципл
інарного стягнення власник а
бо уповноважений ним орган п
овинен був зажадати від пору
шника трудової дисципліни пи
сьмові пояснення. Однак, як вс
тановлено в суді, будь-яких по
яснень з приводу прогулу до з
вільнення у ОСОБА_2 не від
биралось, вона таких пояснен
ь нікому не давала.
Як передбачає стаття 148 К
ЗпП України дисциплінарне ст
ягнення застосовується влас
ником безпосередньо за виявл
енням проступку, але не пізні
ше одного місяця з дня його ви
явлення.
В суді встановлено, що а
дміністрації ТзОВ "Рівненськ
і торгівельні мережі" було ві
домо, що з 5 грудня 2006 року позив
ачка не виходить на роботу. З о
глянутого табелю обліку робо
чого часу за грудень 2006 року вб
ачається, що останнім днем ро
боти позивачки було 4 грудня 20
06 року. Представник відповіда
ча в суді ствердила, що адміні
страція вважала, що ОСОБА_2
звільнена з роботи за власни
м бажанням, тому ніхто не фікс
ував її прогулів, тільки післ
я того, як вона звернулась до с
уду з позовом, було проведено
службове розслідування і ви
явлено, що 22 грудня 2006 року вона
без поважних причин не вийшл
а на роботу.
Однак з такими доводами пр
едставника відповідача суд п
огодитись не може. Як встанов
лено в судовому засіданні, вр
анці 22 грудня 2006 року позивачка
прийшла на роботу, хотіла від
дати листки непрацездатност
і і вияснити питання як їй вих
одити на роботу, однак ні у від
діл кадрів, ні до адміністрац
ії не змогла потрапити через
їх зайнятість. Продавці їй ск
азали, що вона звільнена і на ї
ї місці працює інша людина. А т
ому, будучи звільненою з 4 груд
ня 2006 року за власним бажанням
, позивачка не могла здійснит
и прогул 22 грудня 2006 року. Отже, с
уд не може погодитись з висно
вками адміністрації про те, щ
о позивачка здійснила прогул
і 22 грудня 2006 року не вийшла на р
оботу без поважних причин.
Оскільки адміністрації
було відомо, що позивачка не в
иходить на роботу з 5 грудня 2006
року, то суд вважає, що дисципл
інарне стягнення застосован
о з пропуском місячного стро
ку, встановлено трудовим зак
онодавством.

4
Крім того, дисциплінарне с
тягнення до позивачки було з
астосоване у період її вагіт
ності, а відповідно до частин
и 3 статті 184 КЗпП України звіль
нення вагітних жінок з ініці
ативи власника або уповноваж
еного ним органу не допускає
ться.
Так як на ТзОВ "Рівненськ
і торгівельні мережі" відсут
ня профспілкова організація
, то звільнення позивачки з ро
боти проведено без попереднь
ої згоди виборного органу пе
рвинної профспілкової орган
ізації, що передбачено ст.43-1 КЗ
пП України.
Враховуючи вищевикладе
ні порушення трудового закон
одавства при звільненні ОС
ОБА_2 з роботи, суд не може ви
знати її звільнення законним
, а тому вважає, що її звільнен
ня проведено з грубим поруше
нням трудового законодавств
а, тобто в наявності порушенн
я конституційного права пози
вачки на працю, за захистом як
ого спрямоване її звернення
до суду, а тому позов підлягає
до задоволення.
Суд не вважає, що позивач
кою порушені строки позовної
давності, встановлені ст.233 КЗ
пП України, оскільки встанов
лено, що трудову книжку вона о
тримала 5 березня 2007 року, а коп
ію наказу - 6 березня 2007 року.
В зв'язку з задоволення
м позову, з відповідача повин
на бути стягнута компенсація
за час вимушеного прогулу з р
озрахунку, здійсненого відпо
відно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Ка
бінету Міністрів України від
08.02.1995 року № 100, виходячи з довідк
и ТзОВ "Рівненські торгівель
ні мережі" про середньомісяч
ний заробіток ОСОБА_2, її р
озрахункових листків і довід
ки про доходи. Зокрема, її сере
дньомісячна заробітна плата
за два місяці (жовтень, листоп
ад), які перебували звільненн
ю становить 621,47 грн. В жовтня і л
истопаді 2006 року було 44 робочих
дні. Отже, середньоденна заро
бітна плата становить (621,47 : 44) 14,12 г
рн. Кількість робочих днів ви
мушеного прогулу з 05 грудня 2006
року по 05 червня 2007 року станов
ить 123. Таким чином, компенсаці
я за вимушений прогул склада
є (14,12 грн. х 123 дн.) 1736,76 гривень.
Що стосується стягнення м
оральної шкоди, то суд приход
ить до висновку, що діями відп
овідача порушені законні пра
ва позивачки, що призвело до м
оральних страждань останньо
ї, які виразились в тому, що зв
ільнення ОСОБА_2 призвело
до зміни її нормальних життє
вих зв'язків і вимагало від не
ї додаткових зусиль для орга
нізації свого життя. Позивач
ка постійно переживала з цьо
го приводу, погіршився стан ї
ї здоров'я, всю вагітність у не
ї була загроза її перериванн
я. Вона була позбавлена засоб
ів до існування, так як не отри
мувала заробітну плату, знах
одилась у важкому матеріальн
ому становищі, не могла придб
ати необхідних ліків. Негати
вно впливає на неї, а також на
майбутню дитину і судове зас
ідання. Тому, відповідно до ст
.237-1 КЗпП України, ст.1167 ЦК Україн
и, моральна шкода підлягає ст
ягненню, оскільки в незаконн
ому звільненні позивачки з р
оботи суд вбачає вину адміні
страції. Але суд вважає, що сум
а моральної шкоди, заявлена в
позові (20000 гривень), є невиправ
дано завищеною і не може відп
овідати ступеню моральних ст
раждань позивачки. А тому, на д
умку суду, стягненню підляга
є 8.000 гривень моральної шкоди. П
риймаючи таке рішення, суд вр
аховує матеріальний стан поз
ивачки і фінансовий стан від
повідача.
В зв'язку з задоволення
м позову відповідно до ст.ст.81
, 88 ЦПК України з відповідача н
еобхідно стягнути державне м
ито і витрати на інформаційн
о-технічне забезпечення розг
ляду справи.
Згідно ст.367 ЦПК України
рішення в частині поновленн
я ОСОБА_2 на роботі необхі
дно допустити до негайного в
иконання.
Керуючись ст.ст. 57, 59, 81, 88, 213-215,
294, 295, 367 ЦПК України, ст.ст.38, 40 ч.1 п.4, 40
ч.3, 148, 149, 184 ч.3, 233, 237-1 Кодексу Законів п
ро працю України, ст.1167 Цивільн
ого кодекс)' України, суд, -

5
вирішив:
Позовну заяву ОСОБ
А_2 до Товариства з обмежено
ю відповідальністю „Рівненс
ькі торгівельні мережі" про п
оновлення на роботі, стягнен
ня середнього заробітку за ч
ас вимушеного прогулу та мор
альної шкоди задоволити.
Поновити ОСОБА_2 на
посаді продавця продовольчи
х товарів в Товаристві з обме
женою відповідальністю "Рівн
енські торгівельні мережі" з
4 грудня 2006 року, скасувавши на
каз про її звільнення № 60 від 01
грудня 2006 року.
Визнати протиправним та с
касувати п.2 наказу № 17 від 23 кві
тня 2007 року про накладення на
ОСОБА_2 дисциплінарного ст
ягнення у вигляді звільнення
з роботи з 22 грудня 2006 року у зв'
язку з прогулом за п.4 ст.40 КЗпП
України.
Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Рівненські торгівельні мер
ежі" на користь ОСОБА_2 ком
пенсацію за вимушений прогул
в сумі 1736 (одна тисяча сімсот т
ридцять шість) гривень 76 копій
ок.
Стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальніст
ю „Рівненські торгівельні ме
режі" на користь ОСОБА_2 мо
ральну шкоду в сумі 8000 (вісім ти
сяч) гривень.
Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Рівненські торгівельні мер
ежі" судові витрати по справі
, а саме:
в дохід держави держав
не мито в сумі 51 (п'ятдесят одна
) гривня; на депозитний рахуно
к ГУ ДКУ в Рівненській област
і (розрахунковий рахунок 02
95, МФО 833017, Код ЗКПО 22586549 УДК в Рівне
нській області, отримувач ГУ
ДКУ в Рівненській області, у п
латіжному документі зазнача
ється призначення платежу -"і
нформаційно-технічне забезп
ечення розгляду цивільної сп
рави") збір за інформаційно-те
хнічне забезпечення розгляд
у справи Рівненським районни
м судом в сумі 7 (сім) гривень 50 к
опійок.
Рішення в частині поно
влення ОСОБА_2 на посаді п
родавця продовольчих товарі
в Товариства з обмеженою від
повідальністю „Рівненські т
оргівельні мережі" допустити
до негайно виконання.
Рішення суду набирає закон
ної сили після закінчення ст
року подання заяви про апеля
ційне оскарження, якщо заяву
про апеляційне оскарження н
е було подано. Якщо було подан
о заяву про апеляційне оскар
ження, але апеляційна скарга
не була подана у встановлени
й строк, рішення суду набирає
законної сили після закінче
ння цього строку.
Заяву про апеляційне оск
арження рішення суду першої
інстанції може бути подано д
о Рівненського районного суд
у протягом десяти днів з дня п
роголошення рішення. Апеляці
йна скарга на рішення суду по
дається до апеляційного суду
Рівненської області через Р
івненський районний суд прот
ягом двадцяти днів після под
ання заяви про апеляційне ос
карження. Апеляційна скарга
може бути подана без поперед
нього подання заяви про апел
яційне оскарження, якщо скар
га подається у строк, встанов
лений для подання заяви про а
пеляційне оскарження.