Справа
№2-3270/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007
року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської
області

в складі:       головуючого -судді
Шестакової З.С.

при секретарі                                   Новиковій
І.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської територіальної громади у особі
виконавчого комітету Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних
відносин ,
визнання права власності на ½  частину квартири
у порядку спадкування за законом, суд

встановив:

Позивачка звернулася до
суду з позовом про встановлення факту родинних відносин , визнання права власності на ½  частину квартири
у порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини.

її матері, ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності належала ½  частина квартири АДРЕСА_1 інвентарною вартістю 9121 грн.

За життя вона не залишила
жодних заповідальних розпоряджень стосовно вказаного нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла Після її смерті відкрилася спадщина на
'/г частину спірної квартири. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає.

Вона в установлений законом
строк звернулася у Першу Нікопольську державну нотаріальну контору із заявою
про видачу свідоцтва про право на спадщину , однак їй було відмолено з тих підстав , що нею не був доведений факт родинних відносин з спадкодавцем.

її родинні відносини з
ОСОБА_3 підтверджуються наступними обставинами. Вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2,
її дошлюбне прізвище - ОСОБА_4. Між її батьками -ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 16 серпня 1933 року був припинений шлюб , внаслідок чого її матері була
присвоєна її дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 . У свідоцтві про припинення шлюбу
вказано , що " донька ОСОБА_1 - 5 років " (тобто позивачка)
залишається із матір'ю - ОСОБА_3.

23 листопада 1956 року
позивачка вступила у шлюб з ОСОБА_5, після чого змінила своє дошлюбне прізвище
- ОСОБА_4 на прізвище чоловіка - ОСОБА_1.

26
лютого 1973 року їхній шлюб
було визнано недійсним ,
однак прізвище позивачки залишилося " ОСОБА_1".

Враховуючи ту обставину , що позивачка є єдиною спадкоємицею вказаної квартири , фактично прийняла її як спадщину , а також те , що вона дійсно є родичкою ОСОБА_3 , вона просить суд задовольнити позов.

У судовому засіданні
позивачка позов підтримала, на його
задоволенні наполягала.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив.

Заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання
його права власності ,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право
на спадкування за законом діти мають діти спадкодавця.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Згідно п. 1 ч. 1
ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними
особами.

Як було встановлено у
судовому засіданні ,
матері позивачки , ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності належала ½ частина
квартири АДРЕСА_1 інвентарною вартістю 9121 грн (а. с. 4 , 14 ).

За життя вона не залишила
жодних заповідальних розпоряджень стосовно вказаного нерухомого майна (а. с. 8 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла .Після її смерті відкрилася спадщина на ½  частину спірної квартири. Інших спадкоємців
за законом чи заповітом немає ( а. с. 7 ). Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в
управління спадковим майном , оскільки
постійно проживала разом із ОСОБА_3 до її смерті (а. с. 13
).

Вона в період установленого
законом строк звернулася у Першу Нікопольську державну нотаріальну контору із
заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину , однак їй було відмолено з тих підстав , що нею не був доведений факт родинних відносин з
спадкодавцем (
а. с
9).

її родинні відносини з
ОСОБА_3 підтверджуються наступними обставинами. Вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2,
її дошлюбне прізвище - ОСОБА_4. Між її батьками -ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 16 серпня 1933 року був припинений шлюб , внаслідок чого її матері була
присвоєна її дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 . У свідоцтві про припинення шлюбу
вказано , що " донька ОСОБА_1 - 5 років ( тобто позивачка) залишається із
матір'ю - ОСОБА_3 (а. с. 11).

23 листопада 1956 року
позивачка вступила у шлюб з ОСОБА_5, після чого змінила своє дошлюбне прізвище
- ОСОБА_4 на прізвище чоловіка - ОСОБА_1.

26
лютого 1973 року їхній шлюб
було визнано недійсним ,
однак прізвище позивачки залишилося " ОСОБА_1 " (а. с. 12 ).

Суд , даючи оцінку доказам , наявним у матеріалах справи , прийшов до висновку про те , що позивачка є
єдиною спадкоємицею першої черги за законом . Також у суду не викликає сумнівів той факт , що позивачка є родичкою спадкодавця. Тому суд вважає, що позивачці має бути
встановлений факт родинних відносин з ОСОБА_3, а також за нею повинно бути
визнано право власності на ½  частину спірної
квартири у порядку спадкування за законом .

На підставі вищевикладеного
та керуючись ст. 10,11,209,212,214-215,217-218
, 256 ЦПК України, ст. ст. 392 ,1261,1268 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт родинних
відносин між ОСОБА_1 та Чернишовою ОСОБА_3 , визнавши останню матір'ю ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на ½  частина квартири АДРЕСА_1 інвентарною вартістю 9121 (дев'ять тисяч сто двадцять одна ) грн. у порядку спадкування за законом після смерті її матері , ОСОБА_3

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК