ПРИМОРСЬКИЙ  РАЙОНИЙ  СУД
Справа № 2 - 473 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 січня
2007 року Приморський районний суд м.
Одеси в складі:

головуючого-судді
Чернявської Л.М. ,

при
секретарі      Лещенко О.Д.,

за участю:
позивача ОСОБА_1. ,  відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_4.

розглянувши
у відкритому судовому в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3та ОСОБА_4про визнання частково
недійсними договорів та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2.,  ОСОБА_3та ОСОБА_4про визнання права власності. В
обгрунтування заявлених вимог вказуючи,
що 17.10.1996 був укладений договір купівлі-продажу квартири заАДРЕСА_1
Право власності на вказаний договір ОСОБА_2оформив замість нього на себе,  без наміру створити для себе наслідки права
власності на вказане приміщення. Так,  за
власні кошти він займався ремонтом квартири,
шукав та придбав необхідні будівельні матеріали,  вирішував питання внутрішнього інтер'єру
приміщення,  купівлі меблі та внутрішньої
побутової техніки. Відповідач своїх прав на квартиру не заявляв і мав намір
переоформити її на нього. Продаж вчинено за одну тисячу сто сорок п'ять
гривень,  які він сплатив продавцю
ОСОБА_3.. 17 грудня 1996 року,  між
ОСОБА_2. та ОСОБА_4. був укладений договір міни,  згідно з яким ОСОБА_2перейшла у власність
квартира АДРЕСА_1  однак фактично власником
квартири в той час був він. Також,
просить поновити строк позовної давності,  визнавши причину пропуску строку
поважною,  оскільки ОСОБА_2обіцяв
переоформити спірне приміщення на дійсного власника квартири,  а з кінця вересня 2006 року він перестав
визнавати його право на спірне приміщення та відмовлявся переоформити право
власності на нього,  ігноруючи домовленість,  яка існувала.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав по викладеним в позові підставам.

Відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_4.
позов визнали в повному обсязі.

Відповідачка
ОСОБА_3в судове засідання не з'явилась,
про день,  місце та час розгляду
справи була повідомлена належним чином,
про причини неявки суд не сповістила.

Дослідивши
матеріали справи,  проаналізувавши докази
та надавши їм оцінку,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами
справи встановлено,  що 17.10.1996 був
укладений договір купівлі-продажу квартири заАДРЕСА_1,  який посвідчений державним нотаріусом Першої
одеської державної нотаріальної контори Селезньовою Т.Н.,  реєстровий № 12 - 4069. Вказаний договір
ОСОБА_2оформив замість свого батька ОСОБА_1на себе без наміру створити для себе
наслідки права власності на вказане приміщення.

Так,  позивач ОСОБА_1за власні кошти займався
ремонтом квартири,  шукав та придбав
необхідні будівельні матеріали,
вирішував питання внутрішнього інтер'єру приміщення,  купівлі меблі та внутрішньої побутової
техніки. Відповідач своїх прав на квартиру не заявляв і мав намір переоформити
ії на свого батько - ОСОБА_5.

Відповідно
до п.2 цього договору продаж вчинено за одну тисячу сто сорок п'ять гривень.
Однак,  ОСОБА_1сплатив продавцю ОСОБА_3.
вартість квартири в розмірі одна тисяча сто сорок п'ять гривень,  що підтвердив в судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2..

З 1971
року позивач працював на різних посадах в тому числі лікаря Б.-Дністровської
міської лікарні,  про що свідчить трудова
книжка. За період трудового стажу мав можливість накопити відповідну суму
грошей для купівлі нерухомого майна,  в
той час як його син ОСОБА_2,  лише в 1996
році закінчив стаціонар ОДАХ та придбати на державну стипендію квартиру не міг.

2

17
грудня 1996 року,  між ОСОБА_2. та
ОСОБА_4. був укладений договір міни,  що
посвідчений державним нотаріусом одеської державної нотаріальної контори
Кучерук С. Н.,  реєстровий № 9
-3755,  згідно якого ОСОБА_2перейшла у
власність квартира АДРЕСА_2  однак
фактично власником квартири в той час був ОСОБА_1.

ОСОБА_4.
підтвердив факт переговорів та фактичної міни квартири між ним та ОСОБА_5.

Відповідно
до  ст.
ст.  58,  60 ЦК
України (в редакції Закону 1963 р.) угода може бути визнана частково
недійсною в частині,  що стосується
покупця,  якщо встановлено,  що фактично майно було придбане за кошти
іншої особи і для неї та,  якщо інших
підстав для визнання даної угоди недійсною немає. Покупцем за цим договором
визнається особа за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей
договір. Договір у частині,  що
стосується покупця,  є мнимою угодою і
підлягає визнанню частково недійсним в цій частині з моменту його укладення.
Покупцем за цим договором є особа для якої за її кошти було придбане майно.

Зазначене
положення ЦК України
повністю відповідає захисту права власності,
яке гарантується  ст. 1 Першого
Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод,  що у відповідності до  ст. 9 Конституції України є частиною
національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист
права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини,  у яких зазначається,  що власники мають право претендувати
щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Зазначені сподівання,  тобто те,  на що розраховував позивач,  одним з відповідачів порушені.

Згідно з
п.п.13,  15 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від
28.04.1978р. № 3 мнима угода визнається недійсною незалежно від мети її
укладення,  угода не може бути визнана
повністю недійсною,  якщо не відповідають
закону лише окремі її частини.

Суд
вважає можливим поновити строк позовної давності,  визнавши причину пропуску строку поважною,  оскільки ОСОБА_2обіцяв переоформити спірне
приміщення на дійсного власника квартири,
а з кінця вересня 2006 року він перестав визнавати право позивача на
спірне приміщення та відмовлявся переоформити право власності на нього,  ігноруючи домовленість,  яка існувала.

Таким
чином,  судом достовірно
встановлено,  що квартира за АДРЕСА_1була
придбана за кошти ОСОБА_1,  а в подальшому ним була здійснена її міна на
квартиру АДРЕСА_1і,  суд вважає вимоги
позивача такими,  що підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене
та керуючись  ст.  ст.
10,  11,  209,
212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Поновити строк
позовної давності.

Визнати
частково недійсним договір купівлі - продажу квартири,  розташованої за АДРЕСА_1,  укладений 17 жовтня 1996 року між ОСОБА_3та ОСОБА_2,  посвідчений державним нотаріусом Першої
одеської державної нотаріальної контори Селезньовою Г.Н.,  реєстровий № 12 - 4069 в частині вказівки
покупця ОСОБА_2.

Визнати
покупцем ОСОБА_1за
договором купівлі - продажу квартири,
розташованої за АДРЕСА_1,
укладений 17 жовтня 1996 року між ОСОБА_3та ОСОБА_2,  посвідчений державним нотаріусом Першої
одеської державної нотаріальної контори Селезньовою Г.Н.,  реєстровий № 12 -4069.

Визнати
частково недійсним договір міни,
укладений 17 грудня 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,  посвідчений державним нотаріусом Першої
одеської державної нотаріальної контори Кучерук С. Н.,  реєстровий № 9 - 3755 в частині вказівки
покупця квартириАДРЕСА_2ОСОБА_2.

Визнати
покупцем ОСОБА_1за
договором міни квартири АДРЕСА_2 17 грудня 1996 року,  посвідчений державним нотаріусом Першої
одеської державної нотаріальної контори Кучерук С. Н.,  реєстровий № 9 - 3755.

Визнати
за ОСОБА_1право
власності на квартиру АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області,  через Приморський районний суд міста
Одеси,  шляхом подачі заяви про його
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і подачі
апеляційної скарги,  протягом двадцяти
днів після подачі заяви про апеляційне оскарження,  або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.