справа №2-320
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ    УКРАЇНИ

01 березня 2007 року Приморський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого  - судді      Шенцевої О.П.

при секретарі -           Кіщенко
Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради,
Одеської регіональної філії Державного підприємства „Центр державного
земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам"
про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Одеської міської ради,  Одеської
регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам",  в якому просить визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських
будівель та споруд і зобов'язати Одеську регіональну філію Державного
підприємства „Центр державного земельного кадастру при державному комітеті
України по земельним ресурсам" зареєструвати та видати державний акт на
право власності на зазначену земельну ділянку.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим,  що їй на праві приватної спільної

часткової власності,  на підставі
нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від

19 липня 2006 року            належить
1/4 частки окремої будівлі цілісного майнового

комплексу,  загальною площею 1444.8 кв.м. яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1. Користуючись своїм правом,  передбаченим ст.ст.116, 118 ЗК України,  позивачка звернулася до Одеської міської ради
з клопотанням про передачу їй земельної ділянки площею 1000 кв.м. у власність
для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та
споруд,  але отримала відмову.
Вважає,  що таким чином порушується її
право землевласника передбачене ст..ст. 79,
116,  118,  120,
121, 125, 126, 158 ЗК України.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав вимоги позову і просив
суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Одеської міської ради позов не визнав з підстав зазначених у
письмових запереченнях і просив суд у задоволені позову відмовити у повному
обсязі.

Представник Одеської регіональної філії Державного підприємства „Центр Державного
земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам"
послався на те,  що Одеська регіональна
філія державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при
державному комітеті України по земельним ресурсам" не є власником спірної
земельної ділянки,  а є лише органом

реєстрації,  у зв'язку з чим не має права розпоряджатися
цією земельної ділянкою,  тому просив
вирішити спір на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено,  що позивачці
згідно договору купівлі-продажу посвідченого і зареєстрованого приватним
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. 19 липня 2006
року за №9378,  на праві приватної
спільної часткової власності належить 1/4 частки окремої будівлі цілісного
майнового комплексу розташованої за адресою: АДРЕСА_1 яка в цілому складається
з лікувального корпусу першого та другого поверхів,  загальною площею 1444.8 кв.м.,  зазначеного в схематичному плані літ.
„К".

14.08.2006 року Державним підприємством „Одеська регіональна філія Центр
державного земельного кадастру" складений план розподілу земельної ділянки
між землекористувачами,  розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

29.08.2006 року Державним підприємством „Одеська регіональна філія Центр
державного земельного кадастру" за кадастровим номером
:51:003:0307 складений індексно-кадастровий план земельної ділянки
площею 0.1000 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1,  яким встановлений порядок користування даною
земельною ділянкою.

Тобто,  на підставі
вищезазначених планів в користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка
площею 0.1000 га,  яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Бажаючи реалізувати своє право на безкоштовне отримання у власність
визначеної планом земельної ділянки,
загальною площею 0.1000 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських будівель та споруд,  яке передбачене ст..ст. 116,  118,
121 Земельного Кодексу України,
04.09.2006 року позивачка звернулася до Одеської міської ради,  але листом за №37-ко-6887 від 12.09.2006 року
їй в цьому було відмовлено.

На підставі ст.ст.116, 118 ЗК України позивачка,  як громадянка України має право на безоплатне
отримання у власність земельних ділянок у межах норм,  встановлених Земельним Кодексом України один
раз по кожному виду цільового використання.

Відповідно до ст.121 Земельного Кодексу України в межах
міст кожний громадянин України має право на отримання у власність для
будівництва і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не більше 0.10
гектара.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7
„Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" захист прав громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК України шляхом,  в тому числі: визнання прав; запобігання
вчиненню дій,  що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних
збитків; застосування інших передбачених законом способів. Зокрема,  при оскарженні рішень органів виконавчої
влади чи органів місцевого самоврядування; з питань віднесених до їх
компетенції (наприклад,  про відмову в
передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщення
об'єкта),  суд у разі задоволення позову
визнає рішення цих органів недійсними і зобов'язує їх,  залежно від характеру спору,  виконати певні дії на захист порушеного права
чи сам визнає це право за позивачем.

Крім того судом встановлено,  що у
2001 і 2002 роках Одеською міською радою змінено цільове призначення земельних
ділянок загальною площею 0.804 га і 0.4804 га /землі рекреаційного
призначення/,  розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилих будинків  і господарських будівель /землі

житлової та
громадської забудови міста/ з передачею їх у безоплатну власність
громадян,  що підтверджується рішенням
Одеської міської ради №2477-ХХ111 від 04.07.2001 року „Про затвердження
проектів відведення,  зміну цільового
призначення та передачу у приватну власність громадянам України земельних
ділянок,  загальною площею 0.804 га за
адресою: АДРЕСА_1,  для будівництва та
обслуговування житлових будинків і господарських будівель" і рішенням
Одеської міської ради №486 - XXIV від 15.10.2002 року „Про зміну цільового
призначення,  затвердження проектів
відведення та передачу у приватну власність громадянам України земельних
ділянок,  загальною площею 0.4804 га за
адресою: АДРЕСА_1,  для будівництва та
обслуговування житлових будинків і господарських будівель".

Вищезазначені рішення приймалися на підставі висновків управління
архітектури та містобудування,  міської
санітарно-епідеміологічної станції,
управлінь екологічної безпеки,
охорони об'єктів культурної спадщини,
управління земельних ресурсів.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку,  що встановивши у позивачки наявність права на
відповідну земельну ділянку,  суд має
визначити порядок і спосіб захисту порушеного (невизнаного) права,  задовольнивши позов про визнання права
власності за позивачкою на відповідну земельну ділянку та зобов'язання
державний орган видати їй правовстановлюючі документи.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 79,  116,
118,  120,  121,
125,  126,  152,
158,  п.12 розділу X Перехідних
положень Земельного Кодексу України,
ст.ст.16,  355,  358,
377 ЦК України,  ст.ст.2,
4,  48 Закону України „Про
власність",  ст.7 Закону України
„Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень",  Наказу Державного
комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року за №174 „Про
затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель",  ст.ст. 10,
11,  212-215 ЦПК України,  п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 16.04.2004 року №7 „Про практику застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних справ",  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради,
Одеської регіональної філії Державного підприємства „Центр державного
земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам"
про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити у повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1000
кв.м.,  яка знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1,  для будівництва та
обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд.

Зобов'язати Одеську регіональну філію Державного підприємства „Центр
державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним
ресурсам" зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку
площею 1000 кв.м.,  яка знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1,  для будівництва та
обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд та видати
державний акт на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1000
кв.м.,  яка знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1,  для будівництва та
обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд.

Рішення підлягає виконанню Одеським міським управлінням
земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через
Приморський районний суд міста Одеси шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  або

шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду у
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.