Справа
№2-1559/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

20
лютого 2007 р.
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді                                    Зуєвої
В.І.

при
секретарі                                             Степановій
О.Ю.

з участю
прокурора                                  Кислової
Н.В.

позивача                                                    ОСОБА_1

відповідача                                                ОСОБА_2

представника органу опіки
і                    ОСОБА_3

піклування

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, потім змінив позовні
вимоги і просить суд визначити місце проживання дитини з ним, посилаючись на
такі обставини.

Він перебував з
відповідачем у шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення у 2000р. залишився проживати з
матір'ю.

На той час і до 2005р. з
відповідачем проживала ї мати, яка і здійснювала нагляд над дитиною,
піклувалася про хлопчика, займалася його вихованням, навчанням. Після того, як
бабуся по лінії матері поїхала до Росії, відповідач, продовжуючи вживати
спиртні напої, належної уваги вихованню і утриманню сина не приділяє, навчанням
сина не цікавиться, за його зовнішнім виглядом не слідкує, були випадки, коли
вона била сина, не зважаючи на його малолітній вік могла одного його відпустити
до бабусі в іншу частину міста. Тільки в останній час відповідач стала давати
йому сина. Він матеріально допомагає утримувати дитину, добровільно щомісячно
сплачує грошові суми, взяв всі витрати на шкільні міроприємства, оплачує за
шкільні обіди, тощо. Коли син у нього , вони готують уроки, він весь час проводить з сином. У дитини підвищуються
оцінки, поліпшується поведінка в школі. Він постійно контактує з вчителями,
відвідує школу. Він проживає у своєму будинку, де є всі умови для дитини. Крім
того йому постійно допомагає його мати, до якої у хлопчика теплі почуття.

Відповідач проживає у
будинку свого батька з співмешканцем. Скоро туди повернеться з місць
позбавлення волі її брат. Відповідач не працює.

Він вважає, що проживання
дитини з ним буде в інтересах дитини.

Відповідач у судовому
засіданні позов не визнала і пояснила, що вона перебувала з позивачем у шлюбі,
який у 200р. між ними розірваний. Дитина залишилася проживати з нею. У неї
також є всі умови для проживання дитини. Вона дійсно не відвідує школу,
постільки це взяв на себе позивач, дитини завжди охайна, нагодована. Сину краще
у неї. Зараз вона спиртні напої не вживає. Позивач дає їй 100грн. на дитину,
оплачує всі витрати, пов'язані зі школою.

Син буває у батька, але
вона вважає, що з нею дитині буде краще і він сам хоче цього.

Суд, вислухавши сторін,
свідків, представника органу опіки і піклування, прокурора про необхідність
передачі дитини батьку, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов на
підставі ст.160,161
Сімейного Кодексу України підлягає задоволенню.

Сторони є батьками
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вони перебували у шлюбі, який розірвали у 2000р. Після
розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю.

В цей час разом з нею
проживала її мати, яка взяла на себе всі турботи по вихованню та навчанню
дитини. Про це суду підтвердили допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Так
свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є вчителем дитини ОСОБА_4. Спочатку вона
спілкувалася з бабусею дитини по лінії матері. Зі слів останньої вона взнала,
що мати дитини вживає спиртними напоями. Коли бабуся поїхала до Росії, ситуація
змінилася. Вона двічі ходила додому до хлопчика, їй ніхто не відкрив двері. Зі
слів дитини вона знає, що вдома за ним не дуже дивляться. Навпаки, у батька
вдома створені всі умови для дитини. Батько постійно цікавиться навчанням,
поведінкою сина, відвідує школу, приймає участь у шкільних заходах, оплачує
шкільні витрати. Мати до школи не заходить, навчанням сина не цікавиться.

Допитаний свідок ОСОБА_6
підтвердила суду, що коли з відповідачем проживала її мати, все було добре,
бабуся дивилася за дитиною, а коли вона змушена була поїхати до Росії, все
змінилося. Відповідач продовжувала вживати спиртні напої, не працює, були
випадки коли вона била хлопчика, він був голодний. її мати писала їй, щоб
позивач забрав дитину.

Свідок ОСОБА_7 пояснила
суду, що позивач є її сином, ОСОБА_4 -онук. Дитина і батько дуже люблять одне
одного, він створив всі умови для дитини, проводить з сином весь вільний час. Коли
вона навідувала дитину вдома у відповідача, та була у нетверезому стані. Навіть
її мати говорила, що відповідач жорстоко поводиться з дитиною.

Свідок ОСОБА_8 - співмешканець відповідача, пояснив суду, що вона зараз не
п'є,
ходить на збори віруючих, дитину до батька відпускає.

Опитаний у судовому
засіданні ОСОБА_4 поясни суду, що він любить і матір і батька і з кожним з них
йому добре, хоче залишитися у матері.

Враховуючі, що пояснення
дитина давала в присутності батьків, була приведена матір'ю, суд не виключає
впливу останньої на думку дитини.

За місцем проживання
відповідачка характеризується негативно.

Викладені вище обставини
також підтверджуються матеріалами справи: свідоцтвом про народження дитини,
характеристиками на позивача і відповідача, інформаційним листом НСЗШ №14 від 27.03.2006р., довідками за місцем проживання сторін,
актами обстеження матеріально - побутових умов
сторін, результатом обстеження психологічного стану дитини, висновком ради
опіки та піклування про необхідність передачі дитини батьку. Цей висновок
підтриманий у судовому засіданні представником цього органу.

Суд вважає, що проживання
дитини з батьком буде в інтересах дитини, сприятиме покращанню його навчання,
виховання, матеріальному забезпеченню.

При цьому мати не
позбавляється права брати участь у вихованні і утриманні дитини. На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за його місцем проживання.

На рішення може бути подана
апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляцію, яка може бути
подана протягом 10
днів з дня проголошення цього рішення через Нікопольський
міськрайонний суд.