Справа №2-9741/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 грудня 2007
року Приморський районний суд м.  Одеси в
складі: головуючого: Судді Загороднюка В.І. при секретарі: Сребняк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Одесі справу за позовом ОСОБА_1, який діє від
свого імені та представляє інтереси неповнолітнього

ОСОБА_2,  ОСОБА_3
до ОСОБА_4 ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7,    ОСОБА_8,    ОСОБА_9,

ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14 про визнання права власності,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом до відповідачів та просять
визнати за ними ОСОБА_1, ОСОБА_2,   ОСОБА_3 право спільної
часткової власності на 1/3 частину підсобного приміщення за кожним,  площею 20, 7м2,  розташованого у дворі АДРЕСА_1.

При
цьому вони посилаються на те,  що на
підставі договору купівлі-продажу № Н/97-0604 від 25.06.1997 року,  укладеного на Одеській Універсальній Товарній
Біржі „Центр",  вони є власниками
АДРЕСА_1,  яка складається з чотирьох
кімнат,  загальною площею 76, 6м2,  житловою площею 50, 2м2. Вказаний договір
було визнано дійсним на підставі рішення Приморського районного суду м.  Одеси від 02.04.2007 року (справа
№2-4606/07). Розпорядженням Приморської районної адміністрації м.  Одеси від 22 квітня 2005 року № 213 за
АДРЕСА_1,  де вони проживають,  було закріплено окреме підсобне
приміщення,  площею 20, 7м2,  розміщене у дворі вказаного будинку. У 2005
році ними зроблено реконструкцію вищевказаного приміщення. Вважають,  що придбали право власності на нову річ,  що створена нами. Підсобне приміщення може
кваліфікуватися як нова річ,  тому що в
результаті реконструкції з'явився новий об'єкт,
що має інше призначення.

Однак
відсутність у позивача правовстановлюючих документів на реконструйоване
приміщення перешкоджає йому у розпорядженні цією власністю,  тому просив позов задовольнити та визнати за
ним право власності на реконструйовану квартиру.

У
судовому засіданні позивач - ОСОБА_1,
який діє від свого імені та представляє інтереси неповнолітнього
ОСОБА_2,  1996 року народження,  позовні вимоги підтримав. Позивач - ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився,  надав суду заяву в якій
позов підтримав та просив розглянути за його відсутності.

В судове
засідання всі відповідачі в судове засідання не з'явилися,  про причини неявки суд не повідомили,  надали суду заяви в яких визнали позовні
вимоги та просили розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши
пояснення позивача,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позовні вимоги обґрунтовані,  доведені і підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлено,  що на підставі рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
02.04.2007 року №2-4606/07,  яким договір
купівлі-продажу № Н/97-0604 від 25.06.1997 року,  укладений на Одеській Універсальній Товарній
Біржі „Центр",  було визнано дійсним,  власниками АДРЕСА_1,  яка складається з чотирьох кімнат,  загальною площею 76, 6м ,  житловою площею 50, 2м2 є позивачі
ОСОБА_1,  який діє від свого імені та
представляє інтереси неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3. При цьому частка в
спільній частковій власності була визначена в розмірі 1/3 частини.
Вищезазначене також підтверджується витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно.

Розпорядженням
Приморської районної адміністрації м.
Одеси від 22 квітня 2005 року № 213 за АДРЕСА_1,  де проживають позивачі,  за ними було закріплено окреме підсобне
приміщення,  площею 20, 7м2,  розміщене у дворі вказаного будинку.

Як
вбачається з пояснень позивача з метою приведення вказаного приміщення у
належний технічний та санітарний стан вони в 2005 році здійснили реконструкцію
та технічне переобладнання приміщення. У зв'язку з тим,  що реконструкція позивачами проведена на
підставі не затвердженого в законному порядку проекту,  об'єкт неможливо передати-прийняти,  ввести в експлуатацію.

У
відповідності зі  ст.  328 Цивільного кодексу України,  особа,
що провела реконструкцію приміщення за рахунок своїх власних коштів,  є власником будівельних матеріалів,  використаних у даній реконструкції.

Згідно  ст.
187 ГК України будівельні матеріали є складовими частинами речі. У
відповідності зі  ст.  331  ГК
України,  особа,  що виготовила (зробила) річ зі своїх
матеріалів,  є власником цієї речі,  право власності на новостворене нерухоме
майно (будівлі,  будинки,  споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Згідно
до  ст.
392 ЦК України,  власник майна може пред'явити позов про
визнання права власності,  якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою,
а також у разі втрати ним документа,
який засвідчує його право власності.

В ч.
1,  2
ст.  182 ЦК України
зазначено,  що право власності й інші
речові права на нерухомі речі,  обмеження
цих прав,  їхнє виникнення,  перехід і припинення підлягають державній
реєстрації,  і здійснюється відповідним
органом,  яким згідно п. 1.3 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,  затвердженого наказом Міністерства юстиції
України з 07.02.2002 року № 7/5 здійснюється підприємством БТИ.

Таким
чином,  суд вважає,  що за ОСОБА_1, який діє від свого імені та
представляє інтереси неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати
право власності на новостворене майно у вигляді вищезазначеного приміщення на
1/3 частину цього приміщення за кожним позивачем.

Керуючись  ст.
ст.  182,  187,
328,  331,  392 ЦК
України,   ст.
ст.  212-215 ЦПК Кодексу
України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати
заОСОБА_1, ОСОБА_2,  ОСОБА_3 право спільної
часткової власності на 1/3 частину підсобного приміщення за кожним,  площею 20, 7м2,  розташованого у дворі АДРЕСА_1.

Рішення
про визнання права власності є підставою для реєстрації цього права
відповідними органами БТІ.

Рішення
може бути оскаржено,  про що протягом
десяти днів з дня проголошення подається заява про апеляційне оскарження
рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  або в термін десяти днів з дня
проголошення,  без подання попередньої
заяви про оскарження.