Справа №2-1005/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада
2007 року Жовтневий районний суд м.
Харкова

у складі:

головуючого -
судді Шиянової Л.О.

при секретарі -
Кушнаренко К.І.

розглянув у
відкритому судовому засіданні   у м.  Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виселення та

витребування
майна з чужого незаконного володіння,
зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розділ спільного майна

подружжя,  суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом та просить висилити відповідача з жилого
будинку,  розташованого за адресою
АДРЕСА_1,  визнати за нею право особистої
приватної власності на вказаний дім,  та
заборонити відповідачеві виконувати любі дії,
яки перешкоджають їй володіти,
користуватися,  та розпоряджатися
вказаним жилим будинком .

У судовому
засіданні позивачка вточнила свої позовні вимоги та просить висилити
відповідача з жилого дому розташованого за адресою АДРЕСА_1 та заборонити  відповідачеві
виконувати любі дії,   що  перешкоджають
їй  володіти,  користуватися,  та розпоряджатися вказаним жилим будинком .

Свої
вимоги вона обґрунтовує тим,  що 09
червня 2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народилася донька - ОСОБА_3. З 2004 року стосунки з відповідачем погіршилися,  тому що він не працював,  мав випадкові заробітки,  не міг забезпечити сім"ю.Свого житла
вони не мали,  проживали разом з її
батьками. Для того,  щоб забезпечити її з
дитиною житлом,  її бабуся ОСОБА_4 та її
дядько ОСОБА_5 дали гроші на його покупку. Для цього бабуся продала свій
спадковий дім за 33752 грн.,  а дядько
дав недостаючу суму 27500грн.,  а вона
взамін відмовилася від спадкового майна після смерті її матері ОСОБА_6 на його
користь,  а саме від автомобіля
"Нива". На квазані кошти вона 18 липня 2005 року згідно договору
купівлі-продажу придбала будинок за адресою АДРЕСА_1,  купівля дому була здійснена за 61200грн. За
згодою всіх членів родини купівлю дому булу вирішено оформити на неї,  при цьому на той час сімейні стосунки між нею
і чоловіком фактично розпалися і відповідач обіцяв,  що не буде претендувати на дім.  Благоустрій придбаного будинку та його ремонт
також виконувався за кошти,  які дала
знову бабуся ,  котрі вона получила від продажу
спадкового майна,  а саме 4-х тракторів .
Відповідач не вніс ніякого вкладу в купівлу,
благоустрій та ремонт дому. Таким чином вважає,  що оскільки жилий будинок був придбаний та
отримонтований на її власні кошти,  яки
були подаровані її рідними,  то цей
будинок є її особистою власністю і відповідач не має на нього ніякого права,  так як шлюб між ними розірвано 20.12.2006
року. Але,  добровільно він відмовився
звільнити будинок,  на цій почві у них
неодноразово виникали сварки,  в яких він
двічі її побив,  заподіяв їй тілесні
ушкодження. При цьому була присутня дитина,
яка дуже злякалася. Після цих сварок у дитини стали проявляться
порушення нервової системи та психіки. Тому вона була вимушена підти з дитиною
з дому. Другого житла у неї не має,  жити
їй та дочці ніде . Відповідач же має житло,
але до теперішнього часу мешкає в домі,
хоть у ньому не зареєстрований,
він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2,
це двухкімнатна квартира,  де
проживає одна мати відповідача. Жити з ним разом вона не може так як боїться
його

2

Відповідач
проти позову заперечував,   звернувся до
суду зі зустрічним позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частину
спірного будинку,   та виділення йому в
користування частини спільного майна подружжя,
а саме: диван-канапе вартістю 1000грн,
проігриватель ДВД вартістю 500грн.,
пилосос"Самсунг" вартістю 500грн.,  кухонний комбайн вартістю 500грн.,  набор ножів вартістю 500грн.,   а усього майна на суму 2600грн.,  посилаючись на те,   що будинок був придбаний у шлюбі за їх
власні кошти,   тому він є їх спільною
власністю та підлягає розділу. Крім цього,
він приймав безпосередньо участь у благоустрії та ремонту дому. У
розпаді шлюбу вважає винною позивачку,
так як вона порушила супружню вірність та пійшла до іншого чоловіка,   з яким проживає й зараз. Він не заперечує їй
користуватися та жити у будинку.

Суд,   вислухавши сторони,   свідків,
вивчив матеріали справи,   вважає,   що позови,
як первісний,   так і зустрічний
підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так,   у судовому засіданні вірогідно встановлено
наступне.

Сторони
зареєстрували шлюб 09 червня 2001 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька
-ОСОБА_3.З 2004 року стосунки з відповідачем погіршилися,   тому,
що він не працював,   мав
випадкові заробітки,   не міг забезпечити
сім"ю. Свого житла вони не мали,
проживали разом з її батьками. Шлюб між сторонами розірвано 20 грудня
2006р. ( а.с.  23). 18 липня 2005 року
згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1.,
тобто позивачка,   придбала
квартиру АДРЕСА_1,   купівля квартири
була здійснена за 61200грн. За згодою всіх членів родини купівлю квартири булу
вирішено оформити на неї. При цьому судом встановлено,   що на придбання цієї квартири позивачка
отримала гроші у сумі 33750 грн.в дарунок від своєї бабусі ОСОБА_4. Ці гроші
вона отримала від продажу житлового будинку з надвірними будівлями,   за адресою : АДРЕСА_3,   який їй належав на праві приватної власності
на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,   виданного
ІГ'ятою Харківською державною нотконторою 24 червня 2004року.Цей факт суд
вважає встановленим,   так як він
підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4.
,  ОСОБА_5.,
ОСОБА_7,   копією договору
купівлі-продажу вказаного будинку ( а.с.
15-16),   копією заяви позивачки
про відмову від спадщини від 27 липня 2005р. ( а.с.  64),
поясненнями позивачки,   яки не йдуть в супереч з поясненнями
свідків,   та наданими нею
документами,   а також поясненями самого
відповідача,   який не заперечував,   що гроші на купівлю квартири позивачці
давала її бабуся ( а.с.  53(оборот),  54).Тому вірогідно встановлено,   що половина коштів ,   які була витрачені на придбання квартири
належали особисто позивачці. Згідно п.3 ч.1,
ч.7   ст.   57 СК України особистою приватною власністю
дружини,   чоловика є майно ,   набуте нею,
ним за час шлюбу,   але за кошти
,   які належали їй,   йому особисто. Якщо у придбанні майна
вкладені крім спільних коштів і кошти,
що належали одному з подружжя,
то частка у цьому майні,
відповідно до розміру внеску,   є
його особистою власністю.

Тому,   враховуюче те,   що позивачка надала докази,   що половину коштив,   які були витрачені на купівлю квартири
належали їй особисто,   то Уг частина
спірної квартири вважається її особистою приватною власністю і розділу не
підлягає. Суд вважає,   що позивачка не
надала суду достатніх доказів того,   що
і друга половина коштів є її особистою власністю,   тому суд вважає,   що Уг частини спірної квартири придбана за
спільні кошти подружжя,   а тому
згідно   ст.  .60 СК України вона є спільною сумісною
власністю подружжя. Як вбачається зі
ст.  .63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння ,
користування і розпорядження майном,
що належіть їм на праві спільної сумісної власності,   якщо інше не встановлено домовленістю між
нимі. Згідно   ст.  .  ст.  .69,
70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна,   що належіть їм на праві сумісної власності
незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна,   частки майна дружини та чоловіка є
рівними,   якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором.

3

Виходячи з
наступного розділу підлягає тільки 1/2 частини
спірної квартири,  тобто кожному із
сторін по 1/4 частині цієї частки.

Отже позивачці
буде належить 3/4 частині спірної квартири ( 1/2 + 1/4),  а відповідачу -1/4 частина,  на яку за ним і можливо визнати право
власності.

Відмовляючи
позивачці в частині позовних вимог про виселення відповідача,  суд виходив з того,  що ОСОБА_2. є співвласником спірної квартири
,  тому має право на проживання в неї до
вирішення питання про встановлення порядку користування спірною квартирою.

Згідно  ст. 391 ГК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження
своїм майном.

Так як у
судовому засіданні було встановлено,  що
ОСОБА_2. своєю поведінкою перешкоджає позивачці належним чином користуватися
належною їй частиною спірної квартири,
то в цій частині вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Приймаючи
до уваги,  що ОСОБА_1 не заперечувала
проти виділення відповідачу ОСОБА_2. в користування майна,  а саме : дивана-канапе,  програвача DVD,
пилососа,
кухонного комбайну,  набору
ножів,  то суд в цій частині задовольняє
вимоги позивача за зустрічним позовом.

На
підставі вищевикладеного,  керуючись  ст.
ст. 6, 7.10, 57, 60, 208, 212-215 ЦПК України,   ст. 391 ЦК України,   ст.  ст. 57, 60, 63, 69, 70 СК України,  суд -

ВІРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та
витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Заборонити
ОСОБА_2 здійснювати будь які дії,  що перешкоджають
їй володіти,  користуватися та
розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1

В іншій
частині позову в виселенні ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розділ спільного майна подружжя задовольнити
частково.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1

Виділити
в користування ОСОБА_2 майно : диван-канапе вартістю 1000грн, програвач DVD
вартістю 500грн., пилосос"Самсунг" вартістю 500грн.,  кухонний комбайн вартістю 500грн.,  набор
ножів вартістю 500грн.,  а усього
майна на суму 2600грн.

В іншій частині
позову - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі
через Жовтневий районний суд м.  Харкова
заяви про його апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення та відповідної апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після
подання такої заяви.