Справа № 2-847/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                                       УКРАЇНИ

07 листопада 2007 року
Слов"янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді
Неминущого ГЛ. при секретарі       -
Бороздіній І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Слов'янську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,  завданої джерелом
підвищеної небезпеки , -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про
стягнення матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної небезпеки посилаючись при цьому на те,  що 07.01.2007 року десь о 21 годині 40 хвилин
відповідач випустив з вольєру собаку на прогулянку. У той самий час позивач
під'їхала на таксі до дому та щойно вийшовши з автомобіля,  як з подвір'я відповідача вибігла собака та
напала на неї. Під час нападу собака схопила її за голінь лівої ноги та
розірвала одяг. Після чого вона була госпіталізована до травматологічного
відділення,  де знаходилася на лікуванні
тривалий час.  Відповідач пообіцяв
допомагати при її лікуванні,  придбати
ліки за власні кошти,  але не зробив
цього жодного разу. У зв'язку з чим вона була вимушена звернутися до суду з цим
позовом.

17.03.2007 року позивач надала суду доповнення до
позовної заяви,  у якому підвищила суму
позовних вимог майнового та морального характеру,  оскільки на момент подачі основного позову
вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 07.01.2007 року по 16.03.2007
року та за цей період була вимушена придбати ліки за свої власні кошти.
Стосовно ж підвищення позовних вимог морального характеру,  позивач мотивувала це тим,  що на момент подачі позову їй було зроблено
одну операцію,  а вже на час подачі
доповнення до позовної заяви їй було зроблено чотири операції.

Просила стягнути зОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду
у сумі 2528 гривень та моральну шкоду у сумі 30000 гривень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої
вимоги та надала пояснення щодо обставин спричинення їй шкоди аналогічно
викладеним у позовній заяві,  наполягаючи
на тому,  що собака сусіда ОСОБА_2
вибіжала із двору та покусала її на вулиці,
спричинивши тілесні ушкодження та зіпсувавши одяг та взуття.

Представник позивача - ОСОБА_3 пояснив,  що дійсно,
07.01.07 його дружину -позивача по справі,  покусала собака відповідача. За яких обставин
це відбулося,  він не бачив,  знає про це зі слів дружини. Після того,  як дружину занесли в дім,  викликали «швидку» та госпіталізували її до
лікарні. Вимоги позивача підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та суду
пояснив,  що дійсно,  він у своєму дворі утримує собаку - вівчарку.
За межі двора його собака не вибігає. У березні 2007 року від сина позивача він
узнав,  що його матір покусала його
собака. Про обставини цього випадку йому потім розповіла його донька: 7 січня
2007 р. сусідка -ОСОБА_5,  позивач по
справі,  перебуваючи у нетверезому
стані,  помилково зайшла у їх двір,  пізно ввечері,  та її покусала собака. На вулицю собака не
вибігала. При цьому був присутній таксист,
який привіз ОСОБА_1 додому. Він визвав родичів ОСОБА_1,  а ті вже викликали «швидку» . Позов не
визнає,  тому що ОСОБА_5 сама зайшла у
його двір,  тому її і покусала собака. На
вулиці його собака ОСОБА_1 не кусала.

Свідок ОСОБА_4,
донька відповідача,
показала,  що 7 січня 2007р. близько
22 години,  біля їх двору зупинилася
машина,  з неї вийшла жінка та зайшла до
іх двору. Тому їх собака схопила її за ногу. Вона вибігла у двір та відтягла
собаку. Зачинила собаку у вольєр,
підійшла до жінки та впізнала,  що
то їх сусідка . Сказала про це

таксисту,  який був
присутній при цьому. Таксист постукав у вікно будинку сусідів. Вийшов її
чоловік,  намагався підняти сусідку,  але не зміг,
погукав свого сина та разом вони віднесли жінку додому. Таксист їц
розповів,  що жінка сказала йому зупинитися
біля їх будинку а не біля свого та наполягала,
що то її будинок. Під час цього випадку,
по розмові сусідки,  вона
зрозуміла,  що та перебуває у нетверезому
стані.

Свідок ОСОБА_5,
син позивача,  пояснив,  що у січня 2.007 р. близько 22 години від
батька дізнався,  що мати покусала
собака. Вийшов на вулицю,  мати лежала
біля двору сусідів (АДРЕСА_1)- Біля їх двору стояло таксі. Із батьком занесли
мати у свій двір,  визвали «швидку».

Свідок ОСОБА_6,
яка мешкає по АДРЕСА_1,  суду
показала,  що 7 січня 2007 р. ввечері
вона бачила,  як на вулиці зупинилося
таксі,  але не бачила,  щоб хтось виходив. Потім почула крик,  а потім побачила,  що ОСОБА_1 від таксі несли на руках її
чоловік та син. Ніяку собаку вона не бачила. Про те,  що ОСОБА_1 покусала собака,  дізналася через декілька днів від доньки
відповідача.

Свідок ОСОБА_7 ,  фельдшер бригади
«швидкої допомоги» ,  суду пояснив,  що 7.01.07 він виїжджав на виклик для надання
медичної допомоги за адресоюб м.
Слов»янськ,  вул.  Якіра, 4і. Там була жінка,  їз травмою від укуса собаки. Вона перебувала у стані сп»яніння. Оглянувши рану,  запропонував жінку госпіталізувати,  але вона відмовлялася. Родичі її вговорили і
її відвезли до лікарні на автомобілі швидкої допомоги. Про обставини отримання
травми було з»ясовано,  що жінка
помилково зайшла у двір сусідів,  де її і
покусала собака. Згясовуючи у Сисоєвої,
яка саме собака її покусала,  він
остаточно переконався,  що вона
перебувала у стані сп»яніння,  про що він
і зробив запис у картці виїзду «швидкої» .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив,  що він працював таксистом і 7 січня 2007 року
підвозив позивачку їз роботи додому,  на
АДРЕСА_1,  близько 22 години. ОСОБА_5
сказала йому зупинитися біля 6.43 по вул.
Якіра. Він почув гучний лай собаки та спитав її,  чи дійсно вона тут живе,  на що ОСОБА_5 відповіла стверджено. Також
вона сказала,  що то собаки зустрічають
її та пішла до калитки б. № 43- Поки він діставав із автомобіля її сумки,  не бачив,
що робила ОСОБА_5,  а коли вже
витяг їх із авто,  то побачив,  що ОСОБА_5 лежить на земля біля калитки,  а її ноги знаходяться під калиткою. Він
намагався витягти її,  але не зміг. Він
постукав у вікно б. № 43,  вибігла
дівчина і сказала,  що зараз відтягне
собаку. Тоді він витяг постраждалу від воріт,
а дівчина перелізла через забор і сказала,  що жінка це їх сусідка,  із б. № 41- Він тоді постукав у вікно б. JV9 41,  коли вийшов чоловік. Сказав йому,  щоб забрали жінку.

Наполягає на тому,
що собака їз двору не вибігала. Собаку він бачив тільки через отвір під
калиткою - ніс та око собаки і зрозумів,
що собака велика,  кавказька
вівчарка. Через отвір,  в який він бачив
собаку,  собака не могла сама ані
вискочити,  ані когось схопити ,  хто знаходився з вулиці. Але як само ОСОБА_5
опинилася у дворі б. № 43,  він не бачив.
Чи знаходилася ОСОБА_5 у стані сп»яніння,
сказати не може. 7 січня -святковий день,  він виконував багато замовлень,  возив і пасажирів в стані сп»яніння і тому
ввечері в його автомобілі був стійкий запах алкоголю.

Вислухавши пояснення свідка,  позивач ОСОБА_5 погодилася із ними та
пояснила,  що це дійсно той водій
таксі,  який підвозив її 7 січня 2007р.

Свідок ОСОБА_9 у суді пояснив,  що 7 січня 2007 року він,  як лікар травматологічного відділення,  надавав медичну допомогу Сисоєвій,  яка біла доставлена «швидкою» із травмою від
укусу собаки. Дослідження на предмет перебування її у нетверезому стані не
проводилися,  тому що за обставин
отримання нею травми це не є обов»язковим.

Вислухавши позивача,
відповідача,  їх
представників,  свідків,  дослідивши матеріали справи,  суд доходить до переконання,  що позов не підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Як встановлено у судовому засіданні,  відповідач утримує у своєму дворі за адресою:
м.  Слов»янськ,  АДРЕСА_1 собаку породи кавказька вівчарка.
Згідно cm. 1187 ЦК
України,  діяльність,  пов»язана із утриманням службових собак,  собак бійцівських порід,  є джерелом підвищеної небезпеки. Особа,  яка здійснює діяльність,  що є джерелом підвищеної небезпеки,  відповідає за за завдану шкоду,  якщо не доведе,  що шкоду завдано внаслідок умислу
потерпілого.

Спочатку позивач вказувала,  що собака її покусала,  вискочивши із двору на вулицю. Але в судовому
засіданні встановлено,  що собака із двору
не вибігала,  а навпаки,  позивач навмисно,  перебуваючи у стані сп»яніння,  намагалася увійти у двір відповідача,  і в дворі її і покусала собака. Таксист ОСОБА_8,  що привіз
позивача,  почуявши гучний лай собаки,
застерігав ОСОБА_1,  намагався
переконатися,  чи то її двір. Але вона
впевнено сказала,  що двір і собаки її та
пішла у двір. Внаслідок цього її і покусала собака,  яка утримується відповідачем саме із метою
запобігти проникненню у його двір та житло сторонніх осіб. Час був нічний -
близько 22 години,  вдома у відповідача
знаходилася одна неповнолітня донька. Тому собака знаходилася саме у
дворі,  а не у вольєрі. Згідно діючих
«Правил тримання собак,  котів і хижих
тварин у населених пунктах» від 17.06.1980 p.,  дозволяється
тримати : собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій,  добре обгородженій території,  на прив»язі або без неї (п. «в»  ст. 3 вказаних Правил). Як встановлено в
судовому засіданні,  територія двору
відповідача добре обгороджена і собака із двору не вибігала.

Як безпосередньо на місці події було з»ясовано працівниками бригади «швидкої
допомоги» про обставини отримання Сисоєвою травми,  вона зайшла у двір сусіда та її вкусила
собака. Про це у карту виїзду швидкої медичної допомоги від 7.01.07 № 938 було
зроблено відповідний запис (а.с.  82 ).
Ці обставини були з»ясовані в день отримання травми Сисоєвою,  особами,
які ніяким чином не зацікавлені у вирішенні справи,  до звернення Сисоєвої до суду. Тому суд
розцінює ці обставини достовірними. На такі ж обставини вказав і водій таксі і
з його показаннями у содовому засіданні погодилася і сама ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_6,
викликаний за клопотанням позивача,
також показала,  що вона не бачила
на вулиці собаку і обставин,  при яких
ОСОБА_5 отримала травму.

За заявою ОСОБА_5 В.П. Слов»янським MB ГУМВС була
проведена перевірка факту та обставин отримання Сисоєвою травми,  у порядку cm.
97 КПК
України. За наслідками перевірки у порушенні кримінальної
справи стосовно ОСОБА_2  було
відмовлено,  а також в його діях не було
встановлено складу правопорушення,
передбаченого cm. 154 КУпАП,  яка
передбачає відповідальність за порушення громадянами порядку утримання собак
(а.с.  114). Данна постанова ніким не
оскаржена,  набула чинності.

Керуючись  ст.
ст.  1166, 1167, 1187 ЦК
України,   ст.  ст.
ю,  213,  214,
215,  228 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд шляхом подачі у
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та
подачі після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її коті до апеляційної
інстанції,  або в порядку  ст. 295 ч.4 ЦПК України.