РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10 серпня 2007 року
Новомосковська міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого                               Лили В.М. ,

секретаря                                     Зурак
А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1
до Новомосковської міської ради депутатів про визнання права власності у
порядку спадкування за заповітом на жилий будинок та земельну ділянку,  -

встановив:

позивачОСОБА_1 звернувся з позовом до Новомосковської міської ради
депутатів про визнання права власності у порядку спадкування,  за заповітом на жилий будинок та земельну
ділянку,  з тих підстав,  щоІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його
матиОСОБА_2,  що постійно проживала в
АДРЕСА_2,  яка залишила на його ім'я заповіт,  посвідчений Новомосковською державною
нотаріальною конторою 11 липня 2000року за реєстром № НОМЕР_2. На день її
смерті залишилося спадкове майно жилий будинок з надвірними побудовами та
приватизованою земельною ділянкою біля нього,
що знаходиться в АДРЕСА_2. Смерть матері було для нього тяжким
потрясінням,  тож у встановлений для
прийняття спадщини законом строк він до Новомосковської державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини не подав,
однак зважаючи та той факт,  що
він є єдиним сином померлої,  а його мати
була хворою людиною,  що потребувала
постійного догляду,  тож він постійно
проживав з нею протягом кількох років однією сім'єю за однією адресою з нею в
АДРЕСА_2,  надаючи їй необхідну допомогу
та продовжує проживати в спадковому будинку до цього часу,  не полишаючи садкове майно без нагляду.
Звернувшись до Новомосковської державної нотаріальної контори з приводу
оформлення своїх спадкових прав на жилий будинок у відповідності з заповітом,  що залишила на його ім'я мати,  він одержав письмове роз'яснення,  яким нотаріус по суті відмовляє у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
вказавши,  що в його паспорті
знадиться відмітка відповідного органу про його реєстрацію в м.  Дніпропетровську,  тобто факт прийняття спадщини із наданих ним
документів не вбачається,  а заяви до
нотаріальної контори у встановлений законом строк він не подав. Вважає,  що право на спадкування він не втратив,  так як він належним чином,  як подобає сину доглянув до смерті та поховав
її,  а її тяжка хвороба,  що прикувала її до ліжка змусила його
постійно біля неї знаходитися,  тобто
проживати з нею однією сім'єю на день її смерті. Вважає,  що він є власником вказаного спадкового
майна,  що прийняв спадщину та юридично
не оформив своїх садкових прав.

ПозивачОСОБА_1,  в судовому засідання позовні вимоги підтримав
в повному обсягу.

Відповідач представник Новомосковської міської ради
депутатів в судове засідання не з'явився,
був належно повідомлений про час та дату слухання справи,  тому на підставі  ст.
169 ЦПК України,  суд вважає
можливим розглянути справу без відповідача та винести по справі заочне рішення.

Суд,  вислухавши
позивача,  дослідивши докази в
підтвердження та заперечення позову вважає,
що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив,  щоОСОБА_2мала на праві власності жилий
будинок по АДРЕСА_2,  що підтверджено
свідоцтвом та технічним паспортом від 16.10.1979року (а.с. 4-7).ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла мати позивачаОСОБА_2 (а.с. 2),
що постійно проживала в АДРЕСА_2,
яка залишила на його ім'я заповіт,
посвідчений Новомосковською державною нотаріальною конторою 11 липня
2000року за реєстром № НОМЕР_2. (а.с. З). На день її смерті залишилося спадкове
майно жилий будинок з надвірними побудовами та приватизованою земельною
ділянкою біля нього,  що знаходиться в
АДРЕСА_2. Смерть матері було для нього тяжким потрясінням,  тож у встановлений для прийняття спадщини

законом
строк він до Новомосковської державної нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини не подав,
однак зважаючи та той факт,  що
він є єдиним сином померлої,  а його мати
була хворою людиною,  що потребувала
постійного догляду,  тож він постійно
проживав з нею протягом кількох років однією сім'єю за однією адресою з нею в
АДРЕСА_2. За життя його мати 23.03.1998 року отримала державний акт на право
приватної власності на землю для: будівництва та обслуговування житлового
будинку та господарських будівель (а.с. 9). Звернувшись до Новомосковської
державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав на жилий
будинок у відповідності з заповітом,  що
залишила на його ім'я мати,  він одержав
письмове роз'яснення,  яким нотаріус по
суті відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину,  вказавши,
що в його паспорті знадиться відмітка відповідного органу про його
реєстрацію в м.  Дніпропетровську,  тобто факт прийняття спадщини із наданих ним
документів не вбачається,  а заяви до
нотаріальної контори у встановлений законом строк він не подав. Відповідно  ст. 1268 ЦК України він є спадкоємцем,  що прийняв спадщину та став його власником з
моменту смерті спадкодавця. Як за заповітом та к і за законом він є її єдиним спадкоємцем.
Осіб,  які мали б право на
обов'язкову долю на підставі  ст. 1241 ЦУ
України в спадкову майні спадкодавця,
тобто його матері немає.

На підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  60,  169,
212,  213 ЦПК України,   ст.
ст.  1241, 1268,  ЦК України,  суд,  -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради депутатів
про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на жилий
будинок та земельну ділянку задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем,  що прийняв спадщину шляхом проживання однією
сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 на день її смерті.

Визнати за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування
за заповітом на жилий будинок з надвірними побудовами,  що знаходяться вАДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування
за заповітом на земельну ділянку розміром 0, 1000га. Наданої для будівництва та
обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою АДРЕСА_2.

Стягнути зОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі
456, 57грн,  та втрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн. на користь
державної судової адміністрації в Дніпропетровській області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою
заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії,  та може бути оскаржено позивачем до
апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
оголошення рішення,  та на нього може
бути подано апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження.