Справа №2-6413/07
РІШЕННЯ

Іменем        України

«11» липня 2007
року

Приморський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого     - судді Уманець О.В.,

при
секретарі    -      Шудрі С.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2з вимогою про розірвання шлюбу на підставі того, що шлюбні відносини між
нею та відповідачем припинились з 2005 року . Як причину розпаду сім'ї
позивачка вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них
різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені
відносини. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, не ведуть
спільне господарство.

Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги позивачки визнав,
визнав обгрунтованою вимогу про розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно із ч. 4 ст.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 червня
1990 року , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено
актовий запис № 10. Від цього шлюбу є неповнолітня донька -ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. Шлюб у сторін є перший .

Сімейні відносини фактично припинені .подружні відносини не підтримують,
спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення
сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й
поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування
спільної сім'ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на
подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини.
Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин.

На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї
є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо
примирення сторін.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин
розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та
збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також
інтересам неповнолітньої дитини.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання
чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них,
інтересам дітей, що мають істотне значення.

Державне мито , яке підлягає стягненню при оформленні реєстрації розірвання
шлюбу в органах РАЦС , суд вважає за необхідне стягнути з позивачки та відповідача
порівну .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104,105,110,112 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 11, ч.4 ст. 174, ст. ст. 213,215 Цивільного процесуального
кодексу України, СУД-

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2, зареєстрований Жовтневою сільською радою
Ширяєвського району Одеської області 02 червня 1990 року, актовий запис № 10,
розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з
ОСОБА_1державне мито у розмірі 8,50 гривень, з ОСОБА_2- 8,50 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному
суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.