Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06
грудня  2 007 року                                                                              м.
Харків

Московський
районний суд м.  Харкова в складі:
головуючого -судді: Русанової В.Б. при секретарі:      Тимощук М. М.

розглянув
у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м.  Харкові цивільну справу за позовом
Харківської філії AT „Укрінбанк" до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,  суд -

встановив:

24.11.200бр.
позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шкоду в розмірі 77 375, 77 грн.,  завдану внаслідок злочину.

В
обґрунтування позову зазначив,  що
22.10.2001р. між ХФ AT „Укрінбанк" та ТОВ „ВЗК" було укладено
кредитний договір № К-200145 на суму 160 00 грн,  строком погашення до 22.04.2002р.

В цей же
день,  22.10.2001р. в забезпечення
кредитного договору було укладено договір залогу,  в залог надано зерно пшениці 3 класу,  що належало ТОВ „ВЗК" та знаходилося на
зберіганні в ВАТ „Великобурлуцький ХПП". Відповідачі були посадовими
особами ТОВ „ВЗК"- директором та заступником директора відповідно.

Скориставшись
відсутністю контролю з боку ОСОБА_1,  ОСОБА_2 склав та підписав листи від 10.08.2003р.  та від 14.08.2001р.  на ім. "я ВАТ „Великобурлуцький
ХПП" з проханням переоформлення зерна пшениці 3 класу та 6 класу,  які належали ТОВ „ВКЗ" та знаходилися на
зберіганні  на ХПП,  а також заповнив чисті бланки від 09.08.2001р.
та 14.09.2001р. з підписом ОСОБА_1,  а в
рядку „головний бухгалтер" виконав підпис від імені головного бухгалтера
ОСОБА_3

На  підставі представлених ОСОБА_2 листів  і довіреностей зерно пшениці було
переоформлено на ПФ „Нива",  про що
ОСОБА_2 бухгалтерію ТОВ „ВЗК" не повідомив. 25.09.2001р. ОСОБА_1 відкрив в
ХФ „Укрінбанк" кредитну лінію в сумі

500 000 грн.,  надавши в забезпечення договору зерно пшениці,  яке вважав,
що належить "підприємству ТОВ „СЗК".

Зазначеними
діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ХФ „Укрінбанк" було завдано значну матеріальну
шкоду.

Постановою
Київського районного суду м.  Харкова від
01.04.2004г.  ОСОБА_1 за ч.2  ст. 367 КК України та ОСОБА_2 за ч.1  ст. 366 КК'України в зв'язку із зміною
обстановки звільнені від кримінальної відповідальності..

Враховуючи,  що сума заборгованості за кредитним договором
від 22.10.2001р. становить 77375, 77 грн.,
просять стягнути зазначену суму з відповідачів.

В
судовому засіданні представник позивача Павловський П.І.,  що діє на підставі доручення (а.с. 68)
позовні вимоги підтримав,  та просив
задовольнити їх в повному обсязі. Пояснив,
що на цей час ТОВ „ВЗК" рішенням господарського суду Харківської
області ліквідована та виключена з реєстру.

ОСОБА_2
в судовому засіданні позов не визнав,
пояснив,  що  кредитна угода укладена між юридичними
особами,  тому він не повинен  відшкодовувати збитки позивачу,  крім того,
він був майновим поручителем за даною кредитною угодою та в зв"язку
з невиконанням фірмою ТОВ „ВЗК" зобов'язань за кредитним договором передав
банку належний йому автомобіль Фиат-Дукато.

Представник
відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_4,
діюча на підставі доручення (а.с. 128),  позовні вимоги не визнала,  пояснила,
що оскільки кредитна угода укладена між юридичними особами,  ОСОБА_1 не повинен виконувати
зобов'язання,  передбачені нею. Також
пояснила,  що ухвалою господарського суду
Харківської області борги ТОВ „ВЗК" перед кредиторами вважаються
погашеними в зв'язку з ліквідацію підприємства.

Суд,  вислухав пояснення сторін,  їх представників,  перевірив матеріали справи,  вважає,
що позовні вимоги задоволенню не підлягають. До такого висновку суд
приходить оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази.

Судом
встановлено,  що спірні договірні
правовідносини виникли між юридичними особами,
а саме позивачем ХФ AT „Укрінбанк" та ТОВ „ Восточная зерновая компанія".

Так,  22.10.2001р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Восточная
зерновая компанія" ( далі ТОВ „ВЗК" та Харківською філією AT
„Укрінбанк" (далі „Банк" )
було укладено кредитну угоду № К-200145
відповідно до умов якої Банк надає ТОВ „ВЗК" кредит з лімітом
заборгованості 160 000 грн. терміном до 22.04.2002р. (а.с. 3-5).

22.10.2001р.  між Банком та ТОВ „ВЗК" в забезпечення
кредитного договору укладено договори про заставу № 3-200145 та №-200145/1
відповідно до яких в заставу передано зерно
пшениці З класі,  що є власністю
ТОВ „ВЗК",  вартістю 99 000 грн.,  а також велика рогата худоба та свіні,  оцінені в 164020, 50 грн. (а.с. 104, 106)

23.10.2001р.
в забезпечення кредитного договору між Банком та ОСОБА_1 укладено договір про
заставу ,  відповідно до якого ОСОБА_1
виступає майновим поручителем,  предметом
застави є автомобіль ДЕО Леганза,
реєстраційний номер НОМЕР_1.(а.с. 107)

02.11.2001р.
між Банком та ОСОБА_2 в забезпечення
кредитного договору укладено
договір застави,  відповідно до якого
ОСОБА_2 о'майновим поручителем,
предметом застави є автомобіль Фиат
Дукато,  реєстраційний номер  НОМЕР_2. (а.с. 108) .

До
участі,  за даним позовом ТОВ „ВЗК"
не притягнута,  оскільки постановою
Господарського суду Харківської області від 22.07.2002р. ТОВ „Восточная зернова
компанія"  визнана банкрутом,  та ухвалою Господарського суду Харківської
області від 04.05.2005р.  зазначене
підприємство ліквідовано,  вимоги
кредиторів,  не погашені за недостатністю
майна банкрута,  визнані погашеними,  16.05.2005р. державна реєстрація ТОВ
„Восточная зерновая компанія" припинена,
правонаступники відсутні,  (а.с.
80-84, 92-95).

ОСОБА_1
притягався до кримінальної відповідальності за ч.2  ст. 367 КК України - за службову
недбалість,  тобто невиконання чи
неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне
ставлення до них,  що заподіяло  істотну шкоду охоронюваним законом
інтересам,  свободам та інтересам окремих
юридичних осіб,  якщо воно спричинило
тяжкі наслідки. Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч.1  ст. 3бб КК України,  службове підроблення,  тобто внесення службовою особою до офіційних
документів  завідомо неправдивих
відомостей,  а також видача завідомо
неправдивих документів.

01.04.2004р.
відповідачі постановою Київського районного суду м.  Харкова звільнені від кримінальної
відповідальності в зв'язку зі зміною обстановки,  (а.с. 54-57)

Із
зазначеної постанови суду також вбачається,
що шкода,  заподіяну банку полягає
в неповернені кредитних коштів,  що не
спростовується також позивачем.

Із
довідки,  наданої позивачем
вбачається,  що  77 375, 77 грн. - це сума простроченої
заборгованості ТОВ „Восточная
зероновая компанія"
перед Банком,  (а.с. 7).

За
п.п.3.4. кредитного договору обов'язок по погашенню кредиту,  та сплати відсотків покладено на
позичальника,  відповідно на ТОВ „Восточная зерновая
компанія".

Зазначений
кредитний договір на суму 160 000 грн.,
крім зерна,  був забезпечений
також залоговим майном Дочірнего підприємства „Агросоюз" - великою рогатою
худобою та свинями на суму 164020, 50 грн.,
особистим майном відповідачів - їх автомобілями на загальну суму 31800,
00 грн.

Відповідальність
за неналежне виконання договору,
укладеного між юридичними особами не може бути покладена на службових
осіб цих підприємств,  оскільки це не
передбачено діючим законодавством.

За свої
протиправні дії  відповідачі були
притягнуті до кримінальної відповідальності.

Доказів
того,  що відповідачі злочинним шляхом
заволоділи кредитними коштами,
отриманими ТОВ „ВЗК" у позивача за договором 22.10.2001р.,  та витратили їх у власних цілях,  позивачем суду не надано.

Оскільки
спірні правовідносини виникли в 2001р. суд ,
користується нормами ЦК
України в редакції 1963 р.

Відповідно до  ст. 440 ЦК України шкода,  завдана особі чи майну громадянина,  а також шкода завдана організації,  підлягає відшкодуванню особою,  яка завдала шкоди,  в повному обсязі.

Судом
встановлено,  що шкода,  завдана позивачу підлягає в неповерненні
кредитних коштів,  позичених ТОВ
„ВЗК",  яке і повинно було  виконати належним чином зобов'язання за
договором та своєчасно провести розрахунок із банком.

Крім того,  відповідно до
ст.  441 ЦК України організація
зобов'язана відшкодувати шкоду,  завдану
з вини її робітників при виконанні ними своїх трудових (службових) обов'язків.

Оцінюючи надані
суду докази,  суд вважає,  що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України,  оскільки позивачу відмовлено в позові,  а позивач звільнений від сплати судових
витрат,  суд відносить судові витрати за
рахунок держави.

Керуючись  ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 88,  212-215
ЦПК України,   ст.  ст. 440, 441 ЦК України ( в редакції 1963
року),   суд-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову Харківської філії AT
„Укрінбанк" до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про
відшкодування шкоду - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Московський
районний суд м.  Харкова протягом
двадцяти днів з дня подання заяви.

Заява
про оскарження рішення може бути подана в апеляційний суд Харківської області
через районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.