РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                                                       УКРАЇНИ

10 серпня 2007 року
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого                                                                                 Лили
В.М.

секретаря                                                                                        Зурак
А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовомОСОБА_1 до
Новомосковської міської ради про визнання права власності на 1/2 частку жилого
будинку по набувальній давності,  -

встановив:

позивач звернувся з позовом до Новомосковської міської ради про визнання
права власності на 1/2 частку жилого будинку по набувальній давності,  мотивуючи тим,  щоІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати
ОСОБА_2,  яка залишила на її ім'я заповіт,  на підставі якого вона 02.02.1990року в
Новомосковській державній нотаріальній конторі за р. 163 одержала свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на 1/2 частку жилого будинку,  що знаходиться в АДРЕСА_2.3 моменту смерті
матері,  вона стала власником 1/2 частини
жилого будинку та своє право належним чином оформила юридично,  одержавши відповідний юридичний документ.
Жилий будинок за вказаною адресою за життя матері було спільною сумісною
власністю її таОСОБА_3,  з яким вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі,  та
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3року. ОСОБА_3був позивачу вітчимом,  але відносився до неї як до рідної доньки,  тож вона доглянула його до смерті та належним
чином похоронили. Про те,  що жилий
будинок належить їй у неї не було сумніву,
так як вітчим був одинокою людиною,
своїх дітей не мав. Після його смерті вона звернулася до державної
нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав на другу половину
жилого будинку по АДРЕСА_2,
співвласником якого вона є,  але в
одержанні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з роз'ясненням їй
тих обставин,  що по відношенню до
померлого вона не являється спадкоємцем.
Починаючи з 1990 року вона постійно проживає в спадковому будинку,  протягом п'яти років доглядала ОСОБА_3  який був тяжко хворою людиною та потребував
постійної уваги,  а після його смерті
продовжує відкрито безперервно володіти не тільки своєю половиною жилого
будинку,  а і другою половиною (жилий
будинок неділимий) більше десяти років,
сплачує належні платежі та податки. Володіючи своїм власним майном,  за своїм волевиявленням та на свій розсуд
вона прописала та поселила в цьому будинку свою сім'ю. Вважає,  що вона добросовісно заволоділа чужим майном
в 1995 році і продовжує відкрито безперервно володіти вказаним жилим будинком
за адресоюАДРЕСА_2.

ПозивачОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився,  був належно повідомлений,  про час та дату розгляду справи,  тому на підставі  ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим
розглянути в його відсутність та винести по справі заочне рішення,  визнавши позовні вимоги.

Суд,  дослідивши
докази в підтвердження та заперечення позову вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав. Суд встановив,  щоІНФОРМАЦІЯ_2
року померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с. З),
яка залишила на її ім'я заповіт,
на підставі якого вона 02.02.1990року в Новомосковській державній
нотаріальній конторі за р.163 одержала свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на 1/2 частку жилого будинку,
що знаходиться в АДРЕСА_2( а.с. 8). З моменту смерті матері,  вона стала власником 1/2 частини жилого будинку
та своє право належним чином оформила юридично,
одержавши відповідний юридичний документ. Жилий будинок за вказаною
адресою за життя матері було спільною сумісною власністю її таОСОБА_3,  з яким вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з 18.03.1951року (а.с. 4) та який помер ІНФОРМАЦІЯ_3року,  (а.с. 7). ОСОБА_3був позивачу вітчимом,

оскільки згідно свідоцтва про народження позивача її
батьком був ОСОБА_4 (а.с. 5). Позивач 29.12.1963року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5(а.с. 6).
Після смертіОСОБА_3 вона звернулася до державної нотаріальної контори за
оформленням своїх спадкових прав на другу половину жилого будинку по
АДРЕСА_2,  співвласником якого вона
є,  але в одержанні свідоцтва про право
на спадщину їй було відмовлено з роз'ясненням їй тих обставин,  що по відношенню до померлого вона не
являється спадкоємцем,  (а.с. 2). Як
передбачено  ст.  344 ЦК України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито,  безпосередньо володіє
нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно.
Починаючи з 1990 року позивач постійно проживає в спадковому будинку,  протягом п'яти років доглядала ОСОБА_3 а
після його смерті продовжує відкрито безперервно володіти не тільки своєю
половиною жилого будинку,  а і другою
половиною (жилий будинок неділимий) більше десяти років,  сплачує належні платежі та податки.
Згідно  ст.  12 Закону України «Про власність» громадянин
набуває права власності на майно,
одержане внаслідок укладення угод,
не заборонених законом.

На підставі викладеного,
керуючись  ст.   ст.
15,  344 ЦК України,   ст.   ст.
11, 12 Закону України «Про власність»,
ст.  10, 60,  169, 212, 213 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

позовОСОБА_1 до Новомосковської міської ради про визнання права власності
на 1/2 частку жилого будинку по набувальній давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок за
адресоюАДРЕСА_2

Стягнути зОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі
51 грн.,  та витрати на інформаційно
технічне забезпечення судового процесу в сумі 30грн.,  на користь територіального управлення
державної удової адміністрації в Дніпропетровській області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою
заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії,  та може бути оскаржено позивачем до
апеляційного суду Дніпропетровської обл. шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
оголошення рішення,  та на нього може
бути подано апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження.