Справа
№2-621/2007р.
РІШЕННЯ

іменем    України

16 листопада 2007 року                      Петровський
районий суд м. Донецька у складі:

головуючого               судді
Бабакова В.П.

при секретарі              Дівів'євої
Я.О.

за участю:

прокурора                    Рашупкіна
К.В,

представника позивача           ОСОБА_1

відповідачів                 ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку цивільну справу
за позовною заявою Прокурора Петровського району м. Донецька в інтересах
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання побутового правочину,
договорів купівлі-продажу та довіреності недійсними та за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2007 року прокурор Петровського району м. Донецька звернувся до суду
з позовом в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання право
чинів недійсними.

Прокурор посилався на те, що ОСОБА_6, в інтересах якого він діє, страждає
хронічним стійким психічним захворюванням. Не усвідомлюючи значення своїх дій,
в наслідок цього захворювання, 05.01.2007 року він уклав побутовий правочин з
ОСОБА_2, згідно якому він продав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 за 65000 грн., про
що видав розписку. В той же день він уклав нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу з ОСОБА_3 і ОСОБА_4, згідно якому він купив у них квартиру
АДРЕСА_2 за 23846 грн. В той же день він видав нотаріально посвідчену
довіреність ОСОБА_2. на продаж своєї квартири АДРЕСА_1, по якій було укладено
побутовий правочин.

30.08.2007 року прокурор доповнив позов, просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 28.02.2007 року, згідно якому ОСОБА_2 по
довіреності від імені ОСОБА_6 продав квартиру ОСОБА_5 за 65000 грн.,
посилаючись на те, що правочин укладено на підставі довіреності, дійсність якої
вже було оспорено в суді.

02.04.2007 року ОСОБА_5 заявила позов до ОСОБА_6 про виселення його з
квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що цю квартиру вона купила у нього
28.02.2007 року, а він не звільняє її.

У судовому засіданні прокурор підтримав свій позов в інтересах ОСОБА_6 та
просив його задовольнити. Прокурор пояснив суду, що при перевірці заяви дочки
ОСОБА_6 ОСОБА_1 серед витребуваних у ОСОБА_2 документів були оригінали розписок
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про отримання ними від ОСОБА_6 за продану йому квартиру по
4000

доларів  США.  3  цих
розписок  було  зроблено
ксерокопії,  а оригінали  були
повернуті ОСОБА_2.

Представник ОСОБА_6 - його опікун ОСОБА_7 підтримала позов прокурора в
інтересах її батька ОСОБА_6 та просила його задовольнити, позов ОСОБА_5 не
визнала. Суду пояснила, що її батько протягом багатьох років страждає психічним
захворюванням. У січні 2007 року він сказав їй та її матері ОСОБА_8 про те, що
в нього викрадено документи на квартиру і його з неї висиляють.

Відповідач ОСОБА_2 позов прокурора не визнав. Він пояснив, що займається
купівлею-продажем квартир. Під час укладення право чинів з ОСОБА_6 він не
помітив з його боку ніяких психічних розладів. Вважає, що правочини укладені на
законних підставах. Гроші в сумі 65000 грн. за квартиру, яку він купив по
побутовому правочину, він передав ОСОБА_6 у присутності свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_5. Крім того, ОСОБА_6 видав розписку в отриманні вказаної суми. В той же
день ОСОБА_6 у нотаріальній конторі видав йому довіреність на продаж вказаної
квартири, і одразу там же уклав договір з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно якому він
купив у них квартиру за 5000 доларів США.
Пізніше ОСОБА_10 передала йому розписки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про отримання
ними від ОСОБА_6 за цю квартиру по 4000 доларів США. Але чому саме йому передали ці розписки, він суду
пояснити не зміг. Після того, як прокурор заявив даний позов, він за тією ж
довіреністю від імені ОСОБА_6 продав квартиру, на яку було укладено побутовий
правочин, ОСОБА_5 ОСОБА_5 за цю квартиру йому гроші не платила.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав. Він пояснив, що він і ОСОБА_4 продали
ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 за 5000 доларів США.
Гроші віддав їм ОСОБА_6 у вказаній сумі. Він також пояснив, що він ї
ОСОБА_4 написали розписки про отримання від ОСОБА_6 по 4000 доларів США кожний. Але для
чого він написав таку розписку, пояснень суду ОСОБА_3 не дав.

Відповідачка ОСОБА_4 також позов не визнала. Вона пояснила, що вона і
ОСОБА_3 продали квартиру ОСОБА_6 за 5000 доларів США. Але розписки вона і ОСОБА_3 написали про отримання від
ОСОБА_6 по 4000 доларів США
кожний. Чому вона написала таку розписку, ОСОБА_4 пояснити суду не змогла.
Крім того вона пояснила, що оригінали розписок вона пізніше знищила.

Відповідачка ОСОБА_5
позов прокурора не визнала, підтримала свій позов про виселення ОСОБА_6
Вона пояснила, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 У січні
2007 року вона була свідком при укладенні між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 побутового
правочину, згідно якому ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купив квартиру за 65000 грн.,
про що ОСОБА_6 написав розписку. Пізніше цю квартиру ОСОБА_2 продав їй за
нотаріально посвідченим договором, за довіреністю ОСОБА_6. Гроші за квартиру
вона не платила. ОСОБА_2 і вона хотіли узаконити побутовий правочин.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов прокурора в інтересах ОСОБА_6 підлягає
задоволенню, а у задоволенні позову ОСОБА_5 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 мав на праві приватної власності квартиру
АДРЕСА_1, що підтверджено договором дарування від 30.05.1998 року. 05.01.2007
року ОСОБА_6 укладено три правочини. Так, згідно побутовому правочину він
продав вказану квартиру ОСОБА_2. за 65000 грн. Згідно нотаріально-посвідченому
договору в цей же день він купив квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за
23846 грн. В цей же день

оформлено нотаріально
посвідчену довіреність, згідно якої ОСОБА_6 доручив ОСОБА_2. продати його
квартиру, по якій вже було укладено побутовий правочин.

Судом також встановлено, що 28.02.2007 року нотаріально посвідчено договір
купівлі продажу, згідно якому ОСОБА_2 від імені ОСОБА_6 за його довіреністю від
05.01.2007 року яка вже була ос порена прокурором в суді, продав квартиру
ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1.

З довідки міської психіатричної лікарні №1 м. Донецька від 24.01.2007 року
вбачається, що ОСОБА_6 госпіталізовано 23.01.2007 року з діагнозом деменція
внаслідок черепно-мозкової травми, яка мала місце у 1981 році, і церебрального
атеросклерозу.

Свідок ОСОБА_11 - сусід ОСОБА_6 суду пояснив, що всі жителі селища знають,
що ОСОБА_6 психічно хворий. Йому ОСОБА_6 неодноразово казав, що у нього хтось
викрадає продукти з холодильника. Він бачив, як ОСОБА_6 перев'язав холодильник
монтажним поясом. Бачив також, що ОСОБА_6 носив з собою всі документи,
заявляючи, що він когось боїться. Помічав за ним і інші страннощі. В 2007 році
він бачив, як до дому ОСОБА_6 під'їхав вантажний автомобіль і на нього стали
вантажити меблі ОСОБА_6. ОСОБА_6 поводив себе неадекватно, не міг чітко
відповісти йому, що сталося. Потім ОСОБА_6 став витягувати меблі з машини.
ОСОБА_6 сказав йому, що за квартиру йому ОСОБА_10 заплатила 10 грн.

Свідок ОСОБА_12 - сусід
ОСОБА_6 також підтвердив, що ОСОБА_6 психічно хвора людина. Він поводив себе странно, обвинувачував
його в тому, що він через горище проникав в його квартиру і їв його борщ.
ОСОБА_6 часто писав заяви в міліцію на сусідів, скаржився, обвинувачував в
тому, що вони не робили.

Страннощі у поведінці ОСОБА_6 підтвердив і свідок ОСОБА_13 - його сусідка,
яка пояснила, що ОСОБА_6 бачив, як вона ховала свою померлу мати, а на
наступний день питав, як її мати себе почуває. Свідок ОСОБА_13 також пояснила,
що вона просила ОСОБА_10 не втручатися в дії ОСОБА_6 по продажу квартири. На що
ОСОБА_10 їй відповіла, що він ненормальний.

Свідок ОСОБА_8 - колишня дружина ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_6 психічно
хворий, він ховався від когось у шафі, на горищі з сокирою. Вона розірвала з
ним шлюб, оскільки з ним неможливо було проживати разом. У січні 2007 року він
прийшов до неї і сказав, що в нього викрали документи і його виселяють.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 в період укладення
право чинів 05.01.2007 року страждав хронічним стійким психічним розладом і за
психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Оцінюючи
показання свідків та висновок судово-психіатричної експертизи в їх сукупності
суд вважає, що ОСОБА_6 на час укладення побутового правочину від 05.01.2007
року, договору купівлі-продажу квартири від 05.01.2007 року та довіреності від
05.01.2007 року не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, а
тому згідно зі ст.. 225 ЦК України ці правочини слід визнати недійсними.

Підлягає визнанню недійсним і договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
28.02.2007 року, за яким ОСОБА_2 від імені ОСОБА_6 за його довіреністю продав
вказану квартиру ОСОБА_5, оскільки цей правочин не відповідає вимогам ч.1 ст.
203 ЦК України, так як довіреність, за якою діяв ОСОБА_2 визнається недійсною.
Згідно зі ст.. 237 ЦК України
представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони яку
представляє. Оскільки довіреність за якою діяв ОСОБА_2 визнається недійсною,
суд вважає, що він не мав повноважень на укладення вказаного договору.

Показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та нотаріуса
ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_6 не виявляв ніяких страннощів, розумів значення
своїх дій під час укладення оспорюваних право чинів, не можуть бути прийняті до
уваги судом, оскільки спростовуються показаннями вище вказаних свідків та
висновком судово-психіатричної експертизи. Крім того всі ці свідки зацікавлені
по справі, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 допомагали ОСОБА_2., ОСОБА_3 і ОСОБА_4
в укладенні вказаних право чинів, що не заперечували. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є
родичами відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Нотаріус ОСОБА_16 зацікавлена,
оскільки оспорюються посвідчені нею правочини.

Згідно зі ст.. 216 ч.1 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки вказані
правочини визнаються судом недійсними, суд вважає необхідним квартиру АДРЕСА_1
передати у власність ОСОБА_6, а квартиру АДРЕСА_2 передати у власність ОСОБА_3
та ОСОБА_4 по 1/2  частині кожному.

Суду не надано безспірних доказів про те, що ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_2
65000 грн., та передав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 23846 грн., тому суд вважає що немає
підстав для стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 65000 грн., та для стягнення
з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 23846 грн.

Приходячи до
такого висновку суд виходить з наступного.

Суд не може прийняти як безспірний доказ отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_2
65000 грн. розписку ОСОБА_6 від 05.01.2007 року. Як встановлено судом на цей
час ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними. Крім
того у самій розписці зазначено, що ОСОБА_6 не міг оформити правочин
нотаріально у зв'язку з поганим станом здоров'я. Свідок ОСОБА_11 суду пояснив,
що ОСОБА_6 казав йому, що за квартиру він отримав 10 грн., тобто 65000 грн. він
не отримав. Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_5, які підписували розписку, що в їх
присутності укладено побутовий правочин, є зацікавленими особами, оскільки
ОСОБА_9 допомагала ОСОБА_2. в укладенні цього правочину, а ОСОБА_5 перебуває з
ним у фактичних шлюбних відносинах.

В договорі купівлі-продажу від 05.01.2007 року про купівлю ОСОБА_6 у
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири зазначено, що квартиру продано за 23846 грн. і що
гроші у присутності нотаріуса не передавались. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду
пояснили, що від ОСОБА_6 вони отримали 23846 грн., а розписки написали, що
отримали по 4000 доларів США
кожний. Чому вони так написали, суду вони пояснити не змогли. Не змогли
вони пояснити і те, чому ці розписки опинились не у ОСОБА_6 а у ОСОБА_2.
ОСОБА_4 суду також пояснила, що ці розписки їй були повернуті і вона їх
знищила. Прокурором приєднано до справи ксерокопії вказаних розписок, які
належним чином не посвідчені і тому не можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи відсутність безспірних доказів отримання ОСОБА_6 65000 грн. по
побутовому правочину та вказані обставини, суд не може визнати, що ОСОБА_6
передав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 23846 грн.

Суд вважає, що позов ОСОБА_5 про виселення ОСОБА_6 не
підлягає

задоволенню з тих підстав, що договір купівлі-продажу за
яким ОСОБА_2 від імені

ОСОБА_6 за його довіреністю продав його квартиру ОСОБА_5,
судом визнається

недійсним і квартира передається у власність ОСОБА_6. Та ОСОБА_5 не є власником

вказаної квартири і тому не може відповідно до ст.. 391 ЦК України на яку
вона посилається

вимагати виселення ОСОБА_6

Керуючись ст.ст.
203 ч.1, 216 ч.1, 225, 237, 391України, ст.
ст. 213-215 ЦПК України,

суд,

вирішив:

Позов прокурора Петровського району м. Донецька в інтересах ОСОБА_6
задовольнити.

Визнати побутовий правочин від 05.01.2007 року укладений
між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про купівлю-продаж частини будинку за адресою: АДРЕСА_1
недійсним.

Визнати договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 від
05.01.2007 року укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого боку недійсним. Квартиру АДРЕСА_2
передати у власність ОСОБА_3
та ОСОБА_4 по 1/2  частині кожному.

Визнати довіреність від 05.01.2007 року видану ОСОБА_6 ОСОБА_2 на продаж
частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 недійсною.

Визнати договір купівлі-продажу частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 1 від
28.02.2007 року укладеному ОСОБА_2 від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 недійсним.
Частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 передати у власність ОСОБА_6.

В задоволенні
позову ОСОБА_5 відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до
Петровського районного суду м. Донецька протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату по
цивільних справах апеляційного суду Донецької області через Петровський
районний суд м. Донецька протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.