РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2007
року          Приморський районний суд м.
Одеси в складі:

головуючого-
судді  Чернявської Л.М.,

при секретарі         Каланжовій Н.Ф.,

за участю:
представника позивача ОСОБА_1

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі засіданні суду в м. Одесі справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9,
ОСОБА_10,  ОСОБА_11,  ОСОБА_12,
ОСОБА_13,  ОСОБА_14,  ОСОБА_15,
ОСОБА_16,  ОСОБА_17,  ОСОБА_18,
ОСОБА_19,  ОСОБА_20,  ОСОБА_21,
ОСОБА_22,  ОСОБА_23,  ОСОБА_24,
ОСОБА_25,  ОСОБА_26,  ОСОБА_27,
ОСОБА_28,  ОСОБА_29,  ОСОБА_30,
ОСОБА_31 та ОСОБА_32 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про визнання права власності на допоміжне приміщення
підвалу,  загальною площею 139, 7 кв. м.,  за адресою: АДРЕСА_1. В обгрунтування заявлених вимог
вказуючи,  він є власником квартири під
АДРЕСА_1. В цьому будинку знаходиться допоміжне приміщення підвалу,  загальною площею 139, 7 кв. м.. Згідно заяв -
власників квартир - співвласників будинку АДРЕСА_1,  ними було здійснено поступку своїх прав
сумісної власності на допоміжне приміщення підвалу на його користь.

В
судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги по викладеним
в позові підставам та просив постановити удове рішення,  яким визнати за ОСОБА_2 право власності на
допоміжне нежиле приміщення підвалу,
загальною площею 139, 7 кв. м.,
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачі
- ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14,
ОСОБА_15,  ОСОБА_16,  ОСОБА_17,
ОСОБА_18,  ОСОБА_19,  ОСОБА_20,
ОСОБА_21,  ОСОБА_22,  ОСОБА_23,
ОСОБА_24,  ОСОБА_25,  ОСОБА_26,
ОСОБА_27,  ОСОБА_28,  ОСОБА_29,
ОСОБА_30,  ОСОБА_31,  та ОСОБА_32. в судове засідання не
з'явились,  до суду надійшли їх спільна
письмова заява з проханням розглянути справу за їх відсутністю.

Заслухавши
пояснення осіб,  що беруть участь у
справі,  повно і всебічно з'ясувавши
обставини,  перевіривши обставини справи
наявними у справі доказами,  які
повно,  всебічно,  об'єктивно і безпосередньо досліджені
судом,  надавши оцінку доказам,  суд прийшов до висновку про наявність підстав
для задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено,  що відповідно
договору № Н/97-006 купівлі-продажу нерухомого майна від 17 лютого 1997
року,  зареєстрованого Одеським
міжміським бюро технічної інвентаризації № 215пр стр. 158 реєстр 07 травня 1997
року,  квартира під АДРЕСА_1,  загальною площею 89, 3 кв.м.,  належить ОСОБА_2,  (а.с.8-9)

Відповідно
до заяв всіх власників квартир - співвласників будинку АДРЕСА_1,  посвідчених Житловим управлінням фірми
«РЕНЕСАНС» ЛТД-92,  ними було здійснено
поступку своїх прав сумісної власності на допоміжне приміщення (підвал),  загальною площею 139, 7 кв.м.,  що розташований що розташований в будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно
висновку технічного висновку НПЧП «Архітектурно - реставраціне бюро» визнані
нежилі підвальні приміщення,  розташовані
за адресою АДРЕСА_1 допоміжне приміщення для мешканців цього домоволодіння.

Довідкою
Житлового управління фірми «Ренесанс» - ЛТД - 92 № 1333 від 20 листопада 2007
року підтверджено,  що нежиле підвальне
приміщення є допоміжним для домоволодіння будинку АДРЕСА_1. (а.с.11)

Згідно з
Рішенням Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. у справі за
конституційним

зверненням
ОСОБА_33 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10
Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за
конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення
положень статей 1,  10 цього Закону
(справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних
будинків) співвласники багатоквартирного будинку є співвласниками його
допоміжних приміщень (горища,  підвалу та
ін.). п. 1.1. резолютивної частини даного рішення проголошує,  що „допоміжні приміщення (підвали,  сараї,
комори,  горища,  колясочні тощо) передаються безоплатно у
спільну власність громадян одночасно з приватизацією (набуття права власності)
ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження
права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких
додаткових дій. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не
потребує здійснення додаткових дій,  зокрема
створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку,  вступу до нього.

Згідно
із п.1.2. вказаного рішення власник (власники) неприватизованих квартир
багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень
нарівні з власниками приватизованих квартир.

Згідно XII
розділу Конституції України рішення з тлумачення нормативних актів України
Конституційного суду України носять офіційний характер,  тобто є джерелом права України та мають
найвищу законну силу. Рішення з офіційного тлумачення Конституції України та
законів України Конституційним Судом України,
є обов'язковими до виконання на території України,  остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно
до п. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартир у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на
праві спільної сумісної власності приміщення загального користування,  опорні конструкції будинку,  механічне,
електричне,  сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині квартири,
яке обслуговує більше однієї квартири,
а також споруди,  будівлі,  які призначені для забезпечення потреб усіх
власників квартир,  а також власників
нежилих приміщень,  які розташовані у
житловому будинку.

Відповідно
до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. момент
виникнення права власності на квартиру є й моментом виникнення права спільної
власності на допоміжні приміщення.

Підтвердженням
вищевикладеного є вимоги ст. 328 ЦК
України право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом,  зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно,  якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Таким
чином,  приміщення підвалу,  площею 139, 7 кв.м.,  що розташований в будинку АДРЕСА_1 є
власністю власників квартир цього будинку,
тобто сторін по справі.

Відповідно
до ч.2 ст.369 ГК України розпорядження майном,
що знаходиться в загальній спільній власності здійснюється за згодою
власників.

Відповідно
до ч. 2 ст. 10 Закону України від 10.06.1992 року "Про приватизацію
державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень будинків. Допоміжні приміщення
(комори,  сараї,  ін.) передаються у власність квартиронаймачів
безкоштовно й окремо приватизації не підлягають.

Згідно
ст. 392 ЦК України
власник може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Судовий
захист цивільних прав та інтересів шляхом визнання відповідного права
гарантується ст. 16 ЦК України.

Враховуючи,  що власники квартир - співвласники будинку
АДРЕСА_1 здійснили поступку своїх прав сумісної власності на допоміжне
приміщення підвалу,  площею 139, 7 кв.м.,  що розташований в будинку АДРЕСА_1 на користь
позивача,  суд вважає,  можливим визнати за ОСОБА_2 право власності
на це допоміжне приміщення.

Керуючись ст.ст.
2, 4,  5, 6, 7,  8,  10,
11, 14, 60, 208 - 215, 225 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2
задовольнити у повному обсязі.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на допоміжне нежиле приміщення підвалу,  загальною площею 139, 7 кв. м.,  за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області,  через Приморський районний суд міста
Одеси,  шляхом подачі заяви про його апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і подачі апеляційної
скарги,  протягом двадцяти днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження,
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.