Справа №
суддя суду першої інстанції Ястребов Д. О.
Суддя-доповідач суду
апеляційної інстанції Кузнєцова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого
судді                         Луніна С. В.

суддів                                               Берещанської
І.І.

Кузнєцової О. О.

при секретарі                                   Урденко
Г.В.

розглянувши в відкритому
судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахчисарайського районного
суду АР Крим від 16.03.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_2. про стягнення аліментів у розмірі 1/4 всіх видів
заробітку на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вимоги
мотивовані тим, відповідач не приймає участі в здійсненні матеріальної допомоги
на утримання дитини.

ОСОБА_2. звернувся з
зустрічним позовом до ОСОБА_1. про стягнення аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, у розмірі 536 грн.
у місяць, вказавши, що син є неповнолітнім, проживає з ним, знаходиться на його
утриманні, однак позивачка не бере добровільної участі у його матеріальному
забезпеченні.

Рішенням Бахчисарайського
районного суду АР Крим від 16.03.2007 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені
частково. Стягнуто зі ОСОБА_2. на утримання неповнолітньої ОСОБА_3.,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, на користь ОСОБА_1. аліменти у твердій грошовій
сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного вику, починаючи з 01.06.2006 року до повноліття дитини. У
задоволенні іншій частині позову ОСОБА_1. відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2. до ОСОБА_1. задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1. аліменти на
утримання неповнолітнього ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, на користь
ОСОБА_2. аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, але не
менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з
28.09.2006 року до повноліття дитини.

Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

2

Не погодившись із рішенням
суду, ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його
скасування, як постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального
права, всупереч дійсним обставинам справи. Просить постановити по справі нове
рішення.

На думку апелянта, суд
необгрунтовано розглянув в одному провадженні два позови, звертаючи увагу на
те, що зустрічний позов було пред'явлено вже після попереднього судового
засідання.

Крім того, апелянт вказує
на необгрунтоване визначення судом розміру аліментів на її користь на утримання
доньки у твердій грошовій формі, оскільки відповідач за її позовом має постійне
місце роботи та стабільний заробіток. Не погоджується апелянт і з рішенням суду
у частині стягнення з неї аліментів на утримання сина, посилаючись на те, що
судом, відповідно до ст. 182 СК України, не враховано її матеріальне становище.

Обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія судців вважає, що
апеляційна скарга необгрунтована і не підлягає задоволенню, а рішення суду не
підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи у апеляційному порядку, апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції лише в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановляючи рішення про
часткове задоволення двох позовів про стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, суд виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати дітей
до досягнення ними повноліття.

З такими висновками суду
погоджується і колегія судців, оскільки вони відповідають вимогам матеріального
закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що
сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей: доньки    ОСОБА_3. - ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та
сина ОСОБА_4.
- ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

ОСОБА_3. проживає з матір'ю
та знаходиться на її утриманні. Батько дитині матеріальну допомогу на її
утримання не надає, але має таку можливість.

Інша дитина - ОСОБА_4. залишився проживати з батьком, якій його утримає. Мати
дитини участі в його утриманні не приймає.

З урахуванням наведеного,
відповідно до ст. 180, 181 СК України, судом правильно вирішені питання про
стягнення на утримання дітей аліментів на користь того з батьків, з ким залишилася
проживати дитина.

Оцінюючи доводи апелянта
щодо її незгоди з визначенням розміру аліментів у твердій грошовій сумі,
колегія суддів знаходить їх необгрунтованими, оскільки, відповідно до ст. 184
СК України, розмір аліментів у твердій грошовій формі може бути визначений за
заявою платника або одержувача аліментів у разі, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий доход, одержує частину доходу в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Дослідивши надані в цій
частині доказі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку та
визначив розмір аліментів у твердий грошовій формі та визначив розмір аліментів
у сумі 1 000 грн., що відповідає вимогам ст. 184 та ст. 182 СК України.

Будь-які інші безумовні
обставини, які могли б вплинути на вид та розмір аліментів, апелянт суду не
вказав і судом вони не встановлені. її заперечення з цього питання колегія
судців визнає непереконливими.

Щодо заперечень з боку
апелянта з висновками суду про необхідність стягнення з неї аліментів на
утримання неповнолітнього сина, що проживає з батьком та знаходиться на його
утриманні, то колегія суддів також визнає їх необгрунтованими, оскільки,
відповідно до ст. 182 СК України, кожен з батьків зобов'язані утримувати дитину
до

3

досягнення нею повноліття. Відсутність роботи та
заробітку не звільняє батьків від вказаного обов'язку, а лише враховується при
визначенні розміру аліментів.

Крім того, у суді
апеляційної інстанції представником апелянта надана довідка, за якою ОСОБА_1. у
квітні 2007 року, тобто після прийняття судового рішення, працевлаштувалася та
має заробіток.

З урахуванням обставин
справи, у тому числі і матеріального становища матері, розмір аліментів
визначений в твердій грошовій формі, тобто 300 грн., правильно і обґрунтовано.

Проте, вирішивши питання
про стягнення аліментів, суд не звернув уваги на те, що, обмеження мінімального
розміру стягнення аліментів тридцятьма відсотками прожиткового мінімуму для
дитини відповідного вику, згідно вимог ст. ст. 182 ч.2, 184 ч.3 СК України, у даному випадку не застосовується. Тому,
колегія суддів вважає за необхідне виключити вказане з резолютивної частини
судового рішення.

Оцінивши доводи апеляційної
скарги у сукупності, у тому числі щодо порушення вимог процесуального закону у
частині несвоєчасного прийняття зустрічного позову, колегія суддів знаходить їх
такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції. Крім того,
відповідно до частини 2 ст. 308 ЦПК України, правильне по суті і справедливе
рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що суд, правильно, повно та всебічно встановивши обставини справи і
характер спірних правовідносин, наданим та ретельно дослідженим доказам надавши
вірну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального
і процесуального закону, підстав для скасування якого за апеляційною скаргою
ОСОБА_1. немає.

На підставі наведеного та,
керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308 Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Бахчисарайського
районного суду АР Крим від 16.03.2007 року залишити без змін.

Виключити з резолютивної
частині рішення щодо часткового задоволення зустрічного позову та стягнення із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 аліментів у розмірі 300
грн. текст наступного змісту „але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного вику".

Ухвала апеляційного суду
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Верховного Суду
України.