Справа № 2-520
РІШЕННЯ

іменем  України

м.
Вугледар                                                                                              25
травня 2007 р.

Вугледарський
міський суд Донецької області в складі: головуючий - суддя Гайдар А.В, при секретарі Скидан Г.В., за участю
позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши в
судовому засіданні справу за позовною заявою:

ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю            «Будівельно-монтажне         управління Укрспецшахтбуд» про
стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час
затримки виплат та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся    до суду    з
позовною    заявою    до
ТОВ    „БМУ
Укрспецшахтобуд"   про   стягнення заборгованості   по
заробітній   платі,   середнього заробітку за час затримки виплат,
комепнсації части втрати заробітку та стягнення моральної шкоди.

Свої
позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що з 15.11 2004 р, по 01.11.2006 р. вона
працював у відповідача у якості касира. Наказом № 73-к від 01.11.2006 р. вона
була звільнена за власним бажанням згідно з ст.38 КЗпП України. У порушення
вимог ст.116 КЗпП України відповідач у день звільнення не сплатив їй усі суми,
які підлягають сплаті при звільненні, у тому числі: заборгованість по
заробітній платі за серпень 2006 р. - 446,35 грн., за вересень 2006 р. - 440,99
грн., за жовтень 2006 р. - 404,34 грн. Всього сума заборгованості по заробітній
платі на день звільнення склала 1291,68 грн. Просить стягнути суму
заборгованості з урахуванням компенсації за її затримку у розмірі 81,07 грн. В
зв'язку з порушенням відповідачем термінів сплати заробітної плати згідно з
вимогами ст. 117 КЗпП України просить стягнути з відповідача середньомісячну
заробітну платню за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з
дня звільнення 01.11.2006 р. по день ухвалення рішення суду. Також в зв'язку з
порушенням відповідачем його трудових прав, що спричинило йому моральні
страждання позивач просить стягнути з відповідача 1000 грн. Також просить
стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 120 грн.

У
судовому засіданні позивач змінила свої позовні вимоги, зменьшивши їх, не
наполягала на стягненні компенсації за затримку заробітної плати у розмірі
81,07 грн. В іншій частині залишила позовні вимоги та їх обгрунтування без
змін.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: не заперечував
проти стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку; та витрат на правову допомогу, заперечував проти
задоволення вимог про стягнення моральної шкоди в зв'язку з тим, що, на його
думку позивач не довів факт спричинення моральної шкоди

Суд,
вислухавши доводи та заперечення,
надані сторонами на обґрунтування
своїх вимог, вивчивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи,
приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що з 15.11.2004 р.
по 01.11.2006 р. позивачка працювала у відповідача у якості касира. Наказом №
73-к від 01.11.2006 р. вона була звільнена за власним бажанням згідно з ст.38
КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення.

У
порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідач у день звільнення не сплатив
позивачу усі суми, які підлягають сплаті при звільненні, у тому числі:
заборгованість по заробітній платі за серпень 2006 р. - 446,35 грн., за
вересень 2006 р. -440,99 грн., за жовтень 2006 р. - 404,34 грн. Всього сума
заборгованості по заробітній платі на день звільнення склала 1291,68 грн. що
підтверджується довідкою, наданою відповідачем..

Згідно з
п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопаду 1992 р. N 9
„Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами) суд,
встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він
у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не
доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у
роботодавця не виключає його відповідальності.

Визначаючи
суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідача
позивачем, суд виходить із наступних підстав.

Згідно з
п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопаду 1992 p. N 9 „Про
практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами) у
випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від
роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової
книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці
роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі,
організації) менш двох місяців, обчислення проводитися з розрахунку середнього
заробітку за фактично відпрацьовані години.

Відповідно
до довідки, наданої відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача
встановлена у розмірі 16 грн. 37 коп. Відповідно до Листа Міністерства праці й
соціальної політики України від 04.10.2005 р. № 7881/0/14-05/036-15 «Про норму
тривалості робочого часу на 2006 рік», Листа Міністерства праці й соціальної
політики України від 09.10.2006 р.-№ 6540/0/14-06/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2007 рік», тривалість робочого часу позивача склала
8 годин на день. Кількість робочих днів затримки сплати сум, підлягаючих
виплаті при звільнення за період з 1 листопоада 2006 р. по день
працевлаштування позивачки на іншу роботу -24 квітня 2007 р. - становить днів.
Середня заробітна плата за весь час затримки таким чином складає 1276 грн. 86
коп. (78 дн. X 16,37 грн.)

Відповідно
до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у
відповідності зі ст. 237' КЗпП (яка набрала чинності 13 січня 2000 р.) при
наявності порушення прав працівника в сфері трудових відносин (незаконного
звільнення або

переведення,
невиплати приналежних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах і т.п.), що привело до його моральних страждань, утраті
нормальних життєвих зв'язків або жадає від його додаткових зусиль для
організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або уповноважений їм орган незалежно від форми
власності, виду діяльності або галузевої приналежності.

Суд
вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн.
підлягають частковому задоволенню в сумі 500 грн., тому що порушення її
законних прав дійсно привело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих
зв'язків і зажадало від нього додаткових зусиль для організації свого життя,
однак їхній ступінь і тривалість не відповідають заявленим позивачем вимогам.

На
підставі ст.84 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають
стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 120 грн., які підтверджені
документально, (а.с.5,13)

На
підставі ч.1 п.2 ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне
виконання рішення суду в частині присудження позивачці виплати заробітної плати
за один місяць у розмірі 430 грн. 56 коп.

У
відповідності зі ст. 88 ЦПК, ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про
держмито» з відповідача на користь держави необхідно стягнути держмито в
розмірі 1% стягуваної суми матеріального збитку, але не менш 3
неоподатковуваних мінімумів доходів населення, що складе 51 грн., та 17 грн. на
вимогу про відшкодування морального збитку.

Також
суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ на користь УДК у м.Донецьк у розмірі 30 гривень.

У
зв'язку з вищевикладеним, керуючись ст.ст. 24, 47, 116, 233, 234 КЗпП України,
ст. ст. 3,8,10,15,88, 212 - 215, 224- 231 ЦПК України, ст.3 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито», суд -

ВИРІШIB:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління
Укрспецшахтбуд» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період
з серпня 2006 року по жовтень 2006 року у розмірі 1291 (одна тисяча двісті
дев"яносто одна) грн. 68 коп.

Допустити
негайне виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати на
користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне
управління Укрспецшахтбуд» за один місяць у суми 430 (чотириста тридцять)грн.
56 коп.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління
Укрспецшахтбуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі 1276 (одна тисяча двісті сімдесят шість)
грн. 86 коп.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління
Укрспецшахтбуд» на користь ОСОБА_1 500 (п"ятсот) грн. за рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління
Укрспецшахтбуд» на користь ОСОБА_1 120 (сто двадцять) грн. за рахунок
відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління
Укрспецшахтбуд» на користь держави державне мито в розмірі 68 (шістдесят вісім)
грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ
на користь УДК у м.Донецьк
у розмірі 30 (тридцять) гривень.

Рішення
може бути оскаржене сторонами та іншими особами, які приймали участь у справі,
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.