справа № 2-553/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 грудня 2007 року                                                                             м.  Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді - Линник О.С. ,  при
секретарі - Долі Н.В.,  за участю
позивача ОСОБА_1.,  представника позивача
- ОСОБА_2,  представника відповідача
ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Крафт Фудз
Україна" про стягнення заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та
моральної шкоди,  визнання незаконним
невидачу довідок,

ВСТАНОВИВ:

До Тростянецького районного суду із позовом,  в подальшому його доповнюючи,  до ЗАТ "Крафт Фудз Україна"
звернувся ОСОБА_1.,  та просив
стягнути із відповідача на його користь заробітну плату,  середній заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні,  моральну шкоду та
визнати незаконним невидачу довідок,
мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивач перебував із відповідачем у трудових
правовідносинах з 23.10.1979 року,
працював в ЗАТ "КФУ" на різних роботах,  в тому числі старшим майстром,  старшим інженером з техніки безпеки,  інженером з охорони праці та техніки безпеки
2 категорії,  заступником голови
правління по охороні праці,  заступником
директора по охороні праці та техніки безпеки,
інженером з охорони праці та техніки безпеки,  останнє місце роботи - інженер з охорони
праці. Наказом від 18.06.07 року на підставі
ст.  38 КЗпП України за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію,
він був звільнений. Позивач вважає,
що відповідач порушував вимоги Закону України "Про охорону
праці" від 14.10.1992 року,
оскільки керівники та спеціалісти служби охорони праці за своєю посадою
і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробничо-технічних
служб. Позивачу нараховували заробітну плату меншу,  ніж заробітна плата керівників і спеціалістів
інших виробничо-технічних служб. Тому позивач,
остаточно уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача
різницю між фактично отримуваною ним заробітної плати та середнім заробітком
інших спеціалістів основних виробничо-технічних служб за період з січня 2003
року по червень 2007 року у розмірі 978 6 грн. Також просить стягнути з
відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при
звільненні у розмірі 10718 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. Крім того,  06.07.2007 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про видачу йому довідку про його заробітну плату за період
з серпня 2001 року і по день звільнення,
та наказ про звільнення,  однак за
його зверненням вказані документи були надані 28.08.07 p.,  що є порушення
ЗУ "Про звернення громадян".

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні
вимоги в повному обсязі вказавши,  що
після звільнення з роботи він дізнався,
що його пенсія є меншою,  ніж
пенсія колишнього колеги по роботі на ЗАТ "КФУ",  вказане він пов'язує з тим,  що йому було недонараховано заробітну плату у
відповідності з ЗУ "Про охорону праці"  ст.  15
ч.5,  раніше він не міг звернутися до суду
з вказаним позовом,  бо розмір посадових
окладів на ЗАТ "КФУ" є конфіденційною інформацією,  яка не розголошується. Систематичною
недоплатою заробітку спричинено йому моральні страждання,  порушено його трудові права,  що призвело до того ,  що він не міг належним чином задовольняти
свої життєві потреби,  втратив можливість
отримувати більший розмір пенсії,  це
змушує докладати його додаткових зусиль для організації свого життя та
поновлення порушених прав.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3.
позовні вимоги не визнала повністю,  та
показала,  що позивач дійсно працював на

2

вказаному підприємстві на посадах інженера з охорони
праці та техніки безпеки. Зі сторони відповідача не було порушено законодавство
України про оплату праці,  заробітна
плата позивача набагато перевищує розмір зарплати,  гарантований галузевими угодами між Державним
департаментом продовольства Міністерства аграрної політики України та ЦК профспілки працівників агропромислового комплексу України
на 2001-2005 p.p. Відповідно до "Положення про заробітну плату
працівників шоколадної фабрики ЗАТ "КФУ" 2003р." система
заробітної плати працівників підприємства базується на основі КЗпП
України,  колективного договору,  розмір зарплати залежить від складності та
умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів діяльності компанії. Таким чином,  зарплата кожного працівника є індивідуальною,  у відповідності до категорії оплати праці на
підставі політики оцінки посад згідно відповідних критеріїв. Щороку у квітні
місяці переглядалися згідно до Положення посади і робочі місця,  та змінювався штатний розклад. ОСОБА_1 займав
посаду 5 категорії оплат спеціаліста,
мав індивідуальну заробітну плату,
яка відповідала його виконуваній роботі,
умовам праці та результатам професійної діяльності. Розрахунок при
звільненні був проведений з ОСОБА_1 у день його звільнення,  було видано трудову книжку,  в даному випадку відповідач порушення трудового
законодавства не допустив. Щодо ненадання за зверненням ОСОБА_1 довідок про
заробітну плату відповідач не вбачає своєї вини,  так як позивач свою заяву виклав незрозумілим
чином,  надання відповіді вимагало
значного часу,  та вичерпна інформація
позивачу була надана. Щомісяця працівникам видавалися розрахункові листи,  позивач мав можливість оспорити розмір своєї
заробітної плати на час його роботи на підприємстві. Також при звільненні
позивач був ознайомлений з усіма нарахуваннями,
про що свідчить його обіговий лист.

Судом встановлені наступні
факти та відповідні їм обставини.

Позивач дійсно перебував в трудових правовідносинах з
Закритим акціонерним товариством "Крафт Фудз Україна" з 23.10.1979
року та 18.06.07 р. був звільнений за
ст.  38 КЗпПУ за власним бажанням
у зв'язку з виходом на пенсію. З 02.04.1987 р. і по час звільнення займав різні
посади,  пов'язані з охороню праці та
техніки безпеки (а.с. 12-14,  32,  33 т.1).

Позивач у день звільнення отримав трудову книжку на
руки,  що підтверджено записом у журналі
реєстрації видачі трудових книжок (а.с. 34) т.1).

Розмір нарахованої та отриманої заробітної плати
ОСОБА_1,  та додаткових пільг у період з
01.01.01 по 18.06.07 p.p. зазначений у
довідці (а.с. 36-39,  183-185 т.1).
Згідно штатних розкладів з 2002 по 2007 p.p. вбачається,  що
ОСОБА_1 займав посаду інженера з охорони праці (а.с. 40-46 т.1).

Про перегляд розміру своєї заробітної плати ОСОБА_1
щороку у квітні місяці дізнавався з інформаційних листів,  що надсилалися роботодавцем (а.с. 190-193
т.1).

Із витягів штатних розкладів у період з липня 2002 р. по
квітень 2007 p.,  достовірність яких була підтверджена
оригіналами,  наданих відповідачем у
судове засідання (а.с.  200-205 т.1,  а.с.
7-12,  45-50 т.2 ),  вбачається,
що позивач дійсно мав менший розмір заробітної плати порівняно з іншими
працівникам,  що займали інженерні посади
основних виробничо-технічних служб: технолог виробництва,  інженер виробництва,  які мали 5 категорію оплати праці.

4.5  ст.  15
Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 р. з наступними
змінами та доповненнями встановлено,   що
керівники та спеціалісти служби охорони праці за своєю посадою і заробітною
платою прирівнюються  до  керівників
і  спеціалістів  основних
виробничо-технічних служб.

Ч. 2  ст.  97 КЗпП України передбачає,  що форми і системи оплати праці,  норми праці,
розцінки,  тарифні сітки,  ставки,
схеми посадових окладів,  умови
запровадження та розміру надбавок,
доплат,  премій,  винагород та інших заохочувальних,  компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами,  організаціями самостійно
у

3

колективному договорі з дотриманням норм і гарантій,  передбачених законодавством,  генеральною і галузевими угодами. ч.3 цієї
статті зазначає,  що конкретні розміри
посадових окладів службовцям,  а також
надбавок,  доплат,  премій і винагород встановлюються власником з
урахуванням вимог,  передбачених ч. 2
цієї статті. Згідно ч.3  ст.  97 КЗпПУ власник не має право в
односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці,  що погіршують умови,  встановлені законодавством,  угодами,
колективними договорами.

Отже,  судом
встановлено,  що ОСОБА_1. в порушення вимог ч.5
ст. 15 ЗУ
"Про охорону праці" та
ст.  97 КЗпПУ був встановлений
посадовий оклад менший у порівнянні зі спеціалістами основних
виробничо-технічних служб.

Однак,  вказані порушення
відбувалися протягом певних періодів,
тому суд не погоджується із розміром,
який заявив позивач.

Судом встановлено,
що порушень у заниженні заробітної плати позивача не відбувалося у
період з 01.04.2003 р. по 31.03.2004 р.,
так як згідно штатних розкладів посадовий оклад ОСОБА_1
складав 1459 грн.,  та у період з
01.04.05 р. по 31.03.06 р. - 1590 грн.. Такі оклади не є нижчими за посадові
оклади у відповідних періодах технолога виробництва - 1432 грн.(а.с. 46
т.2),  1522 грн. (а.с. 48 т.2) .

Разом з тим,
стягненню на користь позивача підлягає недоплачена заробітна плата за
період з 01.04.04 р. по 31.03.05 p.,  бо оклад
позивача становив 1481 грн.,  а оклад
технолога виробництва 5 категорії 1559 грн. (а.с. 47 т.2). Таким чином,  суд вважає,
що підлягає стягненню сума заробітної плати у розмірі 936 грн. ( 1559 -
1481 = 78 грн. у місяць; 78 грн. х 12 міс = 936 грн.).

Так само судом встановлено,  що занижено заробітну плату позивачеві у
період з 01.04.06 р. по 18.06.07 р. Оскільки його посадовий оклад становив 1725
грн.,  а посадові оклади інженера
виробництва у період з 01.04.06 р. по 31.03.07 р. складав 1680 грн.,  посадовий оклад молодшого інженера
виробництва - 1881 грн.,  ( а.с. 49
т.2),  а у період із 01.04.07 р. - оклади
інженера виробництва складали 2330 грн.,
2453 грн. (а.с.  50 т.2).

Тому суд вважає,  що підлягає стягненню недоплачена заробітна
плата: у період з 01.04.06р. по 31.03.07р.
в розмірі 666 грн.,  тобто

(1881 + 1680)  :  2 =
1780, 50 грн.  - середній арифметичний
показник посадових окладів; 1780, 50 грн. - 1725 грн. = 55, 50 грн. х 12
міс.  = 666 грн.; у період з 01.04.07 р.
по 18.06.07 р.
в розмірі 1307, 50 грн.,
тобто

(2453 грн. + 2330
грн.)  : 2 = 2391, 50 грн.; 2391, 50 грн.
-

1725 грн. = 666, 50
грн.,  однак у межах заявлених позивачем
вимог недоплачена сума у вказаному періоді складає 523 грн. за місяць  (а.с. 44 т.2);  523 грн.
+ 523 грн.  + 2 61, 50 грн. =

1307, 50 грн. А всього
необхідно стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1

недонараховану зарплату
-  2909, 50 грн. (936 грн. + 666 грн. +
1307, 50 грн.).

Оскільки судом встановлено,  що із позивачем не було проведено повний
розрахунок при звільненні,  тому підлягає
стягненню із відповідача,  як то
передбачено  ст.  117 КЗпП України,  середній заробіток за час затримки розрахунку
по час постановления
рішення. Однак суд вважає,  що вимоги позивача в цій частині також
підлягають частковому задоволенню,
оскільки у відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці" при частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з
урахуванням спірної суми,  на яку той мав
право,  частки,  яку вона становила у заявлених вимогах,  істотності цієї частки порівняно із середнім
заробітком та інших конкретних обставин справи.

Таким чином,
виходячи із розміру частки задоволених вимог,  порівняно із заявленими вимогами,  стягненню підлягає сума середнього заробітку
у розмірі 3200 грн.

4

Суд вважає,  що
відповідно до  ст.  237-1 КЗпП України підлягають частковому
задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500
грн. з огляду на те,  що дійсно в
судовому засіданні встановлено,  що було
порушено трудові права позивача на отримання заробітної плати у відповідності
до його посади,  як то передбачено ЗУ "Про
охорону праці". Разом із тим суд не погоджується із
доводами позивача щодо тривалості моральних страждань,  оскільки позивач в судовому засіданні не
довів,  що раніше звертався до
керівництва підприємства із приводу розміру його заробітку. Навпаки,  сам підтвердив,  що він був змушений звернутися до суду,  коли дізнався після звільнення про розмір
пенсії одного із його колег,  який займав
посаду,  що прирівняна до посади інженера
з охорони праці. Також доказів у підтвердження того,  що позивач не міг задовольняти свої життєві
потреби,  втратив можливість отримати
більший розмір пенсії - в суд не надав.

Суд вважає,  що
позивач довів неправомірність дій відповідача у невидачі довідок,  так як дійсно із заявою до ЗАТ
"КФУ" про видачу йому довідки про заробітну плату за період з 2000 р.
по день звільнення та про видачу копії наказу по звільнення він звернувся
06.07.07 р. шляхом надіслання рекомендованої кореспонденції,  яку було вручено відповідачеві 09.07.07 p.,  однак відповідь на звернення позивачеві була надіслана 21
серпня 2007 р. (а.с. а.с.  8-10,  173 т.1).

Така затримка у наданні відповіді за зверненням є
порушенням вимог  ст.   ст.
15,  20 Закону України "Про
звернення громадян",  та відповідач
у судовому засіданні не довів,  що його
дії були правомірні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд
вважає,  що у відповідності до  ст.  84
ЦПК України необхідно стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 620 грн.
судових витрат за правову допомогу адвоката,
оскільки сплата цих витрат підтверджується доказам (а.с.  155,
156,  172 т.1),  та розмір витрат відповідає Постанові
Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні
розміри компенсації витрат,  пов'язаних з
розглядом цивільних та адміністративних справ,
і порядок їх компенсації за рахунок держави".

Також підлягають стягненню із відповідача на користь
держави у відповідності до  ст.  ст.
81,  8 8 ЦПК України судовий збір
в розмірі 69 грн. 60 коп. та 30 грн. судових витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Керуючись  ст.  ст.
10,  11,  60,
209,  212,  214-215,
218 ЦПК України суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закритого акціонерного
товариства "Крафт Фудз Україна" про стягнення заробітної плати,  середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної шкоди,
визнання незаконним невидачу довідок,
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Закритого акціонерного
товариства "Крафт Фудз Україна" у несвоєчасній видачі довідок за
зверненням ОСОБА_1.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Крафт
Фудз Україна" на користь ОСОБА_1 2909, 50 грн. заробітної плати,  3200 грн. середнього заробітку за час
затримки повного розрахунку при звільненні,
500 грн. моральної шкоди,  620
грн. судових витрат за допомогу адвоката,
в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із Закритого акціонерного товариства "Крафт
Фудз Україна" в дохід держави судовий збір в розмірі 69 грн. 60 коп. та 30
грн. судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4  ст.
295 ЦПК України.