РІШЕННЯ                                      Справа № 2-1685/07

Іменем України

07 листопада 2007 року
Голосіївський районний суд м.  Києва в
складі: головуючого судді Чередніченко Н.П. при секретарі        Гайді В.В. ,    розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до   Товариства
з   обмеженою   відповідальністю   „Ейр Анастасія",    ОСОБА_2про стягнення заборгованості по
заробітній платі,    компенсації за  невикористану
відпустку та затримку
розрахунку,     відшкодування  моральної шкоди,   -

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача ТОВ « Ейр Анастасія « ,    в якому просив стягнути на його користь
заборгованість загальною сумою 44 510 грн,
в тому числі,    заборгованість по
виплаті заробітної плати за час роботи в розмірі 39 010 грн.,    компенсацію за невикористану відпустку у
розмірі 5 500 грн. та компенсацію за затримку розрахунку,    а також стягнути з ОСОБА_3. моральну шкоду
в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач
зазначив,    що 01.04.2005 р. він був
прийнятий на роботу ОСОБА_2 на посаду головного інженера з якості згідно з
трудовим договором.  Під час прийому на
роботу було обумовлено,    що позивачеві
буде нараховуватися заробітна плата в розмірі 3 200 грн.,    відповідно до штатного посадового розкладу.
Наказом №02-42-06/К від 01.06.2005 р. позивач був призначений на посаду
головного інженера з якості з тим же розміром заробітної плати. Починаючи з
червня 2005 р. заробітна плата виплачувалась частково та несвоєчасно. Президент
товариства - ОСОБА_2. мотивував таку ситуацію скрутним фінансовим становищем на
підприємстві і обіцяв обов'язково виправити це становище,    однак,
не зважаючи,    на функціонування
підприємства та виконання позивачем своїх посадових обов'язків,    становище з виплатою заробітної плати не
покращувалось і протягом 2006 р. З березня 2006 р. позивач виконував обов'язки
генерального директора ТОВ „Ейр Анастасія",    а наказом №6 від 15.05.2006 р. був
призначений генеральним директором підприємства з розміром заробітної плати 6
000 грн. У зв'язку з цим,    09.10.2006
р. позивач подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням.  Позивач також зазначає,    що бездіяльністю ОСОБА_2. по виплаті
заробітної плати йому завдана моральна шкода,
яка полягає у створенні напруженої,
морально психологічної ситуації,
яка негативно впливало на відносини в сім'ї,    стан здоров'я,    принижували його честь і гідність та яку
він оцінює в 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов
підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі за вищевикладеними
обставинами .

Представники відповідачів в судовому засіданні
заперечували проти позову та просили відмовити в його задоволенні,    зазначаючи,    що позивач працював у ТОВ « Ейр Анастасія»
на підставі трудового договору,
відповідно до п.5.1 якого заробітна плата працівнику виплачувалась
згідно штатного розкладу за конкретний період. Внаслідок відсутності
прогнозованості та стабільності результатів господарської діяльності відповідач
не мав можливості встановлювати фіксований розмір заробітної плати на весь
строк дії договору,    а тому розмір
заробітної плати

2

залежав від результатів фінансово-господарської
діяльності підприємства. Відсутність встановленої фіксованої суми заробітної
плати підтверджуються податковими розрахунками (форма №1ДФ) та розрахунками сум
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за
спірні періоди. Представник ТОВ « Ейр Анастасія» зазначає,    що заборгованість по виплаті заробітної
плати дійсно мала місце,    однак не в
розмірах вказаних позивачем.  Крім
того,    на сьогоднішній день ТОв « Ейр Анастасія»
не має заборгованості перед позивачем,
оскільки,    відповідно до наказу
№6/1 від 29.01.2007 р. нарахував та сплатив останньому заборгованість по
заробітній платі за жовтень-грудень 2005 р.,
лютий-жовтень 2006 р.,    у
розмірах,    передбачених штатним
розкладом та відповідно до вимог законодавства України щодо мінімального
розміру заробітної плати.

Крім того представник ОСОБА_2. проти позову заперечував
та просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те,    що ОСОБА_2. не вчиняв будь-яких дій,    які б могли порушити права позивача в
частині виплати заробітної плати та не завдавав моральної шкоди. Оскільки що
позивач,    будучи генеральним директором
товариства «Ейр Анастасія» самостійно відповідав за розміри,    правильність нарахування та виплат
заробітної плати працівникам,    у тому
числі й собі. При цьому,    якщо позивач
та інші особи,    які обіймали посади
генеральних директорів,    підписували та
подавали звітність до державних органів,
в яких зазначалось про відсутність заборгованості по заробітній платі,    то вказана інформація є достовірною та
спростовує твердження позивача.

Вислухавши пояснення позивача та його представника,    представників відповідачів,    дослідивши письмові докази по справі,    суд приходить до висновку,    що позов підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.3
ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,    на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено,
що 01.04.2005 р. між позивачем та ТОВ « Ейр Анастасія» укладено трудовий
договір,    відповідно до п.2.1 якого
позивач був прийнятий на роботу на посаду керівника з якості.( а.с. 146-148)
Трудовий договір оформлено наказом №02-29-04/К від 01.04.2005 р.
(розпорядження) про прийом на роботу (а.с.
100)

Наказом №02-42-06/К від 01.06.2005 р. позивача переведено
на постійну роботу на посаду головного інженера з якості .(а.с.  102)

Згідно з наказом №1 від 03.03.2006 р.(а.с. 101) позивача
призначено тимчасово виконуючим обов'язки генерального директора ТОВ « Ейр
Анастасія» ,    а наказом №6 від
15.05.20006 р. позивача призначено генеральним директором з окладом згідно зі
штатним розкладом (а.с.  103).

12.10.2006 р. позивача звільнено з роботи за власним
бажанням,    згідно  ст. 38 КЗпП України на підставі наказу
№02-10-06/К від 12.10.2006 р.,    про
що зроблено відповідний запис в трудовій книжці (а.с. 5).

Відповідно до ч.1
ст.  21 КЗпП України трудовий
договір є угода між працівником і власником підприємства,    установи,
організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою,    за якою працівник зобов'язується виконувати
роботу,    визначену цією угодою,    з підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові,    а власник
підприємства,    установи,    організації або уповноважений ним орган чи
фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці,    необхідні
для виконання роботи,    передбачені
законодавством про працю,    колективним
договором і угодою сторін.

У відповідності до положень  ст. 24 КЗпП України трудовий договір
укладається,    як правило,    в письмовій формі. Укладення трудового
договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним
органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до п.5.1 трудового договору від 01.04.2005 р.
за виконання своїх обов'язків,
передбачених цим договором,    робітнику
виплачувалась заробітна плата згідно штатного розкладу за конкретний період.

3

Крім того,    як
вбачається з наказу №02-29-04/К від 01.04.2005 р. про прийом на роботу,    форма та система оплати праці також
встановлювалась згідно зі штатним розкладом.

Відповідно до п.8.4 Статуту ТОВ « Ейр Анастасія»
повноваження щодо затвердження штатів апарату товариства покладені на
президента товариства (а.с. 64).

Твердження
позивача та його представника про те,
що затвердження штатних розкладів відносилось до повноважень
генерального директора,    а не
президента товариства,    суд сприймає
критично,    оскільки статутом товариства
затвердження штату віднесено виключно до компетенції президента товариства.

Відповідно до затверджених президентом товариства штатних
розкладів,    заробітна плата

позивача під час роботи у ТОВ « Ейр Анастасія»
визначалась в таких розмірах: червень 2005 р.-

345 грн.,    липень
2005 p.- 345 грн.,    серпень 2005 p.-
800 грн.,
вересень 2005 p.- 800 грн.,
жовтень - грудень 2005 p.- 332 грн.,    січень
2006 p.- 1520 грн,    лютий-червень 2006 р. - 350 грн.,    липень - жовтень      2006 p.- 375 грн.(а.с. 124-145)

Вказані розміри заробітної плати,    встановленої позивачу,    відображені також й у витягу зі штатного
розкладу від 21.02.2007 р.,    за підписом
виконуючого обов'язку генерального директора ТОВ « Ейр Анастасія « ОСОБА_4.

Дослідивши довідки про середню заробітну плату позивача
за 2005р.,    2006 р. ( а.с. 6-7),    суд встановив,    що за період жовтень-грудень 2005 р. лютий-березень
2006р. вересень-жовтень 2006 р. заробітна плата позивачеві не
нараховувалась,    а за період квітень -
серпень 2006 р. була нарахована,    однак
в розмірі меншому,    ніж встановлено
штатними розкладами та розміру мінімальної заробітної плати,    встановленої законодавством України на
конкретний період,    .що є порушенням
умов трудового договору та вимог чинного законодавства України щодо розміру та
виплати заробітної плати. Крім того,
наявність заборгованості ТОВ « Ейр Анастасія « перед позивачем по
виплаті заробітної плати,
підтверджується довідкою про наявну заборгованість з виплати заробітної
плати на момент звільнення за 2005-2006 р.

Разом з тим,
наказом №6/1 від 29.01.2007 р. ( а.с. 104-105) позивачеві: за жовтень -
грудень 2005 p.,    лютий - березень 2006 p.,    вересень -
жовтень 2006 р. нараховано заробітну плату відповідно до розмірів,    встановлених штатними розкладами за
відповідний період; за квітень - серпень 2006 р. збільшено розмір нарахованої
до виплати заробітної плати до встановленого законодавством розміру мінімальної
заробітної плати на відповідний період.

Судом встановлено,
що відповідно до штатних розкладів,
в жовтні - грудні 2005 р. посадовий оклад позивача на відповідних
посадах становив 332 грн.,    в лютому -
березні 2006 р. -350 грн.,    в
вересні-жовтні - 375 грн.,    в квітні -
червні 2006 р. - 350 грн.,    в
липні-жовтні 2006 р. -375 грн.

Згідно із п.5.2 трудового договору від 01.04.2005 р.
розмір заробітної плати працівника не може бути нижчим за мінімальний рівень
встановлений діючим законодавством України.

Відповідно до ч.1
ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це законодавчо
встановлений розмір заробітної плати за просту,    некваліфіковану працю,    нижче якого не може провадитися оплата за
виконану працівником місячну,
погодинну норму праці (обсяг робіт).

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і
переглядається відповідно Закону України "Про оплату праці".

Згідно із ч.1 с. т.10 Закону України „Про оплату
праці" розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою
України за поданням Кабінету Міністрів України,    як правило,    один раз на рік у законі про Державний
бюджет України з урахуванням пропозицій,
вироблених шляхом переговорів,
представників професійних спілок,
власників або уповноважених ними органів,    які об'єдналися для ведення колективних
переговорів і укладення генеральної угоди.

Відповідно до пп. 5-2 п. 5  ст.  38
Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на плановий
бюджетний період визначається в Законі України „Про Державний бюджет
України".

4

Так,    розмір
мінімальної заробітної плати,
відповідно до  ст. 83 Закону
України „Про Державний бюджет України" від 23.12.2004 p. №2285-IV з 1 вересня 2005 року становив 332 грн.,    відповідно до  ст. 82 Закону України „Про державний бюджет
України" від 20.12.2005 р. №3235- IV з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати
дорівнював 350 гривень на місяць,    а з
1 липня 2006 року - 375 гривень.

На виконання наказу №6/1 від 29.01.2007 p. TOB « Ейр Анастасія « шляхом поштового переказу,    направив на адресу позивача грошові кошти в
розмірі наявної заборгованості по виплаті заробітної плати за жовтень-грудень
2005 p.,    лютий-жовтень 2006р. в розмірі 3 567,   02 грн. Вказаний факт підтверджується
поштовою квитанцією про простий переказ та касовим чеком від 12.02.2007 р.
(а.с.  120-121) .Сума заборгованості
розрахована з урахуванням сум посадового окладу позивача за відповідний
період,    що визначені штатними розкладами,    з відрахуванням встановлених законодавством
України обов'язкових внесків та платежів в дохід держави.

Як повідомив,
позивач під час судового розгляду,
отримати кошти направленні ТОВ « Ейр Анастасія « в погашення
заборгованості по виплаті заробітної плати він відмовився. Разом з цим,    відмова позивача від отримання коштів не
свідчить про невиконання ТОВ «Ейр Анастасія» своїх зобов'язань по виплаті
заборгованості з заробітної плати та свідчить про виконання ТОВ « Ейр Анастасія
« зобов'язань перед позивачем щодо виплати заборгованості по заробітній платі.

Позивач також стверджує що заробітна плата йому була
встановлена у трудовому договорі у фіксованому розмірі в сумі 3 200 грн.

Разом з тим,
позивач не надав суду письмових доказів,    в тому числі і власного примірника
трудового договору,    на підтвердження
доводів про встановлення на весь період роботи у ТОВ « Ейр Анастасія «
фіксованої суми заробітної плати.

Твердження позивача ,
зводились до оспорювання п.5.1. трудового договору,    де зазначено,    що заробітна плата виплачується згідно
штатного розкладу за конкретний період.

Відповідно до
абз.2 ч.1  ст. 218 ЦК України оспорювання однією,    із сторін окремих частин правочину може
доводитись письмовими доказами,
засобами аудіо -,    відеозапису
та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків.

До того ж такі твердження позивача ,    спростовуються наявними у матеріалах справи
письмовими доказами,    а саме: трудовим
договором від 01.04.2005 p.,    наказом
№02-29-04/К про прийом на роботу від 01.04.2005 p.,    витягом зі
штатного розкладу від 21.02.2007 p.,    з яких
вбачається,    що розмір заробітної плати
визначався штатними розкладами на конкретний період,    а отже не був фіксованою сумою,    про встановлення якої зазначає позивач.

Крім того,
розрахунки сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь платників податку,    і сум утриманого з них податку ТОВ « Ейр Анастасія»
(форма №1 ДФ) та розрахунки сум страхових внесків на загальнообов'язкове пенсійне
страхування за спірні періоди 2005 та 2006 p.,    підписаних в
тому числі і позивачем,    як генеральним
директором товариства,    свідчать про
відсутність фіксованого розміру заробітної плати та заборгованості по
заробітній платі в розмірах вказаних позивачем.

Враховуючи вищевикладене,    а також положення ч.2  ст. 94 КЗпП України відповідно до якої розмір
заробітної плати працівника залежить,
зокрема,    й від результатів
господарської діяльності підприємства,
суд приходить до висновку,    що в задоволені позову в частині вимог про
стягнення заборгованості по заробітній платі слід відмовити.

Разом з тим,
судом встановлено,    що
позивачеві,    за час роботи у ТОВ « Ейр
Анатасія» ,    щорічна основна відпустка
не надавалась.

Відповідно до ч.1
ст. 24 Закону України „Про відпустки",    у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної
відпустки.

Перевіривши розрахунок компенсації за невикористану
відпустку,    наданий ТОВ « Ейр Анастасія»
,    на відповідність фактичним
обставинам справи та вимогам чинного законодавства України,    суд приходить до висновку,    що з ТОВ « Ейр Анастасія» на користь
позивача підлягає

5

стягненню грошова компенсація за невикористану відпустку
в сумі 556,    63 грн. (сума вказана з відрахуванням
утриманих податків).

Також,    позивач
просить стягнути з ОСОБА_2. ,
заподіяну внаслідок невиплати заробітної плати моральну шкоду в розмірі
10 000 грн.

Відповідно до  ст.
237-1 КЗпП України,    відшкодування власником
або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у
разі,    якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

Під час розгляду справи позивачем не представлено
доказів,    що підтверджують факт
заподіяння йому ОСОБА_2. моральних страждань та втрати нормальних життєвих
зв'язків,    що вимагають від позивача
додаткових зусиль для організації свого життя,    а тому суд приходить до висновку,    що в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2.
моральної шкоди слід відмовити.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково,    то на підставі ч.3  ст. 88 ЦПК України,    з ТОВ « Ейр Анастасія» в дохід держави слід
стягнути судові витрати в сумі 81 грн.00 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись  ст.
ст. 21,   24,   95,
237-1 КЗпП України,     ст.  ст. 10 Закону України „Про оплату
праці",     ст. 38 Бюджетного
кодексу України,     ст. 83 Закону
України „Про Державний бюджет України" від 23.12.2004 р. №2285,     ст. 82 Закону України „Про державний
бюджет України" від 20.12.2005 р. №3235- IV,     ст. 24 Закону
України „Про відпустки",
ст.  ст.  10-11,
60,    88,    209,
212-215 ЦПК України,    суд -

вирішив:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ейр
Анастасія" на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 556 (п'ятсот п'ятдесят шість) гривень 63 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ейр
Анастасія" в дохід держави у відшкодування судових витрат 81 (вісімдесят
одну) гривню 00 копійок.

В іншій частині позову
відмовити.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення та
подана апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження ,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано . Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження ,    але
апеляційна скарга не була подана в строк,
встановлений  ст. . 294 ЦПК
України ,    рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку . У разі подання апеляційної скарги
рішення ,    якщо його не скасовано
,    набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом .