Справа №2-5507
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 листопада
2007 року   Орджонікідзевський районний
суд м.  Харкова у складі: головуючого -
судді Глібко О.В.,  при секретарі -
Гарбуз О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Харківський
тракторний завод". Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Орджонікідзевському районі про
стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2005
року позивачка звернулася до суду із позовом і просила постановити
рішення,  яким зобов'язати відповідача
провести перерахунок компенсаційних виплат,
які належать виплаті позивачці у зв'язку із отриманим трудовим каліцтвом
21.06.1989 року і по теперішній час включно,
з урахуванням тарифних ставок,
посадових окладів,  відповідним
робітникам та індексації доходів у відповідності до діючого законодавства.
Також просить стягнути з відповідача заборгованість по щомісячним виплатам з
21.06.1989 року і по теперішній час з урахуванням тарифних ставок,  посадових окладів,  відповідним робітникам та індексації доходів
у відповідності до діючого законодавства. А також просить стягнути з відповідаа
несплачену одноразову матеріальну допомогу за трудовим каліцтвом у розмірі 10
мінімальних окладів,  та моральну шкоду у
розмірі 5000 грн.

13.07.2005
року позивачка уточнила сої позовні вимоги і просила зобов'язати відповідача
ВАТ "ХТЗ" провести перерахунок середнього заробітку з моменту
отримання трудового каліцтва 21.06.1989 року і по листопад 2001 року включно
,  з урахуванням підвищених тарифних
ставок,  посадових окладів,  відповідним робітникам та індексації доходів
у відповідності до діючого законодавства. Просить стягнути з відповідача ВАТ
"ХТЗ" заборгованість по щомісячним виплатам з 21.06.1989 року і по
листопад 2001 року з урахуванням підвищених тарифних ставок,  посадових окладів,  відповідним робітникам та індексації доходів
у відповідності до діючого законодавства. Зобов'язати відділення виконавчої
дирекції ФССНВП та ПЗ в Орджонікідзевському районі м.  Харкова провести перерахунок страхових виплат
з 27.11.2001 року до теперішнього часу у новому розмірі. Стягнути з відділення
ФССНВП та ПЗ в Орджонікідзевському районі м.
Харкова заборгованість по щомісячним страховим виплатам з 27.11.2001
року і по теперішній час з урахуванням індексації доходів за цей період. В
подальшому,  в судовому засіданні,  позивачка уточнила цю суму,  та просила стягнути заборгованість у розмірі
1541,  37 грн. А також стягнути з відповідача
ВАТ "ХТЗ" моральну шкоду у сумі 5000 грн. В обґрунтуванні своїх вимог
позивачка посилається на той факт,  що
вважає виплати,  які їй проводять і були
нараховані внаслідок нещасного випадку на виробництві який стався 21.06.1989
року проводяться не вірно,  а саме
вважає,  що середній заробіток,  який врахований у довідці значно
занижений,  не була проведена індексацій
заробітної плати,  а відповідно не
корегувався розмір страхової виплати.

Представники
відповідача ВАТ "ХТЗ" проти позову заперечували,  посилаються на той факт,  що всі необхідні виплати проводилися
своєчасно,  а середній заробіток для
розрахунку відшкодування шкоди ОСОБА_1 визначений у відповідності до діючого законодавства,  при цьому під час перевірки прокуратурою
Орджонікідзевського району з приводу викладених фактів були виявлені порушення
законодавства,  винесено припис,  але завод з даним приписом не був згодний.

Представник
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Орджонікідзевському районі проти позову
заперечував,  посилалися на той
факт,  що розмір відшкодування шкоди був
розрахований вірно,  та підстав для його
перерахунку немає.

Суд,  вислухавши сторони,  дослідивши матеріали справи вважає,  що в задоволенні позову слід відмовити,  при цьому виходить із наступного...

Судом
встановлено,  що позивачка перебувала у
трудових стосунках з ВАТ "ХТЗ",
де працювала з 1981 року на посаді штампувальниці по 1992 рік .

21.06.1989
року під час виконання трудових обов'язків унаслідок нещасного випадку на
виробництві,  ОСОБА_1 отримала трудове
каліцтво ,  а саме втрату кисті правої
руки. Відповідно акту №635 від 21.06.1989 року про нещасний випадок на виробництві
( форми Н-1) причиною пошкодження здоров'ю стала відсутність на робочому місці
додаткових приладів,  експлуатація преса
в технічно невиправному стані (а. с.  6).

Відповідно
висновків Медіко - соціальної експертизи ОСОБА_1 була визнана інвалідом 2
групи,  а з 27.09.1990 року - інвалідом 3
групи з втратою працездатності на 65% безстроково (а.с. 8).

Як
пояснила в судовому засіданні позивачка відповідачами - ВАТ "ХТЗ" не
було проведено перерахунку розмірів відшкодування шкоди,  виходячи із середньої заробітної плати
відповідного робітника підприємства за січень - квітень 1992 року
відкоригованого на розмір фактичного підвищення тарифних ставок та посадових
окладів. В обґрунтуванні даного факту позивачка посилається на лист Головного
інспектора труда області Пластун Л.В. та проведену перевірку прокуратурою
Орджонікідзевського району. Крім того,
позивачка не погоджується із виплатами за трудове пошкодження,  яке проводилося ВАТ "ХТЗ" у розмірі
130 , 59 грн. із заробітної плати 200,
91 грн.,  тоді як відповідно
довідки про заробітну плату №1161 від 20.12.2004 року виданої на ВАТ "ХТЗ"
середній заробіток за 1988-1989 роки складав 290,  71 грн. Вважає,  що середньомісячний заробіток 200, 91 грн.
для нарахування відшкодування шкоди їй нараховано невірно.

Суд не
може погодитися з викладеним.  Як
встановлено судом розмір відшкодування в заробітку у зв'язку із трудовим
каліцтвом потерпілій ОСОБА_1 було визначено у відповідності до діючого на час
нещасного випадку "Правилам відшкодування власником підприємства ,  установи і організації,  або уповноваженим ним органом шкоди,  завданої робітникам та службовцям або іншим
ушкодженням здоров'я,  пов'язаним із
виконанням ними трудових обов'язків",
затвердженими Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.04.1984 року № 690.
Як пояснила представник відповідача - ВАТ "ХТЗ" середній заробіток
ОСОБА_1 було визначено відповідно до п.15 вищезазначених правил ,  а саме за 12 календарних місяців,  що передували пошкодженню,  та склав 268 руб. 17 коп. В подальшому ,  відповідно до Постанов Кабінету міністрів
України неодноразово змінювалася мінімальна заробітна плата,  а відповідно проводився перерахунок
відшкодування ушкодження,  при
цьому,  перші два перерахунку відбулися з
01.01.1992 року та з 01.05.1992 року та проводилися виходячи із
середньомісячного заробітку за професією потерпілої за жовтень,  листопад та грудень 1991 року,  а також січень,  лютий ,
березень,  квітень 1992 року,  наступні перерахунки ,  починаючи з листопада 1992 року проводилися
шляхом збільшення суми відшкодування шкоди,
яка була на час перерахунка,  на
коефіцієнт збільшення тарифних ставок та посадових окладів ,  які встановлені на конкретному підприємстві.
Взагалі на ВАТ "ХТЗ" такі коефіцієнти складали : з 01.11.1992 року -
2, 8; з 01.12.1993 року - 2; з 01.10.1992 року -2; з 01.02.1995 року -2; з
01.08.1995 року -1, 5; з 01.10.1995 р.-1, 4; з 01.02.1996 року - 1, 65; з
01.07.1997 року -1, 2; з 01.09.1998 року -1, 05; з 01.07.1999 року - 1, 05; з
01.07.2000 - 1, 08. Станом на 01.05.1992 року середня заробітна плата на
робочім місці ОСОБА_1 склала 3327 руб.
З урахуванням втрати професійної працездатності на 65 % розмір
відшкодування

шкоди в
заробітній платі склав 2162,  55 руб.,
а з урахуванням зазначених коефіцієнтів станом на
01.07.2000 року склав 130,  59 грн.

Судом,  під час розгляду справи була проведена судово
- економічна експертиза №10312 від 12.12.2006 року,  яку позивачка просить взяти за основу при
постановлені рішенні судом.

Експерт
,  під час проведення експертизи фактично
підтвердила законність дій підприємства ВАТ "ХТЗ" щодо правильності
визначення середнього заробітку та проведенні належних перерахунків сум
відшкодування шкоди при підвищенні розмірів тарифних ставок на підприємстві.
Але суд не може погодитися з висновком експерта,  т. я. при обрахуванні сум відшкодування шкоди
при розрахунку виплат по підвищенні розміру тарифних ставок (окладів) не
зважаючи на наявність конкретних коефіцієнтів експерт визначає розмір
узагальнюючи коефіцієнт,  то б то,  замість перемноження суми виплат в кожному
випадку на визначений коефіцієнт помножує на один "загальний" ,  при тому як такий порядок перерахунку не
передбачено жодним нормативно - правовим актом на які посилається експерт і
якими слід керуватися,  що і робило
підприємство ВАТ "ХТЗ". В той час як експерт вказує коефіцієнти за
період з 01.11.1992 року по 02.09.1996 року -4229, 82,  а також аналогічно за період з 01.09.1996
року по 27.11.2001 року ці коефіцієнти склали (2, 8; 1, 8; 2, 9; 1, 2; 3, 0; 2,
0; 2, 0; 2, 0; 1, 5; 1, 4; 1, 65 (а. с.
166,  167). Таким чином,  у зв'язку із даним узагальненням коефіцієнтів
експертом розмір втраченого заробітку визначено невірно,  а тому виникає погрішність,  а саме : при правильному застосуванні
коефіцієнтів відповідно до п. 28 "Правилами відшкодування власником
підприємства,  установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я,  пов'язанням з виконанням ним
трудових обов'язків" сума станом на день передачі справи ОСОБА_1 до Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Орджонікідзевському районі складає 130,  59 грн.,
а при узагальненому коефіцієнті - за експертизою 130, 80 грн.,  а тому різниця складає 0,  21 коп. Таким чином,  суд не бере до уваги висновок експерта,  і вважає,
що матеріальна шкода у заробітку ОСОБА_1 відшкодовувалася ВАТ
"ХТЗ" до часу передачі у Фонд у повному обсязі та у відповідності до
діючого законодавства,  а тому суд
відмовляє позивачці у вимогах ,  щодо
зобов'язання відповідача ВАТ "ХТЗ" провести перерахунок середнього
заробітку з часу утримання трудового каліцтва з 21.06.1989 року по листопад
2001 року включно,  з урахуванням
підвищення тарифних ставок ,  посадових
окладів відповідних робітників у відповідності до діючого законодавства.

Що
стосується вимог позивачки стосовно зобов'язання підприємства ВАТ
"ХТЗ" провести індексацію страхових виплат і відповідно відкоригувати
розмір страхових виплат. Індексації належать всі доходи громадян у залежності
від із розміру та встановленого прожиткового мінімуму,  індексації підлягають грошові доходи
населення у межах прожиткового мінімуму,
встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Частина грошових доходів,  яка перевищує
прожитковий мінімум для відповідних груп населення - індексації не підлягає.
При цьому,  згідно п. 28 "Правил відшкодування
шкоди власником підприємства,  установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,  пов'язанням з виконанням ним трудових
обов'язків" від 23.06.1993 р. №472 встановлено,  що перерахунок суми відшкодування шкоди
проводиться в випадку зміни відсотку втрати
професійної працездатності потерпілого та при підвищенні тарифної ставки
(окладу) на коефіцієнт росту тарифної ставки (окладу) цього вимагають від кожного
роботодавця,  який спричинив шкоду
здоров'ю робітника. Таким чином індексація і перерахунок розміру страхових
виплат - це цілком різні речі і не проведення підприємством індексації не
свідчить про не корегування розміру сум по відшкодуванню шкоди.

Крім
того,  як видно із листа Начальника інспекції
праці від 20.04.2004 року №01-17-709 (а. с.
13) перевіркою встановлено,  що
підвищення сум відшкодування шкоди було

здійснено
згідно додаткових коефіцієнтів,  не
проводилася лише індексація. Тоді як позивачка в позові посилається на даний
лист,  як на доказ не здійснення
підприємством корегування розміру страхових виплат,  що в цілому не відповідає дійсності.

Крім
того,  суд критично ставиться і до
посилання позивачкою ОСОБА_1 як на доказ на лист прокурора №3-12-с 04 від
01.12.2004 року (а.с. 12),  відповідно
якого прокурор вимагає проведення індексації ОСОБА_1 з 2001 року по теперішній
час.  При цьому індексація проводиться
відповідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"
та "Порядку проведення індексації грошових доходів населення",  тоді як на період 2001 року попередній
порядок вже не діяв,  а наступний
затверджений постановою Кабінету Міністрів України лише 12.07.2003 року.

Також
судом встановлено,  що з 01.11.2001 року
особова справа ОСОБА_1 за № 964 була передана,
до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Орджонікідзевському районі
(далі Фонду) у повній відповідності до діючого законодавства,  та Фонд продовжив страхові виплати по
відшкодуванню шкоди у сумі 130,  59 грн.

У
відповідності до ч.2  ст.  29 закону України " Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року і
інформаційного листа Виконавчої дирекції Фонду "Про перерахунок сум
страхових виплат потерпілим (членам їх сімей): з 1 березня 2002 року; з 1
березня 2003 року; з 1 березня 2004 року; з 1 березня 2005 року"
відділенням Фонду проведено перерахунок суми відшкодування шкоди.

Відповідно
до абз. 3 ч.1  ст.  34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року №1105-X1V "у
разі,  коли потерпілому одночасно із
щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з
одним і тим самим нещасним випадком,  їх
сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток. Визначені раніше сума
щомісячної виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають".

Як
пояснила представник відповідача - представник Фонду,  їх відділення проводило щомісячні страхові
виплати з врахуванням проведених перерахунків,
а також відшкодовує Пенсійному Фонду в Орджонікідзевському районі суми
виплаченої пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва в наступних
розмірах:

щомісячні
страхові виплати : суми пенсії по інвалідності:

з
01.11.2001 по 01.03.2002 року - 130,  59
грн.; з 01.04.2001 по 01.04.2002 року-108, 13 грн.; з 01.03.2002 по 01.03.2003
року - 131, 56 грн.; з 01.04.2002 по 01.11.2004 року - 125, 73 грн. 3
01.03.2003 по 01.03.2004 року - 155, 50 грн.;

з 01.03.2004 по
01.03.2005 року - 179, 14 грн.; з 01.11.2004 року - 277, 73 грн. з
01.03.2005-221, 78 грн.

В судовому
засіданні позивачка просила суд постановити рішення та зобов'язати Фонд
провести перерахунок страхових виплат в новому розмірі з 27.11.2001 року по
теперішній час,  при цьому посилалася на
висновок судово - економічної експертизи,
і вважає,  що дійсно сума
заборгованості Фонду по страховим виплатам по відшкодуванню шкоди по трудовому
каліцтву за період з листопада 2001 року по листопад 2006 року складає 1541, 37
грн. При цьому суд не може погодитися з висновком експерта по даному питанню із
наступного. Суд вважає,  що експерт,  при підрахуванні даної суми не враховувала
вищенаведений абз.3  ч.1  ст.  34
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності"
від 23.09.1999 року №1105-X1V. Згідно довідок Пенсійного Фонду Орджонікідзевського
району м.  Харкова ОСОБА_1 отримувала
пенсію по інвалідності у зв'язку із трудовим каліцтвом станом на 01.03.2002
року в розмірі 108 , 13 грн.; станом на 01.03.2004 року -125,  73 грн.. Зазначена

пенсія повинна
враховуватися під час проведення перерахунку щомісячних страхових виплат,  однак експерт при проведенні експертизи та
висновку не врахував норму вищевказаного Закону,  хоча про обов'язковість врахування розміру
пенсії по інвалідності за наслідками страхового випадку по якому здійснюється
відшкодування шкоди зазначено не лише в даному законі,  а і в усіх

Постановах
Фонду на які посилався експерт. Таким чином суд не находить підстав для задоволення
вищевказаних позовних вимог позивачки.

Що
стосується вимог ОСОБА_1 щодо виплати ВАТ "ХТЗ" одноразово
матеріальної допомоги у розмірі 10 мінімальних окладів з урахуванням підвищених
ставок,  посадових окладів відповідного
робітника та індексації доходів у відповідності до діючого законодавства,  то суд відмовляє позивачці,  т. я. Законом України " Про охорону
здоров'я" від 14.10.1992 року та Правилами відшкодування власником
підприємства,  установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язанням з виконанням ним трудових обов'язків,  затвердженими Постановою Кабінету Міністрів
від 23.06.1993 року №472 була передбачена виплата одноразової допомоги,  але дія вказаних нормативних актів розповсюджувалася
на правовідносини,  що виникли після
14.10.1992 року.

Вимоги
позивачки в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. не підлягають
задоволенню. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4
від 31.03.1995 року" Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" на правовідносини,  які виникли до набрання чинності відповідним
законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди,  обов'язок по її відшкодуванню не
поширюються,  в тому числі й на ті
випадки,  коли позивач після набрання
чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від раніше
вчинених неправомірних дій. Судом встановлено,
що правовідносини між позивачкою та відповідачем ВАТ "ХТЗ"
виникли ще до вступу в дію вищезазначених законодавчих актів,  а тому суд відмовляє в задоволенні даних
позовних вимог.

У
зв'язку із відмовою відповідачці у задоволенні позовних вимог,  витрати на проведення судово - економічної
експертизи позивачці не відшкодовуються.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
209,  212,  214-215,
218 ЦПК України,  Постановою
Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,  Законом України " Про охорону здоров'я"
від 14.10.1992 року ,  "Правилами
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я,  пов'язанням з виконанням ним
трудових обов'язків",  затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів від 23.06.1993 року №472,  та затвердженими Постановою Ради Міністрів
СРСР №690,  ч.2  ст.  29
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності"
від 23.09.1999 року №1105-X1V,  суд -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ "Харківський тракторний
завод",  Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Орджонікідзевському районі про стягнення матеріальної та моральної
шкоди - відмовити.

Рішення
може бути оскаржена в апеляційному порядку через Орджонікідзевський районний
суд м.  Харкова шляхом подачі в 10 денний
строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.