РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 вересня 2007 р.                                                                      справа № 2-4341/07

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Турецької І.О.

при секретарі - Скориній Т.Е.

за участю представників:

від відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4

від відповідача в особі Приморського
РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області
- Прилипко О.В.

від
Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування - Рачук В.В., Станчева
Т.Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до неповнолітнього ОСОБА_2, в інтересах якого діє
ОСОБА_3, Приморського РВ ОМУ ГУ МСВ України в Одеській області про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом зняття з
реєстраційного обліку, до ОСОБА_3 про зобов'язання здійснити реєстрацію
неповнолітнього ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Викладення
позиції представника відповідачки
ОСОБА_3:

Представник
відповідачки позов не визнав повністю, з наступних підстав.

Позивач є батьком неповнолітнього
ОСОБА_2 і на нього покладені обов'язки по його утриманню та вихованню, а тому
він не має права ставити питання про зняття
дитини з реєстрації за місцем його
, проживання.

Таке право в
нього може виникнути тільки в разі позбавлення його батьківських
прав, відносно неповнолітньої дитини.

Представник також пояснив, що право власності це не абсолютне право, воно
не передбачає, що неповнолітню дитину можливо зняти з реєстраційного обліку.

Представник відповідачки визнав
обставину того, що неповнолітній ОСОБА_2 ніколи не проживав в квартирі АДРЕСА_1 і після реєстрації шлюбу сторони проживали в квартирі яка належить відповідачці, за адресою: АДРЕСА_2, і де
проживає її донька від першого шлюбу.

Представник вважав, що не
проживання дитини на житловій площі свого батька не є підставою для зняття його з реєстраційного обліку і стаття 107 ЖК України не розповсюджується на дані
правовідносини.

Викладення позиції представника
відповідача в особі Приморського РВ ОМУ ГУ
МВС України в Одеській області:

Представник
Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області приймаючи
участь в судовому засіданні від 17.08.07 р. позов визнав, вважаючи, що вимоги
ОСОБА_1 не суперечать Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України" (далі Закон).

Обґрунтовуючи
свої доводи представник пояснив, що відповідно до вищевказаного закону місце проживання, це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад
шість місяців на

2

рік; реєстрація це - внесення відомостей до
паспортного документа про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу
спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до
ст.12 Закону, вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не
досягли 16-річного віку.

Аналізуючи,
дані вимоги Закону та матеріали справи, представник вважає, що місце проживання неповнолітнього визначене судовим рішенням, а також батьками за адресою: АДРЕСА_2, де проживає
матір.

Так як,
дитина не досягла 16-річного віку, вона не має права на вільний вибір місця проживання і її реєстрація повинна бути здійснена за місцем
проживання матері.

В даному
судовому засіданні представник звернувся до суду з заявою, в якій просив слухати справу у його відсутності, з
урахуванням його пояснень та винести рішення на розсуд суду.

Викладення позиції Приморської
районної адміністрації Одеської міської ради в особі  органу опіки та піклування:

Представники
вважають, що зняття неповнолітньої особи з м'ясця реєстрації його батька з
зобов'язанням матері зареєструвати його в подальшому за своїм місцем
проживання, не буде суперечити його інтересам і порушувати
його прав.

Обов'язково,
на думку представників, необхідно зобов'язати матір здійснити
реєстрацію за своєю адресою.

Викладення
позиції позивача ОСОБА_1:

В остаточній
редакції свого позову ОСОБА_1 просить зобов'язати неповнолітнього ОСОБА_2, в
інтересах якого діє ОСОБА_3, не перешкоджати йому в здійсненні права
власності на квартиру АДРЕСА_1 та на підставі вимог ст.107 ЖК
України винести рішення, яким
неповнолітнього зняти з реєстраційного обліку.

Посилаючись на
ст.107 ЖК України, ОСОБА_1 вважає, що особа, яка вибула на постійне проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування
цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Також ОСОБА_1
просить на підставі Закону зобов'язати ОСОБА_3 здійснити реєстрацію їх
дитини за своїм місцем проживання.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
пояснив наступне.

З 28.12.1993
р. він є власником квартири АДРЕСА_1.

21 вересня 1996 р. між ним та
ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_2, якого він зареєстрував по місцю знаходження
квартири, яка є його власністю.

До того, як
шлюб був розірваний, тобто до 25 грудня 2000 p., подружжя та їх дитина проживали за
адресою: АДРЕСА_1.

Суд, постановляючи рішення про
розірвання шлюбу, за взаємною згодою батьків визначив місце проживання дитини
разом з матір'ю за її адресою.

Докази, які
підтверджують місце проживання дитини, на думку позивача є: рішення про розірвання шлюбу; позовна заява ОСОБА_3 про стягнення з
нього аліментів; висновок Київської районної адміністрації Одеської міської
ради „Про визначення участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім
ОСОБА_1".

3

Обґрунтовуючи
мотиви чому він бажає зняти свого неповнолітнього сина з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1 зазначив, що 21 лютого 2004 р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 і від
даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_6.

Враховуючи, що з відповідачкою у
нього дуже напружені стосунки, він не може кожен раз звертатися до неї з
проханням для здійснення будь-яких дій по
розпорядженню квартирою, а також про реєстрацію в дану квартиру інших
осіб.

Мотивувальна
частина рішення.

Суд
з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з
наступних підстав.

Судовим
розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 1993 р. належить квартира АДРЕСА_1.

21 вересня 1996 р. ОСОБА_1
зареєстрував шлюб з ОСОБА_3

Як пояснював позивач та проти цього
не заперечував представник відповідачки, після реєстрації шлюбу
ОСОБА_1 поселився в квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в період вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_2, який також проживав і до вказаного часу проживає
в вищевказаній квартирі своєї матері.

18 листопада 1998 р. позивач
зареєстрував свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 в
належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

25 грудня 2000
р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішенням Жовтневого районного суду
м. Одеси був розірваний, а неповнолітній ОСОБА_2 був залишений
проживати разом з матір'ю.

18 червня 2007 р. рішенням
Київського районного суду м. Одеси з ОСОБА_1 були
стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3, на утримання сина ОСОБА_2.

Із вказаного
рішення вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю і його
батько перераховує аліменти грошовими переказами на ім'я ОСОБА_3.

З висновку Київської районної
адміністрації Одеської міської ради від 25 січня
2007 р. про визначення участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_2, убачається, що неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_1.

Даний висновок був зроблений на
підставі заяви ОСОБА_1 про визначення порядку участі батька у вихованні та
спілкуванні з сином ОСОБА_2, так як між батьками виник
спір з питань його участі у виховані дитини.

Суд вважає,
що правовідносини, які виникли між сторонами необхідно вирішувати на підставі
норм цивільного та житлового Кодексу, а також Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
України"

Відповідно до ст.29 ч.3 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла
десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

Виходячи з
правових позицій Верховного Суду України член сім'ї власника квартири втрачає право на її користування у разі вибуття на інше

4

постійне місце проживання і
припинення внаслідок цього сімейних стосунків із власником.

Також Верховний суд України в даних
правових позиціях зазначив, що при вирішенні спорів пов'язаних із користуванням
жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві
приватної власності (про вселення, право користування
тощо), слід виходити з норм гл.б розд.3 ЖК України про
користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного
житлового фонду.

Норми гл.2 цього розділу ЖК України
про користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського
житлового фонду до житлових відносин у приватному
житловому фонді застосовуються у випадках коли в гл.6 ЖК є посилання на них або коли схожі житлові відносини не
врегульовані нормами гл.6 і застосування до них норм гл.2 не суперечить їх змісту.

Обставини справи свідчать про те,
що підставою для зняття неповнолітнього з реєстраційного обліку є його вибуття
на інше постійне місце проживання за адресою своєї
матері: АДРЕСА_2.

Суд вважає,
що позивач, посилаючись на вимоги ст.107 ЖК України, правильно
встановив правову підставу позову.

Так стаття
107 ч.2 ЖК України передбачає, що у разі вибуття члена сім'ї наймача на постійне проживання в інше жиле приміщення, він втрачає
право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Про законність вимог позивача також свідчать ухвали Верховного суду України
по аналогічним справам.

Так, в ухвалі від 14.01.98 р. (В ВСУ - 1998 №4) зазначається, що на підставі ст.107 ЖК України наймач жилого приміщення або член його сім'ї
може бути визнаний судом таким, що втратив право користування цим приміщенням,
якщо фактичні дані справи свідчать про обрання ним іншого постійного місця
проживання.

Також по справі, яка розглядалася
президією Івано-Франківського обласного суду від 08 серпня 1997 p., вбачається, що заступник голови Верховного суду України звернувся з протестом на
скасування рішення до даної судової установи, де
зазначив, що сторони добровільно визначили .місце проживання дитини з
відповідачкою і вона не заперечувала проти того, що проживає разом з донькою в іншому жилому приміщенні.

Враховуючи, що
сторони добровільно визначили місце проживання сина і ці обставини ними не оспорюються, суд приходить до висновку, що немає
перешкод для винесення рішення про зняття неповнолітнього з реєстраційного
обліку.

Відповідно до вимог ст.7 Закону
зняття з реєстрації місця проживання здійснюється
в тому числі і за остаточним рішенням суду (про позбавлення права власності на
житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Стаття 319 ЦК України, передбачає, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд і згідно
зі ст.391 ЦК України, має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження
майном.

Слід зауважити, що реєстрація
неповнолітнього порушує права позивача, належним чином володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Як власник, він має право звернутися до суду з вимогою про усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Беручи до
уваги, що зняття з реєстрації стосується неповнолітнього, суд вважає необхідним захистити його права відносно реєстрації за місцем фактичного
проживання.

5

Для цього, суд покладає на матір
неповнолітнього обов'язок зареєструвати його, в порядку
встановленому Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", за місцем
свого проживання за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 45, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
до неповнолітнього ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, Приморського РВ ОМУ ГУ МСВ України в Одеській області про
усунення перешкод в здійсненні права
власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку, до ОСОБА_3 про зобов'язання здійснити реєстрацію неповнолітнього ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобов'язати
неповнолітнього ОСОБА_2, 1997 року народження, в
інтересах якого діє ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 в здійсненні
права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Приморський РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області в особі відділу громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати
ОСОБА_3 на протязі одного місяця після набрання законної сили рішення
суду подати в Київський РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області
заяву про реєстрацію ОСОБА_2, 1997 року народження за адресою:
АДРЕСА_2.

Рішення суду
набирає законної сили на протязі десяти днів, якщо не буде подано
заяву про апеляційне оскарження.

Якщо буде
подана заява про апеляційне оскарження, а апеляційна скарга на протязі двадцяти днів не буде подана, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Якщо рішення
суду буде оскаржене в апеляційному порядку воно набирає законної сили після його розгляду, якщо воно не скасовано.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.