РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2007р.                    Ленінський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого
судді             Терентьєва П.П.

при секретарі                     Безбородовій О.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Виконкому Ленінського району м. Харкова про визнання права користування
жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом і
просить визнати за нею право користування житлом по АДРЕСА_1 посилаючись на те,
що має на це законне право.

У
судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, пояснивши при цьому, що
вона мешкала з матір*ю і доглядала за нею, але своєчасно приватизувати дану
квартиру мати не змогла у зв*язку з захворюванням.

Представник
Виконкому проти позову заперечувала, пояснив у судовому засіданні, що дане
житло було надано на одну людину - матері позивачки, яка постійно мешкала одна,
причому на наступний час є велика заборгованість за комунальні послуги.

Наймачем
однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_2., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1про що свідчить копії документів
наданих до суду. (арк..спр.10- 13). Після її смерті в квартирі осталася
проживати донька (позивачка по справі), яка постійно доглядала мати до її
смерті.

Рішенням
Виконкому Ленінської районної Ради м. Харкова від 6 березня 2007 року дана
квартира була включена до числа службових.

Згідно
зі ст. 64 ЖК України члени сім*ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов*язки, що
випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно
до ст. 65 ЖК України наймач вправі у встановленому порядку за згодою всіх
членів, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Заперечення
представника Виконкому про те, що позивачка не мешкала з матір*ю і не доглядала
за нею суд вважає необгрунтованими, оскільки усі свідки з боку позивачки у
судовому засіданні підтвердили про те, що ОСОБА_1 дійсно доглядала за матір*ю і
мешкала разом з нею до її смерті, але оформити документи на приватизацію не
змогла, так як ОСОБА_2. страждала
психічним захворюванням і не бажала цього.

Позивачка
дійсно деякий час мешкала за місцем своєї реєстрації - у двокімнатній квартирі
за АДРЕСА_2 але по причині догляду за онуками і цей факт не може бути підставою
для відмови у позові у даному випадку, оскільки відповідачем до суду не було
представлено доказів, які належним чином свідчать про її відсутність у спірному
жилому приміщенню. Більш того, жоден із свідків з боку відповідача не зміг
підтвердити факт не проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі ( у судовому
засіданні були допитані свідки - дільничний інспектор та начальник ЖЕУ).

Заперечення
представника відповідача про те, що ОСОБА_1 перед подачею позову до суду
відчужила належну їй 14 частину квартири АДРЕСА_2 з наміром скорішого
реєстрування в спірній

квартирі,
суд вважає необгрунтованими, оскільки в указаній квартирі, крім неї
зареєстровано ще четверо осіб, - колишній чоловік і сім*я доньки (донька,
чоловік та їх дитина) і позивачка змушена була мешкати разом з матір*ю у
спірній квартирі, більш того, у лютому 1998 року, як свідчить копія свідоцтва
про розірвання шлюбу (арк.хпр. 15) шлюб між нею та ОСОБА_3. розірвано.

Факт
заборгованості за комунальні послуги спірної квартири не може бути підставою
для відмови у позові, виходячи з матеріального забезпечення позивачки та її
матері, яка була хворою людиною.

Включення
спірної квартири до числа службових було призведено не обгрунтовано, оскільки
відповідно до ст. 58, 122 ЖК України ордер може бути виданий лише на вільне
жиле приміщення.

Таким
чином у судовому засіданні встановлено, що позивачка мешкала у спірній квартирі
разом з матір*ю і її відсутність деякий час у вказаній квартирі не є причиною
для відмови у позові, бо факт не проживання її належним чином не знайшов
підтвердження у судовому засіданні, також не сплата комунальних послуг не є
підставою для відмови у позові, оскільки ОСОБА_2.
страждала психічним захворюванням і своєчасно не в змозі була приватизувати
приміщення, більш того, рішення Виконкому про включення квартири у число
службових, суд вважає необгрунтованим, у зв*язку з чим позов підлягає
задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст. 64, 65 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати за
ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський райсуд м. Харкова шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції, або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.