АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 22-ц-1234-Ф/07р.

Головуючий у першій інстанції Муратова
Ж.А.

Суддя-доповідач Іщенко В.І.

25 вересня 2007 року                                                                                   м. Феодосія

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії у складі:

головуючого судді:
Моісеєнко Т.І.,

суддів   Іщенка В.І.,Полянської В. О.,

при секретарі:
Петриченко О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії справу за позовом ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства Фірма „Донна" про
зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги, компенсації
за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за затримку
видачі трудової книжки, за апеляційною скаргою Приватного підприємства Фірма
„Донна" на рішення Керченського міського суду Автономної Республіки Крим
від 18 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду
з позовом до МПП Фірма „Донна". Мотивуючи свої вимоги порушенням з боку
відповідача законодавства про працю, просить змінити формулювання причини
звільнення з ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на ч. 3 ст. 38 КЗпП
України - за власним бажанням у зв'язку з порушенням законодавства про працю,
стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі 1050 грн., компенсацію за
невикористані дні відпустки за 2003-2004 роки у розмірі 789,36 грн., середній
заробіток за затримку видачі трудової книжки 599,06 грн.

Рішенням Керченського
міського суду АР Крим від 18 травня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1.
задоволені: змінено формулювання причини звільнення з ст. 38 КЗпП України за
власним бажанням на ч. 3 ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням у зв'язку з
порушенням законодавства про працю, стягнуто з ПП Фірма „Донна" на користь
позивача вихідну допомогу у розмірі 1050 грн., компенсацію за невикористані дні
відпуски за 2003 - 2004 рік у розмірі 789,36 грн., середній заробіток за
затримку видачі трудової книжки 599,06 грн.

Не погодившись з таким
судовим рішенням, ПП Фірма „Донна", яке є правонаступником МПП Фірма
„Донна", подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване ним
рішення скасувати та ухвалити по справі нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1. В обгрунтування своїх вимог апелянт посилається на
неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і надання неналежної правової
оцінки доказам, які надавалися апелянтом.

2

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПП Фірма
„Донна" підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що станом на 01 квітня
2006 р. у відповідача перед ОСОБА_1. створилася заборгованість за невиплату
заробітної плати у розмірі 71 грн. 49 коп., що свідчить про невиконання ПП
Фірма „Донна" вимог трудового законодавства щодо виплати заробітної плати,
через що з відповідача підлягає стягненню і вихідна допомога. Крім того,
ухвалюючи рішення в частині стягнення компенсації за невикористані дні
відпустки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем така
компенсація ОСОБА_1. не виплачувалася і даних про це матеріали справи не
містять. Також, суд першої інстанції, стягуючи на користь ОСОБА_1. середній
заробіток за час затримки видачі трудової книжки, прийшов до висновку про
неспроможність посилання відповідача на його неможливість провести такі дії
через смерть власника підприємства та відсутність в нього права на проведення
будь-яких дій від імені підприємства.

З такими висновками суду не
погоджується колегія суддів, оскільки судом не були ретельно досліджені докази
по справі, а дослідженим доказам не була надана належна правова оцінка. Судом
неправильно встановлені фактичні обставини справи, характер спірних
правовідносин і постановлене рішення, не можна визнати таким, що відповідає
вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.113 ч.1 ГК
України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі
приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без
громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці.

Колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої інстанції щодо порушення МПП Фірма
„Донна" вимог трудового законодавства, що виразилося у несвоєчасній
виплаті заробітної плати працівникам підприємства, оскільки така невиплата не
носила систематичного характеру і суми невиплачених заробітних плат не були
великими, а невиплата заробітної плати була пов'язана з хворобою єдиного
засновника і власника підприємства. Крім того, в заяві позивача про звільнення
вказано, що він просить звільнити його за ст.38 КЗпП України, тобто за власним
бажанням, що підприємством і було зроблено.

За таких обставин, колегія
суддів не вбачає підстав для зміни формулювання причини звільнення та стягнення
з відповідача на користь ОСОБА_1. вихідної допомоги, передбаченої ст.44 КЗпП
України. Отже, висновки суду першої інстанції по вказаній частині позовних
вимог не можна визнати обгрунтованими.

Що стосується вимог
ОСОБА_1. про виплату йому середнього заробітку за час затримки видачі трудової
книжки, то і в даному випадку такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки
на час його звільнення власник підприємства помер, а його спадкоємець ще не
набрав право власності на спадкове майно, яким є підприємство і не мав права,
відповідно до положень господарського законодавства України, проводити будь-які
дії від імені підприємства.

Згідно зі ст.202 ч.1 ГК
України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним
чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою
сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

За ст.202 ч.3 ГК України до відносин щодо припинення
господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

3

Відповідно до ст.608 ч.1 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою.

На правові відносини щодо
виплати заробітної плати розповсюджуються вимоги цивільного законодавства
України щодо виконання зобов'язань і відповідно до цих положень"
зобов'язання припиняється зі смертю боржника, однак, повинні бути виконані його
спадкоємцем - Іваньшиним А.О., який вступив у спадок після смерті одноособового
власника і засновника підприємства у строк і в порядку, передбаченому гл.84 ЦК України. Правовідносини, які виникли між МПП Фірма
„Донна" та позивачем в даному випадку регулюються нормами гл.47 ЦК України.

Не можуть бути також
задоволенні вимоги ОСОБА_1. стосовно виплати йому компенсації за невикористані
дні відпустки, оскільки така компенсація, як вбачається з матеріалів справи,
йому виплачувалася (а.с.52, 55-56), що судом першої інстанції до уваги прийнято
не було.

Таким чином, колегія суддів
вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу ПП Фірма „Донна" та
скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., оскільки оскаржуване ним рішення не можна
визнати правильним та обгрунтованим, таким, що ухвалено з дотриманням вимог
норм матеріального і процесуального права, з урахуванням всіх суттєвих обставин
по справі і наданням дослідженим доказам належної правової оцінки.

На підставі наведеного і,
керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1,3, 313, 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Приватного підприємства Фірма „Донна" - задовольнити.

Рішення Керченського
міського суду Автономної Республіки Крим від 18 травня 2007 року - скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.