справа № 2-633/07
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2007 року                                                                                     м.  Запоріжжя

Заводський районний суд м.  Запоріжжя
у складі:

Головуючого судді     Забіяко Ю.Г.

при секретарі               Вінник
Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3,  треті особи орган опіки та піклування,  приватний нотаріус ОСОБА_4.,  про визнання договору дарування недійсним та
за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  третя особа орган опіки та піклування,  про усунення перешкод у здійсненні права
власності та вселення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2. в інтересах неповнолітньогоОСОБА_3. в січні 2007
р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1. про усунення перешкод у здійсненні
права власності та вселення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на
те,  що неповнолітньому ОСОБА_3. належить
на праві власності 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі згідно договору дарування,  а відповідачу належить на праві власності 1/3
частина квартири. Вона разом з сином проживала у вказаній квартирі з 2001 р. по
2004 p.,  перебуваючи з відповідачем у фактичних
шлюбних відносинах,  який потім без їх
дозволу змінив замки і відмовився дати ключі від вхідних дверей,  в квартиру не впускає,  чим грубо порушує права та інтереси неповнолітньої
дитини.

ОСОБА_1. у березні 2007р. звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2.,  яка діє в інтересах
неповнолітньогоОСОБА_3. про визнання договору дарування частини квартири,  укладеного 02.11.2001р. між ним та
відповідачем,  яка діє як представник неповнолітнього
недійсним.  В обґрунтування своїх
позовних вимог посилався на те,  що на
підставі договору дарування від 15.03.2001 р. він набув право власності на
двокімнатну квартируАДРЕСА_1 в м.
Запоріжжі. В зв'язку з тим,  що у
жовтні 2001 року до нього звернулася його знайома ОСОБА_2. з метою отримання
дозволу органу опіки та піклування на продаж її квартири АДРЕСА_2 в м.  Запоріжжі,
1/2 частина якої належала неповнолітньому ОСОБА_3.,  для її подальшої продажі,  та запевнивши,  що надалі буде купувати його квартируАДРЕСА_1
в м.  Запоріжжі,  тому 02.11.2001р. вони оформили договір
дарування неповнолітньому ОСОБА_3. 2/3 частини квартири,  але він був фіктивний,  без створення правових наслідків,  яким приховувався інший реальний правочин
купівлі-продажу цієї квартири.

Ухвалою суду від
04.06.2007р. обидва позови були об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_2. підтримала свої позовні
вимоги на підставах,  які викладені в
позові,  позов ОСОБА_1. не визнала,  надала свої заперечення,  та пояснила,
що вони проживали разом та перебували у фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем з 1991 p.,  ІНФОРМАЦІЯ_1.
народився син ОСОБА_3.,  спочатку вони
проживали в квартирі її батьків,  потім
по АДРЕСА_4,  яку купували за гроші її
батьків,  потім продали її та купили
квартиру по АДРЕСА_2  потім у 2001 р.
придбали квартиру по АДРЕСА_1,  договір
дарування на 2/3 частини якої оформили між ОСОБА_1. та його неповнолітнім сином
ОСОБА_3. за ініціативи та добровільної згоди відповідача,  проживали там всі разом до листопада 2004
року,  син був зареєстрований,  потім відповідач вигнав її з сином,  та вони зараз не мають постійного місця
проживання,  але тільки в 2007 році вона
зареєструвала право власності на 2/3 частини квартири по договору дарування у
зв'язку з тим,  що тільки тоді
зареєструвалися у АДРЕСА_5 та отримала ідентифікаційний код на дитину,  в 2007 році зареєструвала сина та себе за
вищевказаною адресою,  та здійснює оплату
за комунальні послуги.

Представник ОСОБА_2. пояснила,  що строк позовної давності щодо визнання
договору дарування недійсним сплив ще у 2004 році,  крім цього,
ці позовні вимоги ОСОБА_1. пред'явив після пред'явлення вимог ОСОБА_2.
про усунення перешкод у користуванні

власністю та вселення. Договір дарування від 02.11.2001р.
укладений між ОСОБА_1. та неповнолітнім ОСОБА_3. є дійсним,  оскільки здійснений з метою цивільно-правових
наслідків,  обумовлених ними і був
спрямований на придбання,  зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків,
угода не може бути визнана недійсною,
бо здійснена без порушень закону,
відображала дійсну волю сторін та у ОСОБА_1. був намір безвідплатної
передачі 2/3 частини квартири своєму синові ОСОБА_3.,  який з матір'ю постійно проживав у
подарованій йому квартирі,  договір
укладений у письмовий формі та посвідчений нотаріально. В даний час ОСОБА_1.
дійсно чинить перешкоди у користуванні власністю,  не допускає проживати в квартирі.

ОСОБА_1. пояснив,
що він не заперечує щоб неповнолітній ОСОБА_3. проживав у спірній
квартирі,  де йому належить право власності
на 2/3 частини згідно договору дарування,
він не оспорює право власності його сина,  однак не бажає,  щоб там проживала ОСОБА_2.,  бо вони знаходяться у неприязних
стосунках,  підтвердив,  що вони з нею проживали разом з 1991 р. по
2004 p.,  спочатку у квартирі її батьків,  потім в квартирі по АДРЕСА_6,  потім поАДРЕСА_7,  з 2001р. по 2004р. проживали всі разом однією
сім'єю в квартиріАДРЕСА_1,  знаходячись у
фактичних шлюбних відносинах,  а в
листопаді 2004 р. він вивіз всі речі ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 із
квартири,  бо у них виникла конфліктна
ситуація та не бажає,  щоб на даний час
вони проживали разом.

Представник ОСОБА_1. пояснив,  що договір дарування необхідно визнати
недійсним,  оскільки він був фіктивним.

Представник третьої особи органа опіки та піклування
пояснив,  що дійсно порушуються права
власності неповнолітнього,  його право на
житло з боку ОСОБА_1.,  тому його позов
не обґрунтований,  а позов ОСОБА_2. в
інтересах сина законний.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4. в судове
засідання не з'явилася,  просила справу
розглянути без її участі. В своєму листі від 12.06.2007р. пояснила,  що нею 02.11.2001р. посвідчено договір
дарування 2/3 частин квартириАДРЕСА_1 в м.
Запоріжжі на ім'я малолітньогоОСОБА_3.,
ІНФОРМАЦІЯ_1.н.,  договір
підписала його мати ОСОБА_2.3 дозволу органа опіки та піклування Заводської
районної адміністрації від 02.11.2001р. НОМЕР_1,  що про добровільне здійснення дарування
ОСОБА_1. свідчить підписання ним цього договору,  в якому значиться,  що він розуміє значення своїх дій та діє
добровільно,  та про те,  що сторони підтверджують відповідність
договору їх дійсним намірам,  сторони до
підписання договору знайомилися з проектом договору,  потім їм було роз'яснено суть договору та
його юридичні наслідки і порядок і строки його оскарження і тільки після цього
підписали договір,  тобто в дотримання
всіх вимог діючого законодавства.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників,  представника третьої особи,  показання свідків,  вивчивши і дослідивши письмові матеріали
справи,  аналізуючи і оцінюючи надані
докази,  приходить до висновку,  що позов ОСОБА_1. не обгрунтований,  тому не підлягає задоволенню,  а позовні вимоги ОСОБА_2. в інтересах
неповнолітньогоОСОБА_3. обгрунтовані,
законні та підлягають задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено,  та не заперечували сторони,  що з 1991 року по 2004 рік ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. проживали разом,  однією
сім'єю,  спочатку в квартирі у її
батьків,  потім в квартирі по
АДРЕСА_4,  яку купували за гроші її
батьків,  потім продали її та купили
квартиру по АДРЕСА_2

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1.,  тобто у період сумісного проживання ОСОБА_2.
та ОСОБА_1. (а.с. 53).

ОСОБА_2. та неповнолітній ОСОБА_3. мали на праві
власності квартиру АДРЕСА_2 в м.  Запоріжжі,  та згідно договору купівлі-продажу від
02.11.2001 р. продали її (а.с. 6). ОСОБА_1. мав на праві власності
квартируАДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі на
підставі договору дарування від 15.03.2001р. (а.с. 15).

Згідно договору від 02.11.2001р. ОСОБА_1. подарував 2/3
частини квартириАДРЕСА_1 в М. Запоріжжі неповнолітньому ОСОБА_3.,  його мати ОСОБА_2. діяла як законний його
представник на підставі Розпорядження голови Орджонікідзевської районної
адміністраціі м.  Запоріжжя НОМЕР_1 від
02.11.2001 р. (а.с. 5,  62). Договір який
був посвідчений нотаріально,  приватним
нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області
ОСОБА_4.,  та згідно п.6 якого сторони
підтвердили,  що договір відповідає їхнім
дійсним намірам і не носить характеру мнимої та удаваної угоди,  а також не є зловмисною угодою. Це також
підтверджується письмовими поясненням приватного нотаріусу ОСОБА_4. (а.с. 80).
Зареєстровано право власності в ОП ЗМБТІ 17.01.2007р. (а.с. 52).

З цього часу по 2004 рік вони всі разом проживали в квартиріАДРЕСА_1
в м.  Запоріжжі,  неповнолітній ОСОБА_3. навчається у
Запорізькій гімназії НОМЕР_2,  що
знаходиться в Заводському району по АДРЕСА_3 в М. Запоріжжі,  згідно довідки гімназії НОМЕР_3 від
13.04.2007р. з першого по шостий клас ОСОБА_3. був зареєстрований з адресою
АДРЕСА_1 (а.с. 85).

Проживання сторін однією сім'єю з 1991р. по 2004р. також
підтвердили свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_6. (а.с. 93-94),  також вони підтвердили,  що ОСОБА_1. подарував ОСОБА_3. частину спірної
квартири добровільно,  так як бажав,  щоб у сина була власність. Крім цього
підтвердили,  що ОСОБА_2.3 неповнолітнім
сином в даний час не мають постійного місця проживання.

Згідно довідки ЖЕУ ВАТ „Запоріжвогнетрив" від
06.04.2007р. ОСОБА_2. та неповнолітній ОСОБА_3. зареєстровані за адресою
АДРЕСА_1 (а.с. 84).

Згідно квитанцій ОСОБА_2. сплачує за комунальні послуги
за квартируАДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі (а.с.
88-91).

Як пояснила ОСОБА_2. та підтвердив ОСОБА_7.,  у 2004 році він вивіз їх речі зі спірної
квартири та по цей час створює перешкоди у користуванні та проживанні в
квартирі,  де 2/3 частина належить його
сину,  згідно договору дарування.

Іншого будь-якого жила або власності,  зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2. або на
ім'яОСОБА_3. немає,  що підтверджується
довідками ОП ЗМБТІ (а.с. 86-87).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1. про визнання договору
дарування від 02.11.2001р. недійсним,  то
його обґрунтування позову щодо того,  що
це була фіктивна угода,  тобто без наміру
створення правових наслідків та ним приховувався інший реальний правочин,  а саме договір-купівлі-продажу,  спростувалися поясненнями сторін та іншими
доказами по справі. В своїх поясненнях в суді,
ОСОБА_1. вказував на те,  що він
не заперечує проти права власності на 2/3 частини квартири за ОСОБА_3.,  що він подарував своєму синові частину
квартиру,  та він не проти,  що він там проживав,  тобто сам підтвердив в суді,  що договір дарування відповідав всім вимогам
закону та дійсний намірам сторін,  в
зв'язку з чим законних підстав для визнання вказаного договору дарування
недійсним немає,  він був укладений у
відповідності з вимогами  ст.  ст.
227,  243 ЦК України (1963р.),
тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Договір дарування
вважається укладеним з моменту передачі майна тому,  кому дарується,  а саме після укладення цієї угоди,  ОСОБА_3. зі своєю матір'ю ОСОБА_2 постійно
проживав у спірній квартирі по 2004р.

Також в судовому засіданні знайшло своє
підтвердження,  що ОСОБА_1. чинить
перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням неповнолітньому
ОСОБА_3.,  який має право власності на
2/3 частини квартири згідно договору дарування від 02.11.2001 р.,  а також не допускає проживати в квартиру
законного представника неповнолітньогоОСОБА_3. його мати ОСОБА_2.

Відповідно до  ст.
383 ЦК
України власник квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання ч.1енів своєї сім'ї,
інших осіб.

Відповідно до  ст.
386 ЦК
України власник,
права якого порушені,  має право
на звернення до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій особою,  яка порушує права власності. Згідно
вимог  ст. 48 Закону України „Про
власність" та  ст. 391 цього кодексу
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином в судовому засіданні встановлено,  що право неповнолітньогоОСОБА_3. щодо
володіння спірною квартирою порушується відповідачем ОСОБА_1.,  тому що,
він чинить перешкоди,  а тому
позов законного представника неповнолітнього ОСОБА_2. обґрунтований,  законний та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись,   ст.
ст. 227,  243 ЦК України (1963 р.),
ст.  ст.  383,
386,  391 ЦК України,   ст. 48
Закону України „Про власність",
ст.  ст. 57-60,  88,
209,  212-2.15 ЦПК України,

суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання договору
дарування 2/3 частин квартириАДРЕСА_1 в м.
Запоріжжі від 02.11.2001р. недійсним -відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод у здійсненні права
власності задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні права власності ОСОБА_3
шляхом його вселення разом з матір'ю ОСОБА_2 в квартируАДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі.

Стягнути з ОСОБА_1. на
користь ОСОБА_2. понесені витрати у розмірі 16 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області через Заводський районний суд м.  Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений  ст. 294 ЦПК
України,  рішення набирає законної сили
після закінчення цього строку.