РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ                 Справа№2а-1422/07

25 травня 2007 року Приморський районний сум м. Одеси у
складі:

головуючого судді                     Терьохіна С.Є.

при секретарі                             Лапшинської Н.Б.,

за участю

представника позивача            ОСОБА_3.

представника відповідача       ОСОБА_4 розглянувши   у
відкритому   судовому  засіданні
цивільну   справу   за
позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і
Приморської районної адміністрації про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на нерухоме майно -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського
районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Приморської районної адміністрації, в якій позивач просить:

·
визнати договір купівлі-продажу від 15.12.2006р.,
укладений між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 - дійсним.

·
визнати за ОСОБА_1, право власності на нерухоме майно
(гараж), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 18.81 кв. м., з
оформленням права власності шляхом реєстрації та видачі свідоцтва на право
власності на нерухоме майно (гараж),
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 18,81 кв. м.

- визнати
незаконною бездіяльність Приморської районної адміністрації при розгляді заяви від
20.12.2006р.

Заявлені позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.12.2006р. між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2, був укладений договір купівлі-продажу квартири, за адресою: АДРЕСА_1. Угода була посвідчена
приватним нотаріусом Безуля О.М. Далі 15.12.2006р. між позивачем та
відповідачем була досягнута домовленість про передачу позивачу у власність на
умовах купівлі-продажу нерухомого майна (гаража), що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, площею 18,81 кв.м., зазначена домовленість була оформлена у письмовій
формі у вигляді договору купівлі-продажу від 15.12.2006р.

За відчужуване
нерухоме, майно відповідач одночасно з підписанням зазначеного вище Договору
отримав грошову суму у розмірі 2 000 (три тисячі) гривень, про що зазначено у
п. 2.1 Договору. Також, між сторонами був підписаний акт прийому-передачі
нерухомого майна (гаражу) від 15.12.2006р.,
згідно якому відповідач передав позивачу нерухоме майно (гараж).

Слід зазначити,
що факт виконання договору підтверджується, по - перше: отриманням відповідачем
повної суми відповідно до п.2.1. та п.5.1. Договору; по - друге: підписанням
акту прийому-передачі нерухомого майна (гаражу) від 15.12.2006р.

Між тим, зазначений вище договір купівлі-продажу нерухомого майна в
порушення вимог цивільного законодавства України, був укладений у простій
письмовій формі.

Відповідно до п. 8.1. договору
купівлі-продажу від 15.12.2006р. позивач з відповідачем прийняли на себе зобов'язання
оформити зазначений договір у встановленій законом формі, а саме у нотаріальній
формі. Позивач листом від 18.12.2006р. повідомив відповідача про вимогу прийти
до нотаріуса та оформити договір у нотаріальній формі. Однак, відповідач ні
яким чином не відреагували на цей лист, хоча він був вручений йому на руки.

2

Таким чином, договір
купівлі-продажу від 15.12.2006р. і досі залишається нотаріально не посвідчений.
Зазначене призвело до того, що на сьогоднішній час позивач не в змозі
реалізувати своє право власності на придбане нерухоме майно і, тим більш,
зазначене є перешкодою в оформлені за
ОСОБА_1 у встановленому законом порядку права власності.

Частина 2 ст.
220 ЦК України
встановлює що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним.

А тому на
теперішній час існують усі підстави для визнання договору купівлі-продажу від
15.12.2006р.-дійсним.

Крім того між сторонами була досягнута домовленість про те, що на протязі
10 днів з дати підписання договору купівлі-продажу від 15.12.2006р.,
відповідач звільнить гараж від належних йому речей. Однак, коли 26.12.2006р..
позивач прийшов до свого гаражу та відчинив його, він побачив що, у гаражі продовжують знаходитися різноманітні речи
відповідача.

ОСОБА_1 запропонував звільнити гараж, але йому відповіли,
що у зв'язку тим, що договір-купівлі-продажу не посвідчений, у нотаріуса, тому
він не є дійсним і гараж не є власністю . позивача.

Також, позивач
звернувся з листом від 20.12.2006р. до Приморської районної адміністрації з
вимогами винести розпорядження, яким переоформити за, ОСОБА_1, гараж
розташований адресою: АДРЕСА_1, площею 18,7 кв.м., та зобов'язати КП ДЕЗ
«Фонтанський» укласти зі мною договір про збори на утримання належного мені
гаражу. Однак заява не була розглянута по суті та не надана письмова відповідь
про причину її не розгляду.

Відповідно до
ст. 1 Закону Украйни «Про звернення громадян» громадяни Украйни мають право
звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування з заявою або'
клопотанням, щодо реалізації своїх особистих прав та законних інтересів. Згідно
ст. 20 Закону Украйни «Про звернення
громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше 1 місяця
від дня їх надходження. Але ніякої відповіді на заяву позивач не отримав, чим
було порушено його законні права та інтереси по користуванню приватної
власності, а тому, бездіяльність Приморської районної адміністрації при
розгляді заяви ОСОБА_1 є суттєвим порушенням не тільки його законних прав а й
діючого законодавства Украйни.

У судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги позивача підтримав та просить суд задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник
відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно був укладений
договір купівлі-продажу від 15.12.2006р., однак він був укладений в простій
письмовий формі, а відповідно до діючого законодавства Украйни, договір
купівлі-продажу нерухомого майна повинен
бути нотаріально посвідчений. А так як нотаріального посвідчення не відбулося,
то і договір купівлі-продажу від 15.12.2006р. є не дійсним, а тому права
власності на гараж до позивача не перейшло.

Представник
Приморської" районної адміністрації не з'явився, про час та день
слухання  справи повідомлений належним
чином. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, судом було
встановлено, що 13.12.2006р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, був
укладений договір купівлі-продажу квартири, за адресою: АДРЕСА_1. Угода була
посвідчена приватним нотаріусом Безуля О.М. Далі 15.12.2006р. також між
позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про передачу позивачу у
власність на умовах купівлі-продажу нерухомого майна (гаража), що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, площею 18,7 кв.м., зазначена домовленість була оформлена
у письмовій формі у вигляді договору купівлі-продажу від 15.12.2006р. За
відчужуване нерухоме майно відповідач одночасно з підписанням зазначеного вище Договору отримав грошову суму у розмірі 2 000
(три тисячі) гривень, про що зазначено у п. 2.1 Договору. Також, між
сторонами був підписаний акт прийому-передачі нерухомого майна

3

(гаражу) від 15.12.2006р., згідно якому
відповідач передав позивачу нерухоме майно (гараж).

Судом
встановлено, що зазначений вище договір. купівлі-продажу нерухомого майна в порушення вимог цивільного законодавства України,
був укладений у простій письмовій формі.

Однак факт
виконання договору сторонами підтверджується, по - перше: отриманням
відповідачем повної суми відповідно до п.2.1. та п.5.1. Договору; по - друге:
підписанням акту прийому-передачі нерухомого майна (гаражу) від 15.12.2006р.

Відповідно до п. 8.1. договору
купівлі-продажу від 15.12.2006р. позивач з відповідачем прийняли на себе
зобов'язання оформити зазначений договір у встановленій законом формі, а саме у
нотаріальній формі. Позивач листом від 18.12.2006р. повідомив відповідача про
вимогу прийти до нотаріуса та оформити договір у нотаріальній формі. Однак,
відповідач ні яким чином не відреагували на цей лист, хоча він був вручений
йому на руки.

Тому договір
купівлі-продажу від 15.12.2006р. і досі залишається нотаріально не посвідчений.

Частина 2 ст. 220 ЦК
України встановлює що, якщо сторони домовилися щодо усіх . істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Позивач
звернувся з листом від 20.12.2006р. до Приморської районної адміністрації з
вимогами винести розпорядження, яким переоформити за ОСОБА_1, гараж розташований
адресою: АДРЕСА_1, площею 18,7 кв.м., та зобов'язати КП ДЕЗ «Фонтанський»
укласти зі мною договір про збори на утримання належного мені гаражу. Однак
заява не була розглянута по суті та не надана письмова відповідь про причину її
не розгляду.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України
встановлює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання. Ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів зазначає визнання права та
припинення дії, яка порушує право. Ст. 392 ЦК України надає власнику майна можливість пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою.

Ст. 328 ЦК Украйни
передбачає, що права власності набувається на підставах, що не • заборонені
законом, зокрема із правочинів,

За таким
підстав, суд вважає, що правочин (купівля-продаж гаража), що відбувся між
позивачем та відповідачем, може бути затверджений судом.

Відповідно до ч
3 ст. 334 ЦК. Украйни,
право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

. Відповідно до
посилання позивача на ст. 1 Закону Украйни «Про звернення громадян» , про те,
що громадяни Украйни мають право звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування з заявою або клопотанням, щодо реалізації своїх
особистих прав та законних інтересів. Згідно ст. 20 Закону Украйни «Про
звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше 1
місяця від дня їх надходження - суд не вважає, що дана норма наведеного Закону,
врегульовує саме ті відносини, які є предметом даного позову. Разом с тим, суд вважає,
що Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, все одно є належною
стороною в даному спорі, на підставі положення «Положення про районну
адміністрацію. виконкому Одеської міської ради», згідно до якого до відома
районних адміністрації міста, належить
компетенція щодо майнових прав на нерухоме майно площею до 50 м.кв.
Керуючись ст.ст. З, 10, 60, 169, 208 - 213 ЦПК України, ст.ст. 15, 220, 328,
392 ЦК Украйни, суд,- -

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

4

Визнати договір
купівлі-продажу від 11.12.2006р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, право власності
на нерухоме майно (гараж), що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, площею 18.7 кв. м., з • оформленням права
власності шляхом реєстрації та видачі свідоцтва на право власності на нерухоме
майно (гараж), розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 18,7 кв. м. ,

В інший частині позову відмовити.

Дане рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Рішення є
підставою для реєстрації права власності та є обов'язковим до виконання
Комунальним Підприємством «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації
об'єктів нерухомості».

Рішення суду
може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на дане рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, до Апеляційного суду Одеської області, через Приморський
районний суд м. Одеси