Справа №2-115-07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
травня 2007 року Ізяславський райсуд
Хмельницької області в складі: головуючої - судді П'єнти І.В.,  при секретарі Бондарь М. О.,  Дідич
Р.С. ,  за участю адвоката ОСОБА_1,  представника позивача ОСОБА_2.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м.  Ізяславі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі та гідності та ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди,  та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3про захист честі та гідності та ділової
репутації та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4. про захист честі та гідності та
ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову
зазначає,  що 20.12.2006 року на сесії
Ізяславської міської ради нею було поставлено питання депутату ОСОБА_4,  який очолює земельну комісію міської
ради,  на що ОСОБА_4. почав їй грубити,  обізвавши її при всіх "психічно
хворою",  та сказавши про
необхідність надання нею довідки з лікарні про її психічний стан. Відповідно
позивачка вважає,  що відповідач принизив
її людську гідність як жінки,  матері
двох дітей і як депутата. Тому просить суд зобов'язати відповідача при усіх
депутатах міської ради вибачитись перед нею,
та стягнути з відповідача 1000 гривень моральної шкоди.

За
зустрічним позовом позивач ОСОБА_4. в обґрунтування позову зазначає,  що 20.12.2006 року на сесії Ізяславської
міської ради відповідачка ОСОБА_3. обізвала його "хабарником",  чим принизила його честь,  гідність та ділову репутацію. Крім того,  позивач зазначив,  що відповідачка 10-11 жовтня 2006 року
ввірвалась в його робочий кабінет,  який
знаходиться в м.  Ізяславі по вул.  Жовтнева,
1,  що в магазині
"Тетяна",  та виражаючись на
його адресу брутальною та нецензурною лайкою,
стала його ображати,  принижуючи
його честь,  гідність та ділову
репутацію,  називаючи
"хабарником",  який бере хабарі
за виділення земельних ділянок. Тому вважає,
що діями відповідачки йому завдано моральну шкоду,  яку він оцінює в 5000 гривень.

Позивачка
ОСОБА_3. в судовому засіданні підтримала та доповнила позовні вимоги,  просила стягнути з відповідача витрати на
правову допомогу у сумі 1500 гривень,
позовні вимоги за зустрічним позовом не визнає.

Відповідач
ОСОБА_4. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,  посилаючись на те,  що 20.12.2006 року позивачка,  виступаючи на сесії,  почала давати негативну оцінку роботи комісії
по земельних питаннях,  мотивуючи
тим,  що не було вирішено питання про
виділення їй земельної ділянки,  та
безпричинно обізвала його "хабарником",  відповідно він,  оцінюючи її виступ та поведінку,  змушений був звернути увагу на це,  та висловив на її адресу думку про
необхідність надання нею довідки з лікарні про стан здоров'я; позовні вимоги по
зустрічному позову підтримав,  просив
зобов'язати відповідачку в присутності зазначених ним осіб принести публічні
вибачення,  стягнути з ОСОБА_3. на його
користь 5000 гривень моральної шкоди та витрати по правовій допомозі в сумі
1500 гривень.

Вислухавши
пояснення сторін,  допитавши
свідків,  перевіривши матеріали
справи,  суд знаходить,  що позов первісний та зустрічний задоволенню
не підлягають з таких підстав.

В судовому засіданні
встановлено,  що 20.12.2006 року
відбулося засідання сесії Ізяславської міської ради,  на даній сесії розглядались питання щодо
роботи комісій Ізяславської міської ради,
в тому числі і роботи земельної комісії,
головою якої є ОСОБА_4.,  що
підтверджується поясненнями сторін,
показами свідків ОСОБА_5,  ОСОБА_6.,
ОСОБА_7.,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9

На даній
сесії міської ради ОСОБА_3. виступила та висловила свою думку про те,  що земельна комісія діє незаконно,  неналежно виконує свої обов'язки,  проте даний виступ регламентом передбачений
не був,  що підтверджується показам
свідків ОСОБА_5,  ОСОБА_6.,
ОСОБА_7.,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9,
поясненнями відповідача ОСОБА_4. Під час свого виступу позивачка
ОСОБА_3. обізвала відповідача ОСОБА_4. "хабарником",  що підтверджується показами свідків
ОСОБА_7.,  ОСОБА_8 Свідки ОСОБА_10,  ОСОБА_6. пояснили суду,
що вони не пам'ятають таких висловів з боку ОСОБА_3.,  а свідок ОСОБА_9 взагалі не чув такої
розмови. На висловлення позивачки відповідачем ОСОБА_4. у відповідь було
сказано,  що їй необхідно надати довідку
з лікарні про її психічний стан здоров'я,
що підтверджується поясненнями сторін,
показами свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6.,  ОСОБА_7.,  ОСОБА_9 Пояснення позивачки про те,  що відповідач обізвав її "психічно
хворою" підтверджуються лише показами свідка ОСОБА_6.,  які суд оцінює критично,  оскільки в сукупності з іншими доказами не
знайшли свого підтвердження в ході судового засідання.

В судове
засідання позивачкою ОСОБА_3. до матеріалів справи було долучено ряд
документів,  що підтверджують факт
неодноразового звернення позивачки до відповідних органів про надання їй у
приватну власність земельної ділянки за вказаною нею адресою,  але позитивно дане питання вирішено не було.
Відповідно суд вважає,  що позивачка мала
упереджене ставлення до земельної комісії та до голови комісії зокрема,  тому при своєму виступі оцінюючи роботу
комісії,  та враховуючи неможливість
вирішення її особистого питання про виділення їй у приватну власність земельної
ділянки,  назвала ОСОБА_4. "хабарником".
А тому суд рахує,  що дані вислови є
оціночними судженнями ОСОБА_3.

Відповідно
і висловлювання ОСОБА_4. на адресу ОСОБА_3. щодо необхідності надання нею
довідки про її психічний стан здоров'я,
є оцінкою її дій та висловів.

Крім
того,  в судовому зазсіданні знайшов своє
підтвердження і той факт,  що саме 10-11
жовтня 2006 року в період часу з 17 год.
по 18 год. відбулася
суперечка між ОСОБА_3. та ОСОБА_4. в його кабінеті,  що в магазині "Тетяна" по вул.  Жовтнева,
що в м.  Ізяславі,  що підтверджується поясненнями позивача за
зустрічним позовом,  свідченнями свідків
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_13.,
ОСОБА_14 ,  ОСОБА_6.

В
судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4. уточнив позовні
вимоги та зазначив,  що інцидент відбувся
саме 10-11 жовтня 2006 року,  про що
підтверджують вищезазначені свідки.

Допитані
в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_15 ,  ОСОБА_16. суду пояснили,  що ОСОБА_3.,
постійно вечорами вдома,  але дані
свідки не підтвердили факту,  що саме
10-11 жовтня 2006 року з 17 год.
ОСОБА_3. була вдома.

В
матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_3. до голови комісії міської ради
з питань регламенту та депутатської етики про розгляд питання щодо недостойно! поведінки
депутата ОСОБА_4.,  яка датована
12.10.2006 р.,  та зареєстрована в міській раді за
№ЗЦ-745 від 13.10.2006 року,  та
відповідь міської ради на її звернення №1045 від 08.11.2006 року.

Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_17,
ОСОБА_18. суду пояснили,  що 10-11
жовтня 2006 року ОСОБА_3. була вдома у вечірній час,  проте не зазначили з якої години,  тому суд оцінює їх покази критично.

В судовому
засіданні встановлено,  що,  під час суперечки між ОСОБА_3. та
ОСОБА_4.,  вона назвала його
"хабарником",  даючи при цьому
оцінку його діяльності як голови земельної комісії міської ради,  що підтверджується показами свідків
ОСОБА_11,  ОСОБА_13.,  ОСОБА_14
,  ОСОБА_12

Щодо
посилання відповідача ОСОБА_4. на те,  що
ОСОБА_3. висловлювалась на його адресу нецензурною,  брутальною лайкою,  не знайшло свого підтвердження в ході
судового слідства.

Відповідно
до  ст.
34 Конституції України та
ст.  10 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,  яка
згідно  ст.  9 Конституції України є частиною внутрішнього
законодавства,  право на оприлюднення
поглядів,  оцінок,  думок,
суджень має будь-яка особа. З огляду на це,  висловлення оціночних суджень,  якщо вони не містять елементів образи
фізичної особи,  не може бути визнано
проявом неправомірної поведінки.

Згідно з
рішеннями Європейського суду по справі "ОСОБА_19 проти України"
(2006р.) "ОСОБА_20 проти Австрії" (1986р.),  розкриваються підстави розмежування суджень
та фактів - існування фактів може бути підтверджене,  тоді як істинність оціночних суджень -
ні,  крім того в рішенні "ОСОБА_20
проти Австрії"" зазначено,  що
"поле критики політичного діяча значно ширше,  ніж пересічного громадянина". Оцінка -
це є ставлення особи до певного явища або події,  висловленням поглядів та переконань.

З
урахуванням зазначеного,  судження
ОСОБА_4. оспорених позивачкою,  та
судження ОСОБА_3. оспорених ОСОБА_4. не можуть бути розцінено судом,  як розповсюдження неправдивих
відомостей,  які порочать їх честь та
гідність та ділову репутацію.

Згідно
Постанови Пленуму ВСУ №7 від 28.09.1990 року "Про застосування судами
законодавства,  що регулює захист
честі,  гідності та ділової репутації
громадян та організацій",  суди
повинні з'ясувати чи поширені відомості,
про спростування яких пред'явлений позов,  порочать вони честь,  гідність або ділову репутацію позивача,  чи відповідають вони дійсності. Тому має
існувати причинно-наслідковий зв'язок між протиправним винним діянням та
негативними наслідками. Але ні позивачкою ОСОБА_3.,  ні позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4.
не було суду надано належних доказів,  що
підтверджують зниження рівня ділової репутації внаслідок висловлювання ОСОБА_3.
та ОСОБА_4.

Відповідно
до роз'яснень,  що містяться в п. 5
Постанови Пленуму ВСУ №4 від 1995 року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд згідно загальних підстав
цивільно-правової відповідальності повинен обов'язково з'ясувати наявність моральної
шкоди,  протиправність діяння
заподіювача,  наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Відповідно суду вважає,  що
підстав для задоволення первісного та зустрічного позову в частині відшкодування
моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Керуючись
рішеннями Європейського суду по справі "ОСОБА_19 проти України"
(2006р.) "ОСОБА_20 проти Австрії-" (1986р.),   ст.
34 Конституції України,   ст.  10 Конвенції про захист прав людини та основних
свобод,   ст.   ст.
212,  213,  214,
215,  216 ЦПК України,

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_3до ОСОБА_4 про захист честі та гідності та ділової
репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

В задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.