Справа №2-8059/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня
2007 року Приморський районний суд міста Одеси у складі: головуючого
судді  Кравчук Т.С. при секретарі
Лахматової С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні залі
суду м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на
нежиле приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суд з позовом до Одеської міської
ради про визнання права власності на нежиле
(підвальне) приміщення по АДРЕСА_1, площею 181,4 кв.м., посилаючись на те, що с 1997 року по теперішній час користується даним підвальним
приміщенням. Для зручності користування він за власний рахунок зробив у ньому
ремонт та значно поліпшив його санітарний та технічний стан.

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав, просить суд визнати за ним право власності
на нежиле (підвальне) приміщення по АДРЕСА_1, площею 181,4 кв.м.., як складається з: 7- приміщень площею 80,0 кв.м.;
48,6 кв.м.; 27,2 кв.м.; 10,5 кв.м.; 5,1 кв.м.; 4,4 кв.м.; 5,6 кв.м.

Представник Одеської міської ради в
судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слуханн справи був повідомлений в установленому законом порядку,
про причини неявки суд не сповістив.

Згідно со ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини
неявки відповідача, повідомленого належним чином, або
причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі
наявних у них даних чи доказів та постановляє заочне рішення.

Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи , що відповідає положенням
ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача та відповідачів, дослідивши представлені докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що в користуванні ОСОБА_1 знаходиться нежиле (підвальне) приміщення по АДРЕСА_1, площею 181,4 кв.м., с 1997 року по теперішній час, що підтверджує довідка КП ДЭЗ « Жовтневе » від 20.06.2007р.

Тривалий час
технічний та санітарний стан вказаного приміщення був дуже жахливий. Підвал був
захаращений та забруднений.

Згідно акту
КП ДЭЗ « Жовтневе » позивач за свій рахунок і самотужки провів ремонтно
-відбудовні роботи вказаного підвального приміщення . Очистив приміщення від
сміття, побутових відходів і вивезення їх на смітник. Відкачав грунтові води,
якими було заповнені підвальні приміщення. Установив дренажну
систему, для відводу ґрунтових вод. Зробив заміну каналізаційних труб, що протікають. Провів перекладку підпірної стінки
приямка, через який здійснюється вхід у підвальні приміщення. Поміняв
вхідні двері. Провів електроосвітлення.

Проведені
роботи поліпшили санітарний і технічний стан підвального приміщення, запобігли аварійній ситуації з проривом трубопроводів, каналізації.
Осушення підвалу запобігло замочування грунтів та
фундаменту і можливе осідання будинку. Це добре відобразилось на стосунках
позивача із співмешканцями вказаного будинку,
які дали згоду на передачу позивачу у власність підвального приміщення площею
181,4 кв.м., яким він добросовісно користується на протязі десяти років.

Згідно технічного паспорту нежиле
(підвальне) приміщення , розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 181,4 кв.м., складається з приміщень площею 80,0
кв.м.; 48,6 кв.м.; 27,2 кв.м. ; 10,5 кв.м.; 5,1 кв.м.; 4,4 кв.м.; 5,6
кв.м.

Відповідно
технічному висновку про технічний стан елементів несущих конструкцій
підвального приміщення по АДРЕСА_1, після виконання ремонтно - відбудовних робіт відповідають вимогам СНІП 2.08.02-89 * «Нежилі
будівлі». М.Держбуд РССР, 1989р., ВСН 58-88(р) і СНІП 2.08.01-89 і
2.01.02-85, додаток 4 ДБН А 2.2.-1- 95.

2

Після виконання капітального
ремонту технічний стан - нормальний, підвальне приміщення має позитивні
конструктивні характеристики і можуть надалі експлуатуватися.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на знову створене нерухоме майно
(житловий будинок будівлі, споруди і т.п.) виникає з
моменту завершення будівництва (створення майна).

Позивач
завершив капітальний ремонт (ремонтно - відбудовні роботи), та вважає, що він є
власником вказаного нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1    на знову створене нерухоме
майно.

Відповідно до Рішення
Конституційного суду України від 02.-3.2004 року № 4-рп/2004 «У справі за конституційним зверненням ОСОБА_2 та інших громадян
про офіційне тлумачення положень пункту 2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне
тлумачення положень ст.ст.1,10 цього Закону (справа про права співвласників на
допоміжні приміщення багатоквартирних будинків ) допоміжні приміщення (підвали,
сараї, кладочки, горища, колясочні та інші) передаються безплатно у спільну
власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах
багатоквартирних будинків).

Згідно із п 1.2 вказаного рішення
власник неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником допоміжних приміщень нарівні з власниками
приватизованих квартир.

Таким чином,
нежиле приміщення по АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю
мешканців зазначеного будинку.

Відповідно до
ч.2 ст.369 ЦК України, розпорядження майном, що є
у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників.

Всі мешканці дома дали свою згоду
на узаконення позивачем вказаного нежилого приміщення.

Частиною
першою ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном протягом десята років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право
власності на це майне (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позивач відкрито, безперервно
володіє нерухомим майном протягом десяти років, тому вважає, що він
набув право власності за набувальною давністю.

Відповідно до ч.1,2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі
речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають
державній реєстрації та здійснюються відповідним органом,
яким згідно п.1.3. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності
на нерухоме майно, затвердженого наказом міністерства юстиції України від
07.02.2002 року № 7/5 є підприємством БТІ.

Керуючись
ст.ст. 10,15,57,60,215 ЦПК України, ст.ст. 331, 344, 369, 182 ЦК України, ч.2 ст.10 Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду», Рішення Конституційного
суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 року,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати право
власності за ОСОБА_1 на нежиле (підвальне) приміщення , розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею
181,4 кв.м., що складається з приміщень площею 80,0
кв.м.; 48,6 кв.м.; 27,2 кв.м.; 10,5 кв.м.; 5,1 кв.м.; 4,4 кв.м.; 5,6 кв.м.

Рішення підлягає обов'язкової
реєстрації в КП «МБТІ та РОН».

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження й подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. < ст.295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання
його копії.