Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 листопада
2007 року Оболонський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого                                                                        судді
Пшонка P.M.

при
секретарі                                                                     Тищенко
І.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  завданої внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В січні 2007 року позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду з заначеним позовом з тих підстав,  що 03 липня 2006 року в м.  Києві на мосту „Московський" сталася
дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки „Тайота Каріна",  д/н НОМЕР_1,
під керуванням позивача та автомобілем марки „Ліаз",  д/н НОМЕР_2,  яким
керував відповідач ОСОБА_2

Позивач
вважає,  що винним у вказаній пригоді є
ОСОБА_2,  а тому бажає відшкодування
шкоду,  оскільки під час дорожньої
пригоди був пошкоджений його автомобіль.

Враховуючи
викладене,  позивач просить суд стягнути
з відповідача на його користь,  як
відшкодування майнової і моральної шкоди суму в розмірі 15 499, 77 гривень та
судові витрати,  пов'язані із зверненням
до суду.

Відповідач
ОСОБА_2та його представник,  заперечуючи
проти позову,  подали зустрічний
позов,  вважаючи,  що винним в дорожньо-транспортній пригоді є
позивач,  оскільки його вина
підтверджується постановою по адміністративній справі про притягнення
останнього до адміністративної відповідальності.

В
судовому засіданні сторони позови підтримали,
вважаючи,  що винним в
дорожньо-транспортній пригоді є протилежна сторона по справі.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши докази по
справі,  які надані сторонами,  суд встановив наступне.

Як вбачається
із схеми дорожньо-транспортної події перед пригодою автомобілі „Тайота
Каріна" і „Ліаз" рухалися по мосту „Московський" з правого
берега Дніпра.

Із схеми
та письмових пояснень учасників пригоди встановлено,  що під час руху автомобіль „Тайота Каріна"
виїхав на смугу реверсивного руху,  коли
в той момент йому рух по цій смузі було заборонено.

Із
пояснень представника ОСОБА_1встановлено,
що на зустріч йому по реверсивній смузі рухався транспорт,  а тому йому необхідно було негайно звільнити
цю смугу,  шляхом виїзду на праву
смугу,  тобто на ту смугу,  по якій він рухався перед виїздом на
реверсивну.

Із
гальмівного шляху,  що значиться на схемі
пригоди,  вбачається,  що ОСОБА_1. ,
щоб уникнути зіткнення із зустрічним транспортом,  змінив напрямок руху автомобіля вправо і при
цьому застосував екстрене гальмування.

Оскільки
смуга справа була зайнята безперервним потоком автомобілів,  тому й сталося зіткнення із вантажним
автомобілем „Ліаз",   яким керував
ОСОБА_2

Суд в даній
пригоді не вбачає ніякої вини зі сторони водія автомобіля „Ліаз".

Наявність
постанови від 23 листопада 2006 року по адміністративній справі № 3-35900/2006
також підтверджує вину ОСОБА_1в даній дорожньо-транспортній пригоді.

Отже,  згідно ч.3
ст.  61 ЦПК України,  обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь  ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає
надуманим ствердження представника позивача ОСОБА_1на те,  що водій автомобіля „Тайота Каріна"
ОСОБА_1був вимушений виїхати на реверсивну смугу,  яка в той момент була відкрита для зустрічного
руху,  із-за того,  щоб уникнути зіткнення із автомобілем,  який зненацька виїхав на його смугу
(„підрізав").

Щодо посилання
представника позивача про участь у ДТП
третього автомобіля,  то суд вважає
їх безпідставними,  оскільки його участь
не підтверджується жодним доказом та матеріалами як адміністративної так і
цивільної справи,  а отже відповідно до  ст. .
ст. . 10,  60 ЦПК України
посилання на них є необгрунтованими.

Згідно
висновку авто товарознавчого дослідження (а.с.
43 - 45) розмір майнової шкоди,
заподіяної ОСОБА_2.,  становить  360, 73 гривень.

Такий розмір
шкоди ніким не оспорюється,  а тому суд
цей доказ приймає.

Крім того,  суд також погоджується із
тим,  що ОСОБА_2. також заподіяна
моральна шкода,  однак суд не
погоджується із таким розміром,  а тому
вважає,  що розмір моральної шкоди є
меншим.

Суд
вважає,  що ОСОБА_1повинен також
відшкодувати ОСОБА_2. всі
судові витрати,  які ним затрачені.

На
підставі викладеного та  ст.   ст.
1166,  1167 ЦК України,  керуючись
ст.   ст.  10,
15,  60,  61,
208, 209,  212,  215 ЦПК України,  суд -

вирішив:

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  завданої внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди відмовити.

Позов
ОСОБА_2до ОСОБА_1про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  завданої внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 580 /
п»ятсот вісімдесят / гривень 31 копійок та судові витрати в розмірі 81 /
вісімдесят одну / гривню.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2суму завданої моральної шкоди в розмірі 1 000 / одна
тисяча / гривень.

В іншій частині
позову відмовити

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.