Справа № 2- 2204/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

1 червня
2007року. Комінтренівський районний суд міста Харкова у складі: головуючого -
судді Музиченко В. О. при секретарі - Буняєвій М.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові
ради про визнання права користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету
Комінтернівської районної в м. Харкові ради,
у якому просила визнати за нею право користування житловим
приміщенням,  а саме квартирою АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те,  що кімната гостинного типу АДРЕСА_1
знаходиться у відомі виконавчого комітету Комінтернівської районної в м.
Харкові ради. Спірна квартира не приватизована,
житлова площа складає 8, 2 кв.м. Дана кімната була надана ОСОБА_2.

ОСОБА_2. була
психічно хворою людиною,  потребувала
постороннього нагляду. ОСОБА_2.
підтримувала багато років з нею дружні стосунки,  так як ОСОБА_2.
була одинока,  то запропонувала їй
переїхати до неї разом з донькою та допомагати їй. Вона погодилася,  оскільки з чоловіком були погані
стосунки,  а ОСОБА_2. потребувала допомоги. Після того як вона переїхала,  стала їй матеріально допомогати,  купувати продукти харчування,  ліки,
готувати їжу,  допомогати по
дому,  разом з нею вела сумісний бюджет.
За час сумісного життя вони купували різну битову техніку,  зробили ремонт у квартирі,  все її майно та доньки знаходиться в спірній
квартирі.

В травні 2001 року ОСОБА_2.
вийшла з дому і не повернулася до теперішнього часу,  після того як ОСОБА_2. не повернулася,
вона залишилася проживати в квартирі разом з дочкою,  оплачує комунальні послуги на квартиру.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та
просила їх задовольнити.

Представник відповідача - виконавчого комітету
Комінтернівської районної в м. Харкові ради Потоцька Ю.Є. у судовому засіданні
проти задоволення позову заперечувала,
посилаючись на відсутність у ОСОБА_1. письмової згоди на її поселення в
спірну квартиру.

Суд,  заслухавши пояснення
сторін,  свідків,  дослідивши надані письмові докази,  приходить до наступного.

Судом встановлено,  що коли позивач
вселилася в квартиру АДРЕСА_1,  в ній
проживала ОСОБА_2.,  яка була наймачем
спірної квартири,  та в травні 2001 року
пішла з квартири ,  її місцезнаходження
невідомо.

Згідно довідки КЖЄП № 124 Комінтернівського району м. Харкова
вбачається,  що в квартирі АДРЕСА_1 на
спірній житловій площі ніхто не прописан,  квартира не приватизована.

З актів КЖЕП № 124 Комінтернівського району м. Харкова від 11.03.2003
року,  2.11.2004 року,  12.12.2005 року,  від 03.10.2006 року вбачається,  що позивач ОСОБА_1. з часу вселення,  а саме з 2001 року,  в спірній квартирі,  постійно проживає і користується житловим
приміщенням.

Згідно наданої суду квитанції вбачається,
що оплату комунальних послуг за адресою:АДРЕСА_1 сплачує ОСОБА_1.

Згідно довідки міської клінічної лікарні № 13 вбачається,  що позивач на протязі часу з березня 2001
року по теперішній час наглядається в поліклініки ,  місце її проживання вказано: АДРЕСА_1

Згідно довідки дитячої міської лікарні № 1
вбачається,  що дитина позивача
ОСОБА_1  1995 року народження також
наглядається в поліклініці з січня 2004 року та проживає за адресою : АДРЕСА_1

Відповідно до ч.2 cm.
64 ЖК України до членів родини наймача відносяться подружжя наймача,  їх діти та батьки. Членами родини наймача
можуть бути визнані інші особи,  якщо
вони постійно проживають разом із наймачем та ведуть із ним спільне
господарство.

Встановлено,  що позивач постійно
проживала з 2001 року з ОСОБА_2.
однією родиною,  вони вели спільне
господарство. ОСОБА_2. не
заперечувала проти вселення позивача в квартиру з дитиною,  не перешкоджала їх проживанню,  не ставила питання про їх виселення.

Факт проживання позивача у спірній квартирі підтверджується також:
поясненнями свідків - ОСОБА_3.,
ОСОБА_4,  які в судовому засіданні
підтвердили факт проживання позивача однією сім, єю з ОСОБА_2.,  а також: те,  що
підставою для вселення ОСОБА_1. в спірне житлове приміщення було саме прохання ОСОБА_2.,  яка потребувала постороної допомоги і яку їй
надавала  позивач.

Відсутність письмової згоди на вселення позивача в спірну квартиру не
спростовує встановлені судом факти щодо вселення і проживання позивача в
спірній квартирі зі згоди ОСОБА_2.
та ведення ними спільного господарства.

З огляду на вищевикладене суд не приймає до уваги посилання представника
відповідача про відсутність письмових доказів стосовно вселення ОСОБА_1. до
спірної кімнати,  оскільки показання
позивача та свідків суд вважає об, єктивними,
не вірити яким підстав у суду не має.

За таких обставин,  враховуючи
вищевизначене,  суд дійшов висновку,  що позовні вимоги позивача ОСОБА_1. є
обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11,  209,
212,  214-215, 218 ЦПК
України,  cm.cm.61,
64,  65,  106 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4 cm. 295
ЦПК України.