Справа №2-3271/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2007 року Пр
иморський районний суд міста
Одеси у складі:
головуючого - Андрухіва В
.В.
при секретарі - Подсуха С
.М. розглянувши у відкритому с
удовому засіданні в залі суд
у в м.Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА
_2, ОСОБА_3 про визнання до
говору купівлі-продажу недій
сним та визнання права власн
ості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до с
уду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, в якому просив визна
ти договір купівлі-продажу в
ід 10.10.2003 року, укладений між ОС
ОБА_2 та ОСОБА_3, щодо відч
уження 1/4 частини квартири А
ДРЕСА_1 в м. Одесі недійсним т
а визнати за ним право власно
сті на 1/4 частину квартири АД
РЕСА_1 в м. Одесі. Свої вимоги
позивач обґрунтував тим, що н
а підставі свідоцтва про пра
во власності на житло йому на
лежала 1/4 частина квартири А
ДРЕСА_1 в м. Одесі, в спірній к
вартирі також проживають йог
о батьки - батько ОСОБА_2 та
мати ОСОБА_4, а також сестр
а ОСОБА_3, кожному з яких на
лежить також по 1/4 частині ква
ртири. У вересні 2002 року позива
ч уклав з відповідачем ОСОБ
А_2. договір доручення, щодо к
ористування та розпорядженн
я всім належним йому майном. Н
а підставі розладу в особист
их стосунках позивач влітку
2003 року повідомив відповідача
ОСОБА_2. про рішення щодо р
озірвання укладеного між ним
и договору доручення, але на в
имогу позивача повернути вид
ану ним довіреність, відпові
дач повідомив, що він її загуб
ив. У серпні 2005 року позивач вип
адково дізнався, що 10.10.2003 року м
іж відповідачем ОСОБА_2., я
кий діяв на підставі довірен
ості від 21.09.2002 року та ОСОБА_3
. на користь останньої було ук
ладено договір купівлі-прода
жу спірної 1/4 частини квартири
, що належить позивачу на прав
і власності. Позивач ствердж
ує, що батько всупереч його ба
жанню та волевиявленню, післ
я взаємної домовленості щодо
розірвання договору доручен
ня, пішов на зловмисну домовл
еність з ОСОБА_3. та неправ
омірно розпорядився частино
ю квартири, що належить позив
ачу, чим порушив його права та
законні інтереси, неправомі
рно позбавивши його права вл
асності на житло.
У судовому засіданні п
озивач підтримав позовні вим
оги та просив їх задовольнит
и з наведених підстав.
Відповідач ОСОБА_2. в
судовому засіданні позов виз
нав та просив позов задоволь
нити.
Відповідач ОСОБА_3. в
судовому засіданні позов не
визнала, вказуючи на те що у сі
чні 1997 року вона разом з позива
чем та ОСОБА_4., ОСОБА_2. п
риватизували у рівних частка
х 4-х кімнатну квартиру АДРЕ
СА_1 в м. Одесі. У 1998 року позива
ч разом з дружиною придбали к
вартиру АДРЕСА_2вм. Одесі,
де він мешкав до останнього ч
асу. Частину грошей для придб
ання вищевказаної квартири у
розмірі 4 тис. доларів США ОС
ОБА_3. передала позивачу на й
ого прохання з її особистих з
аощаджень. Крім того, у 2003 році
позивачу знадобилися гроші і
він запропонував відповідач
у ОСОБА_3. придбати у нього
1/4 частину квартири № АДРЕСА
_1 з чим вона погодилась, тому
10.10.2003 року між відповідачем
ОСОБА_3. та позивачем,
інтереси якого

представляв ОСОБА_2
. був укладений договір купів
лі-продажу 1/4 частки вказаної
квартири. Відповідач також з
азначала, що при цьому ОСОБ
А_2. отримав для передачі поз
ивачу 26 000 грн., про що зроблено в
ідповідний запис у тексті до
говору купівлі-продажу.
Заслухавши пояснення ст
орін, вивчивши матеріали спр
ави, суд приходить до висновк
у, що у позові необхідно відмо
вити з наступних підстав.
Судом встановлені так
і обставини.
Згідно свідоцтва про
право власності на житло від
9.01.1997 року, ОСОБА_3, ОСОБА_2
, ОСОБА_4, ОСОБА_1 у рівни
х частках належить квартира
АДРЕСА_1 в м. Одесі.
2002 року
ОСОБА_1 згідно довіреності
, посвідченої приватним нота
ріусом Одеського міського но
таріального округу за № 18432, упо
вноважив ОСОБА_2 користув
атися та розпоряджатися свої
м майном.
2003 року між
ОСОБА_2, діючим від імені
ОСОБА_1, на підставі довірен
ості та ОСОБА_3 був укладе
ний договір купівлі-продажу
Ул частини квартири АДРЕСА
_1 в м. Одесі.
Згідно ст.1008 ЦК України до
говір доручення припиняєтьс
я на загальних підставах, а та
кож у разі відмови довірител
я або повіренного від догово
ру. У встановленому законом п
орядку договір доручення при
пинено не було.
Відповідно до ст.215 ЦК Укра
їни підставою недійсності пр
авочину є недодержання в мом
ент вчинення правочину сторо
ною (сторонами) вимог, які вста
новлені ч. 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК Укр
аїни, а саме: зміст правочину н
е може суперечити ЦК, іншим ак
там цивільного законодавств
а, а також моральним засадам с
успільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необх
ідний обсяг цивільної дієзда
тності; волевиявлення учасни
ків правочину має бути вільн
им і відповідати його внутрі
шній волі; правочин має бути с
прямований на реальне настан
ня правових наслідків, що обу
мовлені ним.
Позивач не надав доказів т
ого, що відповідач ОСОБА_2
. всупереч його бажанню та вол
евиявленню, після взаємної д
омовленості щодо розірвання
договору доручення, пішов на
зловмисну домовленість з О
СОБА_3. та неправомірно розп
орядився частиною квартири,
що належить позивачу, чим пор
ушив його права та законні ін
тереси, неправомірно позбави
вши його права власності на ж
итло.
Суд вважає, що твердженн
я позивача, які він навів, як п
ідстави для визнання недійсн
им договору купівлі-продажу,
не підтверджені ніякими док
азами та носять виключно тео
ретичний характер. Пояснення
відповідача ОСОБА_2., який
визнав позов свого сина, тако
ж не підтверджуються будь-як
ими доказами.
За таких обставин, розг
лянувши позов в межах заявле
них позовних вимог та надани
х сторонами доказів, виходяч
и з презумпції правомірності
правочину (ст.204 ЦК України), су
д дійшов висновку про відсут
ність підстав для задоволенн
я позову.
Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виз
нання договору купівлі-прода
жу від 10.10.2003 року, укладеного мі
ж ОСОБА_2 та ОСОБА_3, щод
о відчуження 1/4 частини кварти
ри АДРЕСА_1 в м. Одесі недій
сним та визнання права власн
ості на 1/4 , частину квартири
АДРЕСА_1 в м. Одесі - відмовит
и.
Заяву про апеляційне о
скарження рішення суду може
бути подано протягом десяти

днів з дня проголошення р
ішення. Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подан
а протягом двадцяти днів піс
ля подання заяви про апеляці
йне оскарження.
Рішення суду набирає за
конної сили після закінчення
строку подання заяви про апе
ляційне оскарження, якщо так
у заяву не буде подано. Якщо бу
де подано заяву про апеляцій
не оскарження, ал є апеляційн
а скарга не буде подана у двад
цятиденний строк після подан
ня заяви про апеляційне оска
рження, рішення суду набирає
законної сили після закінче
ння цього строку. У разі подан
ня апеляційної скарги рішенн
я суду, якщо його не скасовано
, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
судом.