Справа № 2-354/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 квітня 2007
року Приморський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого -
судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі - Рудіч С О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,  шляхом знесення незаконно побудованих жилого
приміщення,  зазначеного літерою „А-ж"
та сараю,  зазначеного літерою „X", -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,  шляхом знесення незаконно побудованих жилого
приміщення,  зазначеного літерою
„А-ж" та сараю,  зазначеного літерою
„X",  посилаючись на наступні обставини.

Як зазначає позивач,
він є власником земельної ділянки,
що розташована за адресою АДРЕСА_1,
яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на
земельну ділянку від 21 грудня 2004 року.

Власником сумісної земельної ділянки є відповідач
ОСОБА_2,  який зі слов позивача,  вчиняє неправомірні дії,  що порушують його право власності на земельну
ділянку. Позивач зазначає,  що будівлі,  які належать відповідачеві на праві приватної
власності та на плані земельної ділянки зазначені літерами „А-ж",  „X",  збудовані та розташовані з порушеннями
встановлених законом норм.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання
з'явився,  повністю підтримав заявлені
раніше позовні вимоги,  просив суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання з'явився,  позов не визнав,  просив суд в позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності,
прийнявши до уваги обставини та пояснення позивача та відповідача,  ретельно дослідивши технічну документацію,  суд вважає,
що в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити,  з наступних підстав.

Судом встановлено,  що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 0.0612 га,
розташованої по вулиці Посмітного,
7 що підтверджується державним актом на право власності на земельну
ділянку серії ОД № 2046733 від 21 грудня 2004 року,  виданого на підставі рішення Одеської міської
ради від 20.04.2004 року №2504-XXIV,  за
№74.

Суміжним землевласником є відповідач ОСОБА_3,  що підтверджується планом меж земельної
ділянки за кадастровим №:52:019:0026.

На належній' позивачу земельній ділянці розташований
житловий будинок із надвірними,  спору
дами,  які складають 29/50 частку,  та характеристика яких наводиться у

технічному
паспорті,  виготовленим КП ОМБТІ та РОН
від 19.04.2002 року,  реєстровий
№192-206-277.

Враховуючи вимоги позивача,  судом
з'ясовано,  що у 1989 році певні
дерев'яні частини житлового АДРЕСА_1,  що
належать ОСОБА_2 прийшли в негідність та з метою забезпечення належних житлових
умов ним були зведені відповідні кам'яні споруди,  які були узаконені виконавчим комітетом
Приморської райради №1028 від 14 грудня 1989 року.

Крім того,  в період користування
вказаною нерухомістю,  ОСОБА_2 в 1994
році на зазначеній земельній ділянці за вказаною адресою на місці колишнього
сараю,  власними силами й за власний
рахунок був зведений двоповерховий будинок загальною площею 158 кв.м.. З
приводу введення вказаної будівлі в експлуатацію,  відповідач звертався до Головного управління
архітектури і містобудівництва виконавчого комітету Одеської міської ради,  що підтверджується висновком № 8/94-ГЇ від
06.07.1994 року. Пізніше,  за
результатами розгляду заяви ОСОБА_2,
відповідач отримав свідоцтво на право особистої власності на житловий
АДРЕСА_1,  що було видане Виконавчим
комітетом Приморської райради народних депутатів,  25 серпня 1995 року. Вказане свідоцтво було
видане на підставі рішення Виконкому Приморської райради народних депутатів за
№652 від 18 серпня 1995 року.

Та згодом,  у 2003 році,  в процесі експлуатації 6/25АДРЕСА_1,  без оформлення відповідного дозволу з метою
покращення житлово-побутових умов проживання,
відповідачем ОСОБА_2 було здійснено реконструкцію вказаного будинку з
улаштуванням певних прибудов,  які
пізніше були прийняти в експлуатацію на підставі розпорядження Приморської
районної адміністрації М.Одеси № 3373 від 25.12.2003 року.

При цьому,  ОСОБА_2 є власником 33/50
частки АДРЕСА_1,  що підтверджується
свідоцтвом про право власності № 30699 від 09 березня 2004 року,  виданим на підставі розпорядження Приморської
районної адміністрації Одеської міської ради № 402,  від 19 лютого 2004 року. Технічна
характеристика вказаного будинку наводиться в технічному паспорті від
22.01.2004 року.

Незважаючи на те,
що побудований позивачем житловий будинок розташований на відстані 0, 3
метра від огорожі земельної ділянки позивача ОСОБА_1,  що дійсно є порушенням будівельних,  санітарних та протипожежних норм,  передбачених вимогами ДБН В. 1.1-7-2002
„Пожежна безпека об"єктів будівництва",  СНІП 2.01.02-85* „Протипожежні
норми",  ДБН В 2.2-9-99 „Цивільні
будівлі та споруди". Однак,  суд не
вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача,  оскільки вказаний будинок відповідача ОСОБА_2
закінчений будівництвом й належним чином введений в експлуатацію,  що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 328 ЦК України,  право власності набувається на
підставах,  що не заборонені
законом,  зокрема із правочинів. Право
власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про
власність",  власник на свій розсуд
володіє,  користується і розпоряджається
належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії,  що не суперечать закону. Він може використовувати
майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом
діяльності,  зокрема передавати його
безоплатно або за плату у володіння і користування,  а також у довірчу власність іншим особам.
Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава
безпосередньо не втручається в господарську діяльність суб'єктів права
власності. Власник,  здійснюючи свої
права,  зобов'язаний не завдавати шкоди
навколишньому середовищу,  не порушувати
права та охоронювані законом інтереси громадян,
юридичних осіб і держави.

Як зазначає ст.
48 Закону України „Про власність",
Україна законодавчо забезпечує громадянам,  організаціям та іншим власникам рівні умови
захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його
права,  хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння,  і
відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом.

Ст. 49 Закону України „Про власність" вказує,  що володіння майном вважається
правомірним,  якщо інше не буде
встановлено судом,  третейським судом.

Ретельно дослідивши технічну документацію вказаних часток спірних споруд на
зазначеній земельній ділянці,  суд не
приймає до уваги посилання позивача на незаконність побудованих ОСОБА_2
будівель й не вбачає обґрунтовано можливим відповідні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 15,  57,  60,
208-209,  212-215 ЦПК України, -

ВИР1ШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою,  шляхом знесення незаконно
побудованих жилого приміщення,
зазначеного літерою „А-ж" та сараю,
зазначеного літерою „X" - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.