РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №2-1386/07

18 грудня 2007 року Київський ра
йонний суд м. Донецька в склад
і: головуючого - судді Андрєєв
ої О.М. , при секретарі - Дзюба А.
Л., Євтушенко В.М. , з участю пред
ставника ОСОБА_1 - ОСОБА_
2, представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі су
ду в м. Донецьку справу за позо
вом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, 3-я особа об'єднання с
піввласників багатоквартир
ного будинку «Київський-1», пр
о вселення, усунення перешко
д в користуванні житлом, вста
новлення порядку користуван
ня жилим приміщенням з виділ
енням частки власності у виг
ляді кімнати, відшкодування
матеріальної та моральної шк
оди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду
із первісним позовом до ОС
ОБА_3, ОСОБА_5 про відшкод
ування матеріальної шкоди (а
.с. 1-3), посилаючись на те, що з лис
топада 2003 року по час зверненн
я до суду до березня 2007 року від
повідачка ОСОБА_3 продовж
ує чинити позивачеві перешко
ди в користуванні жилим прим
іщенням в квартирі АДРЕСА_1
, яка належить на праві спіл
ьної власності ОСОБА_1, О
СОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних
частках по 1/3 частині. Відпові
дачка змінила замки на вхідн
их дверях до квартири, не вико
нує рішення Київського район
ного уду м. Донецька від 28 трав
ня 2003 року, яким позивач був все
лений до спірної квартири, та
кож встановлено порядок кори
стування квартирою, а на відп
овідачку покладено обов'язок
не чинити позивачеві перешк
од в користуванні квартирою.
Державна виконавча служба К
иївського району м. Донецька
відмовляє позивачеві у повт
орному вселенні до спірної к
вартири. При цьому позивач пр
одовжує оплачувати житлово-к
омунальні посуги, не користу
ючись житлом з вини ОСОБА_3
Внаслідок сплати таких плат
ежів за період з 1 листопада 2003
року по 15 лютого 2007 року в сумі 25
27 гривень 76 коп. позивачу сприч
инено матеріальну шкоду на з
азначену суму, яку він просит
ь стягнути з відповідача ОС
ОБА_3 Крім того, позивач прос
ив виділити йому його частку
власності зі спільної власн
ості - спірної квартири - у виг
ляді кімнати площею 11, 7 м кв., а т
акож встановити порядок кори
стування службовими приміще
ннями: холлом, коридором, кухн
ею, ванною кімнатою, туалетом
, лоджією із розрахунку треьо
х співвласників квартири.
У вересні 2007 року позивач О
СОБА_1 звернувся до суду із д
одатковим позовом до ОСОБА
_3, ОСОБА_5 про відшкодува
ння матеріальної та морально
ї шкоди (а.с. 104), посилаючись на т
е, що до 1 серпня 2007 року ОСОБА
_3 продовжує чинити позивач
еві перешкоди в користуванні
АДРЕСА_1 1/3 частина якої на
лежить ОСОБА_1 Незважаючи
на ці перешкоди, позивач прод
овжує оплачувати житлово-ком
унальні платежі за квартиру,
зокрема, в період з 1 січня 2007 ро
ку по 1 вересня 2007 року він спла
тив 643 гривні 10 коп. таких плате
жів, які просить стягнути з
ОСОБА_3 Крім того, просив стя
гнути з відповідача ОСОБА_3
моральну шкоду в сумі 5000 гри
вень.
Крім того, у вересні 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із
додаткоми позовом до ОСОБА
_3, ОСОБА_5 про відшкодува
ння матеріальної та морально
ї шкоди (а.с. 123-127), посилаючись на
те, що після розірвання шлюбу
з відповідачкою ОСОБА_3 5 р
авня 2001 року за відсутності по
зивача ОСОБА_3 незаконно з
амінила замки на вхідних две
рях до спірної квартири і не п
устила його до квартири, тому
протягом тривалого часу з 5 тр
авня 2001 року по 28 липня 2003 року ві
н не міг користуватися своєю
квартирою. За таких обставин
він вимушений був проживати
в іншому жилому приміщенні в
АДРЕСА_2, уклавши договір
оренди житла з ОСОБА_6 Том
у він вимушений був оплачува
ти орендну плату за проживан
ня, користування меблями, пос
удом, електроприборами та по
бутовою технікою в розмірі 150
гривень на місяць, а усього оп
латив станом на 1 серпня 2003 року
4050 гривень. Крім того, з 1 травня
2001 року по 1 серпня 2003 року він оп
лачував комунальні послуги з
а належну йому частину спірн
ої квартири, сплативши за цей
період 1338 гривень 76 коп., ае в кв
артирі не проживав з вини від
повідачки ОСОБА_3

H.B., тому ці витрати просить с
тягнути з неї на свою користь
. Крім того, позивачеві було сп
ричинено тяжку психологічну
травму, нервовий струс, ОСО
БА_3 була його, спричинювала
позивачу физичній біль та ст
раждання, внаслідок цього по
рушувався звичний спосіб жит
тя, позивач не міг коористува
тися своїми речами: одягом, по
судом. ОСОБА_3 переслідує
позивача, підсилає невідомих
осіб для шантажу, погроз фізи
чного насильства та для їх ви
конання. Так, 23 травня 2001 року не
відомі особи у Волноваському
районі м Донецька на пасіці п
осили позивача, спричинивши
легкі тілесні ушкодження з к
ороткочасним розладом здоро
в'я, вимагаючи відмовитися ві
д квартири. 1 серпня 2003 року сам
а ОСОБА_3 побила позивача,
спричинивши йому легкі тіле
ні ушкодження з короткочасни
м розладом здоров'я. Вселивши
сь до квартири за рішенням су
ду, 28 липня 2003 року позивач не зн
айшов належних йому речей, як
і залишалися в квартирі. З цьо
го приводу він звертався до о
рганів міліції, але заходів п
рийнято не було. В результаті
з вини ОСОБА_3 пропали реч
і позивача: гроші в сумі 985 грив
ень, електродріль вартістю 240
гривень, електроприбор Ц-20 вар
тістю 40 гривень, електробритв
а вартістю 150 гривень, станок д
ля гоління вартістю 30 гривень
, крем для гоління та після гоі
ння вартістю 14 гривень, вощина
в кількості 3 пачки вартістю 1
50 гривень, приймач-часи вартіс
тю 60 гривень, часи настольні е
лектронні вартістю 11 гривень
, вартина вартістю 20 гривень, п
лащ кожаний новий вартістю 300
гривень, куртка кожана варті
стю 180 гривень, костюм чоловіч
ий в кількості 2 штук вартістю
по 300 гривень, 10 рубашок по 25 гри
вень кожна, брюки в кількості
6 штук вартістю по 40 гривень, ма
йки, труси вартістю 150 гривень
, шапка ондатрова нова вартіс
тю 100 гривень, дві шапки кролич
их по 50 гривень, фуражка драпо
ва вартістю 30 гривень, фуражка
кожана вартістю 40 гривень, пі
джаки в кількості 3 штуки варт
істю по 60 гривень, гантелі раз
борні в кількості 2 штуки варт
істю 150 гривень, гиря вартістю
60 гривень, 2 пари туфель вартіс
тю ПО гривень, ботинки вартіс
тю 140 гривень, сумка вартістю 40
гривень, золоті коронки в кіл
ькості 6 штук вартістю 180 гриве
нь, перчатки кожані вартістю
40 гривень, халат махровий вар
тістю 80 гривень, спортивні шта
ни в кількості 2 пари вартістю
по 45 гривень, 2 альбоми з фотогр
афіями, 5 шарфів вартістю 110 гри
вень, світери в кількості 6 шту
к вартістю по 50 гривень, посві
дчення ветерану праці, прива
тізаційне свідоцтво на кварт
иру та дачу, книжка санітарна
бджоловода, книжка садівнич
ого товариства, свідоцтво пр
о народження, а усього майна н
а суму 4750 гривень. Загальна мат
еріальна шкода, що її спричин
ено позивачеві, складає 10138 гри
вень, які він просить стягнут
и з відповідача ОСОБА_3, а т
акож стягнути з нех моральну
шкоду в сумі 5000 гривень.
Крім того, в листопаді 2007 рок
у позивач ОСОБА_1 звернувс
я до суду із додатковим позов
ом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 пр
о вселення, усунення перешко
д в користуванні житлом, вста
новення порядку користуванн
я житлом (а.с. 189), посилаючись на
те, що спірна квартира АДРЕ
СА_1 належить позивачу та ві
дповідачам на праві спільної
часткової власності на 1/3 час
тині кожному. 28 травня 2003 року К
итївським районним судом м. Д
онецька було прийняте рішенн
я про велення позивача до ква
ртири та про зобов'язання від
повідача ОСОБА_3 не чинити
ОСОБА_1 перешкоди в прожи
ванні в квартирі. Проте після
вселення позивача до кварти
ри органами державної викона
вчої служби ОСОБА_3 1 серпн
я 2003 року під час встановлення
ним замка на двері його кімна
ти вчинила скандал, драку, спр
ичинила позивачеві легкі тіл
есні ушкодження з короткочас
ним розладом здоров'я, а потім
самовільно змінила замки на
вхідних дверях до квартири, с
тала перешкоджати позивачев
і проживати в квартирі та кор
истуватися кімнатою. З питан
ня повторного вселення позив
ач тричі звертався до органі
в державної виконавчої служб
и Київського району м Донець
ка, але отримував відмову з по
силанням на те, що рішення суд
у вже виконане. До теперішньо
го часу позивач не може прожи
вати в спірній квартирі з вин
и відповідача ОСОБА_3 Тому
він просить вселити його до с
пірної квартири, зобов'язавш
и відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 не чинити перешкод
в користуванні виділеною йо
му кімнатою та службовими пр
иміщеннями. Крім того, оскіль
ки позивач має право власнос
ті на 1/3 частину квартири, тому
він просить встановии поряд
ок користування квартирою, в
иділивши йому його частку вл
асності у вигляді кімнати пл
ощею 11, 7 м кв., поділивши особов
і рахунки.
Представник позивача ОСО
БА_1 в судовому засіданні вс
і заявлені позовні вимоги пі
дтримав з підстав, зазначени
х в позовних заявах. Стверджу
вав, що на виконання рішення с
уду 28 липня 2003 року він вселивс
я до квартири та отримав від в
ідповідачки ключи від вхідни
х дверей до квартири. Але 1 сер
пня 2003 року відповідачка ОСО
БА_3 спровокувала бійку, в як
ій спричинила позивачу легкі
тілесні ушкодження. Внаслід
ок такої неправомірної повед
інки він був змушений знову п
іти з квартири, після чого три
чі звертався до служби держа
вних виконавців з питання йо
го повторного вселення. Оскі
льки він не проживає в кварти
рі через неправомрну поведін
ку ОСОБА_3, вона відшкодув
ати йому понесені витрати по
сплаті житлово-комунальних
платежів, витрати на оренду і
ншого жилого приміщення, а та
кож моральну шкоду, яку він оц
інює в 5000 гривень. Крім того, пр
осив стягнути з відповідачки
ОСОБА_3 вартість втрачено
го майна, перелік якого

наведений в позовній заяв
і. Підтвердив, що до 1 січня 2003 ро
ку він проживав в АДРЕСА_2
за договором оренди, укладен
им з ОСОБА_6, а потім уклав з
ареєстрований шлюб з дочкою
ОСОБА_6 і став проживати в
цьому будинку на вул. Вахруше
ва в якості члена сім'ї власни
ка будинку. Пояснив, що наполя
гає саме на виділенні позива
чу ОСОБА_1 в натурі його ча
стки власності в квартирі у в
игляді кімнати площею 11, 7 м кв.,
і саме з підстав ст. ст. 183, 356, 364 ЦК
України, а тому вважає, що позо
вні вимоги в цій частині не є т
отжніми вимогам, що були розг
лянуті рішенням суду від 28 тра
вня 2003 року, а тому заперечуває
проти закриття провадження
в справі в частині цих вимог. С
ам позивач ОСОБА_1 в судов
е засідання не з'явився, про ча
с та місце розгляду справи бу
в належним чином повідомлени
й, направляв заяви, в яких прос
ив розглянути справу без йог
о участі за участю його предс
тавника ОСОБА_2 (а.с. 80, 180, 200), то
му суд вважає можливим розгл
янути справу за відсутності
позивача ОСОБА_1 з участю
його представника.
Представник відповідача
ОСОБА_3 в судовому засіда
нні визнав позовні вимоги О
СОБА_1 в частині вселення та
зобов'язання не чинити переш
код в користуванні квартирою
, пояснивши, що відповідачка п
овністю визнає за позивачем
право часткової власності на
спірну квартиру, а тому не мож
е заперечувати проти його вс
елення до квартири та зобов'я
зання інших власників не чин
ити йому перешкод в користув
анні квартирою. У той же час ст
верджував, що ніяких перешко
д в користуванні квартирою
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позива
чу не чинять і не чинили до вин
есення рішення суду від 28 трав
ня 2003 року, ніякої неправомірн
ої поведінки щодо нього вони
ніколи не припускалися, післ
я вручення позивачу комплект
у ключів від вхідних дверей п
ід час виконання рішення суд
у замок на вхідних дверях вон
и не міняли. Доводи позивача п
ро те, що він не проживає в ква
ртирі через неправомірну пов
едінку відповідачів не відпо
відають дійсності, а насправ
ді він створив іншу сім'ю та з
власної ініціативи проживає
з теперішньою дружиною в її б
удинку в якості члена її сім'ї
. Тому відповідачка ОСОБА_3
не повинна нести витрати за к
омунальні платежі, що припад
ають на частку ОСОБА_1, а та
кож його витрати на оренду ін
шого жилого приміщення, та не
повинна відшкодовувати пози
вачу моральну шкоду. Що стосу
ється виділення в натурі час
тки позивача в квартирі у виг
ляді однієї кімнати площею 11,
7 м кв., то оскільки виділити в н
атурі частку зі спільної вла
сності можливе лише в разі мо
жливості виділення такої час
тини, що має відокремлений вх
ід, окремі допоміжні приміще
ння (кухню, ванну кімнату, туал
ет), а зробити це в спірній ква
ртирі вочевидь неможливо, по
зов ОСОБА_1 в цій частині є
безпідставним.
Представник третьої особи
об'єднання співвласників ба
гатоквартирного будинку «Ки
ївський-1» в судове засідання
неодноразово не з'явився, про
час та міце розгляду справи б
ув належним чином повідомлен
ий, направив заяву, в якій прос
ив розглядати справу без йог
о участі (а.с. 197, 198), тому суд вважа
є можливим розглянути справу
у відсутності представника
третьої особи на підставі на
явних даних.
Суд, заслухавши показання с
торін, дослідивши письмові д
окази, що є в матеріалах справ
и, проаналізувавши надані до
кази, вважає, що позов ОСОБА
_1 про відшкодування матері
апної шкоди підлягає частков
ому задоволенню, а позов ОС
ОБА_1 про вселення, усунення
перешкод в користуванні жит
лом, встановлення порядку ко
ристування жилим приміщення
м з виділенням частки власно
сті у вигляді кімнати, відшко
дування моральної шкоди задо
воленню не підлягає з наступ
них підстав.
Суд встановив, що на підстав
і свідоцтва про право власно
сті на квартиру № 11730, виданого
27 грудня 1999 року Представництв
ом Фонду державного майна Ук
раїни в м. Донецьку, позивачу
ОСОБА_1, відповідачам ОС
ОБА_3 та ОСОБА_5 належить
кожному по 1/3 частини АДРЕСА
_1 (а.с. 76).
Суд встановив, що сторони вс
елилися та проживали в зазна
ченій квартирі, що складаєть
ся з трьох ізольованих кімна
т жилою площею 18, 0, 11, 7 та 11, 3 м кв., у
встановленому законом поряд
ку в якості членів сім'ї, а пот
ім - співвласників квартири, щ
о крім показань сторін підтв
ерджується копією свідоцтва
про право власності на кварт
иру, копією технічного паспо
рту, випискою з особового рах
унку (а.с. 76, 77-78, 89).
Рішенням Київського район
ного суду м. Донецька від 28 тра
вня 2003 року ОСОБА_1- був всел
ений до квартири АДРЕСА_1,
а на ОСОБА_3 було покладен
е зобов'язання не чинити йому
перешкод в користуванні ква
ртирою та..передати комплект
ключів від вхідних дверей до
квартири. Цим рішенням за поз
овом ОСОБА_3 встановлений
порядок користування спірно
ю квартирою із закріпленням
за ОСОБА_1 кімнати площею
11, 3 м кв., а за ОСОБА_3 та ОСО
БА_5 двох кімнат площею 18, 0 та
11, 7 м кв. (а.с. 155-156). При цьому рішенн
ям

суду встановлено, що з трав
ня 2001 року ОСОБА_1 в квартир
і не проживав тимчасово, тому
що був позбавлений моживост
і в ній проживати через непра
вомірну поведінку відповіда
чки ОСОБА_3 - заміну нею зам
ків на вхідних дверях до квар
тири. Зазначене рішення суду
набрало законної чинності.

Суд встановив, що зазначе
не рішення суду було виконан
о відділом державної виконав
чої служби Кивського районно
го управління юстиції м. Доне
цька 28 липня 2003 року: ОСОБА_1
був вселений до спірної квар
тири, а ОСОБА_3 передала йо
му комплект ключів від вхідн
их дверей та зобов'язалася не
чинити перешкод у користува
нні жилим приміщенням, про що
державним виконавцем був ск
ладений відповідний акт, що к
рім показань сторін підтверд
жується листом відділу ДВС Р
УЮ(а.с. 157).
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК Укр
аїни обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній
, господарській або адмініст
ративній справі, що набрало з
аконної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у як
их беруть участь ті самі особ
и або особа, щодо якої встанов
лено ці обставини.
Таким чином, виходячи з ріше
ння суду від 28 травня 2003 року су
д вважає встановленим, що О
СОБА_1 з травня 2001 року по день
примусового виконання рішен
ня суду про вселення, тобто по
28 липня 2003 року в спірній кварт
ирі не проживав через неправ
омірну поведінку відповідач
ки ОСОБА_3
Судом встановлено, що за пер
іод свого вимушеного непрожи
вання в спірній квартирі з тр
авня 2001 року по липень 2003 року вк
лючно ОСОБА_1 систематичн
о вносив плату за користуван
ня житлово-комунальними посл
угами за свою частку, в розмір
і 1/3 частини платежів, нарахов
аних в цей період на всю кварт
иру. Факт внесення таких плат
ежів та їх сума підтверджуют
ься показаннями представник
а позивача, представника від
повідача, який не заперечува
в факту сплати ОСОБА_1 заз
начених платежів у зазначени
й період, а також копіями квит
анцій про внесення цих плате
жів на суму 745 гривень 66 коп. (а.с.
128-145) та довідкою з місця роботи
ОСОБА_1 про утримання пла
тежів з його заробітку на сум
у 485 гривень 14 коп. Розраховуючи
суму утриманих за місцем роб
оти платежів, суд враховує ли
ше суми, утримані за період з т
равня 2001 року по липень 2003 року в
ключно; реально, а не в майбутн
ьому утримані з позивача (а.с.
154).
За таких обставин суд встан
овив, що згідно матеріалів сп
рави за період з травня 2001 року
по липень 2003 року включно пози
вач вніс 1230 гривень 80 коп. у раху
нок оплати за житлово-комуна
льні послуги, але не міг цими п
ослугами користуватися чере
з неправомірну поведінку від
повідачки ОСОБА_3
Суд вважає безпідставними
та надуманими доводи предст
авника відповідача ОСОБА_3
про те, що зазначені вимоги
ОСОБА_1 не пов'язані з прав
овідносинами по відшкодуван
ню шкоди, а лише полягають у ст
ягненні витрат на оплату жит
лово-комунальних послуг.
Суд встановив, що неправомі
рними діями ОСОБА_3 були п
орушені житлові права позива
ча на проживання в квартирі, т
обто на користування житлом
та комунальними послугами в
квартирі. Суд також встанови
в, що позивач поніс витрати за
послуги, якими він не зміг ско
ристатися з вини відповідача
, в зв'язку з чим він ставить пи
тання про відшкодування цих
витрат. Таким чином, судом вст
ановено, що позивачеві сприч
инено матеріальну шкоду на с
уму 1230 гривень 80 коп., та між спри
чиненням цієї шкоди та непра
вомірними діями відповідачк
и ОСОБА_3 є прямий причинн
ий зв'язок.
А тому на підставі ст. 440 ЦК Ук
раїни в редакції 1963 року, що дія
в на момент існування спірни
х правовідносин, ця шкода в су
мі 1230 гривень 80 коп. підлягає ст
ягненню з ОСОБА_3 на корис
ть ОСОБА_1
Крім того, суд встановив, що
під час вимушеного непрожив
ання в спірній квартирі ОСО
БА_1 був вимушений укладати
договори найму іншого житла
за адресою: АДРЕСА_2, і ці д
оводи позивача підтверджуют
ься актом непроживання позив
ача в спірній квартирі (а.с. 206) т
а копіями договорів найму, ук
ладених між ОСОБА_1 і ОСО
БА_6 та засвідчених у кварта
льному комітеті вул. Вахруше
ва м. Донецька (а.с. 160, 161, 162). На підт
вердження розміру витрат, по
несених на оренду іншого жил
ого приміщення, позивач нада
в розписки ОСОБА_6 про отр
имання нею в якості плати за п
роживання в її будинку за 2001 рі
к 1800 гривень (а.с. 210), за 2002 рік - 1800 гри
вень (а.с. 211), та за 2003 рік - 1650 гривен
ь (а.с. 212). У той же час судом вста
новлено, що перший договір ор
енди жилого приміщення був у
кладений між сторонами не з п
очатку року, а з 7 травня 2001 року
, з оплатою щомісячно по 150 грив
ень, тобто оплата з травня 2001 ро
ку по грудень 2001 року повинна с
кладати 1200 гривень. За таких об
ставин розписка ОСОБА_6 пр
о отримання нею від ОСОБА_1
оплати за 2001 рік в сумі 1800 гриве
нь визиває серйозні сумніви
у достовірності цих відомост
ей, а тому суд вважає неможлив
им прийняти цю розписку як до
стовірний доказ внесеної О
СОБА_1 плати за 2001 рік.

А тому, враховуючи, що ОСОБ
А_1 поніс документально під
тверджені розписками витрат
и в сумі 2850 гривень за 12 місяців
2002 року (1800 гривень) та з січня 2003 р
оку по липень 2003 року включно (1
050гривень) на найом жилого при
міщення, яке він вимушений бу
в наймати в цей період через н
еправомірну поведінку відпо
відачки ОСОБА_3, суд вважа
є необхідним стягнути з відп
овідачки ОСОБА_3 на корист
ь позивача зазначену суму на
підставі ст. 440 ЦК України у рах
унок відшкодування матеріал
ьної шкоди.
При цьому суд встановив, що
позивач ОСОБА_1 звертався
до суду із зазначеними позов
ними вимогами про відшкодува
ння матеріальної шкоди ще в л
истопаді 2003 року, але ухвалою К
иївського районного суду м. Д
онецька від 30 червня 2006 року по
зов був залишений без розгля
ду. Проте в теперішньому судо
вому засіданні представник п
озивача стверджував, що пози
вач не отримував виклики до с
уду та довідався про залишен
ня зазначеної позовної заяви
без розгляду лише в грудні 2006 р
оку, і зазначені доводи предс
тавника позивача нічим не сп
ростовані, а тому суд вважає, щ
о позивач, повторно подавши п
озовну заяву із цими вимогам
и в серпні 2007 року, з поважних п
ричин пропустив строк зверне
ння до суду із зазначеними ви
могами, в зв'язку з чим зазначе
ний строк підлягає поновленн
ю на підставі ч.2 ст. 80 ЦК Україн
и в редакції 1963 року.
Позивач в позовних заявах т
а його представник в судовом
у засіданні стверджували, що
й після примусового вселенн
я ОСОБА_1 до спірної кварт
ири та до теперішнього часу
ОСОБА_3 чинить перешкоди по
зивачу у користуванні житлом
.
Разом з тим, позивач та його
представник не надали суду д
остатніх достовірних доказі
в таких стверджень. Так, позив
ач та його представник, незва
жаючи на наявні можливості, н
е надали суду жодних доказів
, що відповідачі після 28 липня
2003 року знову змінили замки на
вхідних дверях до квартири, а
оскільки представник відпов
ідача в судовому засіданні ц
ей факт заперечував, доводи п
озивачів в цій частині залиш
илися не доказаними.
На підтвердження факту ств
орення перешкод у проживанні
позивач посилається на свої
неодноразові звернення до д
ержавної виконавчої служби з
проханням поновити виконавч
е провадження та повторно вс
елити його до квартири, на які
він отримував неодноразові
відповіді ВДВС про неможливі
сть поновлення виконавчого п
ровадження (а.с. 61, 62, 63).
Разом з тим, відповіді відді
лу державної виконавчої служ
би, на які посилається позива
ч, датовані 13 листопада 2003 року
, потім 8 вересня 2006 року, та 5 жов
тня 2006 року. Як виходить з текст
у відповідей, ОСОБА_1 звер
тався з одним і тим же питання
м про поновлення виконавчого
провадження з метою його все
лення, та отримував однакові
відповіді, в яких йому роз'ясн
ювалося, що рішення суду від 28
травня 2003 року рже виконане 28 л
ипня 2003 року, та поновити прова
дження неможливо.
За таких обставин, враховую
чи, що ОСОБА_1 вже першим ли
стом ВДВС від 13 листопада 2003 ро
ку було роз'яснено зазначені
обставини (а.с. 62), а він знову та
знову продовжував звертатис
я о ВДВС з тотожніми вимогами
, заздалегідь розуміючи, що от
римає відмову, при цьому з усі
х матеріалів справи виходить
, що ОСОБА_1 постійно корис
тується правовою допомогою к
валіфікованого адвоката, суд
вважає, що ОСОБА_1 звертав
ся до ВДВС з питання свого пов
торного вселення лише з мето
ю фіксування доказів на підт
вердження факту створення ві
дповідачами перешкод йому в
користуванні житлом.
Також на підтвердження неп
равомірної поведінки відпов
ідачки ОСОБА_3 позивач пос
илається на свої неодноразов
і звернення до правоохоронни
х органів. Проте як виходить з
відповідей цих правоохоронн
их органів (а.с. 147-153, 202, 203), більшіст
ь подій, щодо яких йдеться у ві
дповідях, мала місце до 28 липн
я 2003 року, та по жодному звернен
ню ОСОБА_1 правоохоронним
и органами не встановлено фа
ктів неправомірних дій з бок
у ОСОБА_3 або ОСОБА_5
Суд встановив, що між сторон
ами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 1 с
ерпня 2003 року мав місце конфлі
кт, внаслідок якого сторони, п
осилаючись на спричинення ко
жному легких тілесних ушкодж
ень, звернулися до суду зі ска
ргами приватного обвинуваче
ння. За цими скаргами було пор
ушено кримінальну справу за
звинуваченням ОСОБА_3 за с
т. ст. 125 ч.2, 356 КК України, за звину
ваченням ОСОБА_1 за ст. 126 ч.1
КК України. Постановою Київс
ького районного суду м. Донец
ька від 19 серпня 2005 року (а.с. 207) пр
овадження у зазначеній кримі
нальній справі закрито в зв'я
зку з закінченням строків да
вності притягнення до кримін
альної відповідальності на п
ідставі ст. 49 КК України.
Разом з тим, постановою суду
від 19 серпня 2005 року не встанов
лено жодних обставин справи,
зокрема, не встановлено, які д
ії, за яких обставин були вчин
ені підсудними ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 під час конфлікту,
які наслідки було спричинено
цими діями, та який склад злоч
ину міститься в діях кожного
з підсудних.

За таких обставин, враховую
чи, що як ОСОБА_3, так і ОСО
БА_1 звинувачувалися у спри
чиненні один одному тілесних
ушкоджень, а обставини цих по
дій не встановлені, суд не має
можливості врахувати постан
ову від 19 серпня 2005 року як дока
з доводів ОСОБА_1, що не він
, а саме ОСОБА_3 1 серпня 2003 ро
ку припустилася такої неправ
омірної поведінки щодо нього
, яка протягом чотирьох років
до теперішнього часу перешк
оджає йому проживати в спірн
ій квартирі.
Ніяких інших доказів непро
живання ОСОБА_1 в спірній
квартирі з поважних причин п
озивач та його представник с
уду не надали, а доводи відпов
ідачів про те, що ОСОБА_1 в с
пірній квартирі не проживає,
оскільки створив нову сім'ю, у
клав новий шлюб та з власної і
ніціативи проживає з теперіш
ньою дружиною в будинку її ма
тері, залишилися не спростов
аними. Факт утворення ОСОБА
_1 нової сім'ї, проживання в б
удинку матері дружини та вед
ення з нею спільного господа
рства повністю підтвердив в
судовому засіданні сам предс
тавник позивача.
Відповідно до ч.3 ст. 10, чч.1, 2 ст.
60 ЦПК України кожна сторона п
овинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або зап
еречень, крім випадків, встан
овлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та інши
ми особами, які беруть участь
у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК Укр
аїни суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверне
нням фізичних чи юридичних о
сіб, поданим відповідно до ць
ого кодексу, в межах заявлени
х ними вимог і на підставі док
азів сторін та інших осіб, як б
еруть участь у справі.
Під час розгляду справи суд
ом були створені всі необхід
ні умови для всебічного та по
вного дослідження обставин с
прави, сторонам, в тому числі п
озивачу та його представнику
, під час розгляду справи було
роз'яснено їх права та обов'яз
ки, а також положення щодо зма
гальності процесу та необхід
ності надання доказів на під
твердження своїх доводів, ст
оронам, зокрема представнику
позивача, було надано всі мож
ливості для заявления необхі
дних клопотань та надання до
казів, що підтверджується ма
теріалами справи та протокол
ом судового засідання.
Разом з тим, представник поз
ивача в судовому засіданні з
аявив, що ніяких інших клопот
ань та доказів позовних вимо
г він не має, та не заперечував
проти закінчення дослідженн
я доказів.
За таких обставин суд встан
овив, що позивач та його предс
тавник незважаючи на надану
можливість, не надали суду до
стовірних достатніх доказів
своїх доводів про те, що після
виконання рішення суду від 28
травня 2003 року, тобто з серпня 2
003 року до теперішнього часу
ОСОБА_3 або ОСОБА_5 чинят
ь перешкоди ОСОБА_1 у кори
стуванні спірною квартирою.
У той же час представник відп
овідача пояснив, що ОСОБА_3
та ОСОБА_5 повністю визна
ють за ОСОБА_1 його право к
ористуватися належною йому к
вартирою, не заперечують про
ти його вселення до квартири
у будь-який час, і з 28 липня 2003 ро
ку до теперішнього часу не чи
нять ОСОБА_1 будь-яких пер
ешкод в користуванні квартир
ою.
Таким чином, позовні вимоги
ОСОБА_1 про те, що він має б
ути примусово вселений до сп
ірної квартири, а на відповід
ачів судом має бути покладен
о зобов'язання не чинити йому
перешкод в коригуванні житл
ом, є необгрунтованими, оскіл
ьки відсутні докази неправом
ірної поведінки відповідачі
в щодо створення перешкод в к
ористуванні житлом. Тому суд
вважає неможливим задовольн
ити позов ОСОБА_1 в цій час
тині.
А оскільки позивач не надав
суду доказів непроживання в
спірній квартирі з вини відп
овідачів в період з серпня 2003 р
оку по теперішній час, суд вва
жає неможливим задовольнити
його позов про стяггнення з
ОСОБА_3 понесених позиваче
м витрат по опаті житлово-ком
унальних послуг за період з 1 с
ерпня 2003 року по 1 вересня 2007 рок
у включно.
Крім того, позивач просив ст
ягнути з відповідача ОСОБА
_3 вартість речей, які залиша
лися в квартирі під час його в
имушеного непроживання, в су
мі 4750 гривень.
Разом з тим, незважаючи на н
адану можливість, позивач не
надав суду жодних доказів то
го,
що перелічені речі взагалі
в нього були, не надав доказів
їхньої вартості, а також зник
нення речей з
вини відповідачки ОСОБА_
3 Сам представник позивача
в судовому засіданні визнав
відсутність
доказів зазначених обстав
ин. При цьому постановою Київ
ського РВ ДМУ УМВСУ в Донецьк
ій
області від 15 серпня 2003 року в
ідмовлено у порушенні кримін
альної справи за фактом крад
іжки
речей ОСОБА_1, окільки вс
тановити наявність у ОСОБА
_1 переліченого майна, а тако
ж самого
факту крадіжки не є можливи
м, а тому в діях ОСОБА_3 відс
утні ознаки злочину, передба
ченого
ст. 185 КК України (а.с. 201).
В зв'язку з цим суд, виходячи
з положень ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11, чч.1, 2 ст
. 60 ЦПК України, вважає, що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про с
тягнення з неї вартості рече
й в сумі 4750 гривень є недоведен
им, необгрунтованим, а тому за
доволенню не підлягає.
Крім того, позивач просив ст
ягнути з відповідача ОСОБА
_3 моральну шкоду, обґрунтов
уючи ці позовні вимоги тим, що
йому було спричинено психол
огічну травму, нервовий

зрив внаслідок неможивос
ті проживання в квартирі, пор
ушення звичного образу життя
, необхідності придбавати но
ві речі, а крім того, відповіда
чка направляла до нього неві
домих осіб, які його побили, ви
магаючи відмовитися від квар
тири, сама відповідачка поби
ла його, внаслідок чого він зм
ушений був лікуватися, втрач
аючи заробітну плату.
Разом з тим, стягнення мор
альної шкоди внаслідок створ
ення перешкод у користуванні
житлом не передбачено діючи
м законодавством. Стосовно і
нших наведених позивачем під
став для відшкодування шкоди
- ці доводи про вчинення відпо
відачкою ОСОБА_3 інших неп
равомірних дій щодо ОСОБА_1
не підтверджені жодними до
казами, і аналіз цих доводів н
аведений вище, тому такі дово
ди не можуть бути прийняті су
дом до уваги, а позов ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення
моральної шкоди є необгрунт
ованим, недоказаним та задов
оленню не підлягає.
Крім того, ОСОБА_1 заявле
ний позов про встановлення п
орядку користування спірною
квартирою із виділенням йом
у його частки власності у виг
ляді кімнати площею 11, 7м кв. на
підставі ст. ст. 183, 356, 364 ЦК Україн
и. При цьому представник пози
вача в судовому засіданні на
полягав на тому, що його позов
ні вимоги відрізняються від
раніше розглянутих судом вим
ог у рішенні суду від 28 травня
2003 року про встановлення поря
дку користування квартирою,
оскільки в теперішній час О
СОБА_1 заявляє саме вимоги п
ро виділення йому в натурі йо
го частки в спільній власнос
ті.
За таких обставин, враховую
чи зазначені доводи позивача
та формулювання ним цих позо
вних вимог як встановлення п
орядку користування квартир
ою із виділенням йому в натур
і його частки у спільній влас
ності із посиланням на ст. 364 ЦК
України, суд вважає, що доводи
представника відповідача
ОСОБА_3 про необхідність за
криття провадження у справі
в цій частині не можуть бути п
рийняті судом до уваги, а заяв
лені ОСОБА_1 вимоги повинн
і бути розглянуті судом по су
ті як такі, що не розглядалися
раніше в теперішньому форму
люванні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 364 ЦК Ук
раїни співвласник має право
на виділ у натурі частки із ма
йна, що є у спільній частковій
власності. Якщо виділ у натур
і частки із спільного майна н
е допускається згідно із зак
оном або є неможливим (частин
а друга статті 183 цього Кодекс
у), співвласник, який бажає вид
ілу, має право на одержання ві
д інших співвласників грошов
ої або іншої матеріальної ко
мпенсації вартості його част
ки. Компенсація співвласнико
ві може бути надана лише за йо
го згодою.
Відповідно до п.6 постанови
Пленуму Верховного Суду Укра
їни «Про практику застосуван
ня судами законодавства, що р
егулює право приватної власн
ості громадян на жилий будин
ок» № 7 від 4 жовтня 1991 року, з нас
тупними змінами та доповненн
ями, при вирішенні справ про в
иділ в натурі часток жилого б
удинку, що є спільною частков
ою власністю, судам належить
мати на увазі, що, виходячи зі
змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщ
о кожній із сторін може бути в
иділено відокремлену частин
у будинку з самостійним вихо
дом (квартиру). Виділ також мож
е мати місце при наявності те
хнічної можливості переобла
днати приміщення в ізольован
і квартири. Якщо виділ частки
будинку в натурі неможливий
, суд вправі за заявленим про ц
е позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кі
мнатами) такого будинку. У цьо
му разі окремі підсобні прим
іщення (кухня, коридор тощо) мо
жуть бути залишені в загальн
ому користуванні учасників с
пільної часткової власності
. Порядок користування жилим
будинком може бути встановл
ено також і між учасниками сп
ільної сумісної власності.

Враховуючи, що технічна мож
ливість переобладнати спірн
у трьохкімнатну квартиру, ро
зташовану на шостому поверсі
багатоквартирного десятипо
верхового будинку (а.с. 77-78), в дві
ізольовані квартири вочевид
ь відсутня, а порядок користу
вання відособленими приміще
ннями цієї квартири вже був в
становлений рішенням суду ві
д 28 травня 2003 року, вимоги ОСО
БА_1 про встановлення поряд
ку користування спірною квар
тирою шляхом виділення йому
його частки власності у вигл
яді кімнати площею 11, 7 м кв. не в
ідповідають закону, а тому за
доволенню не підлягають.
На підставі викладеного, ст
. ст. 80, 440 ЦК України в редакції 1963
року, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213
, 214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА
_3 про відшкодування матері
альної шкоди задовольнити ча
стково.
Поновити ОСОБА_1 строк д
ля звернення до суду -з позово
м про відшкодування шкоди у в
игляді витрат по оплаті житл
ово-комунальних послуг за пе
ріод з травня 2001 року по липень
2003 року та витрат за найом жило
го приміщення за той же періо
д.

Стягнути з ОСОБА_3 на кор
исть ОСОБА_1 матеріальну ш
коду в сумі 4080 (чотири тисячі ві
сімдесят) гривень 80 коп.
ОСОБА_1 в позові до ОСОБА
_3 про відшкодування мораль
ної шкоди в сумі 5000 гривень від
мовити.
ОСОБА_1 в позові до ОСОБА
_3, ОСОБА_5, про вселення до
квартири АДРЕСА_1, усунен
ня перешкод в користуванні ж
итлом в цій квартирі, встанов
лення порядку користування ц
им жилим приміщенням з виділ
енням частки власності у виг
ляді кімнати відмовити.
Заяву про апеляційне оскар
ження рішення може бути пода
но до Апеляційного суду Доне
цької області через Київськи
й районний суд м. Донецька про
тягом десяти днів з дня прого
лошення рішення. Апеляційну
скаргу на рішення може бути п
одано до Апеляційного суду Д
онецької області через Київс
ький районний суд м. Донецька
протягом двадцяти днів післ
я подання заяви про апеляцій
не оскарження. Апеляційну ск
аргу може бути подано без поп
ереднього подання заяви про
апеляційне оскарження протя
гом десяти днів з дня проголо
шення рішення.