Справа № 2-3/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

20 грудня 2007 року                                                             м.
Тростянець

Тростянецький районний суд
Сумської області

в складі : головуючого - судді Жаворонка
В.П. при секретарі Рибалко Л.І.,  розглянувши у судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства Тростянецьке підприємство «Райагротехсервіс»,  3-я особа: Голова Спостережної ради ВАТ ТП
«Райагротехсервіс» ОСОБА_2 про зміну дати звільнення,  нарахування та стягнення заробітної плати за
час роботи та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ ТП
«Райагротехсервіс»,  3-я особа: Голова
Спостережної ради ВАТ ТП «Райагротехсервіс» ОСОБА_2. про зміну дати
звільнення,  нарахування та стягнення
заробітної плати за час роботи та відшкодування моральної шкоди,  посилаючись на те,  що під час знаходження на стаціонарному
лікуванні в Тростянецькій центральній районній лікарні голова спостережної ради
ВАТ ТП «Райагротехсервіс» ОСОБА_2. змусив його написати заяву на звільнення,  а рішенням спостережної ради його було
звільнено з роботи 22.10.2003 року і призначено тимчасово головою правління
ОСОБА_3

В зв'язку з тим,
що по питанню передачі майна Криничанського відділення не було прийняте
рішення,  то лише 3 грудня був наданий
наказ №103 «Про створення комісії по передачі майна ТОВ «Діброва». З цього часу
вказана в наказі комісія,  членом якої
являвся і він,  працювала до кінця грудня
2003 року. За той час йому нараховувалася заробітна плата,  за листопад-503 грн. та за грудень-503 грн.

За його зверненням керівництво підприємства надавало
довідки,  які свідчили про те,  що він дійсно працює на підприємстві.

Через деякий час йому стало відомо,  що є наказ про його звільнення за №98к від
05.11.2003 року,  який він отримав 15 січня
2004 року і тоді ж йому видали трудову книжку.

Позивач вважає,  що
з цих підстав його звільнення було проведено з грубим порушенням.  Трудову книжку він отримав через 2 місяці
після звільнення,  розрахунки з ним не
проведені. Заборгованість по зарплаті складає близько 4000 грн.,  тому позивач вважає,  що відповідач повинен сплатити йому
середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного
розрахунку.

Окрім цього,
позивач вважає,  що порушенням
законодавства по його звільненню з роботи та оплаті праці,  не проведенням з ним розрахунку йому завдану
моральну шкоду,  яку він оцінює в 5000
грн.

З вищезазначених підстав звернувся ОСОБА_1. до суду з
даним позовом,  в якому просив поновити
строк звернення до суду; відмінити незаконний наказ №98к від 05.11.2003 року;
стягнути з відповідача на його користь борг по зарплаті,  в тому числі середньомісячний заробіток з
урахуванням затримки розрахунку,
моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати,  пов'язані з цим позовом.

В своїх доповненнях до позову ОСОБА_1.,  окрім вищезазначеного,  просив: змінити дату його звільнення на
15.01.2004 року; внести зміну в трудову книжку; нарахувати та виплатити
заробітну плату за фактично відпрацьований період з 5 листопада по ЗО грудня
2003 року; виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 1 січня по 15
січня 2004 року.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та
просив задовольнити позов.

Представник відповідача та 3-я особа в судове засідання
не з'явилися,  хоча належним чином
повідомлялися про час і місце слухання справи,
але на попередніх судових засіданнях представник відповідача та 3-ї
особи позов не визнавала та пояснювала,
що даний позов є аналогічним тому,
який вже розглядався суддею ОСОБА_4. Рішенням суду позовні вимоги
ОСОБА_1.  були задоволені частково.
Згідно позовних вимог позивача суд виніс чітке рішення,  тому не потрібно виносити додаткове рішення
(а.с. 72).

Суд,  вислухавши
сторони,  представника 3-ї особи,  свідків,
вивчивши матеріали справи,
матеріали цивільної справи №2-83-2005 року за позовом ОСОБА_1. до ВАТ
«Райагротехсервіс»,  3-я особа: ОСОБА_3.
про поновлення на роботі,  стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу,
боргу по зарплаті та моральної шкоди,
вважає,  що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Було встановлено,
що позивач працював на посаді голови правління ВАТ ТП
«Райагротехсервіс»,  що підтверджується
копією його трудової книжки (а.с. 5).

Згідно копії заяви ОСОБА_1. на ім'я голови спостережної
ради ОСОБА_2.,  позивач просив
звільнити його з посади за згодою сторін,
так як останнім часом різко погіршився його стан здоров'я та він має III групу
інвалідності по захворюванню серця,  в
зв'язку з чим не має змоги обіймати посаду голови правління (а.с. 23).

За рішенням спостережної ради товариства від 21 жовтня
2003 року ОСОБА_1. було звільнено з роботи,
а головою правління тимчасово призначено іншу особу.

Згідно наказу №98к від 05.11.2003 року позивач звільнений
з роботи за власним бажанням по  ст. 38
КЗпП України з 05.11.2003 року,  підстава-протокол
засідання спостережної ради від 21.10.2003 року. Такий же запис міститься в
трудовій книжці позивача (а.с. 5).

Позивач зазначав,
що копію наказу і трудову книжку він отримав 15 січня 2004 року. Але
після 5 листопада 2003 року він ще працював і йому нараховували заробітну
плату.

Вважаючи,  що
звільнення з роботи відбулося з порушенням трудового законодавства,  позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ
«Райагротехсервіс» з вимогою про поновлення його на роботі,  стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу,  боргу по зарплаті та стягнення
моральної шкоди.

Рішенням Тростянецького райсуду Сумської області від 22 лютого 2005 року позовні вимоги ОСОБА_1. були
задоволені частково. Стягнуто з ВАТ «Тростянецьке підприємство
«Райагротехсервіс» на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку в
сумі 2355 грн.02 коп. та моральну шкоду в сумі 100 грн. (а.с. 56-59).

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду ОСОБА_1.
оскаржив його в апеляційній інстанції.

Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду Сумської
області від 10.05.2005 року рішення Тростянецького райсуду від 22.02.2005 року було залишено без змін (а.с. 60-63).

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду Сумської
області ОСОБА_1.3вернувся з касаційною скаргою на рішення Тростянецького райсуду та на ухвалу апеляційного суду,  в якій просив скасувати як рішення так і
ухвалу (а.с. 64-67).

Зазначена касаційна скарга ОСОБА_1.,  ухвалою апеляційного суду Черкаської області
від 27.09.2007 року була відхилена,  а
рішення Тростянецького райсуду
Сумської області та ухвала апеляційного суду Сумської
області були залишені без зміни.

Окрім цього,  також
було встановлено,  що вимоги поданої
ОСОБА_1. позовної заяви співпадають з вимогами поданої ним попередньої позовної
заяви,  згідно якої вже винесено
відповідне рішення,  яке зазначалося
вище.

Щодо посилань позивача на те,  що він працював в листопаді та грудні 2003
року,  то дані пояснення позивача вже
розглядалися в судових засіданнях по справі за його позовом,  яка була оглянута в судовому засіданні.

Також позивач зазначав,
що підприємство має перед ним заборгованість по зарплаті в сумі близько
4000 грн. Як встановлено існувала лише заборгованість в сумі 2355 грн.02 коп.
(компенсація за невикористану відпустку),
яка вже стягнута за рішенням Тростянецького райсуду від 22.02.2005 року. Дана сума вже виплачена позивачу.

ОСОБА_1. також посилається на те,  що його звільнення відбулося з порушенням
трудового законодавства. Як встановлено в суді ще при розгляді першої його
позовної заяви (рішення Тростянецького райсуду від 22.02.2005 року) порушень з
боку відповідача під час звільнення ОСОБА_1. встановлено не було,  в зв'язку з цим суд не вбачає підстав для
задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди,  заявленої позивачем на суму 5000

3

грн.

Порівнюючи вимоги ОСОБА_1.,  зазначені ним в
першому позові та в даному позові суд приходить до висновку,  що ці позови однакові,  в них повторюються позовні вимоги. А тому суд
вважає,  що даний позов є аналогічним
тому позову,  який розглянутий раніше та
по якому 22 лютого 2005 року Тростянецьким райсудом Сумської області було
постановлено рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_1. та яке залишилося
без змін в апеляційній та касаційний інстанціях.

Окрім цього,
позивач посилався на поважні причини пропуску строку звернення до суду
та просив поновити цей строк. Суд,  у
відповідності до  ст. 234 КЗпП
України,  вважає за можливе поновити цей
строк. Але враховуючи вищевикладене,  а
також те,  що позовні вимоги,  на які посилається ОСОБА_1. вже розглянуті
судом та по ним постановлено рішення,
суд не вбачає підстав для постановления додаткового рішення,  а тому
відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.3а їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись  ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, 232, 233, 234 КЗпП
України,  суд, -

ВИРІШИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з вимогою про
вирішення трудового спору.

Позов ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
Тростянецьке підприємство «Райагротехсервіс»,
3-я особа: Голова Спостережної ради ВАТ ТП «Райагротехсервіс» ОСОБА_2 про зміну дати звільнення,  нарахування та стягнення заробітної плати за
час роботи і відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.