Справа №2-3389/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
листопада 2007 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
- судді  Поліщук Н.В.

при
секретарі        Задорожньому А.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за
позовом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку ( закрите
акціонерне товариство) до ОСОБА_1,
ОСОБА_2про визнання незаконним вселення та виселення із займаного
приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

В червні
2007 року позивач Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (
закрите акціонерне товариство) звернувся з позовом до ОСОБА_1 про виселення з
кімнати АДРЕСА_1 та визнання незаконним вселення останнього в це жиле
приміщення. В подальшому позивач доповнив свої позовні вимоги та просив також
визнати незаконним вселення ОСОБА_2та виселити її із займаного приміщення

Свої вимоги
позивач обгрунтував наступним.

Позивачу на
праві власності належить будинок АДРЕСА_1,
який використовується в якості гуртожитку для проживання студентів,  що навчаються в Київському інституту
банківської справи.

Після
звільнення колишнього завідувача гуртожитком ОСОБА_3та призначення нового
директора ОСОБА_4керівництву Промінвестбанку стало відомо про те,  що в кімнаті №412 гуртожитку проживає
відповідач ОСОБА_1. ,  який не працює в
Промінвестбанку та незаконно вселився до гуртожитку. Документи,  передбачені чинним законодавством,  на поселення відповідача до гуртожитку не
видавались.

Мотивуючи
тим,  що відповідачі самоправно зайняли
кімнату АДРЕСА_1,  позивач просив
постановити рішення,  яким визнати
вселення відповідачів і вказану кімнату гуртожитку незаконним та виселити
відповідачів із займаного жилого приміщення.

В
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному
обсязі,  посилаючись на обставини,  викладені в позовній заяві. Крім того,  представник позивача не спростовував та
підтвердив той факт,  що в період
перебування відповідача ОСОБА_1. в трудових стосунках з позивачем,  з його заробітної плати робились відрахування
за проживання в гуртожитку.

Відповідач
ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали,  вважаючи їх безпідставними. Відповідач
пояснив,  що з 24 грудня 1999 року по 11
жовтня 2004 року він працював в Промінвестбанку на посаді
тракториста-машиніста. Вселився в гуртожиток на підтаві розпорядження,  отримав відповідну перепустку. В жовтні 2004
році звільнився з роботи за власним бажанням,
оскільки керівництво банку не виконало свою обіцянку щодо надання
кредиту для придбання житла. З моменту поселення по теперішній час проводить
оплату займаного приміщення. Просив в задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Відповідачка
ОСОБА_2. заперечуючи проти позовних вимог,
підтримала пояснення; надані її чоловіком відповідачем  ОСОБА_1.

Суд,  засліхавши пояснення сторін,  їх представників,  дослідивши матеріали справи,  вважає, ' що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню,  виходячи з
наступного.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Встановлено,  що відповідачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
зареєстровані в с. Германівка Обухівського району,  що підтверджено даними їх паспортів.

24
грудня 1999 року відповідач ОСОБА_1. був прийнятий на посаду
тракториста-машиніста в Український акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк ,  та був
звільнений з посади 11 жовтня 2004 року за власним бажанням,  що підтверджено даними трудової книжки
(а.с.  29-31),  а також відповідних наказів (а.с.  44-45).

За
даними Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна будинок АДРЕСА_1 зареєстрований як
гуртожиток на праві власності за Українським акціонерним комерційним
промислово-інвестиційний банком.

За
змістом  ст.  127 ЖК України для проживання
робітників,  службовців,  студентів,
учнів,  а також інших громадян у
період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Позивачем не надано суду доказів щодо самоправного вселення відповідачів в
кімнату № АДРЕСА_1. При цьому ,  судом
встановлено,  що відповідачем ОСОБА_1. на
момент вселення був працівником Промінвестбанку,  він та його дружина відповідачка ОСОБА_2.
отримали відповідні перепустки проживаючого у гуртожитку ( а.с.  32). Із заробітної плати ОСОБА_1. проводились
відрахування за проживання в гуртожитку,
що було підтверджено представником позивача в судовому засіданні.

Враховуючи
викладене,  підстав для задоволення
позовних вимог в частині визнання незаконним вселення відповідачів в жиле
приміщення в гуртожитку у суда
не має.

Відповідно
до вимог  ст.  132 ЖК України сезонні ,  тимчасові працівники і особи,  що працювали за строковим трудовим
договором,  які припинили роботу,  підлягають виселенню без надання іншого
жилого приміщення з гуртожитку,  який їм
було надано у зв"язку з роботою чи навчанням.  Інших працівників підприємств,  установ,
організацій,  які поселилися в
гуртожитку в зв"язку з роботою,
може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі
звільнення за власним бажанням без поважних причин,  за порушення трудової дисципліни або вчинення
злочину.

Як
встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1. був звільнений з роботи за
власним бажанням,  на даний час не
перебуває він або його дружина в трудових стосунках з позивачем.

З огляду
на встановлене,  суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в частині виселення відповідачів із займаного жилого
приміщення в гуртожитку,  який належить
позивачу.

Посилання
відповідачів на регулярне проведення оплати за проживання в гуртожитку,  а також на факт відмови з боку позивача в
наданні кредиту на придбання житла,  самі
по собі не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в
частині виселення відповідачів з гуртожитку.

Керуючись  ст. . ст. . 10, 15, 60, 88,  212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,  на підставі
ст. хт. 127, 132 ЖК України,  суд
-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Виселити
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 з кімнати № АДРЕСА_1без
надання іншого жилого приміщення. В іншій частині заявлених позовних вимог
відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст. . 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду м.
Києва через Оболонський районний суд м. Києва.