Справа №2-3910/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07      листопада 2007 року  Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
- судді        Поліщук Н.В.

при
секретарі               Задорожньому А.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1по ОСОБА_2,  3-і особи
ОСОБА_3,  ОСОБА_6про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

В       липні 2007 року позивач
ОСОБА_1. звернувся з позовом про

визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,  посилаючись на

наступне.

Позивач
володів квартирою АДРЕСА_1на підставі договору купівлі-продажу від 12 червня
2003 року.

25 жовтня 2003 року позивач ,
вважаючи,  що підписує договір
найму,  не усвідомлюючи змісту
договору,  фактично продав відповідачці
ОСОБА_2. вказану квартиру.

Позивач
зазначив,  що вважав,  що підписує договір найму квартири , в
нотаріальній конторі текст договору не читав,
оскільки довіряв відповідачці. При цьому вказав,  що 25 жовтня 2003 року мати відповідачки
ОСОБА_3.,  діючи за дорученням,  запросила його до нотаріальної контори для
оформлення договору найму квартири.

Вважає,  що відповідачка ОСОБА_2. та її мати ОСОБА_3.
умисно ввели його в оману,  заволодівши
квартирою,  нотаріус ОСОБА_6. не виконала
свої обов"язки,  не роз"яснила
умови договору та його правові наслідки.

Крім
того,  позивач вказав,  що продаж квартири було укладено на вкрай
невигідних умовах,  оскільки в договорі
зазначено,  що продаж здійснено за 10480
грн.

На даний
час позивач вимушений проживати у свого брата,
що створює незручності для сім"ї останнього.

Мотивуючи
зазначеним та посилаючись на  ст.  ст.
16, 229, 230, 235 ЦК
України,  позивач просив постановити
рішення,  яким визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1-недійсним.

В
судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5.  позовні вимоги підтримали,  посилаючись на обставини,  викладені в позовній заяві.

Відповідачка
ОСОБА_2. та 3-я особа ОСОБА_3. в судове засіданні не з'явились,  про час і місце розгляду справи повідомлялись
судом належним чином,  направили до суду
свого представник.

Представник
відповідачки ОСОБА_2. ат 3-ї особи ОСОБА_3-
ОСОБА_4. позовні вимоги не визнала,
пояснивши,  що спірний договір
було

укладено
між сторонами із дотриманням вимог чинного законодавства,  інтересам сторін або держави він не
суперечить. Позивачем не доведено факту обману і наявності його безпосереднього
зв"язку з волевиявленням сторони укласти угоду. При цьому,  позивачем була отримана
довідка-характеристика не з метою здачі нерухомого майна в оренду,  а саме для укладення договору
купівлі-продажу. Всі істотні умови договору були виконані. Також представником
зазначено на пропуск позивачем строку позовної давності.

3-я
особа приватний нотаріус ОСОБА_6. в судове засідання не з'явилась,  про час і місце розгляду справи повідомлена
судом належним чином,  про причини неявки
суд не повідомила.

Суд,  заслухавши пояснення позивача,  його представника,  представника відповідачки та 3-ї особи,  свідків,
дослідивши матеріали справи,
вважає,  що позовні вимоги
задоволенню не підлягають,  виходячи з
наступного.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Встановлено,  що 12 червня 2003 року ОСОБА_7. та
ОСОБА_8продали,  а позивач ОСОБА_1.
придбав квартиру АДРЕСА_1(а.с.  9).

25
жовтня 2003 року ОСОБА_1. продав вказану квартиру ОСОБА_2.,  від імені якої діяла ОСОБА_3. за
довіреністю,  що підтверджується даними
договору купівлі-продажу ,  посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_6. (а.с.  8).

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_9. в судовому засіданні пояснив,  що позивача знає з 1990 року,  підтримує з ним дружні стосунки,  зі слів останнього йому відомо про отримання
кредиту для придбання квартири по АДРЕСА_1,
подальша доля цієї квартири свідку не відома.

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_10. пояснив,  що є
братом позивача,  зі слів останнього йому
відомо,  що ОСОБА_2. обманула брата,  який їй довіряв.

Звертаючись
з позовом про визнання вказаного договору недійсним,  позивач посилається на вимоги  ст.
ст.  229,  230, 235 ЦК України. В судовому засіданні позивач та його представник
,  обґрунтовуючи позовні вимоги,  зазначили,
що при укладенні угоди мали місце як помилка,  так і обман. При цьому позивач пояснив,  що він вважав,  що укладається договір найму жилого
приміщення,  при підписанні документів у
нотаріуса не читав їх,  оскільки довіряв
відповідачці.

Суд,  відповідно до вимог Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного Кодексу України,  до
правовідносин,  що виникли ,  застосовує правила ЦК Української РСР
в редакції 18 липня 1963 року.

Позивач
просить задовольнити позовні вимоги ,
посилаючись на те,  що діяв під
впливом помилки,  крім того,  з боку відповідачки мав місце обман.

Відповідно
до  ст.
56 ЦК Української
РСР ( в редакції 1963 року) угода може бути визнана судом недійсною як укладена
внаслідок помилки,  що має істотне
значення,  за позовом сторони,  що діяла під впливом помилки.

Позивачем
не надано доказів,  що він діяв під
впливом помилки,  тобто,  що мало місце таке неправильне сприйняття
стороною суб»єкта ,  предмета чи інших
істотних умов угоди,  що вплинуло на її
волевиявлення,  за відсутності якого за
обставинами справи можна вважати,  що
угода не була б укладена. При цьому,
правила  ст.  56 ЦК
не поширюються на випадки,  коли помилка
стосується мотивів укладення угоди.

Крім
того,  суд вважає недоведеним факт обману
.Судом не встановлено,  що мало місце
умисне введення в оману позивача шляхом повідомлення відомостей ,  що не відповідають дійсності,  або замовчування обставин,  які мають істотне значення для угоди,  що укладається.

Так,  з досліджених матеріалів цивільної справи
№2-1008-1/07 Святошинського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_2. до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
вбачається,  що ОСОБА_1.
власноручно надавались письмові пояснення 07 лютого 2007 року,  де він зазначив про продаж квартири ОСОБА_2.
з метою проведення розрахунків за борги.

Твердження
позивача ОСОБА_1. в судовому засіданні в тій частині,  що такі пояснення ним надавались з метою
зберегти сім"ю,  оскільки він не
бажав розлучатись,  є нелогічними та не
приймаються судом до уваги.

Беручи
до уваги викладене,  суд вважає,  що підстав для задоволення позовних вимог та
визнання договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2003 року неійдсним не має.

Керуючись  ст.
ст.  10, 15, 60, 169, 212, 213,
214, 215, 218 ЦПК України,  на підставі  ст.
ст.  56, 57 ЦК Української РСР в
редакції 1963 року,  суд -

УХВАЛИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1ло ОСОБА_2,
3-і особи ОСОБА_3,  ОСОБА_6про
визнання недійсним договору купівлі-продажу - відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду м.
Києва через Оболонський районний суд м. Києва.