Справа № 2-574/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 листопада 2007р.
Кобеляцький районний суд Полтавської області

в складі:

головуючого
судді                            -        Зацеркляного В.К.

при
секретарі                                     -       Євсєєвій О.В.

адвоката                                             -       ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Кобеляки справу за

позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання надати у
володіння і користування частини спільного майна у натурі та встановлення
сервітуту, за зустрічним позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою
та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2007р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_3., ОСОБА_4.,   ОСОБА_5. і ОСОБА_6.
про зобов'язання надати у володіння і користування частини спільного майна у натурі та встановлення сервітуту, який
06.08.2007р. доповнила (ТІ, а.с. 58-61),
зазначивши, що їй на праві власності належить 4/25 частин жилого будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1.,
а відповідачам ОСОБА_3. а також ОСОБА_4. разом із ОСОБА_5. відповідно належить
11/25 часток та 10/25 часток зазначеного домоволодіння, однак відповідачі
чинять їй перешкоди у володінні і користуванні належними їй частинами
господарських будівель, а тому позивачка ОСОБА_2 прохала суд зобов"язати
відповідачів ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. і ОСОБА_6. надати їй у володіння і
користування 4/25 частин, спільного майна сараю, позначеного на плані
техпаспорту літ. "Б", "Б 1", "б", "б
1", гаража літ. "В", літньої кухні літ. "Д", вбиральні
літ. "Т", зливної ями II, огорожі № 1-2 та бруківки III у натурі встановити щодо земельних ділянок вказаних
відповідачів - власників квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2  по АДРЕСА_1 безстроковий безоплатний сервітут
- право проходу її як

2. володільця квартири НОМЕР_3 буд.АДРЕСА_1 по належним їм
земельним ділянкам з метою здійснення права власності на спільне майно, та
стягти із відповідачів на її користь судові витрати.

В суді позивачка ОСОБА_2 підтримала частково свої вимоги,
прохала суд визнати за нею право власності на сарай літ." З" та
вбиральню літ. "Е" встановити сервітут - право її безстрокового
безоплатного безперешкодного проходу по земельним ділянкам відповідачів по
справі до сараю літ. "З" і вбиральні літ. "Е" і відмовилась
від решти позовних вимог, крім стягнення на її користь судових витрат.

Відповідач ОСОБА_3. в судове засідання не з"явився,
хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, (Т 1, а.с. 42), у
минулому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4. заперечувала
проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_5. в судове засідання не з'явилась, хоча
належним чином була повідомлена про слухання справи, направила до суду письмову
заяву з проханням розглядати справу у її відсутність (ТІ, а.с. 44), у минулому
судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_6. до суду не з'явилась, хоча належним
чином була повідомлена про розгляд справи (Т 1, а.с. 40), у минулому судовому
засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Залучений судом до участі у справі в якості відповідача
ОСОБА_7. (ТІ, а.с. 86) заперечував проти задоволення позову.

06.08.2007 р. ОСОБА_4. і ОСОБА_5. звернулись до суду із
позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
зазначивши, що вони є співвласниками 10/25 частин жилого будинку АДРЕСА_1, та
частини прилеглої земельної ділянки площею 0,0929 га, на якій ОСОБА_2
самовільно побудувала сарай літ. "З" і вбиральню літ. "Е",
які, як прохали суд позивачки, слід
зобов"язати ОСОБА_2 знести та стягти із неї на їх користь понесені
судові витрати (ТІ, а.с. 45-46).

В суді позивачка ОСОБА_4. підтримала позовні вимоги, у минулому судовому засіданні позивачка ОСОБА_5.
підтримала позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення
позову.

Третя особа на стороні позивачів, що не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_3. до суду не з"явився, хоча належним чином був
повідомлений про слухання справи (ТІ,
а.с. 42).

10.08.2007р. ОСОБА_7. звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину зазначивши, що згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом на ім"я ОСОБА_2, виданого Кобеляцькою
держнотконторою 11.11.2005 р. у спадкове майно
включено літню кухню літ. "Д", гараж літ. " В", сарай літ.
"Б", але зазначене майно на праві власності належить йому, а тому
прохав суд визнати дане

3. свідоцтво про право на спадщину недійсним в частині переліку вказаного
спадкового майна, та виключити це майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7. підтримав свої
позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення
позову.

Представник третьої особи Кобеляцької райдержнотконтори у
минулому судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Усі позови об"єднані у одне провадження (ТІ, а.с. 61, 149).

Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідків,
розглянувши матеріали справи, знаходить, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_2
задоволенню не підлягають, а позовні вимоги ОСОБА_4. і ОСОБА_5. підлягають
задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_7. підлягаючими задоволенню.

Судом встановлено, що 11.11.2005 р. Кобеляцькою
держнотконторою на ім"я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті її матері ОСОБА_8. на спадкове майно у вигляді 4/25 частин
будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1, що складається із жилого будинку
жилою площею 117, 1 кв. м, зазначеного в плані під літ. " А", а, а 1,
а 2, ан, сарай літ. Б, Б 1, б, б 1, гаража літ. В, літньої кухні літ. "
Д", льоху літ. "П", зливної ями літ. 1. вбиральні літ.
"Т", зливної ями літ. II, бруківки III , огорожі літ. № 1-3 (Т 1 а.с. 67).

Судом встановлено, що 21.09.2007 р. Кобеляцькою
держнотконторою посвідчено договір
дарування ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4. і ОСОБА_5. належних йому на праві
власності 10/25 частин жилого будинку з господарчими побудовами, що знаходиться
в АДРЕСА_1 (Т 1, а.с. 35), відповідно якого ОСОБА_4. і ОСОБА_5 належить кожній
із них по 5/25 вказаного нерухомого майна (Т 1, а.с. 47, 51).

Судом встановлено, що 30.03.1996 р. Кобеляцькою
держнотконторою посвідчено договір дарування ОСОБА_3. на користь ОСОБА_7.,
належних йому на праві власності 11/25 частин жилого будинку з господарчими
побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (Т 1, а.с. 82-83).

Судом встановлено, що у житловому будинку АДРЕСА_1 по
закону і фактично квартира
НОМЕР_3належить на праві власності ОСОБА_2, та відповідно квартира
НОМЕР_1 належить спільно ОСОБА_4. і ОСОБА_5., а квартира НОМЕР_2 належить
ОСОБА_7. (ТІ, а. с. 9).

Судом встановлено, що Кобеляцька міська рада у
встановленому законом порядку не давала ОСОБА_2 дозволу на спорудження сарая літ. "З" і вбиральні літ. " Е", які
розташовані на земельній ділянці, якою володіють і користуються ОСОБА_4. і
ОСОБА_5. (Т 1 а.с. 6-10, 11-13, 14-15, 36-37, 47-49, 50-55, 64-65, 72, 73-74,
82-83. 84-85, 103, 104,

4.

105, 106, 107, 111-112,
113, 114-117, 119-132, 145-148, 204, 207-212, 214-222, 236).

ОСОБА_2 не надала суду переконливих доказів про наявність
у неї у встановленому законом порядку права на сарай літ. "З" і
вбиральню літ. "Е".

Судом встановлено, що у встановленому законом порядку
земельна ділянка для будівництва сараю літ."3" і вбиральні літ.
"Е" не відводилась, а належно затвердженийь проект для будівництва
вищевказаних господарських будівель не складався.

Тому, оскільки сарай літ. "З" і вбиральня літ.
"Е" збудовані ОСОБА_2 самочинно, на земельній ділянці, якою в даний
час володіють і користуються ОСОБА_4. і ОСОБА_5., які заперечують проти
визнання за ОСОБА_2 права власності на вищевказане самочинне нерухоме майно,
оскільки це порушує їх права на володіння і користування належною їм на праві
власності земельною ділянкою, слід зобов"язати ОСОБА_2 відповідно до ст.
ст. 376, 391 ЦК України знести самочинно збудовані сарай літ. "З" і
вбиральню літ. "Е", у зв"язку із чим слід відмовити ОСОБА_2  у позові в частині визнання за нею право
власності на сарай літ. "З" і вбиральню літ. "Е", із встановленням
сервітуту - права її безстрокового безоплатного безперешкодного проходу по земельній
ділянці ОСОБА_4. і ОСОБА_5. до сараю літ. "З" і вбиральні літ.
"Е" та стягненні понесених судових витрат - за безпідставністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_7. правомірно, згідно
встановлених законом підстав є власником і користувачем літньої кухні літ.
"Д' гаража літ. "В", сарая літ. "Б" ( Т 1, а.с. 8-Ю, 11-13, 47-49, 72, 80, 82-83, 111-112,
211-212), а тому відповідно до ст. ст. 316,
319. 325, 328, 356, 358, 386, 401-404, 1301 ЦК України слід визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.2005р.,
видане Кобеляцькою райдержнотконторою на ім"я ОСОБА_2 визнати недійсним в
частині переліку спадкового майна: літньої кухні літ. "Д", гаража
літ. "В", сарая
літ. "Б", виключивши це майно із переліку
спадкового майна.

При цьому суд бере до уваги, що ні
ОСОБА_2 ні її мати ОСОБА_8. за свого життя,
фактично не користувалися вказаними господарчими спорудами, не будували їх і у
встановленому законом порядку не звертались до Кобеляцької міської ради за
дозволом на їх будівництво, на відведення земельної ділянки для цієї мети, а
також за виготовленням належно затвердженого проекту у відповідні компетентні
органи.

Судом встановлено, що вказані
господарські споруди - літня кухня літ. "Д",
гараж літ. "В", сарай літ. "Б" при виготовленні технічного
паспорту. А потім при посвідченні відчуження майна і успадкуванні майна були
помилково включені до спільної власності, хоча і по закону і фактично їх
власником є ОСОБА_7.

5.

Як встановлено судом і визнає ОСОБА_2, вона фактично
володіє і користується належними їй на
праві власності частиною жилого будинку літ. "А, а,а 1, а.2,
ан," льоху літ. "П", зливною ямою 1, огорожею № 3, у той же час
ОСОБА_4., ОСОБА_5. і їх мати ОСОБА_6. володіють і користуються на праві
власності частиною жилого будинку літ." А, а,а 1, а.2, ан," сараєм
літ. "Б, Б 1, б, б 1" та огорожею № 1, вбиральнею " Т" та
бруківкою III, а ОСОБА_7. -
відповідно володіє і користується на праві власності - частиною жилого будинку
літ. "А а,а 1, а.2, ан," сараєм літ. "Б", літньою кухнею
літ. "Д", гаражом
"В" та огорожею № 2 ( Т 1, а.с. 59).

При цьому суд бере до уваги, що ні
ОСОБА_2 ні її мати ОСОБА_8. за свого життя
не будували сарай літ. "Б, Б 1, б, б 1", вбиральню " Т" та
бруківкою III, зливну яму II, огорожу літ. №
1-2, і у встановленому законом порядку не зверталися до Кобеляцької міської
ради за дозволом на їх будівництво, на відведення земельної ділянки для цієї
мети, а також за виготовленням належно затвердженого проекту у відповідні
компетентні органи.

Також суд бере до уваги, що рішенням Кобеляцького районного
суду Полтавської області від 28.10.1992 р. проведено розділ земельної ділянки
по АДРЕСА_1 (Т 1, а.с. 11-13), рішенням
Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.05.2007 р. відмовлено
ОСОБА_2 у перегляді за нововиявленими обставинами рішення Кобеляцького районного суд від 28.10.1992 року (ТІ,
а.с. 231-234), рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від
22.08.2006 р. відмовлено ОСОБА_2 у визнанні права земельного сервітуту
безоплатного користування земельними ділянками співвласниками для проходу до
своїх будівель та інших позовних вимог (ТІ,
а.с. 225-230).

Таким чином у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити
за безпідставністю.

У зв"язку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_4. і
ОСОБА_5. слід стягти із ОСОБА_2 на їх користь судові витрати із 650 грн. за
надання юридичної допомоги адвокатом слід з урахуванням обставин справи, її
складності, часу, затраченого адвокатом на надання юридичної допомоги,
майнового і сімейного стану ОСОБА_2, стану її здоров"я, у розумних межах,
в сумі 300 грн., а також 7, 50 грн. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення.

ОСОБА_2 як інвалід 2-ї групи звільнена від сплати
судового збору (Т1,а.с. 18).

Сляд стягти із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7. 7,50 грн.
витрат за інформаційно-технічне забезпечення (ті,
а.с. 139).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
212-215 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 325, 328, 356, 358, 376, 386, 391,
401-404, 1301 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

6.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позову до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на сарай літ "З"
і вбиральню літ. "Е", у встановленні сервітуту безоплатного
безстрокового користування земельними ділянками співвласників для проходу до
своїх будівель за безпідставністю.

Позов ОСОБА_4. і ОСОБА_5. задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у
користуванні належною їм на праві приватної власності на землю земельною
ділянкою по АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно побудованих сараю літ.
"З" і вбиральні літ. "Е".

Стягти з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4. і ОСОБА_5. судові витрати: 300 грн. за надання юридичної допомоги і
7,50 грн. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення.

Позов ОСОБА_7. задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом від 11 листопада 2005
року, видане Кобеляцькою державною нотаріальною конторою Полтавської області на
ім"я ОСОБА_2 в частині переліку спадкового майна: літня кухня літ.
"Д", гараж літ. "В", сарай літ. "Б", виключивши
це майно із переліку спадкового майна.

Стягти із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_7. 7, 50 грн. витрат за інформаційно-
технічне забезпечення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Полтавської області через районний суд. Заява про апеляційне оскарження подається
протягом 10 днів після проголошення рішення суду. Апеляційна скарга подається
протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.