Справа 2-5011/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада
2007 Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:
головуючого - судді                                     Кихтюка
P.M.

при
секретарі                                               Мелих
Л.В.

з участю
позивачів                                        ОСОБА_1
ОСОБА_2

представника
відповідача                                           ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до
Луцької міської ради про визнання права власності на самочинно добудовані
приміщення,

встановив:

Позивачі звернувся в суд з позовом до відповідача про
визнання права власності на самочинне будівництво. Свої вимоги мотивують тим,
що на підставі договору міни від 29.05.1998 року являються власниками Уг
частини АДРЕСА_1. З метою благоустрою ними було здійснено самочинну добудову до
вказаної частини будинку: коридор 1-1, площею 7,6 кв.м., кімнату 1-7, площею
14,6 кв.м., кімнату 1-8, площею 17,3 кв.м., санвузол 1-9, площею 2,5 кв.м. та
господарські будівлі - сарай-майстерню(Г-І) та сарай(г). Земельна ділянка на
якій здійснено самочинне будівництво належить на праві власності ОСОБА_1. на
підставі державного акту на землю від 05.10.2006 року.

Самочинна добудова приміщень та будівель здійснена з дотриманням
будівельних, протипожежних та санітарних норм і правил, що підтверджується
висновком АПФ «Локо» від 15.12.2006 року.

Крім цього, самочинне будівництво погоджено з ГУ МНС України у
Волинській області та Луцькою міською санітарно-епдеміологічною станцією.
Враховуючи викладене просять визнати за ним право власності на самочинно
добудовані приміщення.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги з підстав
зазначених у заяві, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти задоволення
заявленого позову, оскільки позивач являється власником земельної ділянки на
якій здійснено самочинну добудову та їх будівництво відповідає встановленим
нормам та вимогам.

Третя особи без самостійних вимог на стороні відповідача в судове засідання
не з'явився, хоча належним чином був повідомленний про час та місце слухання
справи, подав розписку з якої вбачається, що заперечень проти позову немає.

Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши
матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що згідно договору міни від 29.05.1998
року позивачі являються власниками 1/2 частини АДРЕСА_1 (а.с   ).

Позивачу
ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка на якій здійснено
самочинне будівництво, що підтверджується державним актом на землю(а.с.б), який
в судовому засіданні не заперечив проти визнання за іншими позивачами права
власності на самочинно побудовані приміщення та будівлі.

З технічного паспорту на АДРЕСА_1 вбачається, що позивачами самочинно
збудовано приміщення коридор 1-1, площею 7,6 кв.м., кімнату 1-7, площею 14,6
кв.м., кімнату 1-8, площею 17,3 кв.м., санвузол 1-9, площею 2,5 кв.м. та
господарські будівлі - сарай-майстерню(Г-І) та сарай(г) (а.с.8-11).

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до висновку АПФ «Локо» від 15.12.2006 року самочинно добудовані
приміщення відповідають діючим державним будівельним, санітарним та пожежним
нормам (а. с. 12-26).

Вказане самочинне будівництво погодженням головним
архітектором м.Луцька (а.с. ) та погоджено із співвласником іншої частини
будинку, що підтверджується розпискою останнього(а.с ).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що самочинно добудовані
приміщення не порушують прав та інтересів інших осіб, відповідають діючим
державним будівельним, санітарним та пожежним нормам та приходить до висновку
за можливе визнати за позивачами право власності на вказане майно.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 328, 355,
356, 376 ЦК України,
суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності на самочинно
добудовані приміщення до 1/2 частини АДРЕСА_1: коридор 1-1, площею 7,6 кв.м.,
кімнату 1-7, площею 14,6 кв.м., кімнату 1-8, площею 17,3 кв.м., санвузол 1-9,
площею 2,5 кв.м. та господарські будівлі - сарай-майстерню(Г-І) та сарай(г).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.