Справа №2-421/07 рік
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року.                                              Межівський
районний суд Дніпропетровської

області у
складі: головуючого судді Риб'янець С.А., при секретарі Кулик В.М., з участю
представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у
залі суду смт Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі і гідності та відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2
про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування
своїх позовних вимог позивач вказує, що 21 липня 2007 року о 10 годині в
приміщенні Межівської районної ради Українського товариства мисливців та
рибалок (УТМР), розташованого АДРЕСА_1 проводилось засідання президії районної
ради УТМР. ОСОБА_1 не є ч.1еном президії, але як мисливець і ч.1ен Межівської
районної ради УТМР та депутат Межівської селищної ради, знаючи про проведення
президії, вирішив бути присутнім на ньому. Відповідач ОСОБА_2, який є головою
Межівської районної ради УТМР, попросив ОСОБА_1 покинути зал засідань. Щоб не
затримувати інших ч.1енів президії, ОСОБА_1 вийшов на ґанок вказаного
приміщення. При цьому між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла розмова щодо можливості
участі першого в засіданні президії як ч.1ена УТМР і депутата Межівської
селищної ради. У відповідь ОСОБА_1 ОСОБА_2 сказав : «Який ти депутат, якщо ти
вбивця!» ОСОБА_1 попросив ОСОБА_2 не ображати його при присутніх людях. Але
ОСОБА_2 відповів, що він не ображає, адже всі знають, що ОСОБА_1 вбивця і на
нього є справа у прокуратурі. На сказане ОСОБА_2, ОСОБА_1 просив надати йому
відповідне рішення, яке дає таке право. На це ОСОБА_2 сказав, що в прокуратурі
такі самі вбивці, як і ОСОБА_1 Після цього ОСОБА_2 зайшов до приміщення Межівської
районної ради УТМР, а ОСОБА_1 залишився серед людей, яких налічувалось біля 10
чоловік, вважаючи себе приниженим у їх думці. ОСОБА_1 вважає, що своїми
прилюдними висловлюваннями, що не відповідають дійсності, ОСОБА_2 зганьбив
честь і гідність позивача з точки додержання законів та принципів моралі, адже
це гарантовано ст.28 Конституції України та ч.ч.1,2 ст.297 ЦК України. Позивач
також вважає, що йому завдана і моральна шкода, бо сказане ОСОБА_2 на адресу
ОСОБА_1 в присутності сторонніх осіб, негативно вплинуло на репутацію
останнього і могло розповсюдитись серед інших осіб, тоді як відповідно до ст.62
Конституції України «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може
бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному
порядку і встановлено обвинувальним висновком суду.» ОСОБА_1 вказує, що
відносно нього ніяких вироків суду або справ у провадженні будь-яких
правоохоронних органів немає. Від висловлювань відповідача, які не відповідають
дійсності, у ОСОБА_1 збільшився артеріальний тиск, боліла голова, він психічно
переживав. Це змусило його звернутися до лікарні, де було встановлено діагноз:
«Ситуаційний невроз». Вночі у ОСОБА_1 спостерігається неспокійний сон. Розмір
завданої моральної шкоди позивач оцінює у 1700 гривень.

У судовому засіданні позивач та його представник
наполягали на задоволенні позову в повному обсязі, з відшкодуванням з
відповідача судових витрат: 150 гривень правової допомоги, 17 гривень
сплаченого держмита та 7 гривень 50 копійок сплаченого інформаційно-технічного
забезпечення, а всього 1874 гривні 50 копійок.

Відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, хоча підтверджує, що 21 липня
2007 року після 10 години, на ґанку приміщення Межівської районної ради УТМР по
вулиці

Поштовій, 1 смт Межова Дніпропетровської області, в присутності декількох
чоловік,

називав ОСОБА_1 «вбивцею» навіть після того, як ОСОБА_1 попередив його не
робити

цього. Вважає свої висловлювання справедливими, адже ОСОБА_1 у 2005 році

направляв на ОСОБА_2 заряджену рушницю і ОСОБА_2 зрозумів цей факт, як
намір

ОСОБА_1 вбити ОСОБА_2, бо, на переконання відповідача, виконання Положення
про

порядок поводження зі зброєю, видачі ліцензій на добування мисливських
тварин та

проведення полювань є беззаперечною вимогою.                                                ,

Допитані
у судовому засіданні свідки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
показали, що вони 21 липня 2007 року о 10 годині знаходились біля приміщення
Межівської районної ради Українського товариства мисливців та рибалок (УТМР),
розташованого АДРЕСА_1, де проводилось засідання президії районної ради УТМР.
Коли в перерві засідання ОСОБА_1 вийшов на ґанок вказаного приміщення, між ним
та ОСОБА_2 виникла розмова щодо можливості участі першого в засіданні президії,
як ч.1ена УТМР і депутата Межівської селищної ради. У відповідь ОСОБА_1 ОСОБА_2
сказав : «Який ти депутат, якщо ти вбивця!» ОСОБА_1 попросив ОСОБА_2 не
ображати його при присутніх людях. Але ОСОБА_2 відповів, що він не ображає,
адже всі знають, що ОСОБА_1 вбивця і на нього є справа у прокуратурі. На
сказане ОСОБА_2, ОСОБА_1 просив надати йому відповідне рішення, яке дає таке
право, але ОСОБА_2 зайшов до приміщення Межівської районної ради УТМР, а
ОСОБА_1 залишився серед людей, яких налічувалось біля 10 чоловік. Свідки
ОСОБА_4, ОСОБА_7 вказали, що висловлювання ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1, як
»вбивці», вплинули на них, бо виникла підозра у можливості ОСОБА_1
застосовувати зброю.

Суд, вислухавши думку та доводи сторін, показання свідків, дослідивши та
оцінивши надані у справі докази, вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 частково з наступних підстав. ОСОБА_2, як фізична особа, 21 липня
2007 року після 10 години біля приміщення Межівської районної ради Українського
товариства мисливців та рибалок (УТМР), розташованого АДРЕСА_1, вийшов на ґанок
вказаного приміщення і в присутності інших людей, публічно назвав ОСОБА_1
вбивцею. Суд виходить з того, що ОСОБА_2 висловив неправдиву негативну
інформацію, яка ганьбить честь і гідність ОСОБА_1 з точки додержання законів та
принципів моралі, не маючи не це законних підстав, адже згідно довідки
прокуратури Межівського району Дніпропетровської області № 384 від 02.10.2007
року кримінальних справ відносно ОСОБА_1 на протязі 2005-2006 років та
поточного року не порушувалось. ОСОБА_2 не надав при цьому суду доказів, які б
підтверджували його висловлювання. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України №7 від 28.09.1990 року із змінами від
04.06.93,31.03.95,25.12.96,03.12.97 років в судовому засіданні достовірно
встановлено, що поширена ОСОБА_2 відомість щодо ОСОБА_1 є неправдивою, принижує
та порочить честь і гідність позивача. Причому, суд вважає, що честь і гідність
стосовно ОСОБА_1 розуміються як об'єктивно і рівною мірою притаманні кожній
людині, як це передбачено ст.3 Конституції України. Відповідно до ст.62 Конституції
України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним висновком суду. Публічне висловлювання ОСОБА_2 на
адресу ОСОБА_1, «як на вбивцю», внесло деякі сумніви у стосунки стосовно
ОСОБА_1 інших присутніх осіб, на що вказували свідки. Право на повагу до
гідності та честі кожного перебачено ст.297 ЦК України. Щодо питання відшкодшкодування ОСОБА_2 ОСОБА_1
моральної шкоди у сумі 1700 гривень, то суд, дослідивши обставини справи та
надану позивачем ОСОБА_1 карту виклику до нього швидкої медичної допомоги №4282
від 21 липня 2007 року о 15 годині 55 хвилин, з встановленням діагнозу
«Ситуативний невроз», приймає до уваги те, що у пункті 18 цієї карти не вказана
причина встановлення такого діагнозу. Інших доказів, які б встановлювали
причинний  зв'язок  між
обставинами,   на які  посилається
позивач  для  відшкодування

моральної шкоди,
а в цілому і вини відповідача, суду не надано. Відповідно до вимог ст.217 ЦПК
України суд також може визначити порядок його виконання, про що зазначає в
рішенні.

Судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого
державного мита у розмірі 17 гривень, витрат на інформаційно-технічне
забезпечення у розмірі 7 гривень 50 копійок, послуги адвоката у розмірі 150
гривень, а всього 174 гривні 50 копійок, згідно зі ст.88 ЦПК України слід
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

Керуючись
ст.ст.209,213-215 ЦПКУкраїни,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та
відшкодування моральної шкоди задовільнити частково. Зобов'язати ОСОБА_2
прилюдно вибачитись перед ОСОБА_1 за образу його честі і гідності на ґанку
приміщення Межівської районної організації УТМР АДРЕСА_1.

На підставі ст.217 ЦПК України встановити ОСОБА_2 термін
один місяць з моменту вступу рішення в законну силу для вибачення.

ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі
1700 гривень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 174 гривні 50 копійок судовит витрат.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на постанову подається до
Апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.