Справа №2-604/07
РІШЕННЯ

іменем України

05 листопада 2007 року                        Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.

при секретарі Басик Г.Т.

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

Великоцепцевицької сільської ради про стягнення
моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з Великоцепцевицької сільської ради моральної шкоди, заподіяної її
незаконним звільненням з посади ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відповідача проти позову заперечив, в обгрунтування заперечень пояснив, що позивачка отримала значну суму відшкодування
за попереднім рішенням суду про поновлення на роботі, крім того аргументи,
наведені в позовній заяві, не відповідають дісності, є надуманими і
неправдивими. Враховуючи розмір відшкодувань, присуджених ОСОБА_1 за рішенням
суду про її поновлення на роботі, просив суд відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку про
наявність підстав для часткового задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. була звільнена з посади ІНФОРМАЦІЯ_1 Великоцепцевицької сільської ради розпорядженням
сільського голови НОМЕР_1 від 20.12.2006 року.

Рішенням Володимирецького районного суду від 15.08.2007 року звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним, таким, що проведено з грубими
порушеннями вимог чинного законодавства, в
зв"язку з чим, з урахуванням неможливості поновлення позивачки на попередній посаді, судом змінено формулювання причини її
звільнення та стягнуто з Великоцепцевицької сільської ради
заробітну плату ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу. Назване рішення суду сторонами не оскаржувалось, у зв"язку з чим
набрало законної сили 27 серпня 2007 року і виконано в частині стягнення коштів.

Таким чином, факт незаконного звільнення позивачки встановлено судовим рішенням, і у відповідності до вимог ст.61 ч.3 ЦПК
України не потребує додаткового доказування.

Позивачкою, в судовому засіданні належно обгрунтовано та доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, що виразилась у фізичних
та моральних стражданнях, порушенні звичного
порядку життя та нормальних життєвих зв"язків через неможливість
продовження активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими, порушенні права на працю та позбавлення джерела існування, що призвело до
неможливості утримувати трьох неповнолітніх дітей, в т.ч. дитину-інваліда, та вимагало від позивачки затрачання
додаткових зусиль для відновлення свого життя. Крім
власних пояснень ОСОБА_1. ці обставини доведені рішенням Володимирецького
районного суду від 15.08.2007 року, свідоцтвами про народження дітей, медичними
висновками.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна
фізичній особі, підлягає відшкодуванню особою, яка
її заподіяла, при наявності вини.    .

У відповідності до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику проводиться у разі якщо порушення його
законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових

2

зусиль для організації свого життя.

Враховуючи наведене, суд вбачає фактичні та правові підстави для стягнення моральної шкоди з Великоцепцевицької сільської ради в
користь позивачки, оскільки ця шкода заподіяна з
вини посадових осіб відповідача, здійснивших незаконне звільнення ОСОБА_1

Разом з тим, її розмір, визначений позивачкою, не відповідає глибині та
інтенсивності душевних страждань, тривалості та ступеню порушення звичайних для
особи життєвих зв"язків. Виходячи з вимог розумності,
справедливості та виваженості, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди на
суму 1000 грн., оскільки саме такий розмір відшкодування відповідає
стражданням, що зазнала позивачка.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про
судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, ст.15, 209, 212 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Великоцепцевицької сільської ради в користь ОСОБА_1 1000
(одну тисячу) гривень заподіяної моральної шкоди.

Судові витрати розподілити між сторонами пропорційно до частини задоволених
та відхилених позовних вимог наступним чином.

Стягнути з Великоцепцевицької сільської ради в користь держави судовий збір
в частині задоволених позовних вимог в сумі 17
(сімнадцять) гривень та в користь ОСОБА_1 витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи, понесені позивачкою
при подачі заяви в сумі 30 (тридцять) грн.

Позивачку ОСОБА_1. звільнити від сплати судового збору на підставі ст.4
Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через
районний суд. Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження, якщо вона
подається в десятиденний термін з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили
після оголошення ухвали апеляційного суду.