Справа № 2-1631/07
м.  Ковель                                                                                             22
міськрайонний суд Волинської області
головуванням судді   ЛапінаО.Ф.,
участі секретаря      Шуляк Л.В.,
позивачки                   ОСОБА_1,
відповідача                    ОСОБА_2 ,
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Ковелі питання про ухвалення додаткового
рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним,  -

встановив:

Рішенням
Ковельського міськрайонного суду від 24.09.2007 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,  - відмовлено. Вказане рішення суду оскаржене
позивачем у встановленому законом порядку. При вирішенні апеляційним судом
Волинської області питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду
встановлено,  що при звернені до суду
позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп.,  проте судом не враховано,  що даний спір - це спір майнового характеру
та вказане питання залишено поза увагою при постановлені рішення. Із посиланням
на положення ч.4  ст.  297 ЦПК України апеляційний суд Волинської
області повернув вказану справу суду для ухвалення додаткового рішення.

У
судовому засіданні позивачка та відповідач з приводу ухвалення додаткового
рішення  не заперечили.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  вивчивши матеріали справи,  вважає що позов носить матеріальний характер
та по справі слід постановити додаткове рішення.

Як
вбачається зі змісту  ст.  79 ЦПК України судові витрати складаються із
судового збору ( державного мита) та витрат,
пов'язаних із розглядом справи,
до яких зокрема відносяться витрати на інформаційно технічне
забезпечення.

Відповідно
до пп. а) п.1 ч.1  ст.  З Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93
від 21.01.1993 року « Про державне мито» із подальшими змінами та доповненнями
із заяв та скарг,  що подаються до суду
справляється державне мито в розмірі 1 % від ціни позову,  проте не менше 3 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян і не більше 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Із
довідки РЖКП № 1 м.  Ковеля від
19.11.2007 року № 491 вбачається,  що
балансова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 13444 грн. Вказана вартість,  відповідно до п.2  ст.  80
ЦПК України,  - і складає ціну позову.

Таким
чином,  позивачу при подачі позову слід
було сплатити 134 грн. 44 коп. державного мита.

2

Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1258 «Про
затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ та їх розмірів» із подальшими змінами та
доповненнями,  - сума витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді у справах позовного
провадження з розгляду спору майнового характеру складає 30 грн.

Таким
чином,  позивачка при подачі позову
повинна була сплатити 30 грн. витрат з ІТЗ розгляду справи в суді.

Як
вбачається із квитанцій № 019600581 від 23.08.2007 року та № 019700581 від
23.08.2007 року,  позивачкою при подачі
позову було сплачено відповідно 8 грн. 50 коп. державного мита та 7 грн. 50
коп. витрат з ІТЗ розгляду справи в суді.

Відповідно
до  ст.
215 ЦПК України суд при вирішенні справи зазначає розподіл судових
витрат.

Стаття 88 ЦПК визначає,  що
стороні,  на користь якої ухвалено
рішення,  суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов
задоволено частково,  судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних
вимог,  а відповідачеві - пропорційно до
тієї частини позовних вимог,  у
задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду
на вищенаведене та обставини справи,
недоплачена сума судових витрат,
а саме - державного мита та витрат за інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи в суді,  -
підлягають стягненню на користь держави з позивачки по справі ОСОБА_1.

У
відповідності до п.4 ч.1  ст.  220 ЦПК України суд,  що ухвалив рішення може ухвалити додаткове
рішення,  якщо судом не вирішено питання
про судові витрати.

За
вказаних обставин рішення Ковельського міськрайонного суду від 24.09.2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним слід
доповнити вказівкою про стягнення з позивачки по справі - ОСОБА_1 на користь
держави недоплачених судових витрат по справі,
а саме,  - державного мита в
розмірі 125 ( сто двадцять п'ять) грн. 94 коп. та витрат за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 22 (
двадцять дві) грн. 50 коп.

На
підставі вище викладеного,
керуючись  ст.  ст.
79,  80,  88,
220 ч.1 п.4 ЦПК України,  пп. а)
п.1 ч.1  ст.  З Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93
від 21.01.1993 року « Про державне мито»,
Постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1258 «Про
затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ та їх розмірів»-

вирішив:

Доповнити
рішення Ковельського міськрайонного суду від 24.09.2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави недоплачену суму державного мита в розмірі 125 (
сто двадцять п'ять) грн. 94 коп. та витрат за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 22 (двадцять дві) грн. 50 коп.

з

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,  встановленого для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 цього Кодексу,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.