Справа № 2-4426/07/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 року                  Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
-   судді Попрас В.О.,

при
секретарі -                                              Бутиріної
О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом
Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: опі­кунська рада Київської районної ради м.
Харкова про стягнення несплачених комунальних платежів та виселенні, -

ВСТАНОВИВ:

Харківський
обласний клінічний онкологічний диспансер звернувся до суду з позовною за­явою,
в якій просить виселити відповідачів з кімнат № 141 і № 142, розташованих на 4
поверсі буди­нку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, як осіб, що
самовільно займають житлове приміщення. Стягнути з відповідачки ОСОБА_1
заборгованість за комунальні платежі за період з 01.01.1996 р. по 01.06.2007 р.
в розмірі 14929 грн. 74 коп., а також з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
судові витрати по сплаті держмита у розмірі 149,29 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. В
обгрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно акту б/н від
06.01.1983 р. на ба­ланс ХОКОД передано будинок гуртожитку Українського
інституту удосконалення лікарів по АДРЕСА_1, який планувався використовувати
під гуртожиток. В 1983 році у зв'язку з відсутністю необхідного кількості
вільних місць для співробітників диспансеру, з метою укомплектування ХОКОД
медперсоналом, згідно рішення керівництва 4 поверх будинку використо­вувався
для тимчасового мешкання, на час роботи в диспансері, до моменту отримання
житла або звільнення, під гуртожиток. При інвентаризації будинку Харківським
міським бюро технічної інвен­таризації будинок було зареєстровано як „Лікувальний
корпус". Статуту гуртожитку даний поверх приміщення не має, наймання є
короткостроковим, на час роботи в диспансері. Оплата за комунальні послуги
проводиться за загальними нормами споживання на одну людину. ОСОБА_1 була
прийнята на роботу в ХОКОД згідно наказу № 97 від 01.09.1994 р. та звільнена за
власним бажанням згідно наказу № 120 від 01.11.1994 р. Зайняту житлову площу
відповідачка не звільнила. На протязі 1994-1996 p.p. відповідачка
проводила оплату за комунальні послуги у повному обсязі, після 1996 року і до
теперішнього часу комунальні платежі не сплачує, в зв'язку з чим утворилась
заборгова­ність у розмірі 14929 грн. 74 коп.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснивши, що чоловік
відпові­дачки отримав кімнату № 141 в лікувальному корпусі для проживання зі
своєю сім'єю, оскільки гур­тожитку не було і житло надати йому не могли.
Документи, на підставі яких відповідачки вселилась в спірні кімнати
лікувального корпусу, відсутні. Кімнати, де проживають відповідачі, відносяться
до лікувального корпусу, і в кімнатах повинні розміщатись хворі стаціонару.
Спірним приміщенням статус гуртожитку ніколи не надавався. Просив виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кімнат АДРЕСА_1, оскільки в відповідачі
отримали від Харківської міської ради ордер на вселення в гуртожиток в іншому
місті. Також просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комунальні платежі: за
електроенергію, водопостачання, опалення, газ, каналізацію за період з
01.01.1996 р. по
01.06.2007р. в сумі 14929 грн. 74 коп.3гідно розрахунку, проведено
бухгалтерією. Розрахунок проводився виходячи з норм встановлених
міськвиконкомом на одну особу, що проживає в квартирі в м. Харкові.

Відповідачка
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що в 1986 році колишній
чоловік в онкодиспансері отримав кімнату, де вона з дітьми проживає до
теперішньо­го часу. Кімнату отримав на не підставі наказу, а згідно резолюції
головного лікаря на заяві чоловіка про надання житла. Проте в кімнатах
відповідачі прописані не буди, договір найму житлового при­міщення не укладали.
За комунальні послуги не сплачує, тому що їй на дали рахунок, на який треба
проводити оплату. В кімнатах, де вони мешкають електролічильника не має, кухня
на коридорі зага­льного користування, туалет і душ на коридорі також загального
користування. В зв'язку з тим, що

відповідачі не
були прописані в кімнатах, у них не має ЖЕКу, відповідачка не мала змоги
оформити та отримувати субсидію, на отримання якої вона мала право по закону.
Також просила застосувати строк позовної давності, щодо вимог про стягнення
заборгованості, і врахувати, що відповідач ОСОБА_3 в період з листопада 2004
року по листопад 2005 року в кімнатах не проживав, так як знаходився в армії.
07.09.2007 р. Харківська міська ради винесла рішення про виділення відповідачам
2 кімнати в гуртожитку по АДРЕСА_2,
але в кімнатах не має газу, тому вони не мо­жуть зараз туди переселитись.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що виселитись в
теперішній час в гуртожиток по АДРЕСА_2 вони не мають змоги, оскільки в гурто­житку,
на проживання в якому вони отримали ордер, не має газу. В задоволенні позову
просив відмо­вити.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що виселитись вони не
можуть, оскільки їм не має де жити, так як в гуртожитку, в якому їм міська рада
надала кім­нати не має газу, в прозові просив відмовити.

Представник
опікунської ради виконкому Київської районної ради м. Харкова в судовому за­сіданні
вважала, що позовні вимоги в частині виселення відповідачів підлягають
задоволенню, оскі­льки в лікувальному корпусі відповідачі проживають незаконно
і в теперішній час вони мають інше житло, куди можуть виселитись, в частині
стягнення комунальних платежів вважала, що позов задо­воленню не підлягає,
оскільки таки вимоги не ґрунтуються на законі.

Вислухавши
сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукуп­ності,
суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають в кімнатах № 141 і №
142 лі­кувального корпусу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно
до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів,
а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись
гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнанні
для цієї мети жилі будинки.

Згідно
ст.ст. 128, 129 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового
комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові
спеціальний ор­дер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Кімнати,
в яких проживають відповідачі не відносяться до житлових, лікувальний корпус не
має статусу гуртожитку або житлового будинку. Кімнати відповідачам не могли
бути надані і не на­давались у встановленому законом порядку для проживання,
тому відповідачі не мають права в них проживати і підлягають виселенню без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно
до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову
енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Обов'язок
сплачувати за комунальні послуги покладається на наймача житлового приміщен­ня,
який на законних підставах проживає в ньому.

Оскільки
відповідачі фактично проживали в кімнатах лікувального корпусу, а не в житлових
кімнатах, суд вважає, що вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги
вони не повинні, оскільки комунальні послуги їм не надавались, і позивач не має
прав на одержання з відповідачів плати за комунальні послуги, оскільки не
надавав їх відповідачам.

В
наданих позивачем розрахунках розмірів платежів, які вони просять стягнути з
відповіда­чів, йдеться про звіт по господарських операціях, та не зазначено які
комунальні послуги та в якому обсязі споживали відповідачі та в якому розмірі
за їх споживання підлягають стягненню кошти.

У
відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за
звернен­ням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посила­ється як на
підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть
участь у справі.

В
судовому засіданні позивач не довів, що надавав відповідачам комунальні
послуги, або сплачував за комунальні послуги, надані відповідачам, іншими
організаціями, а також що заборгова­ність відповідачів перед позивачем за
комунальні послуги складає саме 14929, 74 грн., тому позовні вимоги, щодо
стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги за період
з 01.01.1996 р. по 01.06.2007 р.
в розмірі 14929 грн. 74 коп., задоволенню не підлягають.

У
відповідності зі ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд прису­джує з другої
сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов
удо­волений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів на користь позивача
слід стягнути понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. грн., а також витрати по сплаті судового
збору в сумі 8 грн. 50 коп.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 66, 67, 127-132 ЖК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов
Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру задовольнити
частково.

Виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кімнат АДРЕСА_1, без надання іншого
житлового приміщення.

В
задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на ко­ристь
Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру 14929 грн. 74 коп.
боргу за комунальні послуги за період з 01.01.1996 р. по 01.06.2007 р. -
відмовити.

Стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Харківського
обласного клінічного онкологіч­ного диспансеру витрати по сплаті судового збору
в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформацій­но-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської об­ласті
шляхом подачі протягом 10 днів після проголошення рішення через Київський
районний суд м. Харкова заяви про апеляційне оскарження рішення суду та шляхом
подачі протягом 20 днів після подачі вказаної заяви апеляційної скарги через
Київський районний суд м. Харкова, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.