справа № 2-580/07
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2007 року                                                                                      м.  Запоріжжя

Заводський районний суд м.  Запоріжжя
у складі:

Головуючого судді      Забіяко Ю.Г.

при секретарі               Вінник
Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ЖБК №8 „Запоріжсталь"
„Дніпроспецсталь",  ОСОБА_2 про
визнання права власності на квартиру,  за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ЖБК №8 „Запоріжсталь" „Дніпроспецсталь",  треті особи відділ громадянства,  міграції та реєстрації фізичних осіб
Заводського РВ,  ОСОБА_3 про визнання
права власності на 1/4
частину квартири,
усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2007 року звернулася до суду з позовом до
ЖБК №8 „Запоріжсталь" , Дніпроспецсталь" про визнання права власності
на квартиру АДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі. В
обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те,  що з 1990р. по 1996р. вона перебувала у
дружніх стосунках з ОСОБА_4,  та надавала
їй гроші у розмірі 5000 руб.
для внесення паю в ЖБК №8,  які до цих пір їй не повернуті. У 1996 році
ОСОБА_2. був засуджений за вбивство своєї дружини ОСОБА_4.,  який перебуваючи у місці відбування покарання
надав їй довіреність на право проживання у квартирі АДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі,
куди вона оселилася у 1997 році,
погасила борг по квартплаті та комунальним послугам,  зробила ремонт,  зареєструвалася та дала згоду на реєстрацію
онуки ОСОБА_3 ОСОБА_3 Ухвалою суду від 19.09.2007р. притягнений до участі у
якості співвідповідача ОСОБА_2

ОСОБА_2. у січні 2007 року звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1. про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,  квартирою АДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку. У вересні 2007р. він доповнив свої вимоги та просив
виділити долю із майна,  яке є спільною
сумісною власністю та визнати за ним право власності на J4 частину спірної
квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те,  що між ним та ОСОБА_4 20.12.1958р. був
зареєстрований шлюб,  з 1967р. вони
проживали в спірній квартирі,  членом ЖБК
№8 була його жінкаОСОБА_4,  у 1982р. пай
за квартиру був виплачений в повному об'ємі,
тому ця квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Крім цього в
період відбування покарання за вбивство своєї жінки в 1996р.,  його реєстрація в спірній квартирі була
анульована,  він видав довіреність
ОСОБА_1. на право проживання в спірній квартирі,  14.12.2006р. він був умовно-достроково
звільнений та повернувшись в свою квартиру,
вимагав від відповідача звільнити приміщення з її членами сім'ї,  що було проігноровано нею,  у зв'язку з чим він тимчасово проживає в
квартирі №39 цього будинку.

Ухвалою суду від
26.09.2007р. ці два позови були об'єднані в одне провадження.

Позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги на
підставах,  які викладені в позовній
заяві,  позовні вимоги ОСОБА_2 не
визнала,  та пояснила,  що вона набула право власності на спірну
квартиру,  оскільки вона давала гроші
ОСОБА_4. як члену кооперативу на внесення паю,
ці гроші не повернуті до цих пір,
вона майже десять років проживає з дозволу ОСОБА_2,  при поселенні в квартиру погасила борг по
квартплаті та комунальним послугам,
зареєструвалася сама та онуку,  зробила
ремонт в квартирі. Пояснила,  що
відповідач ОСОБА_2. не має ніякого права на квартиру,  оскільки він насильно лишив життя дружини
ОСОБА_4.,  був засуджений,  тому втратив всі права на житло. Також
пояснила,  що вона є членом ЖБК №8 та має
на праві власності квартиру.

Представник позивача
підтримав пояснення ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_2. свої позовні вимоги підтримав,  позовні вимоги ОСОБА_1. не визнав та
пояснив,  що за час подружнього життя з
ОСОБА_4. ними була придбана спірна

квартира,  за неї був
виплачений пай,  його дружина була членом
кооперативу,  тому він має право на 1/2
частину,  так як квартира це спільна
сумісна власність подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 самоправно вселилася в цю
квартиру,  його не пускає,  чим чинить йому перешкоди в користуванні.

Представник відповідача
підтримала пояснення ОСОБА_2.

Представник ЖБК №8 ОСОБА_5. в судовому засіданні
пояснив,  що він є головою ЖБК №8 з 2002
року,  як поселилася в спірну квартиру
ОСОБА_1 він не знає,  але по документам
квартира рахується за ОСОБА_4.,  яка була
членом кооперативу та вносила пайові внески. ОСОБА_1 є членом ЖБК №8 з 1967р.
та у неї на праві власності є квартирі у спірному будинку.

Представники третіх осіб до суду не з'явилися,  хоча були повідомлені про час і місце
розгляду справи.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників,  показання свідків,  вивчивши і дослідивши письмові матеріали
справи,  аналізуючи і оцінюючи надані
докази,  приходить до висновку,  що позов ОСОБА_1. не грунтується на
законі,  тому не підлягає задоволенню,  а позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані,  законні та підлягають задоволенню за таких
підстав.

В судовому засіданні було встановлено,  що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 20.02.1958р.,  що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану за
актовим записомНОМЕР_1(а.с. П).

Ордер НОМЕР_2 від 26.09.1967р. був виданийОСОБА_4  як члену ЖБК №8 „Дніпроспецсталь"
„Запоріжсталь" на право зайняття житлового приміщення двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі.

Згідно довідки ЖБК №8 від 16.01.2007р. №3,  пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 в м.
Запоріжжі виплачені повністю у 1982 році в сумі 4050 руб. 65 коп.
(а.с. 52). Згідно довідки відділу РАГС ОСОБА_4 померла
03.07.1996р. (а.с. 10).

Згідно  ст. 145 ЖК
України члені сім'ї,  які проживають
разом з членом житлово-будівельного кооперативу,  мають рівне з ним право користування жилим
приміщенням.  Якщо член
житлово-будівельного кооперативу виключений з кооперативу,  помер або вибув з нього з інших причин,  члени його сім'ї,  які проживали разом з ним,  зберігають право користування жилим
приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них.

Згідно  ст. 15
Закону України „Про власність" член ЖБК,
який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру,  надану йому в користування,  набуває право власності на квартиру і вправі
розпоряджатися нею на свій розсуд. Відповідно до  ст.  17
цього закону,  при повному внесенні паю в
ЖБК за рахунок коштів,  одержаних внаслідок
сумісної праці сім'ї члена кооперативу,
квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї,  якщо інше не було встановлено письмовою
угодою між ними.

Пай,  внесений
подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів,  а також за рахунок коштів,  подарованих подружжю або одержаних ним у
позичку,  а після повної сплати пайового
внеску,  квартира є їх спільним майном і
підлягає поділу на загальних підставах.

За даними ОП ЗМБТІ спірна
квартира державну реєстрацію прав власності не проходила.

Згідно відповіді відділу з обліку і розподілу житлової
площі Запорізької міської радиНОМЕР_3 від 10.09.2007р. у списку працівників
заводів „Запоріжсталь" та , Дніпроспецсталь" на кооперативне
будівництво квартир будинку АДРЕСА_2під НОМЕР_4 значиться касир столової №2
ОСОБА_4,  ордер НОМЕР_2 від 26.09.1967р.
на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 було оформлено члену
кооперативу ОСОБА_4.

Згідно довідки ЖБК №8 від 08.01.2007р. ОСОБА_2. постійно
проживав та був зареєстрований за адресою М. Запоріжжя,  вул. АДРЕСА_1 (а.с. 15). Згідно відповіді
відділу реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій
області ОСОБА_2. був зареєстрований за вказаною адресою з 1967р. по
08.04.1997р.,  знятий с реєстраційного
обліку як засуджений (а.с. 35,  36).

Згідно  ст. 22
Кодексу про шлюб та сім'ю України,
майно,  нажите подружжям за час
шлюбу,  є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,  користування і розпорядження цим майном.  Згідно
ст. 28 цього кодексу в разі поділу майна,  яке є спільною сумісною власністю
подружжя,  їх частки визнаються рівними.

2

Вироком Заводського районного суду М. Запоріжжя
15.10.1996р. ОСОБА_2. був засуджений за
ст. 94 ЮС України за умисне вбивство ОСОБА_4. до 13 років позбавлення
волі. Згідно довідки 14.12.2006р. ОСОБА_2.3вільнений з місця відбування
покарання умовно-достроково на 2р. бміс.
24дн. За постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської
області від 11.12.2006р.,  направлений до
місця проживання м. Запоріжжя,  вул.
АДРЕСА_1 (а.с. 8).

ОСОБА_2. перебуваючи в місцях відбування покарання видав
доручення ОСОБА_1 управляти та розпоряджатися його майном,  проживати в ньому та інше (а.с. 9).

За адресою м. Запоріжжя,
вул. АДРЕСА_1 зареєстрована з 30.08.2001р. ОСОБА_3,  15.06.1985 р.н.,  (а.с. 34),
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 зареєстрована з 01.03.1997р. (а.с. 35). Як пояснила
ОСОБА_1 вона є членом ЖБК №8 та на праві власності має квартиру в будинку
АДРЕСА_2в м.  Запоріжжі. Свідки
ОСОБА_6.  та ОСОБА_7. підтвердили,  що ОСОБА_1 проживає у спірній квартирі
приблизно з 1997р. за довіреністю ОСОБА_2

Протоколом зборів ініціативної групи членів ЖБК №8
„Дніпроспецсталь" „Запоріжсталь",
де були присутні 80 осіб,  було
прийнято рішення про зарахування ОСОБА_2 в члени ЖБК №8 замість померлої його
дружини ОСОБА_4. (а.с. 53).

Позовні вимоги ОСОБА_1. не законні та не підлягають задоволенню,  оскільки надання в борг колишньому члену ЖБК
№8 ОСОБА_4. суму грошей,  проживання в
спірному приміщенні,  оплата за
проживання та за комунальні послуги не порушує виникнення права власності на
квартиру.

Позовні вимоги ОСОБА_23найшли своє підтвердження,  оскільки встановлено,  що спірна квартира є спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4.,  та
належить їм у рівних частках.

Також в судовому засіданні знайшло своє
підтвердження,  що ОСОБА_1 чинить
перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням ОСОБА_2,  а також не допускає його проживати в
квартирі,  тим самим порушуючи його право
власності,  тому позовні вимоги в цій
частині також обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до  ст.
383 ЦК
України власник квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,  проживання
членів своєї сім'ї,  інших осіб.

Відповідно до  ст.
386 ЦК
України власник,
права якого порушені,  має право
на звернення до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій особою,  яка порушує права власності. Згідно  ст. 391 цього кодексу власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження
своїм майном.

На підставі викладеного та керуючись  ст.
ст. 22,  28 Кодексу про шлюб та
сім'ю України,   ст.  ст. 15,
17 Закону України „Про власність",
ст. 145 ЖК України,   ст.
ст. 368,  370,  372,
384 ЦК
України,  п.43
Примірного статуту ЖБК,   ст.  ст. 57-60,
88,  209,  212-215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 в м.  Запоріжжі.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2. квартирою
НОМЕР_2 в будинку №57 в м.  Запоріжжі
шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_1 з проживаючими
з нею особами,  та зняття з
реєстраційного обліку цих осіб.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області через Заводський районний суд м.  Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений  ст. 294 ЦПК України,  рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку.