Справа
№2-4281
РІШЕННЯ

Іменем  України

16
листопада 2007р. Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді -                                                                      Оздоби
М. О.,

при
секретарі-                                                                               Сакуновій
Т.П.,

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  суд,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  посилаючись на ті обставини,  що перебуває в шлюбі з відповідачкем з
02.11.1996р.,  від даного шлюбу мають
неповнолітніх сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
та доньку ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб
між сторонами не склався через різні характери,
погляди на життя,  в сім»ї
виникали конфлікти,  сварки,  з вересня 2007 року сторони припинили шлюбні
стосунки,  не ведуть спільного
господарства,  мають окремий бюджет,  разом не проживають. На підставі  ст.
ст.  ПО,  112 СК України позивачка просить позов
задовольнити.

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала,  посилаючись на обставини,  викладені в позовній заяві,  а також на те,  що відповідач має іншу жінку,  з якою тривалий час підтримує фактичні шлюбні
відносини,  примирення між ними не
можливо,  сім"я розпалась
остаточно,  просила витрати по реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача.

Відповідач в
судовому засіданні проти позову не заперечував.

Відповідно
до ч.4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення,  в
порядку,  встановленому  ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4  ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Виходячи
з вищенаведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає необхідним
задовольнити позов,  виходячи з
наступного.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають в
шлюбі з 02.11.1996р. (а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу
мають неповнолітніх сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6 - копії свідоцтва про народження).

Як
пояснили сторони,  їх подружнє життя не
склалося через різні характери,  погляди
на життя,  з вересня 2007 року сторони
припинили шлюбні стосунки,  не ведуть спільного
господарство,  мають окремий бюджет,  разом не проживають,  вважають примирення не можливим.  Спору про поділ майна у сторін немає.

За таких
обставин суд вважає,  що причини,  які спонукали сторони на розірвання
шлюбу,  є обгрунтованими,  подальше збереження сім"ї стало
неможливим,  а тому позов про розірвання
шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  110,  112 СК України,   ст.
ст.  10,  11,
57-60,  130,  174,
213-215 ЦПК України,  суд,

вирішив:

Позов
задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 02 листопада 1996 року
Вчорайшенською сільською радою Ружинського району Житомирської області між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  про що зроблено
актовий запис № 5 - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС з ОСОБА_2 стягнути на
користь держави держмито в сумі 17 грн.,
ОСОБА_1 від сплати держмита звільнити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом
подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.