Справа
№ 2-430/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07
листопада 2007 року                                                       м.Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді:    Ротаєнко Д.С.

при
секретарі:            Пугач В.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище справу за позовом
ОСОБА_1 до ПП ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача - Міністерства
праці та соціальної політики України про захист прав споживача, стягнення
коштів, відшкодування моральної (немайнової) шкоди та судових витрат,-

встановив:

Позивач
7.09.2007 року звернувся в суд із позовом до відповідача та третьої особи про
захист прав споживачів. Підставою своїх вимог вважає, те що 29 травня 2007 року
він уклав договір про надання посередницьких послуг з працевлаштування на території
Канади № 763509 з відповідачем - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 з тексту
отриманого ним примірника вказаного договору вбачається, що ОСОБА_2
зареєстрована в м. Ялта АРК, де їй видане свідоцтво про державну реєстрацію
серії НОМЕР_1 від 8 лютого 2007 року, її робочий офіс розташований в м. Києві,
а діє вона на підставі ліцензії серії НОМЕР_2, виданої 12 березня 2007 року
Міністерством праці та соціальної політики України. Згідно з п.1.1 договору
його предметом є посередницькі послуги відповідача з його працевлаштування на
території Канади, як некваліфікованого робітника по робочій візі. Ці послуги
складаються із двох етапів: 1. підбір канадського працедавця і сприяння в
підписанні робочого контракту між ними; 2. оформлення необхідної документації
від державних служб Канади відповідно до вимог Канадського консульства для
заявників на робочу візу і дозвіл на роботу у Канаді. Згідно з п. 4.1 договору
у день його підписання він сплатив відповідачу 2904 грн., що підтверджується
квитанцією № 763509 від 29 травня 2007 року. Відповідно до п. 6.1. договору надання
послуг оформляється сторонами актами або іншими документами, що підтверджують
надання послуг. Пунктом 7.2. договору встановлено, що термін його дії складає
від 2 до 4 місяців. Станом на серпень 2007 року відповідач не виконав свої
зобов»язання за договором, що підтверджується відсутністю актів чи інших
документів про надання послуг та будь - яких повідомлень на його адресу. Це
викликало у нього сумніви щодо добросовісності відповідача та дійсності його
намірів в частині виконання умов договору. У зв»язку із цим він вирішив
відмовитися від послуг відповідача із працевлаштування у Канаді, а тому
звернувся до нього з письмовою заявою про розірвання договору та повернення
йому сплачених коштів. На його заяву він отримав листа від 17 серпня 2007 року,
у якому відповідач повідомив його про те, що договір між ними розірваний, але
сплачені кошти поверненню не підлягають на підставі п. 8.2 договору, в абзаці 3
якого зазначено, що «у разі розірвання угоди за ініціативою Кандидата в термін
дії договору, всі кошти сплачені Кандидатом за послуги Фірмі не повертаються».
Цей лист підписано відповідачем ОСОБА_2, але на конверті, в якому він надійшов,
як відправник вказана інша особа - Український центр трудової міграції. Ця
обставина також викликала у нього сумніви щодо особи відповідача ОСОБА_2 та її
повноважень, зокрема, в частині права відповідача називати себе - фізичну особу
«Фірмою» та діяти під егідою «Українського центру трудової міграції», з яким
він

не укладав
жодних угод, але його назва вказана на виданій йому відповідачем квитанції про
оплату послуг. У зв»язку із цим він змушений звернутися до суду для захисту
свої прав. Вважає, що з тексту абзацу 3 п.8.2. договору вбачається, що сплачені
ним кошти не повертаються йому і тоді, коли відповідач не виконає чи неналежно
виконає свої договірні зобов»язання. Просить визнати недійсною умову договору,
викладену в абзаці 3 п.8.2., яка є несправедливою та суперечить п.2 ч.3 ст.18
Закону України "Про захист прав споживачів", згідно з якими є
несправедливими умови договору про виключення або обмеження прав споживача
стосовно продавця (виконавця) у разі повного або часткового невиконання чи
неналежного виконання продавцем (виконавцем) договірних зобов"язань, включаючи
умови про зобов»язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення
договору з боку продавця (виконавця). Також просить стягнути, сплачені ним,
кошти у сумі 2904 гривні, 3000 гривень у відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, пов"язаних з усвідомленням
неправомірності дій відповідача, позбавленням права на повернення коштів, які є
для нього значними. Внаслідок тривалого невиконання відповідачем своїх
договірних зобов»язань він змушений був змінити свої життєві плани та докладати
додаткових зусиль для організації свого життя. Такий розмір шкоди вважає
розумним і справедливим. Також просить стягнути із відповідача, понесені ним,
судові витрати.

У
судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просить його задоволити.
Дійсність інших умов договору ним не оспорюється. Відповідачу документів про
стан здоров»я не надав, так як йому роз»яснив працівник відповідача, що
медичний огляд буде проводитись у м.Києві. Також у виконання договору не надав
рекомендацій попередніх працедавців.

Представник
позивача вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки, умова
договору, яка є предметом спору, не відповідає вимогам Закону України "Про
захист прав споживачів", а також тому, що представники відповідача та
третьої особи на стороні відповідача не підтвердили доказами та не
обґрунтовували свої заперечення в частині недійсності умов договору. Вважає, що
їх мовчазну згоду з цього питання можна вважати визнанням позовних вимог.

Представники
відповідача позов не визнали, вважають його безпідставним, так як умови
договору ними виконувались, про що надали суду документи. Вважають позов
безпідставним, так як законність проекту договору перевіряється Міністерствоми
праці та багатьма іншими посадовими особами при виданні ліцензії на заняття
вказаним видом підприємницької діяльності. Вважають, що у відповідності до норм
ЦК України підстави визнання вказаного договору недійсним також відсутні, так
як із текстом договору позивач ознайомлювався декілька раз, йому надавалися
консультації і договір він уклав добровільно. Вважають, що кошти не підлягають
поверненню згідно умов договору, так як позивач розірвав його в односторонньому
порядку під час його дії. Усіх необхідних документів у відповідності до
договору ним не подано. В частині відшкодування моральної шкоди просять
відмовити у зв»язку із ненаданням позивачем доказів її заподіяння.

Представник
третьої особи на стороні відповідача Міністерства праці та соціальної політики
України у судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у
відсутність їх представника та письмові пояснення, що при виконанні умов
вказаного договору порушень зі сторони відповідача встановлено не було, щодо
задоволення чи відмови у задоволенні позову позиції не виклав.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, суд
вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю, так як:

в частині
визнання недійсною умови договору позов не підлягає задоволенню виходячи із
наступного:

позивач,
як на підставу свого позову, посилається на те, що умова абзацу З п. 8.2
договору «Про надання посередницьких послуг з працевлаштування на території
Канади» № 763509 від 29.05.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_2 (
далі Договір) у якому зазначено, що «у разі розірвання угоди за ініціативою
Кандидата в термін дії договору, всі кошти сплачені Кандидатом за послуги
"Фірми" не повертаються» і вважає, що вона є несправедливою у
відповідності до п.2 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав
споживачів" № 1023-ХП від 12.05.1991 року із змінами і доповненнями, так
як сплачені ним кошти залишаються у відповідача і тоді, коли він не виконає або
неналежно виконає свої договірні зобов"язання;

суд
вважає таке тлумачення норми діючого законодавства позивачем та його
представником помилковим виходячи із наступного:

у
відповідності до ч.1 ст.18 Закону України "Про захист прав
споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у
договори із споживачем умови, які є несправедливими, які у відповідності до ч.2
цієї статті, всупереч принципу добросовісності, мають наслідком істотний
дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду споживача;

тобто
положення такого договору повинні виключати можливість відповідальності
відповідача за невиконання чи неналежне виконання умов договору вцілому, а не
одного положення договору без врахування інших;

пояснення
позивача та його представника в частині, що відповідач не повертає сплачені
ним, згідно п.4.1 кошти ( відповідно до предмету спору), позивачу, за
невиконання чи неналежне виконання умов Договору за будь-яких обставин,
спростовується п.8.3. даного Договору, згідно якого, якщо в продовж терміну дії
цього договору "Кандидат" не підписав трудовий договір з канадським
працедавцем та не отримав документацію для відкриття робочої візи та дозвіл на
роботу до Канади, "Фірма" повертає "Кандидату" оплату,
внесену ним згідно п.4.1, за виключенням 980 грн, які витрачаються на переклади
документів "Кандидата", пересилку документації та складення резюме;

тобто,
умова - повернення коштів передбачена Договором при невиконанні чи неналежному
виконанні відповідачем умов Договору позивачу, оскільки, якщо будуть мати місце
неякісність наданих послуг, то підписання трудового договору з канадським
працедавцем виключається взагалі та не може мати місце за діями сторін,
визначених даним Договором;

суд
вважає, що умова Договору - залишення у відповідача 980 гривень, які
витрачаються на переклади документів «Кандидата», пересилку документації та
складання резюме також не є несправедливою, оскільки, у відповідності до п.10.5
спірні питання за даним Договором вирішуються шляхом переговорів. У разі
недосягнення згоди сторонами спір передається на розгляд компетентному суду і
обмежень щодо застосування вказаного положення Договору до його інших положень
немає;

крім
цього, у випадку умисного невиконання чи умисного неналежного виконання
вказаних послуг буде мати місце кримінально-каранне діяння і кошти
підлягатимуть поверненню позивачу в порядку кримінального судочинства;

інші
підстави визнання умови Договору недійсною, яка оспорюється, згідно норм
діючого законодавства, судом не встановлені;

суд
вважає, що позов у частині повернення коштів позивачу в сумі 2 904 гривні не
підлягає до задоволення, виходячи із наступного:

згідно п. 8.2 договору
абзацу 3 Договору зазначено, що «у разі розірвання угоди за ініціативою
Кандидата в термін дії договору, всі кошти сплачені «Кандидатом» за послуги
"Фірми» згідно п.2.2 не повертаються";

оплата
за послуги, передбачені п.2.2. цього Договору, та сплачена позивачем у розмірі
в сумі 2904 гривень, визначена у п.4.1 згідно квитанції 763509 (а.с. 11);

згідно
п.7.2 строк дії Договору визначений від 2 до 4 місяці з моменту його підписання
обома сторонами;

із
пояснень позивача та Договору (а.с.7-10) судом встановлено, що його підписано
29 травня 2007 року і його дія повинна була закінчитись щонайменше через 4
місяці, тобто 29 вересня 2007 року включно;

згідно
пояснень сторін, позовної заяви позивача (а.с.3), відповіді відповідача
(а.с.12) позивач розірвав Договір в односторонньому порядку 17.08.2007 року;

тому підстави
для задоволення позову у цій частині відсутні;

позов у
частині відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки, у
відповідності до ч. 2 ст.22 Закону України "Про захист прав
споживачів" суд вирішує питання відшкодування моральної шкоди при
задоволенні вимог споживача;

позов у
частині стягнення судових витрат не підлягає до задоволення, оскільки, у
відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує понесені і документально
підтверджені витрати стороні на користь якої постановлено рішення.

Суд
вважає, що посилання представника позивача як на підставу відмови у задоволенні
позову «відсутність аргументів її законності зі сторони відповідача та третьої
особи в частині недійсності умов договору» не можуть бути підставою для
задоволення позовних вимог, оскільки, відповідач в цілому не визнав позовні
вимоги, третя особа своєї позиції не виклала у поясненні, а суд у відповідності
до ст.213 ЦПК України зобов"язаний повно і всебічно з"ясувати
обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Позивач
та його представник просили визнати недійсною умову абзацу 3 п.8.2 Договору,
інші умови договору ними не оспорюються, повний текст якого, як доказ,
досліджувався судом у судовому засіданні. У своїх поясненнях представники
відповідача пояснювали, що позов не визнають тому, що вказаний договір
відповідає чинному законодавству, так як без його проекту, який входить
обов"язково у пакет документів, не видається ліцензія Міністерством праці,
а також тому, що договір позивач підписав добровільно.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 14, 88,
158-159, 208-209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 203-205, 207-208, 212, 214, 215-217,
236 ЦК України,
Законом України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII від
12.05.1991 року із змінами і доповненнями, суд,-

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача
- Міністерства праці та соціальної політики України про визнання недійсною
умови договору про надання послуг з працевлаштування як споживача, стягнення
коштів, відшкодування моральної (немайнової) шкоди та судових витрат відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду
Черкаської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через
Монастирищенський районний суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Монастирищенський районний суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.