Справа №2-434/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19
жовтня 2007 року                                      Братський
районний суд

Миколаївської
області

У
складі: головуючого - судді                      Кірімової
О.М.

При
секретарі-                                               Москаленко
С. Л.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду с
Братське цивільну справу за позовною заявою УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО
ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ

БРАТСЬКОЇ
РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ до

ОСОБА_1

Про
відшкодування шкоди працівником

ВСТАНОВИВ:

Управління
праці та соціального захисту населення Братської райдержадміністрації
звернулося до суду з позовом,  в якому
просить стягнути з ОСОБА_1  в
відшкодування шкоди 5874 грн. 36 коп.

Свої
вимоги мотивувало тим,  що відповідачка
працюючи як за основним місцем роботи,
так і за сумісництвом,  незаконно
отримувала заробітну плату за невідпрацьований нею час.

У
судовому засіданні представник позивача повністю підтримала свої позовні вимоги
та пояснила суду,  що ОСОБА_1 ,  працюючи в ІНФОРМАЦІЯ_6 на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_2,  на підставі наказу НОМЕР_1
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року,  була призначена
на 0, 5 ставки до управління праці та соціального захисту населення Братської
райдержадміністрації на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідачка
звільнися із займаної посади за сумісництвом за власним бажанням.  Після проведення ревізії в управлінні праці
та соціального захисту населення щодо фінансово-господарської діяльності та
використання бюджетних коштів,
контрольно-ревізійним управлінням в Миколаївській області ІНФОРМАЦІЯ_4
року було складено акт,  в якому
зазначено,  що графік роботи відповідачки
за основною посадою і за сумісництвом співпадають,  а тому їй незаконно було виплачено заробітну
плату за час її роботи в управлінні,  за
фактично невідпрацьований нею час на суму 6579 грн. 56 коп.. Оскільки із
заробітної плати останньої було утримано кошти в сумі 705 грн. 20 коп.,  просить стягнути із ОСОБА_1  залишок невідшкодованої шкоди в сумі 5874
грн. 36 коп..

Відповідачка
позов не визнала та пояснила,  що дійсно
з ІНФОРМАЦІЯ_5 року працює ІНФОРМАЦІЯ_2 в ІНФОРМАЦІЯ_6,  як за основним місцем роботи. В зв"язку
із тяжким матеріальним становищем вимушена була з 1 листопада 2004 року
влаштуватись до позивача на 0, 5 ставки,
звідки звільнилась в липні 2007 року. Графік роботи дозволяв їй
виконувати роботу,  як за основною
посадою,  так і за сумісництвом,  при цьому ніяких зауважень чи претензій зі
сторони керівництва,  вона не мала,  роботу виконувала добросовісно,  а тому просила відмовити позивачу в
задоволені позову. На її думку ніякої шкоди своїми діями,  вона позивачу не завдала,  вини її,
наче б то в неправильному нарахуванні заробітної плати,  теж не має.

Вислухавши
пояснення представника позивача,
відповідача,  дослідивши надані
письмові докази,  суд приходить до
висновку про те,  що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. . 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Згідно  ст. . 130 КЗпП України працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству,
установі,  організації внаслідок
порушення покладених на них трудових обов"язків. Така відповідальність
настає тільки за пряму дійсну шкоду,
лише в межах і в порядку,  передбачених
законодавством,  і за умови,  коли така шкода заподіяна підприємству,  установі,
організації винними протиправними діями ( бездіяльністю) працівника в
межах певної частини заробітку працівника і не повинна перевищувати повного
розміру заподіяної шкоди.

Як
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1  з ІНФОРМАЦІЯ_5 року до
теперішнього часу працює за основним місцем роботи на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2
ІНФОРМАЦІЯ_6,  що підтверджується
довідкою (а.с.  3).

Згідно
наказу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с.
5) ОСОБА_1  призначена на посаду
ІНФОРМАЦІЯ_2 на 0, 5 ставки за сумісництвом до Управління праці та соціального
захисту населення Братської райдержадміністрації.

Наказом
№ 45 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідачка звільнена з посади ІНФОРМАЦІЯ_2 за
власним бажанням (а.с.  6).

Актом
головного контрольно-ревізійного управління в Миколаївській області від
ІНФОРМАЦІЯ_7 року за НОМЕР_2 ( а.с.
7-41) виявлено незаконно виплачену суму заробітної плати Управлінням
праці та соціального захисту населення Братської райдержадміністрації ОСОБА_1 .
за роботу її за сумісництвом та фактично невідпрацьований час в розмірі
6579,  56 грн.

Кошти в
сумі 705 грн. 20 коп. стягнуто із заробітної плати ОСОБА_1 . на користь
позивача,  про що сторонами не
оспорювалось.

Однак,  Управлінням праці та соціального захисту
населення Братської райдержадміністрації не надано суду доказів того,  що саме з вини ОСОБА_1 . задано йому шкоди.
Позивачем не доведена пряма дійсна шкода відповідача і те,  якими неправомірними діями останньої
Управлінню її заподіяно. Не надано суду доказів того,  які саме неналежні виконання ОСОБА_1 .
призвели до завданої позивачу шкоди.

Крім
цього,  п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29.12.1992 року № 14 „Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди,  заподіяної
підприємствам,  установам,  організаціям їх працівниками" не
передбачено відшкодування шкоди працівниками,
яким зайво виплачена грошова виплата.

А тому,  керуючись  ст.   ст.  60, 209,
213, 215, 218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовної заяви УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ
БРАТСЬКОЇ РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди працівником -
відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення Братського районного суду Миколаївської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.