Номер справи 2-312 Категорія
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 липня 2007 року Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді                                           Покидюка
М.В.

при секретарі                                                                    Каращук B.C.

з участю позивачки                                                           ОСОБА_1

відповідача                                                                       ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу.

ВСТАНОВИВ:

2 липня 2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 березня 2007 року вдруге, після
попереднього розірвання шлюбу 12 лютого 2007
року, у відділі РАЦС Маневицького районного управління юстиції Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від
шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1у них народився син ОСОБА_3, який є неповнолітнім.

Подружнє життя з чоловіком не склалося. Причиною цьому стала аморальна поведінка чоловіка, постійні сварки та бійки. Через це
дальше збереження сім'ї стало неможливим.

Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишивши
сина проживати з нею.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні з мотивів
викладених в заяві, позовні вимоги підтримала, вважає що дальше
збереження сім'ї з чоловіком є неможливим, шлюб носить формальний характер, а
тому просить його розірвати, а сина залишити проживати з нею.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечує, визнає позовні вимоги дружини
і оскільки позивачка настоює на розірванні шлюбу, то
він з цим погоджується, погоджується про залишення сина проживати з нею.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає
позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають
ніяких заходів, що вони в даний не
підтримують нормальних сімейних відносин, не заперечують проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям
шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між
ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати і залишити сина проживати з
позивачкою.

При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з відповідача
ОСОБА_2 в дохід держави 17 грн. судових витрат.

Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави слід
стягнути 8,50 грн. судового збору, крім
того, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню

2

7,50 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 88, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст.ст. 110,112 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Шлюб зареєстрований 26 березня 2007 року у відділі РАЦС Маневицького
районного управління юстиції Волинської
області, актовий запис № 31, між ОСОБА_2та
ОСОБА_1розірвати, від шлюбу є неповнолітня дитина.

Неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, залишити проживати з позивачкою ОСОБА_1

При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з відповідача в дохід держави 17 гривень судових витрат,
позивачку від їх сплати звільнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в доход держави 8 (вісім) гривень 50 копійок
судового збору.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 7 (сім) грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, з подачею ї
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.