№2-956/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
жовтня 2007р.         Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого
судді                        Чернецького
В.А.,

при
секретарі                                 Купрєєнко
А.С. ,

з участю:
представника позивача     ОСОБА_1.,

представника
відповідача            ОСОБА_2. ,  ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.  Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_5 до
Відкритого Акціонерного Товариства «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського
Управління газопостачання та газіфікації про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  завданої незаконними
діями,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5.
звернувся до суду із позовною заявою до Відкритого Акціонерного Товариства
«Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського Управління газопостачання та газіфікації
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  завданої незаконними діями,  визначив наступне.

Він є
власником будинка,  який розташован по
АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу. З серпня 1996 року щорічно йому
призначалася субсідія на загальних підставах у зв*язку з тим,  що його доходи були нижче прожиткового
мінімума. У жовтні 2004 році йому в оформлення субсидії було відмовлено у
зв*язку з тим,  що Костянтинівське
управління газопостачання та газіфікації надало довідку про заборогованість у
сумі 171 грн. 64 коп. станом на 2004 рік. З вказаною сумою заборгованості він
не погодився,  тому відповідач зажадав
документи з 1994 року (розрахункові книжки,
квітанції про сплату газопосточання) для звірки. Звірка тривала шість
місяців,  тому йому не своєчасно була
надана субсідія за жовтень 2004 р. - квітень 2005 р. За цей період мені
нараховувалися комунальні платежі у розмірі 100%. Так як,  я не був згоден з заборогованієтю яка
склалася у сумі 171 грн. 64 коп. нараховані платежі він не сплачував до
закінчення звірки між ним та управлінням газопостачанням та газіфікації. Сума
заборгованості за весь цей період склала 1076,
74 грн,  що для нього дуже велика,  як для пенсіонера та людини хворої,  інваліда першої групи,  що підтверджується довідкою МСЕК від
13.09.2004 року. Для того щоб і далі не збільшувалася заборгованісь він був
змушений сплатити заборгованісь за період жовтень 2004 р. - квітень 2005 р. не
50%,  а 100% оплати за газопостачання.
Згідно,  розрахункових книжок,  квітанцій позивач сплатив за вищевказаний
період 1139, 36 грн. (894, 37+241, 99=1136, 36),  тобто на 894, 37 грн. більше. Відповідно
субсидії я повинен був сплатити за вказаний період 241, 99 грн, ,  що і було сплачено,  згідно розрахункової книжки. Крім того,  управління праці та соціального захисту
населення призначила йому пільги по сплаті комунальних послуг,  як інваліду першої групи за жовтень 2004 рік
- квітень 2005 р. та перевів на рахунок Костянтинівського УГГ суму 253.47 грн.
за газопостачання,  яка склалася таким
чином 894, 37+241, 99+253, 47=1392, 89 грн.,
зайвих коштів на суму 1150.84 грн. З серпня 1996 року в нього ніколи не
було ніякої заборгованості,  що
підтверджується книжками та квитанціями,
довідкою з відділу субсидій про сплату за газопостачання. Оскільки робітники
Управління газопостачання та газіфікації знайшли заборгованість у сумі
171,  64 коп. яку самі не можуть
пояснити,  то йому не призначили субсідію
само з їх вини. На його звернення відповідач дав відповідь листом від
16.03.2006 року № М-26/15,  що в нього
якби-то є заборгованість і причиною її утворення стало здійснення ним оплати за
спожитий природний газ в період з 1995 р - 2006 р. не в повному розмірі. Управління праці та соціального захисту

населення
йому повідомило,  що заборгованості на
01.10.1997 року в нього немає,  а згідно
даним Костянтинівського УГГ на січень - 295, 35 грн.,  що не відповідає дійсності. Відповідно
Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11. 2003 року № 1730 субсидія при
наявності боргу щодо комунальних послуг призначається при умовах укладання
громаданами с підприємтствами-постачальниками
житлово-комунальних послуг угод реструктуризації заборгованості по сплаті за
комунальні послуги та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги.
Отже,  якби в нього була заборгованість,  то йому було б відмовлено в призначені
субсидії ще у 2003 році. В своїх відповідях на мої прохання розібратися в цієї
ситуації управління газопостачання та газіфікації не знайшла підстав виникнення
суми 171 грн.64 коп.,  яка вказана у
довідки для призначення чи відмови у призначенні субсидії. Крім того,  звірка,
яку провадило Костянтинівське УГГ тривалістю шість місяців,  так і не знайшла підтвердження боргу. Всі ці
дії призвели до того,  що позивач
залишився без субсидії та був змушений знайти кошти для погашення боргу за цей
період. І це враховуючи його стан здоров*я та матеріальні труднощі,  і як пенсіонер він не має можливості
сплачувати такі величезні суми. Своїми діями Костянтинівське УГГ заподіяло йому
матеріальну шкоду,  яка виявилася у
вигляді стягнення з нього суми 894, 37 грн. за газопостачання,  тобто у повному розмірі,  що є безпідставним та порушує його
права,  гарантовані Констітуцією України.
Також позивач визначає,  що своїми діями
Костянтинівське УГГ заподіяло йому моральну шкоду через його моральні
страждання,  через його стан здоров*я
(інвалід першої групи по зору,  потребує
постійного стороннього догляду),  через
його похилий вік. Працівники УГГ просто знущалися над ним всі шість
місяців,  він шукав допомоги скрізь,  але ніхто йому не зміг допомогти,  крім держави -управління праці та соціального
захисту населення. Тому він вважає,  що
заподіяна моральна шкода варта 5000 грн. Тому позивач просить суд стягнути на
його користь з Костянтинівського управління газопостачання та газіфікації
заподіяну матеріальну шкоду у сумі

894, 37
грн.,  та у рахунок відшкодування
моральної шкоди 5000 грн..

Представник
позивача ОСОБА_1. у
судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та їх підстави,  вказані у позовній заяві і також пояснила
наступне. Довіритель є її батьком,  він
інвалід 1 групи по зору. За опалювальний період з жовтня 2004р.- по квітень
2005 р. з вини міськгазу своєчасно не була виділена субсидія. Була виставлена
заборгованість,  яка не існувала. На її
звернення в абонвідділ УГГ про те,  що
боргу немає,  була проведена звірка,  яка затягнулася на шість місяців і з боргу
171 грн,  сума збільшилася до 1076 грн..
з чим знову довіритель був не згоден. Нова звірка також затягується на тривалий
термін. Таким чином інваліда примусили платити більш ніж в три рази в
порівнянні з оплатою по субсидії,  що
спричинило за собою нервове потрясіння і погіршення здоров'я. Оплата за послуги
проведена сповна. Згідно наданому відділом соц.захисту документу динаміка
заборгованості по роках показує,  що
борг,  який утворився в 1998-1999 г.г. і
до 2004 року з 972 грн. 58 кор.
зменшився на 171 грн. 64 коп. Тому перед початком опалювального
сезону,  про який йде мова,  фактично боргу за попередню субсидію не було.
За період 2003-2004 pp.
субсидія була повністю виплачена по обов'язковій платні плюс погашення
заборгованості за 1999 р.
в сумі 263 грн. 02 кор.
Проте відповідачем відділу субсидії була видана довідка про борг,  без вказівки за який період утворився борг.
Відділ субсидії,  не розібравшись,  що це був за борг,  з незрозумілих причин субсидію не надав. Не
був також врахований вік господаря,  який
звернувся за субсидією,  його соціальний
статус.  Оплата за період жовтень 2004
року - квітень 2005 року була виставлена в повному обсязі. Абонент позбувся
субсидії і пільгового тарифу і був вимушений платити повністю.

Представник
відповідача ОСОБА_2.  позов не визнала і
пояснила наступне. Нарахування позивачу проводилися згідно нормам споживання і
відповідно до тарифів,  що діють у
відповідний період часу. Заборгованість за спожитий природний газ у позивача
утворилася у зв'язку з неповною оплатою. Заборгованість існувала і до 2004
року,  і питання про надання субсидії за
наявності заборгованості розв'язувалося позивачем у відділі субсидій. Позивач
звертався із заявою на ім'я за ст.
міського голови 27.10.1999 р. про призначення йому субсидії як виняток
за наявності заборгованості. У даній заяві позивач пояснив,  що заборгованість утворилася у зв'язку з
невиплатою заробітної платні,  тобто факт
її наявності позивач не заперечував. Також є аналогічна заява від 18.01.2002р.
на ім'я за ст.  міського голови,  про призначення субсидії за опалювальний
період 2001-2002р.,  у якому позивач
указує,  що погашає заборгованість.
Починаючи з 2000 р. в довідках,  які надає міськгаз у відділ субсидій,  указується заборгованість,  яка була на особовому рахунку позивача.
Згідно порядку надання субсидій,  субсидія
на той час надавалася за відсутності заборгованості за комунальні послуги,

або при
укладенні договору реструктуризації. Не надання відділом субсидії допомоги
позивачу в опалювальний період 2004-2005 pp. не є провиною
міськгазу.

Представник
позивача ОСОБА_3. також позов не визнала,
дла пояснення,  аналогічні
поясненням представника ОСОБА_2 і додала наступне. Дійсно УГГ у відділ субсидій
надало довідку про існуючу заборгованість позивача,  яка була не погашена. Заборгованість на 01
травня 2004 року складала 171, 64грн. У травні позивач сплатив 17 грн.94 кор. як за літній
період,  а заборгованість не
погасив,  тому на 10 жовтня 2004 року
залишався борг у сумі 171, 64 грн.. На 1 листопада 2005 року у позивача була
заборгованість в сумі 486 грн.94 коп.. Відомості у відділ субсидій подаються
фактичні на день запиту. Якщо абонент потім погашає заборгованість і не одержує
субсидію оскільки в довідці УГГ вказана заборгованість,  то це не провина УГГ. Позивач ОСОБА_5 дійсно
мав заборгованість,  тому субсидію йому
за період з жовтня 2004 року по квітень 2005 року не оформили. УГГ проводило
звірку з представницею позивача,  з виведеннями
звірки,  які вказувала на існуючий
спірний борг,  остання була згодна.

Представник
відповідача ОСОБА_4.  також позов не
визнала і повідомила суд про те,  що вона
працює оператором служби обліку газу УГГ. Неодноразово до неї зверталася
представник позивача ОСОБА_1.
для проведення звірок,  вони перевіряли
нарахування,  і те,  що сплачене,
і субсидію. Претензій у неї не було. Позивач і його представник
проживають за однією адресою - АДРЕСА_1 За цією адресою розташовано два
житлових будинка,  але особові рахунки
різні,  у позивача 10368,  а у ОСОБА_1 - 1143. У червні 2001 року ОСОБА_1 сплатила за газ
в рахунок погашення своєї заборгованості з листопада по грудень 2000 року 152,
54 грн.,  вказавши адресу -
АДРЕСА_1,  тоді як у неї - АДРЕСА_2.
Особовий рахунок і прізвище вона не вказала. УГГ зарахувало дану суму на
рахунок ОСОБА_5а. Природно на дану суму заборгованість позивача була зменшена.
Потім,  мабуть через два роки,  точний час вона не пам'ятає,  ОСОБА_1
зажадала перенести дану суму на її особовий рахунок і стверджувала,  що вона платила за себе. На її прохання з
особового рахунку ОСОБА_5 а дана сума була знята і зарахована на рахунок
ОСОБА_1. Отже на особовому рахунку позивача на вказану суму проплаты стало
менше,  а у ОСОБА_1 більше. Проте позивач
і його довірителька дане не врахували,  а
з урахуванням вказаного і незначної заборгованості,  що була у позивача,  в загальній сумі борг на 10 жовтня 2004 року
склав 171, 64 грн.,  що і було вказано в
довідці,  яку УГГ направило у відділ
субсидій. Позивач інвалід 1 групи по зору,
самостійно заповнювати квитанції і оплачувати комунальні послуги не
може,  тому за нього це робить його дочка
представниця ОСОБА_1. Остання
сама внесла плутанину в платежі і при звірці їй були роз'яснені її помилки і
вона претензій не мала. Крім того,  при
оплаті за спожитий газ в опалювальний період з жовтня 2004г. по квітень 2005г.
у зв'язку з відмовою в оформленні субсидії позивач користувався соціальною
пільгою як інвалід по зору і УПСЗН перерахувало за нього за газ відповідні
суми. Користуватися одночасно і пільгою і субсидією не припустимо і абонент сам
вирішує яким видом соцдопомоги користуватися. В даному випадку ОСОБА_5
використовував пільгу інваліда. На підставі викладеного у позові просила
відмовити.

Вислухав сторони,  дослідивши матеріали справи,  суд встановив наступне.

Позивач
є власником будинку,  який розташован по
АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу. З серпня 1996 року щорічно йому
призначалася субсідія на загальних підставах у зв*язку з тим,  що його доходи були нижче прожиткового
мінімума. У жовтні 2004 році йому в оформлення субсидії було відмовлено у
зв*язку з тим,  що Костянтинівське
управління газопостачання та газифікації надало довідку у відділ субсидій про
заборгованість у сумі 171 грн. 64 коп. станом на 10 жовтня 2004 р. Позивач є
інвалідом 1 групи по зору і при оплаті за природний газ скористався соціальною
пільгою як інвалід. Представник позивача підтвердила наявність даного факту.
Позивач і його представник проживають за однією адресою - АДРЕСА_1 За цією
адресою розташовано два житлових будинка,
але особові рахунки різні,  у
позивача 10368,  а у ОСОБА_1 - 1143. 15
червня 2001 року ОСОБА_1
сплатила за газ в рахунок погашення своєї заборгованості за період з
листопада по грудень 2000 року 152, 54 грн.,
вказавши адресу - АДРЕСА_1,  тоді
як у неї - АДРЕСА_1-6. Особовий рахунок і прізвище вона не вказала. УГГ
зарахувало дану суму на рахунок ОСОБА_5а. На дану суму заборгованість позивача
була зменшена. Далі ОСОБА_1
зажадала перенести дану суму на її особовий рахунок і стверджувала,  що вона платила за себе. На її прохання з
особового рахунку ОСОБА_5а дана сума була знята і зарахована на рахунок ОСОБА_1
(ас. 9-10). В опалювальний період з жовтня 2004г. по квітень 2005г. у зв'язку з
відмовою в оформленні субсидії позивач

користувався
соціальною пільгою як інвалід по зору. Заборгованість на 01 травня 2004 року
складала 171, 64грн. У травні позивач сплатив 17 грн.94 кор. як за літній
період,  а заборгованість не
погасив,  тому на 10 жовтня 2004 року
залишався борг у сумі 171, 64 грн.. На 01 листопада 2005 року у позивача була
заборгованість в сумі 486 грн.94 коп..

Суд вважає,  що позовні вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Нарахування
позивачу проводилися згідно нормам споживання і відповідно до тарифів,  що діють у відповідний період часу.
Заборгованість за спожитий природний газ у позивача утворилася у зв'язку з
неповною оплатою. Заборгованість існувала і до 2004 року,  і питання про надання субсидії за наявності
заборгованості розв'язувалося позивачем у відділі субсидій. Позивач звертався
із заявою на ім'я за ст.  міського голови
27.10.1999р. про призначення йому субсидії як виняток за наявності
заборгованості (ас.  ). У даній заяві
позивач пояснив,  що заборгованість
утворилася у зв'язку з невиплатою заробітної платні,  тобто факт її наявності позивач не
заперечував. Також є аналогічна заява від 18.01.2002р. теж на ім'я за ст.  міського голови,  про призначення субсидії за опалювальний
період 2001-2002р.,  у якому позивач
указує,  що погашає заборгованість,  тобто її визнає (ас.  ). Таким чином,  ствердження представника позивача про
відсутність заборгованості не відповідає дійсності. Згідно наданих суду
квитанцій про оплату газу позивач частково погашав заборгованість частіше через
тривалий час.  Це означає,  що на звітний період у нього завжди існував
борг (ас.  ). Дочка позивача ОСОБА_1 у 2001 році
сплатила на рахунок батька 152, 54 грн. а потім зажадала перенести дану суму на
її особовий рахунок і стверджувала,  що
вона платила за себе. На її прохання з особового рахунку ОСОБА_5а дана сума
була знята і зарахована на рахунок ОСОБА_1. Отже на особовому рахунку позивача
на вказану суму проплаты
стало менше,  а у ОСОБА_1 більше.
Проте позивач і його довірителька дане не врахували,  а з урахуванням вказаного і незначної
заборгованості,  що була у позивача,  в загальній сумі борг на 10 жовтня 2004 року
склав 171, 64 грн.,  що і було вказано в
довідці,  яку УГГ направило у відділ
субсидій. Позивач інвалід 1 групи по зору,
самостійно заповнювати квитанції і оплачувати комунальні послуги не
може,  тому за нього це робить його дочка
представниця ОСОБА_1. Отже,  суд вважає,
що остання сама внесла плутанину в платежі,  бо при вивченні довідки про нарахування
позивачу плати за природний газ,  діючих
на відповідний період тарифів та квитанцій про оплату (ас.  ),
судом встановлено,  що дії
відповідача законні,  нарахування
проведені правильно.

Позивач
просив суд звільнити його від сплати судових витрат і суд вважає за можливе
задовольнити цю вимогу на тій підставі,
що він людина похилого віку,  є
інвалідом 1 групи,  випробовує
матеріальні труднощі.

На
підставі викладеного та керуючись Керуючись
ст.  1166,  1167 ЦК
України,   ст.
ст.  10,  158, 179, 212-215, 218 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 у позові
відмовити повністю.

ОСОБА_5 від
сплати недоплачених судових витрат - звільнити.

На
рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Донецької області
через Костянтинівський міськрайонний суд протягом двадцяти днів з моменту
подачі заяви про оскарження,  яка може
бути подана не пізніше ніж у десятиденний термін з моменту оголошення рішення.