Справа  № 2-о-130/07
РІШЕННЯ

Іменем       України

03
вересня 2007 року                                                                                       м.  Арциз

Арцизький
районний суд Одеської області у складі: судді Борисової С. П.,

при секретарі
Каширній О.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про тлумачення
заповіту,   за участю заінтересованих
осіб - Павлівської сільської ради Арцизького району Одеської області,  Арцизької державної нотаріальної контори,

встановив:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з заявою,  в якій
просить розтлумачити заповіт ОСОБА_2,
посвідчений секретарем Павлівської сільської ради Арцизького району
Одеської області 14 листопада 2001 року,
за­значивши,  що дійсно волею
ОСОБА_2. було заповісти ОСОБА_1 майно у вигляді земельної ділянки площею 4, 84
га на території Павлівсь­кої сільської ради Арцизького району Одеської
області,  право на яку ОСОБА_2.
підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії
ІІІ-ОД № 013783,  що виданий Арцизькою
районною державною адміністрацією Одеської області 27 жовтня 2004 року,  посилаючись на те,  щоІНФОРМАЦІЯ_1 по­мерла ОСОБА_2,  яка залишила заповіт,  яким заповіла їй зе­мельну ділянку,  яка розташована на території Павлівської
сільради. Вона при­йняла спадщину за заповітом у встановлений законом порядку
шляхом подачі від­повідної заяви до Арцизької державної нотаріальної
контори,  але оформити своє право на
спадщину за заповітом вона не може,
оскільки у заповіті зазначено про заповідання позивачці земельної частки
земельного сертифікату серії НОМЕР_1,  а
після складання заповіту ОСОБА_2. в обмін на сертифікат отри­мала державний акт
на право приватної власності на землю (отримала земельну частку в натурі).
Позивачка посилається в заяві на те,  що
у заповіті мова йде саме про земельну ділянку,
отже заповідається не документ,  а
майнове право. В наявний час вона хоче оформити своє право на спадщину на майно
ОСОБА_2.,  право на яке ніким не
оспорюється,  а лише підтверджується
іншим документом.

У судовому
засіданні заявниця заяву підтримала,
просила задовольнити її.

Представник
Павлівської сільської ради Арцизького району в судове засі­дання не
з'явився,  поданою до суду заявою просив
розглянути справу у відсут­ність представника ради.

Представник
Арцизької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився,  про день і час слухання справи був
повідомлений належним чином,  про причину
неявки в судове засідання суд не повідомив.

Суд,  заслухавши пояснення заявниці,  перевіривши матеріали справи,  вважає,
що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно
ч. 2  ст.
1256 ЦК України
у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно
до статті 213 цього Кодексу.

Згідно
ч. 2  ст.
213 ЦК України
на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення
змісту правочину. Згідно а. 1 ч.3
ст.  213 ЦК України при тлумаченні
змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину
значення слів і понять,  а також
загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Судом
установлено,  що згідно копії свідоцтва
про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як
вбачається із заповіту від 14 листопада 2001 року,  посвідченого секре­тарем Павлівської сільради
Арцизького району Одеської області,
ОСОБА_2. на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження дослівно:
«моє майно,  яке по закону буду мати
право,  земельну частку земельного
сертифіката серії НОМЕР_1 заповідаю ОСОБА_1».

Виходячи
з викладеного,  беручи до уваги однакове
для всього змісту запо­віту значення слів,
а також загальноприйняте у сфері відносин спадкування

значення
термінів,   суд вважає,   що спадкодавець заповіла не лише земельну
час­тку,   а й усе майно,   на яке вона буде мати право після складання
заповіту.

Як вбачається
з довідки Арцизького районного відділу земельних ресурсів Одеського обласного
головного управління земельних ресурсів Державного комі­тету України по
земельних ресурсах від 01.06.07 р. № 2-2-06/731 відповідно до розпорядження
Арцизької районної державної адміністрації № 330 від 03 липня 1996 року
ОСОБА_2. дійсно одержувала сертифікат на право на земельну час­тку (пай) серії
НОМЕР_1 реєстраційний номер 542 від 30.07.1996 р. в КСП «Павлівське»,   яку
саме а тому числі,   як було вище
наведено,   ОСОБА_2. за­повіла ОСОБА_1.

Але,   як вбачається з тієї ж довідки Арцизького
відділу земельних ресурсів зазначений сертифікат на право на земельну частку
(пай) був зданий в Арцизьку районну державну адміністрацію в обмін на державний
акт серії ІІІ-ОД №013783,   реєстраційний
№ 61 від 27.10.2004 р.

Згідно
акту про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 02.07.2004 р. у відповідності з
розпорядженням районної державної адміністра­ції від 01.07.2004 р. № 295 «Про
передачу в натурі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право
власності на земельну ділянку громадянину,
власнику сертифіката» ОСОБА_2 02.07.2007 p.,
тобто після складання за­повіту,   була передана земельна ділянка в
натурі,   як власниці сертифікату на
земельну частку (пай),   у власність для
ведення товарного сільськогосподарсь­кого виробництва в розмірі 4,  84 га. Крім того,   27.10.2004 р. (після складання заповіту) їй
також було видано державний акт на право приватної власності на землю серії
ІІІ-ОД №013783,   згідно якому ОСОБА_2
була передана у прива­тну власність земельна ділянка площею 4,  84 гектарів,
розташованої на терито­рії Павлівської сільської ради.

Отже,   на момент смерті вона була власницею також
зазначеної земельної ді­лянки,   яку вона
отримала у власність після складання заповіту.

Таким
чином,   враховуючи,   що ОСОБА_2. заповіла ОСОБА_1.,   крім права на земельну частку (пай) ,   усе майно,
на яке вона буде мати право після складання заповіту,   то суд приходить до висновку,   що ОСОБА_2. заповіла їй і зазначену земельну
ділянку,   право власності на яку вона
отримала після складання заповіту.

Таким
чином,   зібрані у справі докази та їх
належна оцінка вказують на на­явність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1. і
суд вважає за необхідне розтлумачити заповіт ОСОБА_2.,   що ним також охоплюється усе майно,   в то­му числі і земельна ділянка площею
4,  84 гектарів,   що розташована на території Павлівської
сільської ради Арцизького району Одеської області,   право на яку підтверджується державним актом
на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 013783,   виданий Арцизькою районною державною
адміністрацією Одеської області 27.10.2004 р.

На підставі
викладеного,   керуючись   ст.
ст.   213,   1256 ЦК
України,     ст.
ст.   10,   11,
209,   212,   214 - 215 ЦПК України,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Розтлумачити
заповіт ОСОБА_2 від 14.11.2001 p.,   по­свідчений секретарем Павлівської
сільської ради Арцизького району Одеської області,   та зазначити,   що її волею було "заповісти ОСОБА_1,   в тому числі,   і земельну ділянку площею 4,  84 гектарів,
що розташована на те­риторії Павлівської сільської ради Арцизького
району Одеської області,   право на яку
підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД
№ 013783,   виданий Арцизькою районною
державною адміністрацією Одеської області 27.10.2004 р.,
та яка була отримана у власність ОСОБА_2 після складання
заповіту.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскар­ження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в поряд­ку ч. 4.  ст.
295 ЦПК України.