Справа
№2- 1058/2007 p. РІШЕННЯ
25 жовтня 2007 року            Лубенський
міськрайонний суд Полтавської області
В складі: головуючої судді-                                     Чередникової B.C.
при секретарі            -                                             Мирній Т.Ф.
з участю позивачки -                                              ОСОБА_1
представника позивачки -                                     ОСОБА_3
відповідача -                                                            ОСОБА_2
представника відповідача   -                                 ОСОБА_4
відкритому судовому засіданні в місті Лубни справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору найму житла, встановлення права
спільної сумісної власності на квартиру, про встановлення права власності на Vi
частину квартири та визначення порядку користування квартирою, -
ОСОБА_1, через уповноваженого представника ОСОБА_3, звернулася у суд до відповідача ОСОБА_2 з позовом про визнання недійсним договору найму житла -
квартири від 16.08.2005 року № 803, укладений між нею та відповідачем
ОСОБА_2; встановлення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка була придбана ними за час спільного
проживання не перебуваючи в шлюбі; встановлення права власності на !4
частину даної квартири та визначення порядку користування квартирою, з
виділенням їй у користування кімнати площею 11,5 м.кв. з виходом на лоджию, залишенням у
спільному користуванні кухні, коридору, вбиральні, ванної кімнати.
тим, що з 05.09.1998 року по 26.03.2001 року вони з відповідачем перебували в
шлюбі і проживали в квартирі АДРЕСА_1. Під час перебування в шлюбі 21.02.2001
року вони продали ОСОБА_5 дану квартиру, яка їм належала, так як у відповідача
виникли проблеми із законом і він мав сплатити великий штраф. З метою уникнення
сплати штрафу продали квартиру, розірвали шлюб 26.03.2001 року, але залишилися
2002 року відповідач, згідно договору-купівлі продажу, викупив дану квартиру у
року відповідач, ввівши її в оману, змусив її підписати договір найму квартири
АДРЕСА_1, який вона просить визнати недійсним, так як він укладений з
порушенням норм цивільного законодавства України.
року вони з відповідачем проживали в даній квартирі однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, аж поки відповідач не поміняв замки на вхідних дверях.
кварира була придбана ними за час спільного проживання не перебуваючи в шлюбі,
просить суд визнати, що їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_1; визнати, що її частка в спільній сумісній власності
становить Vz частину зазначеної квартири; визнати недійсним договір
найму жилого приміщення № 803 від 16.08.2005 року; виділити їй в користування
кімнату площею 11, 7 кв.
м з виходом на лоджію, відповідачу кімнату площею 16,7 кв.м з виходом на
балкон та визначити порядок користування кухнею, коридором, вбиральнею та
Прохає визнати нечинним договір найму житла від 16 серпня 2005 року з
наступних підстав: відсутність волевиявлення на укладення договору найму житла
між сторонами, спрямування на реальне настання правових наслідків - здача в
найм житла, оскільки договір укладався з метою її реєстрації на даній жилій
площі з метою внесення змін до паспорту в зв'язку із настанням 25-річного віку, крім того за формою і змістом договір
найму житла не відповідає вимогам закону, оскільки
в договорі не зазначено розмір плати, строк попередження про розірвання договору зазначено 15 днів, а згідно вимог
закону цей термін має становити 2 місяці, кількість
примірників укладеного договору також не відповідає кількості,
передбаченої законом, не зареєстрований в ОДПІ.
Судові витрати в розмірі сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи стягнути з відповідача на її користь.
В судовому засіданні позивачка та
її представник позовні вимоги підтримали.
Відповідач та його представник позов визнали частково, не заперечують проти
визнання договору найму № 803 квартири АДРЕСА_1 недійсним, в іншій частині позовні вимоги не визнають і
прохають відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснили, що відповідач дійсно
придбав у позивачки та її батьків квартиру, в якій вони проживали, а батьки перейшли проживати в житловий будинок,
придбаний на його кошти. Заперечує, що продавали
квартиру і розривали шлюб з метою уникнення сплати штрафу. Під час сумісного проживання у них із відповідачкою погіршились
стосунки, вони вирішили розірвати шлюб та
розділитися майном. З цією метою вони продали квартиру ОСОБА_5, в якій
проживали, а грошима розділилися, після чого розірвали шлюб в органах РАГСу та виписалися із квартири. В подальшому він через
деякийсь час домовився із ОСОБА_5 про продаж йому
раніше проданої ним квартири, заплатив завдаток, став в ній проживати, прописався, а коли зібрав необхідну суму коштів, придбав
у ОСОБА_5 дану квартиру. Його колишня дружина не хотіла проживати
із своїми батьками і він дозволив їй тимчасово проживати в його квартирі. Договір найму квартири він уклав із позивачкою,
оскільки їй потрібна була прописка, оплату за проживання він не брав. Не
заперечує, що позивачка проживала в його квартирі, що вони
підтримували інтимні стосунки, їздили разом на відпочинок за кордон, але заперечує факт проживання однією сім'єю із
позивачкою після розірвання шлюбу з нею.
Представники третіх осіб КП "Лубенське МБТІ", ЛЮКЕУ в судове
зсідання не з'явилися, надіслали заяви в яких
прохають розгляд справи провести без їхньої участі.
Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є кумою позивачки та відповідача. Вона
знає про те, що до січня 2007 року вони проживали разом
в квартирі АДРЕСА_1, про їхнє розлучення їй не було
нічого відомо, так само як і про продаж, а в подальшому і придбання квартири.
Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона дійсно придбала у відповідача ОСОБА_2 в лютому 2001 року квартиру АДРЕСА_1. Договір
купівлі-продажу було укладено письмово і нотаріально посвідчено,
при цьому у нотаріуса була присутня позивачка ОСОБА_1 Свідок сплатила відповідачу ОСОБА_7 кошти за придбану квартиру. Квартиру купувала з метою забезпечення своєї неповнолітньої доньки житлом,
але в червні 2002 року дану квартиру, за
пропозицією відповідача ОСОБА_2, продала останньому. При цьому ОСОБА_1 заплатив їй завдаток і отримав її
дозвіл на свою прописку в даній квартирі. Пізніше згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі - продажу дана квартира нею була продана ОСОБА_2, який відповідно сплатив за неї
кошти. При укладанні даного договору позивачка ОСОБА_1 присутня не
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що в 1999 році він з дружиною та донькою ОСОБА_1 продали відповідачу ОСОБА_2 належну їм на праві
приватної власності квартиру ОСОБА_6, після чого вони з
дружиною перейшли жити в новопридбаний будинок, а донька із
відповідачем залишилися проживати в даній квартирі. Від доньки йому відомо, що
у відповідача виникли проблеми із законом і вони, з метою недопущення можливої конфіскації майна, продали квартиру та розірвали шлюб.
В подальшому квартиру викупили. Весь цей час вони
проживали разом як сім'я, не зважаючи на розірвання шлюбу.
Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що проживають вАДРЕСА_1, є сусідами позивачки і відповідача, підтвердили, що
позивачка і відповідач
в квартирі АДРЕСА_1 з дня реєстрації шлюбу по січень 2007 року. Про те, що вони
розірвали між собою шлюб та про відчуження і придбання квартири їм відомо не
було. Обставини їхнього сумісного проживання їм невідомі, вважали, що вони
ОСОБА_10 пояснила, що позивачка та відповідач тимчасово залишали у неї на
збереження деякі меблі, з якої причини їй не відомо, і через якийсь час меблі
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що
працює паспортисткою в ЛК ЖЕУ. До неї зверталися позивачка і відповідач по
питанню прописки в квартиру АДРЕСА_1 і укладення
договору найму житла. Після укладення договору найму житла між позивачкою і відповідачем,
ОСОБА_2 була прописана за зазначеною адресою в серпні 2005 року. Бланк договору найму позивачка ОСОБА_1 заповнювала
сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд
приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково.
ст. 13 КпШС України, що діяв на час розірвання шлюбу між сторонами, продажу та
придбання квартири відповідачем ОСОБА_2,
права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних
органах запису актів громадянського стану.
прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах
реєстрації актів громадянського стану.
ст. 158 КпШС України одруження та розірвання шлюбу підлягають реєстрації в
державних органах запису актів реєстрацій' громадянського стану, а зазначені актові записи, до спростування їх по суду є
безспірними доказами посвідчуваних ними актів.
ст. 44 КпШС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення
Закону України "Про власність", майно придбане внаслідок спільної
праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено
письмовою угодою між ними.
Судом встановлено, що позивачка і відповідач перебували в зареєстрованому
шлюбі з 05.09.1998 року по 26.03.2001 року.
шлюбу позивачка і відповідач стали проживати разом із батьками позивачки в квартирі АДРЕСА_1.
на право власності на житло від 16.11.1999 року зазначена квартира була
приватизована і стала належати на праві спільної сумісної власності позивачці
ОСОБА_1 та її батькам ОСОБА_13 та ОСОБА_12, що не оспорюється сторонами.
власники квартири ОСОБА_1,
ОСОБА_8 та ОСОБА_12 продали дану квартиру ОСОБА_2, в той же день
батьками позивачки було придбано частину жилого будинку АДРЕСА_2. Договори були
нотаріально посвідчені та зареєстровані в Лубенському МБТІ. Дійсність договорів
купівлі -продажу квартири та будинку
сторонами не оспорюється. В квартирі залишилися проживати позивачка та
відповідач ОСОБА_1 , у присутності позивачки ОСОБА_1, продав дану
квартиру ОСОБА_5 (а.с.66), договір був нотаріально посвідчений. Дійсність даного договору сторонами не оспорюється. Після
вчинення договору купівлі-продажу даної квартири позивачка та відповідач
виписалися з квартири, що підтверджується ксерокопіями сторінок паспортів
позивачки і відповідача з відмітками про реєстрацію: прописка- виписка, та
вивезли частину меблів, що не заперечується сторонами.
сторони розірвали шлюб в органах РАГСу, що підтверджується свідоцтвом про
заяви до відділу РАГС сторони зазначили, що причинами розірвання шлюбу послугували сімейні сварки і, що вони не
зійшлися характером.
розірвання шлюбу була подана 23.02.2001 року, реєстрацію розірвання шлюбу було
вчинено через місяць 26.03.2001 року.
шлюбу і продажу квартири ОСОБА_5, остання дозволила відповідачу ОСОБА_1
прописатися і він 27.04.2001 року зареєструвався в даній квартирі.
19.06.2002 року ОСОБА_5 продала дану квартиру відповідачу ОСОБА_1 (а.с.
43). Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений та зареєстрований в МБТІ
18.07.2002 року (а.с. 63). Дійсність даного договору сторонами не
обставин вбачається, що на день укладення договору купівлі-продажу квартири
19.06.2002року між ОСОБА_5 як продавцем, та відповідачем ОСОБА_2, як покупцем,
позивачка і відповідач не перебували в зареєстрованому шлюбі.
Надані суду
позивачкою акти вуличного комітету від 12.02.2007 року та від 26.01.2007 року
та свідчення свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 підтверджують факт
проживання позивачки ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_1 належній відповідачу ОСОБА_2, що не
оспорюється і відповідачем.
Обставини, що позивачка і відповідач підтримували інтимні стосунки, їздили
разом на відпочинок за кордон також визнаються відповідачем.
доказами не підтверджується факт проживання позивачки у фактичних шлюбних
відносинах однією сім'єю із відповідачем після розірвання шлюбу з ним та на
період придбання ним квартири у ОСОБА_5
довела суду, що між нею і відповідачем були відносини, що породжували взаємні
права та обов'язки подружжя та членів сім'ї, тобто фактичні шлюбні відносини,
не надала переконливих доказів, що вони вели спільний бюджет із відповідачем, що вона своє працею, або коштами приймала участь
момент придбання квартири, законодавством не передбачалося право власності
особи на майно придбане іншою особою, якщо вони не перебували між собою в
зареєстрованому шлюбі.
Посилання позивачки на норму ст. 74 Сімейного кодексу України судом не може
бути прийнято до уваги, так як на момент придбання квартири 19.06.2002 року
зазначений законодавчий акт не діяв і набрав чинності лише з 01.01.2004 року.
викладені обставини суд приходить до висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог щодо встановлення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, як таку, що була придбана за
час спільного проживання сторін не перебуваючи в шлюбі та встановлення права власності на 1/2 частину даної квартири і
визначення порядку користування нею.
представнику неодноразово судом роз'яснювалося право позивачки оспорювати в
судовому порядку правочини, якщо при здійсненні правочинів було порушено її
право, в тому числі право на оскарження договорів купівлі-продажу квартири,
укладених 16.12.1999 року між ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від
22.02.2001 року між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та від 19.06.2002 року між
ОСОБА_5 і відповідачем ОСОБА_2, але позивачка дані позовні вимоги не висувала.
Суд, перебуваючи
в межах позовних вимог позивачки, підстав для задоволення її позовних вимог в
цій частині, не вбачає.
Відповідно до ст. 810 ЦК України за договороом найму
(оренди) житла одна сторона -власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується
передати другій стороні (наймачеві) житло
для проживання у ньому на певний строк за плату.
договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у
договорі строк невстановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.
між відповідачем ОСОБА_2, як домовласником, та позивачкою ОСОБА_1, як наймачем
був укладений договір найму № 803 квартири АДРЕСА_1, згідно якого власник житла
надав наймачу в постійне користування кімнату житловою площею 28,2 кв. м, яка
по першій вимозі домовласника повинна бути звільнена. Договір може бути
розірваний по бажанню однієї з сторін до закінчення строку, після попередження
не менш як за 15 днів до розірвання договору. Розмір оплати в договорі не
Чинність даного договору оспорюється позивачкою з наступних підстав:
відсутність волевиявлення на укладення договору найму житла між сторонами,
спрямування на реальне настання правових наслідків - здача
в найм житла, оскільки договір укладався з метою реєстрації позивачки на даній жилій площі з метою внесення змін до паспорту
в зв'язку із настанням 25-річного віку позивачки,
за формою і змістом договір найму житла не відповідає вимогам закону, оскільки в договорі не зазначено розмір плати,
строк попередження про розірвання договору зазначено 15
днів, а згідно вимог закону цей термін має становити 2 місяці.
Відповідач визнає підстави визнання
Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Суд вважає, що є
підстави для визнання договір найму квартири № 803 від 16.08.2005 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним.
Судові витрати
підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно, відповідно
до задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 6,10,11,58,60,61,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст13,
44, 158 КпШС України, ст.ст.810, 820ЦК
України, ст. 17 Закону України"Про власність",суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
Визнати договір найму квартири № 803 від 16.08.2005 року укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним.
В задоволенні інших позовних вимог: встановлення права спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1, як таку, що була придбана за час спільного проживання сторін не
перебуваючи в шлюбі; про встановлення права власності на У*
частину даної квартири та визначення порядку користування
квартирою -відмовити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частково судові витрати в сумі 8грн. 50 коп. сплаченого судового збору та
15 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 23 грн. 50 коп.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області
протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 діб з дня
проголошення рішення.