Справа № 2-2706/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року                                                                     м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді                           Рижиков
В.Г.

при секретарі                                                      Славич
М. В.

з участю позивача Години
І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Мукачево адміністративну справу за позовом ОСОБА_1до військової частини
А-1673 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення , -

встановив:

ПозивачОСОБА_1 05 жовтня 2007 року звернувся до суду з вищевказаним
позовом,  в якому просить суд: визнати
дії командування військової частини А1673 незаконними,  стягнути з військової частини А1673 на його
користь грошові кошти,  як компенсацію за
продовольче забезпечення в сумі 13 170 (тринадцять тисяч шістсот дев*яносто
дев*ять) грн. 44 коп.
по КПК 2101020 КЕКВП12 статті 0123 та судові витрати.

Позов мотивує тим,
що він, ОСОБА_1 капітан запасу,
проходив дійсну військову службу у військовій частині А1673,  а з 13.04.2003 року у Мукачівському
військовому комісаріаті. Наказом начальника Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 березня 2006 року №66 був
звільнений у запас з посади помічника військового комісара виключений з списків
частини та знятий із всіх видів забезпечення,
та направлений до Мукачівського військового комісаріату для постановки
на військовий облік з 13.04.2006 року.

Згідно ч. 2
ст.  17 Конституції України
"... Держава забезпечує соціальний захист громадян України,  які знаходяться на службі в Збройних Силах
України і інших військових формуваннях,
а також членів їх сімей". До того ж ч. 2  ст.  9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і
членів їх сімей" свідчить "... військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення,  а
також речове майно і продовольчі пайки або,
по їх бажанню,  грошову
компенсацію". А згідно ч. 4
ст.  9 порядок і розміри грошового
і матеріального забезпечення військовослужбовців і компенсації замість
продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням
коефіцієнта грошових доходів.

На вимогу вищезгаданих законів,  з метою раціонального забезпечення
військовослужбовців продовольством,
Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 316 від 12.03.1996
року "Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців
Збройних Сил України і інших військових формувань."

Відповідно до вищезгаданої Постанови до 10.03.2000 року
він забезпечувався продовольчим пайком по нормі № 7 (згідно посади),  а з 11.03.2000 року Законом України "Про
деякі заходи щодо економії бюджетних засобів" від 17.02.2000 року,  була припинена дія ч. 2  ст.  9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців"
в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна
або,  по їх бажанню,  грошової компенсації. Але цей пункт не
відміняє ч. 1  ст.  9 даного Закону,  який гарантує матеріальне,  продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовцям.  Ніхто не має права
обмежувати військовослужбовців і членів їх сімей в правах і свободах,  встановлених норму продовольчого
забезпечення. Оскільки якнайменшу вартість цих всіх норм продовольчого
забезпечення мас норма № 1 (загальновійськова),
то її повинні були забезпечувати саме за даною нормою. Згідно  ст.  16
Закону України "Про Збройні Сили України" в редакції від 05 жовтня
2000 року вказано,  що держава забезпечує
соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб,  звільнених в запас,  а також гарантує отримання за рахунок держави
фінансової,  речової,  продовольчої і інших видів забезпечення. Що в
черговий раз підтверджує його гарантоване державою право на забезпечення його
продовольством.

На виконання вимог
ст.  16 Закону України „Про
Збройні Сили України" постанова Кабінету Міністрів України №426 від
29.03.2002 року були затверджені норми харчування військовослужбовців і інших
військових формувань.

Також слід вказати на те,
що частина 3 статті 22 Конституції України вимагає: - при ухваленні
нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається зменшення
змісту і об'єму існуючих прав і свобод".

Враховуючи вищесказане,
він вважає,  що порушено його
законне гарантоване державою право на отримання продовольчого забезпечення за
рахунок держави,  унаслідок чого у
військовій частині утворилася

заборгованість перед ним в сумі - 13 170 грн. 80
шп.3амість недоотриманого продовольчого пайка в період з 11.03.2000 року по
13.04.2006 року: з 11.03.2000 р. по 30.09.2000 р. - 204 добових норм вартістю 3
грн. 60 коп. складає 734 грн. 40 коп.; з 01.10.200р. по 30.11.2002р. - 791
добових норм вартістю 5 грн. 97 коп. складає 4 722 грн. 27 коп.; з 01.12.2002р.
по 30.11.2003р. - 365 добових норм вартістю 5 грн. 36 коп. складає 1956 грн. 40
коп.; з 01.12.2003 р. по 31.03.2004 р. - 122 добових норм вартістю 5 грн. 83
коп. складає 711 грн. 26 коп.; з 01.04.2004 р. по 30.12.2004р. - 275 добових
норм вартістю 6 грн. 37 коп. складає 1751 грн. 75 коп.; з 01.01.2005р. по
13.04.2006р. -468 добових норм вартістю 7 грн. 04 коп. складає 3 294 грн. 72
коп.

ПозивачОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги викладені в
позовній заяві визнав повністю і просив суд задовольнити з вищенаведених
підстав.

Представник відповідача в судове засідання не
з'явився,  оскільки до початку судового
розгляду справи від командира військової частини А1673 надійшла заява про
розгляд справи у відсутності їх представника,
оскільки з службовою зайнятістю останнього.

Дослідивши матеріали справи,  заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1та
оцінивши всі наявні докази у їх сукупності,
суд приходить до висновку,  що
позовна заява підлягає до задоволення за таких підстав.

Правовідносини між сторонами регулюються положеннями  ст. 58 Конституції України,   ст. 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини",   ст. 9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно чинного законодавства,  реалізація особою права,  що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів,  яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно -правових актів
Законодавства України,  не може бути
поставлена у залежність від бюджетних асигнувань,  тобто посилання органами державної влади на
відсутність коштів як на причину невиконання. У випадках коли з набуттям
чинності певним законом,  його нормами
призупиняється дія положень закону,  що
був прийнятий раніше,  до спірних
правовідносин застосовується закон,  що
діяв на момент виникнення у особи певного права.

Згідно вимогам ч.2
ст. 9 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та
членів їх сімей" свідчить "...військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення,  а також
речове майно і продовольчі пайки,  або,  по їх бажанню,  грошову компенсацію". А згідно ч.4  ст. 9 порядок і розмір грошового і матеріального
забезпечення в/службовців і компенсації замість продовольчих пайків
встановлюється Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових
доходів.

Судом встановлено,
що позивачОСОБА_1 капітан запасу,
проходив дійсну військову службу у військовій частині А1673,  а з 13.04.2003 року у Мукачівському
військовому комісаріаті. Наказом начальника Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 березня 2006 року №66 був
звільнений у запас з посади помічника військового комісара виключений з списків
частини та знятий із всіх видів забезпечення,
та направлений до Мукачівського військового комісаріату для постановки
на військовий облік з 13.04.2006 року,  про
що винесено Наказ Мукачівським міським військовим комісаром від 13.04.2006 року
за№ 47 (а.с. 8).

Згідно  ст. 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей" - військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове
забезпечення,  а також речове,  майнові продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

З розрахунку військової частини А-1673 вбачається,  що заборгованість військової частини А1673
перед позивачем ОСОБА_1за невиплачене продовольче забезпечення становить 13
170грн. 80 коп. (а.с. 7).

Невиплата вказаної суми за весь період з 10 березня 2000
р. по 13 квітня 2006 року є грубим порушенням чинного законодавства і його прав
як військовослужбовця.

На підставі вищенаведеного,  керуючись ч.2
ст. 17 Конституції України,   ст.
9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей",   ст.  16 Закону України "Про збройні Сили
України",  постановою Кабінету
Міністрів України №316 від 12.03.1996 p.,  Постановою Кабінету Міністрів України №426 від 29.03.2002
р.,  суд ,  -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити.

1.      Визнати дії командування військової частини А 1673 незаконним.

2.
Стягнути з військової частини А1673 яка знаходиться в м.
Мукачево,  вул.  І.Зріні,
153,  в користь ОСОБА_1грошові
кошти,  як компенсацію за продовольче
забезпечення в сумі 13 170 (тринадцять тисяч сто сімдесят) грн. 80 коп. по КПК
2101020 КЕКВ 1112 статті 0123.

Стягнути з військової частини А1673 місце знаходження
якої: м. Мукачево,  вул.  І.Зріні,
153,  в користь

держави судові витрати,  а саме: державне мито в розмірі 8 (вісім)
грн. 50 коп. та інформаційно - технічне забезпечення в розмірі 7 (сім) грн. 50
коп.

На рішення суду може бути подана заява про його
апеляційне оскарження на протязі 10-ти днів після його оголошення та подано апеляційну
скаргу на протязі 20-ти днів після подачі заяви в апеляційний суд Закарпатської
області.