Справа № 2-439/2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2007 p.

Камінь-Каширський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Кузьмич Г.Л.

при секретарі Яцюрі Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському цивільну   справу
за   позовом   ОСОБА_1
до   ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення із житлового
будинку,

Особи, які беруть участь у справі: позивачка - ОСОБА_1

представник позивачки - ОСОБА_4 відповідачі - ОСОБА_2 ОСОБА_3

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій
зазначає, що в 1980 році уклала шлюб з ОСОБА_5, після чого діти останнього вселилися у будинок позивачки, який
вона успадкувала у 2005 році від своїх батьків.

Син чоловіка позивачки у 1990 році уклав шлюб з ОСОБА_3, після чого переселилися в будинок
позивачки і займають 1/2 даного будинку,
чим, як зазначає позивачка, суттєво погіршують її житлові умови.

Договору найму жилого приміщення позивачка з
відповідачами не укладала.

Просить суд виселити відповідачів з дітьми зі свого
будинку за неможливості спільного
проживання і порушення ними її права власності.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні
вимоги підтримали повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просять їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково і пояснив, що хата позивачки
поділена на дві половини, в одній окремій половині він з дружиною і двома
дітьми проживає більше 15 років. В будинку робили поточний ремонт, чим не
погіршували, а навпаки, покращували умови проживання позивачки в другій
половині.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала і пояснила суду, що даний будинок був власністю її діда і
баби. Позивачка обманним шляхом встановила право власності всього будинку на
себе.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - сестри
позивачки, показали суду, що вони відмовились від прийняття спадщини на даний будинок по домовленості в користь позивачки, так як там
проживала і буде проживати племінниця.

Свідок ОСОБА_8, чоловік сестри
позивачки ОСОБА_9 також підтвердив, що його дружина відмовилась від прийняття спадщини в користь своєї сестри ОСОБА_1, так як в
будинку проживала племінниця.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи, подані докази, суд вважає, що позов підлягає до повного
задоволення.

Судом встановлено, що рішенням
Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 08.08.2005 року визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок і надвірні
будівлі, що знаходяться в м. Камені-Каширському по
АДРЕСА_1.

Право приватної власності позивачки на вищезазначене будинковолодіння стверджено також витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 (а.с. 5),

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 319 цього Кодексу зазначено, що власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно будинкової книги (а.с. а.с.
6-8), у вищезазначеному будинку проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також, згідно свідоцтв про народження
серії ІНОМЕР_2 від 10.07.1991 року, серії НОМЕР_3 від 07.12.2001 року їх діти ОСОБА_10 та
ОСОБА_11.

Позивачкою відповідачам було
надіслано попередження про звільнення останніми до 18.08.2007 року житлової
площі у її будинку.

Відповідно до ст. 157 ЖК України,
членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках,
передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу, де зазначено, що якщо наймач, члени його сім'ї
або інші особи, які проживають разом з
ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу
наймодавця або інших заінтересованих
осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Сторони договору найму жилого
приміщення не укладали, крім того, відповідачі не
проводять оплати за комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є
непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Тому, з вищенаведеного, суд робить
висновок, що є всі підстави для виселення відповідачів з житлового будинку, що належить позивачці.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів
7,50 грн.

судових витрат сплачених позивачкою за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в користь позивачки, та, згідно ст. 3 Декрету КМУ від 21.01.1993 року № 7-93 «Про
державне мито», 8 (вісім) гривень 50 копійок судового збору з ОСОБА_2 в користь держави, оскільки
позивачка та відповідачка ОСОБА_3 від такого звільнені.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88,
212-215 ЦПК України, ст. ст. 316-321 ЦК України, ст. ст. 116, 157 ЖК
України, ст. З Декрету КМУ від 21.01.1993 року № 7-93 «Про державне мито», суд, -

вирішив:

Позов задовольни повністю.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх дітей ОСОБА_11 і ОСОБА_10 з займаного будинку
ОСОБА_1, що знаходиться в м. Камінь-Каширському
по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 по 3 (три)
гривні 75 копійок з кожного витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді, а також з ОСОБА_2 8 (вісім) гривень 50 копійок
судового збору в користь держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення, та подачі апеляційних скарг протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через Камінь-Каширський районний суд.