Справа
№ 2-60
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

27
квітня 2007 року                                             Маневицький
районний суд Волинської області

в
складі:       головуючого - судді                                   Невара О.В.

при
секретарі                                                                  Боймиструк
О.Ф.,  Леферович І.М.

з
участю      позивача                                                     ОСОБА_1

представника
позивача                                                 ОСОБА_2

відповідача                                                                      ОСОБА_3

представника
відповідача                                              ОСОБА_4

представника
відповідача -

Маневицької
селищної ради                                          Турика
П.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у смт.
Маневичі справу № 2-60 за позовом ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради
Волинської області,  ОСОБА_3 про визнання
недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,  -

ВСТАНОВИВ:

9 січня
2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Маневицької селищної ради
Волинської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтував тим,  що рішенням виконавчого комітету Маневицької
селищної ради № 40 від 22.02.1990 року було затверджено акт комісії про вибір земельної
ділянки для будівництва виробничої бази кооперативу „Умілець"
поАДРЕСА_1,  в розмірі 0.24 га. На
вказаній земельній ділянці згідно виготовленого технічно-робочого проекту для
будівництва виробничої бази кооперативом „Умілець" та особисто позивачем
було розпочате будівництво виробничих та жилих приміщень. Зокрема,  на даній земельній ділянці позивачем було
розпочато будівництво жилого будинку. Під час ліквідації кооперативу
„Умілець" рішенням загальних зборів від 20.03.1993 року було розподілено
майно кооперативу. Згідно даного рішення незакінчене будівництво,  яке велося на вказаній земельній ділянці
поАДРЕСА_1було передане позивачу. ОСОБА_1 і в подальшому продовжував проводити
будівництво бази та житлового будинку,
але за браком коштів дане будівництво не було повністю закінчено і позивач
не зміг його оформити на своє ім'я в передбаченому законодавством порядку. З
поради „фахівців" у 1998 році вони звернулися до Маневицької селищної ради
від імені свого на той час неповнолітнього синаОСОБА_3 про виділення та
передачу у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1  в розмірі 0.10 га із частини земельної
ділянки,  яка була виділена кооперативу і
залишена у користуванні позивача після ліквідації кооперативу. Рішенням
Маневицької селищної ради № 3/12 від 31.08.1998 року відповідачу ОСОБА_3 було
передано в приватну власність земельну ділянку,
розміром 0.10 га,  для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
хоча на той час житловий будинок на вказаній земельній ділянці вже був
побудований,  але ще не прийнятий в
експлуатацію. На підставі вказаного рішення відповідачу ОСОБА_3 у 2006 році
було видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку,  а також він намагається визнати право
власності також на житловий будинок,
який фактично був збудований позивачем.
Державний акт на право власності на земельну ділянку,  оформлений на відповідачаОСОБА_3,  позивач вважає незаконним,  так як він,
на його думку,  виданий з
порушенням діючого законодавства,  а
саме,  відповідач на момент виділення
йому у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового
будинку не набув цивільної дієздатності,
а тому не мав

права
укладати будь-які угоди та підписувати офіційні документи, ОСОБА_3 не оформив
відповідну документацію на земельну ділянку,
а тому не мав права використовувати її за призначенням,  відповідачу було виділено земельну
ділянку,  на якій уже знаходився житловий
будинок,  побудований позивачем
ОСОБА_1Покладаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_1 просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1  виданий ОСОБА_3

В
судовому засіданні ОСОБА_1,  представник
позивача ОСОБА_2позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав,  викладених у поданій до суду позовній заяві,  просили визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1
виданий ОСОБА_3,  оскільки
він,  на їх думку,  не відповідає діючому законодавству. При
цьому уточнили,  що додатковими
підставами,  крім тих,  які вказані у позовній заяві,  визнати даний державний акт недійсним є також
те,  що він виданий на частину земельної
ділянки кооперативу „Умілець",  яка
у встановленому законом порядку у нього не вилучалась,  також виділена ОСОБА_3 земельна ділянка в
натурі не виділялась,  будь-якої
документації про її розташування,  встановлення
меж з 1998 року по 2006 рік не виготовлялося. Вважають,  що оформлення державного акту на земельну
ділянку,  на якій розташований житловий
будинок та яка огороджена парканом,
збудованими позивачем ОСОБА_1,  є
незаконним.  Підтвердили,  що земельну ділянку,  яка раніше була у користуванні кооперативу
„Умілець",  позивач ОСОБА_1 оформляє
на себе для здійснення підприємницької діяльності,  однак на даний час документів на право
власності на вказану земельну ділянку чи право користування нею у нього немає.
Кооператив „Умілець" на момент виділення у власність земельної ділянки
відповідачу ОСОБА_3 було ліквідовано. Крім акту вибору земельної ділянки
будь-яких інших документів на право користування земельною ділянкою не
оформлялось.

В
судовому засіданні відповідачОСОБА_3,
представник відповідача ОСОБА_4,
представник відповідача - Маневицької селищної ради Турик П.О. позовні
вимоги не визнали,  вважають,  що заявлені позивачем ОСОБА_1вимоги є
безпідставними,  а тому у задоволенні
позову просили відмовити. Вказали,  що
державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 виданий
ОСОБА_3 на підставі рішення Маневицької селищної ради № 3/12 від 31.08.1998
року,  яке у встановленому законом
порядку не скасовувалося,  є чинним на
даний час,  а також на підставі
виготовленої та погодженої у передбаченому законодавством порядку технічної
документації на вказану земельну ділянку. Незакінчений будівництвом житловий
будинок,  який знаходиться на цій
земельній ділянці,  також оформлений
наОСОБА_3,  що підтверджується
відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно
Волинського ОБТІ та будівельним паспортом на забудову земельної ділянки.
Вказали,  що ділянки,  на яку оформляє документацію позивач ОСОБА_1
для здійснення ним підприємницької діяльності,
та яка належить ОСОБА_3 - це дві різні земельні ділянки,  які межують одна з іншою,  одна з яких (ОСОБА_3) має погосподарський номер
15-Б по АДРЕСА_1  інша (ОСОБА_1) - 15-А
по АДРЕСА_1.

Заслухавши
пояснення сторін,  свідків,  проаналізувавши матеріали справи,  суд вважає,
що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно
ч. 1  ст.
З ЦПК України кожна особа має право в порядку,  встановленому цим Кодексом,  звернутися до суду за захистом своїх
порушених,  невизнаних або оспорюваних
прав,  свобод чи інтересів.

Відповідно
до  ст.
22 ЗК України (в редакції 1990 року) право власності на землю або право
користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і
одержання документа,  що посвідчує це
право. Приступати до використання земельної ділянки,  в тому числі на умовах оренди,  до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа,  що
посвідчує право власності або право користування землею,  забороняється.

Згідно  ст.
ст.  23,  24 вказаного Кодексу право власності або
право постійного користування землею посвідчується державними актами,  які видаються і реєструються сільськими,  селищними,
міськими,  районними Радами
народних депутатів. Право тимчасового користування землею,  в тому числі на умовах оренди,  оформляється договором.

6

Зазначені
норми вказані і в  ст.  ст.
125,  126 ЗК України (в редакції
2001 року),  який діє на даний час.

В
судовому засіданні встановлено,  що
рішенням виконавчого комітету Маневицької районної ради № 40 від 22.02.1990
року було затверджено акт комісії про вибір земельної ділянки під будівництво
виробничої бази кооперативу „Умілець" поАДРЕСА_1,  в розмірі 0.14 га. Межі вказаної земельної
ділянки було винесено в натурі,  про що
складено відповідний акт від 14.02.1990 року. Згідно оформленої документації
дана земельна ділянка,  площею 0.14
га,  розміщена в південно-західній
частині смт.  Маневичі на вільних від
забудови землях. Зазначене підтверджується дослідженими в судовому засіданні
рішенням виконавчого комітету Маневицької районної ради № 40 від 22.02.1990
року,  архітектурно-планіровочним
завданням на розробку техно-робочого проекту для будівництва виробничої бази
кооперативу „Умілець" від 21.03.1990 року,
актом вибору земельної ділянки під будівництво виробничої бази від
9.02.1990 року,  актом про винесення в
натуру меж земельної ділянки для будівництва кооперативних будівель від
14.02.1990 року,  заключения по відводу
земельної ділянки під будівництво від 12.03.1990 року,  ситуаційним планом земельної ділянки по
АДРЕСА_1розміром 0.14 га.

Суд не
бере до уваги пояснень позивача та його представника,  що під кооператив „Умілець" було
виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1
площею 0.24 га,  оскільки ними у
підтвердження цього відповідно до
ст.  60 ЦПК України не подано
будь-яких належних доказів. Зазначені пояснення позивача та його представника
спростовуються як дослідженою судом документацією щодо виділення земельної
ділянки під будівництво виробничої бази кооперативу „Умілець",  так і поясненнями свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  які в судовому засіданні підтвердили,  що під кооператив „Умілець" із земель
запасу виділялась земельна ділянка,
площею 0.14 га. Документи на право користування вказаною земельною
ділянкою у встановленому законом порядку оформлені не були. На даний час
вказану земельну ділянку для здійснення підприємницької діяльності оформляє на
себе позивач ОСОБА_1 Будь-якої документації про право власності на дану
земельну ділянку чи право користування нею у нього немає,  рішення з приводу цього до даного часу не
приймались. Рішенням Маневицької селищної ради № 20/7 від 18.01.2005 року про
надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних
ділянок позивачу ОСОБА_1 лише надано дозвіл на складання проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 25 років поАДРЕСА_1 для
здійснення підприємницької діяльності. На даний час будь-якої документації
ОСОБА_1 на затвердження не подавав.

Судом
встановлено,  що рішенням Маневицької
селищної ради № 3/11 від 31.08.1998 року ОСОБА_3 було надано у приватну
власність під будівництво житлового будинку та господарських будівель земельну
ділянку,  площею 0.10 га,  по АДРЕСА_1. Як було встановлено в судовому
засіданні,  це було не тільки
волевиявленняОСОБА_3,  якому на той час
вже було 17 років та який мав паспорт громадянина України,  а й його батьків. На підставі вказаного
рішення,  а також розробленої та
погодженої у встановленому законом порядку технічної документації із
землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну
ділянку,  ОСОБА_3 22.05.2006 року було
видано державний акт на право власності на земельну ділянку,  площею 0.0950 га,  по АДРЕСА_1
яка призначена для будівництва та обслуговування індивідуального
житлового будинку,  господарських
будівель і споруд. На підставі будівельного паспорта на забудову земельної
ділянки,  дозволу на виконання будівельних
робіт,  державного акту на право
власності на земельну ділянку та оформленої документації за ОСОБА_3було визнано
право власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок,  готовність якого складає 70%,  по АДРЕСА_1 Зазначене підтверджується
дослідженими в судовому засіданні рішенням Маневицької селищної ради № 3/11 від
31.08.1998 року про надання земельних ділянок у приватну власність під
будівництво житлових будинків і господарських будівель,  технічною документацією із землеустрою щодо
складання державного акта на право власності на земельну ділянку,  виготовленою ЗАТ „Інститут
„Волиньводпроект",  дозволом на
виконання будівельних робіт № 84 від 2.11.2006 року,  рішенням Маневицької селищної ради № 264 від
16.11.2006 року про присвоєння адресного номера,  витягом про реєстрацію права власності на
нерухоме майно

від 23.11.2006 року,  державним актом
на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 22.05.2006 року.

Суд не
бере до уваги пояснень позивача та його представника в тій частині,  що видача ОСОБА_3,  який є відповідачем по справі,  державного акту на право власності на
земельну ділянку є незаконною,  так як
він порушує права та законні інтереси позивача ОСОБА_1,  а тому вказаний державний акт по наведених
ними підставах слід визнати недійсним,
оскільки ними у підтвердження вказаних пояснень відповідно до  ст.  60
ЦПК України не подано належних доказів. Так,
позивачем ОСОБА_1не було подано суду у підтвердження своїх пояснень та
вимог розроблену та погоджену у встановленому законом порядку документацію на
будівництво житлового будинку,
який,  як він стверджує,  знаходиться на земельній ділянці
відповідачаОСОБА_3 і був побудований ним особисто. В судовому засіданні позивач
підтвердив,  що така документація на
даний час у нього відсутня. Рішення Маневицької селищної ради № 3/11 від
31.08.1998 року про виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 у
встановленому законом порядку не скасовувалось і є чинним на даний час.  Зазначене не оспорюється сторонами у справі.

В
судовому засіданні свідки ОСОБА_5.,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8підтвердили,  що земельна ділянкаОСОБА_3 та земельна
ділянка,  на яку оформляє документацію
ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності - це різні земельні
ділянки,  які межують одна з одною. Межі
як одної,  так і іншої земельної
ділянки,  на даний час встановлені на
місцевості. Земельна ділянка ОСОБА_3 у 1998 році була виділена із земель
запасу,  а не на території кооперативу
„Умілець",  як стверджували позивач
та його представник в ході судового розгляду справи,  вказуючи,
що земельну ділянку відповідачаОСОБА_3,
перед її виділенням йому,  не було
вилучено у встановленому порядку в кооперативу „Умілець". Як встановлено в
судовому засіданні,  на той час
кооператив „Умілець" уже було ліквідовано.

Судом
встановлено,  що на даний час будь-які
документи на право власності та право користування земельною ділянкою
поАДРЕСА_1,  яка раніше виділялась для
будівництва виробничої бази кооперативу „Умілець",  в позивача ОСОБА_1 відсутні. Зазначене не
оспорюється сторонами у справі.

Аналізуючи
зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд
вважає,  що у задоволенні позову ОСОБА_1
до Маневицької селищної ради,  ОСОБА_3
про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку
по АДРЕСА_1слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно
до вимог  ст.  88 ЦПК України,  п. 18
ст.  4 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про державне мито" від 21.01.1993 року ОСОБА_1 підлягає
звільненню від сплати судових витрат.

Керуючись  ст.
ст.  З,  4,
10,  60,  88,
212 ЦПК України,   ст.  ст.  6,  17,
22-24,  27 ЗК України (в редакції
1992 року),   ст.  ст.
80,  81, 116, 118, 125, 126 ЗК
України (в редакції 2001 року),  суд,

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Волинської
області,  ОСОБА_3 про визнання недійсним
державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 Волинської
області відмовити.

ОСОБА_1 від
сплати судових витрат звільнити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький
районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.