Справа №2-2185/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14
листопада 2007 року                             Солом'янський
районний суд м.  Києва

у складі:
головуючого судді - Оксюти Т.Г. при секретарі - Богуславець І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Дженералі -
Гарант" в особі ЦФ УСК «Дженералі - Гарант» до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ЗАТ «АСК «Інго - Україна» про відшкодування матеріальної шкоди,  заподіяної внаслідок ДТП , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до суду,  в якому
просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в розмірі 2699, 05
грн. та судові витрати у розмірі 81 грн.

Свої
вимоги мотивує тим,  що 16.02.2006 року в
м.  Києві на пр. Повітрофлотському в
місті Києві,  з вини відповідача ОСОБА_2
,  який керував автомобілем «Богдан» д.н.
НОМЕР_1,  сталася дорожньо-транспортна
пригода,  внаслідок якої зазнав
механічних ушкоджень автомобіль марки „Шевроле" д.н. НОМЕР_2,  який належить ОСОБА_3 і був застрахований
позивачем.

Позивачем
було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 2449, 05 грн.
за відновлення автомобіля „Шевроле"
д.н. НОМЕР_2 та сплачено 250, 00 грн. за проведення автотоварознавчого
дослідження,  а всього понесено витрат на
суму 2699, 05 грн. Враховуючи те,  що
вина водія автомобіля «Шевроле»
д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді відсутня просить
стягнути в порядку регресу суму матеріальної шкоди.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та
просила його задовольнити.

Відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2  в судове засідання не
з'явились,  хоча неодноразово були
повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином,  про причини неявки суд не повідомили.

В ході
розгляду справи,  в якості
співвідповідача було залучено ЗАТ «АСК «Інго-У країна».

Представник
відповідача ЗАТ «АСК «Інго-Україна» в судовому засіданні позов визнав
частково,  зазначивши,  що між ОСОБА_1 та ЗАТ «АСК «Інго-Україна»
було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів,  за яким було застраховано автомобіль «Богдан»
д.н. НОМЕР_1. Однак зазначив,  що 11.07.2006
року поліс було анульовано та повернуто ОСОБА_1 частину страхової премії у
розмірі 720, 00 грн. В зв'язку з цим ЗАТ «АСК «Інго-Україна» просить зменшити
розмір відшкодування матеріальної шкоди на
вказану   суму.   Крім
того,    просив   відмовити
в   задоволенні   позову
в   частині

відшкодування
витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 250, 00 грн.,  оскільки згідно  ст. 34 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише у
випадку,  якщо призначений страховиком
експерт не з'явився у призначений час,
інших підстав для відшкодування витрат на проведення експертизи,  що понесені потерпілим самостійно,  законом не передбачено.

Крім
того,  зауважив,  що франшиза
у сумі 510, 00 грн. підлягає не підлягає стягненню з ЗАТ «АСК «Інго-Україна».
За таких обставин визнав позов у частині стягнення відшкодування в сумі 1.219,
00 грн.

Заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача ЗАТ «АСК «Інго-Україна»,  дослідивши матеріали справи,  суд приходить до висновку про задоволення
позову,  виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст.
993 ЦК України
до страховика,  який сплатив страхове
відшкодування за договором майнового страхування,  у межах фактичних витрат переходить право
вимоги,  яке страхувальник або інша
особа,  що одержала страхове
відшкодування,  має до особи,  відповідальної за завдані збитки.

Відповідно
до  ст.
1191 ЦК України
особа,  яка відшкодувала шкоду,  завдану іншою особою,  має право зворотної вимоги (регресу) до
винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,  якщо інший розмір не встановлений законом.

В
судовому засіданні встановлено,  що
16.02.2006 року в м.  Києві на пр.
Повітрофлотському в місті Києві з вини відповідача ОСОБА_2  сталася дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобіля „Шевроле" д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля "Богдан" д.н. НОМЕР_1,
яким керував ОСОБА_2 ,  внаслідок
чого зазнав механічних ушкоджень автомобіль марки „Шевроле" д.н.
НОМЕР_2,  який був застрахований позивачем.

Згідно
постанови Солом'янського районного суду м.
Києва від 17.03.2006 року ОСОБА_2
визнаний винним у скоєнні даної ДТП,  внаслідок порушення ним п.13.1 Правил дорожнього руху
України,  (а. с. 7)

Судом,  також встановлено,  що між ВАТ УСК „Гарант-Авто",  яке продовжує свою діяльність як ВАТ „УСК
"Дженералі - Гарант" та ОСОБА_3,
якому на праві власності належить автомобіль „Шевроле" д.н.
НОМЕР_2,  було укладено договір
страхування транспортного засобу № 19-3267389 від 06.08.2005 року,  об'єктом страхування по якому є автомобіль
марки „Шевроле" д.н.
НОМЕР_2. (а. с.  19)

Згідно
Звіту про оцінку вартості матеріального збитку,
спричиненого пошкодженням транспортного засобу №36/03/06 вартість
матеріального збитку,  спричиненого
власнику транспортного засобу „Шевроле"
д.н. НОМЕР_2,  складає 2827, 43 грн.
(а. с.  10-14),  а вартість проведеного автотоварознавчого
дослідження автомобіля складає 250, 00 грн. (а. с.  20)

Таким
чином встановлено,  що матеріальна
шкода,  завдана ВАТ УСК „Дженералі
-Гарант" складає 3077, 43 грн.

Відповідно
до складеного Страхового акту №25265 від 06.04.2006 року страхове відшкодування
за ремонт автомобіля „Шевроле"
д.н. НОМЕР_2 у розмірі 2449, 05 грн. було виплачено позивачем на користь
ОСОБА_3. (а. с 20-21)

Згідно
зі  ст.
ст.  8,  24 Закону України "Про страхування"
виплата страхових сум і страхового відшкодування проводиться страховиком,  згідно з договором страхування або
законодавством на підставі заяви страхувальника ( його правонаступника або
третіх осіб,  визначених умовами
страхування) і страхового акта ( аварійного сертифіката),  який складається страховиком або
уповноваженою ним особою ( аварійним комісаром) у формі,  що визначається страховиком.

Відповідно
до  ст.
27 Закону України "Про страхування" та  ст.
993 ЦК України
до страховика,  який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового страхування,

в межах фактичних затрат
переходить право вимоги,  яке
страхувальник або інша особа,  що одержала
страхове відшкодування,  має до
особи,  відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами
1,  2,
5  ст.  1187 ЦК
України встановлено,  що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використанням,  зберіганням або утриманням транспортних
засобів,  що створює підвищену небезпеку
для особи,  яка цю діяльність
здійснює,  та інших осіб,  а також,
що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом,  використання,  зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку. Особа,  яка здійснює
діяльність,  що є джерелом підвищеної
небезпеки,  відповідає за завдану
шкоду,  лише тоді,  якщо не доведе,  що шкода була завдана внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Пленум
Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із
змінами та доповненнями) роз'яснює,  що
розглядаючи позови про відшкодування шкоди,
суди повинні мати на увазі,  що
шкода,  заподіяна особі і майну громадянина,  підлягає відшкодуванню в повному обсязі
особою,  яка її заподіяла,  за умови,
що дії останньої були неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи,  а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,  незалежно
від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної
небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її
відшкодуванню лише тоді,  коли шкода
виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого,  а у випадках,
передбачених спеціальним законом,
- тільки умислу потерпілого (абзац 1,
2 п. 2 Постанови).

Не
вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа,  яка
управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем
цього джерела (абзац 4 п. 4 Постанови).

Як
встановлено в судовому засіданні,
власником автомобіля "Богдан" д.н. НОМЕР_1є ОСОБА_1,  цивільна відповідальність якого була
застрахована в ЗАТ «АСК «Інго-Україна».

Встановлено,  що водій автомобіля "Богдан" д.н.
НОМЕР_1- ОСОБА_2  перебував у трудових
відносинах з ОСОБА_1

Таким
чином,  на думку суду в позові до
ОСОБА_2  має бути відмовлено.

Згідно  ст.
1172 ЦК України відповідач ОСОБА_1,
повинен відшкодувати шкоду,
завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових
обов'язків.

З
урахуванням обставин справи,  на
підставі  ст.  1192 ЦК України суд вважає,  що відповідач ОСОБА_1 має відшкодувати
шкоду,  завдану належним йому джерелом
підвищеної небезпеки,  шляхом
відшкодування позивачу завданих йому матеріальних збитків.

Відповідно
до  ст.
1194 ЦК України особа,  яка
застрахувала свою цивільну відповідальність,
у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для
повного відшкодування завданою нею шкоди зобов'язаний сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно
до  ст.
16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і страховиком,  згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування страхувальником,  на користь якої укладено договір страхування
(подати допомогу,  виконати послугу
тощо),  а страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови
договору.

Згідно
ч.2  ст. 8 вищезазначеного закону
страховий випадок - це подія,
передбачена договором страхування або законодавством,  яка відбулася і з настанням якої виникає

обов'язок
страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування)
страхувальнику,   застрахованій або іншій
третій особі.

Як
вбачається з матеріалів справи,   дорожньо-транспортна
пригода,   в результаті якої було
пошкоджено автомобіль,   сталася 16
лютого 2006 року. (а. с.   7)

Відповідно
до Закону України "Про страхування" обов'язок страховика здійснити
виплату страхової суми виникає з настанням страхового випадку. Враховуючи
те,   що на момент його настання
16.02.2006 року страховий поліс був дійсний і у страхової компанії виник
обов'язок здійснити страхові виплати,
суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ЗАТ «АСК
«Інго-Україна» про зменшення страхової премії на суму 720,  00 грн.,
яка була повернута страхувальнику,
у зв'язку з анулюванням 11.07.2006 року договору обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів,   за яким було застраховано
автомобіль «Богдан»,   оскільки на момент
ДТП поліс
діяв у повному обсязі.

В
судовому засіданні представник відповідача ЗАТ «АСК «Інго-Україна»
зазначив,   що він також не визнає
позовні вимоги про відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження
в розмірі 250,  00 грн.,   оскільки згідно   ст.
34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує
витрати на проведення експертизи лише у випадку,   якщо призначений страховиком експерт не
з'явився у призначений час.

Між
тим,   судом встановлено,   що при проведенні автотоварознавчого
дослідження автомобіля „Шевроле"
д.н. НОМЕР_2 позивач ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі -
Гарант" в особі ЦФ УСК «Дженералі - Гарант» не знав і не міг знати,   що цивільна відповідальність ОСОБА_1 як
власника автомобіля "Богдан" д.н. НОМЕР_1була застрахована,   а тому не міг повідомити про це відповідача
ЗАТ «АСК «Інго-Україна».

Таким
чином,   суд вважає,   що
відповідач ЗАТ «АСК «Інго-Україна» повинен відшкодувати витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження в сумі 250,
00 грн.

Відповідно
до ч.1   ст.   88 ЦПК України стороні,   на користь якої ухвалено рішення,   суд присуджує з другої сторони понесені нею
і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково
,   судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,   а відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог,   у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

В
зв'язку з тим,   що обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих достатній для повного відшкодування,   завданої водієм автомобіля
"Богдан" д.н. НОМЕР_1ОСОБА_2
шкоди ,   суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача ЗАТ «АСК «Інго-Україна» витрат на виплату
страхового відшкодування в розмірі 2.189,
05 грн. (2449,  05 грн.
матеріальна шкода + 250,  00 грн. витрати
на проведення автотоварознавчого дослідження) - 510,  00 грн. (франшиза).

Таким
чином,   з огляду на викладене,   суд приходить до висновку,   що з відповідача ЗАТ «АСК «Інго-Україна»
підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода,   у розмірі 2189,  05 грн.,
а також сплачені позивачем судові витрати (державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) в розмірі 65,  61 грн.,
а всього 2254,  66 грн.

Відповідно
до   ст.
9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина
збитків що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким
чином,   з відповідача ОСОБА_1 на користь
Відкритого акціонерного товариства „Українська страхова компанія „Дженералі -
Гарант" в особі ЦФ УСК «Дженералі - Гарант» підлягає стягненню франшиза в розмірі 510 грн.
та судові витрати (державне мито та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи) в розмірі 15,
39 грн.,   а всього 525,  39 грн.

Керуючись  ст.
ст. 8,  9,  16,
24,  27 Закону України "Про
страхування",   ст.  34 Закону України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів»,  Постановою Пленуму Верховного
суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями),   ст.
22,  993,  1172,
1187,  1191,  1192,
1194 ЦК України,   ст.  ст.
10,  11,  57,
59,  60,  88,
212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі - Гарант» в особі ЦФ УСК «Дженералі
- Гарант» до ОСОБА_1,  ЗАТ «АСК «Інго -
Україна» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП -
задовольнити.

Стягнути
на користь ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі - Гарант» в особі ЦФ УСК
«Дженералі - Гарант» з ОСОБА_1,  ОСОБА_2
народження,  зареєстрованого -
АДРЕСА_1,  працюючого -приватний
підприємець,  510, 00 грн. матеріальної
шкоди та судові витрати (державне мито та витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи) у сумі - 15, 39 грн.,  а всього - 525, 39 грн.

Стягнути
на користь ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі - Гарант» в особі ЦФ УСК
«Дженералі - Гарант» з ЗАТ «АСК «Інго - Україна»,  м.
Київ,  вул.  Воровського,
33,  2.189, 05 грн. матеріальної
шкоди та судові витрати (державне мито та витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи) у сумі - 65, 61 грн.,  а всього - 2.254, 66 грн.

В задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва на протязі двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження,
яка подається в десятиденний термін з дня проголошення рішення.