Справа №2-67/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

01 лютого 2007
року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої -
судді Павленко О.В.,

при секретарі -
Кушніренко О.І.,

за участю
позивача -ОСОБА_1.,  відповідача - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні  в смт.  Ріпки справу за позовом ОСОБА_1     до
ОСОБА_2 про   стягнення  аліментів
на утримання неповнолітньої дитини,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення аліментів на утримання
неповнолітнього синаОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1
в розмірі  1/4  частини заробітку щомісячно,  починаючи з дня звернення до суду та до
досягнення дитиною повноліття.

Свої
вимоги позивач мотивує тим,  що від шлюбу
з ОСОБА_2. вони мають двох спільних дітей -ОСОБА_4,  1988 року народження,  та ОСОБА_3,
1994 року народження. Шлюб між ним та відповідачкою розірвано 15 червня
2005 року,  але і до цього вони тривалий
час проживали окремо один від одного. Дочка -ОСОБА_4 є повнолітньою і проживає
з відповідачкою,  а син ОСОБА_3,  який є неповнолітнім,  з вересня 2004 року проживає з ним та
знаходиться на його утриманні. При цьому відповідачка працює,  інших утриманців не має,  але не виконує свій батьківський обов'язок
щодо утримання неповнолітнього сина.

У
судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги,  просив задовольнити позов,  в поясненнях додав,  що,
дійсно,  відповідачка інколи щось
купує сину з речей,  наприклад,  нещодавно купила зимову шапку. Також позивачу
відомо,  зі слів сина ОСОБА_3,  що мати,
тобто відповідачка,  давала йому
гроші або цукерки,  але особисто позивач
не бачив цього. Вважає,  що тільки
примусове стягнення з відповідачки аліментів примусить її виконувати свій
обов'язок по утриманню неповнолітнього сина.

Відповідачка
позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити. В судовому засіданні
пояснила,  що син ОСОБА_3 дійсно з нею не
проживає з вересня 2004 року. Але відповідачка стверджувала,  що приймає участь в утриманні сина,  купуючи йому речі та продукти
харчування,  даючи гроші на власні
потреби. Зокрема,  вона нещодавно
придбала сину зимову шапку,  а
раніше,  влітку,  купувала йому шорти,  кросівки,
светр,  а також давала йому
грошові кошти,  коли він їздив на
відпочинок до санаторію та екскурсії до м.
Чернігова. Крім того,  відповідачка
вважає,  з неї не потрібно стягувати
аліменти на утримання сина ще й тому,  що
дочка - ОСОБА_4 хоча і повнолітня,  але
свого заробітку не має,  а значить
перебуває на утриманні відповідачки.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає задоволенню частково.

По
справі встановлено,  що ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. перебували в зареєстрованому шлюбі,
від якого мають двох дітей - дочкуОСОБА_4,  1988 року народження та сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1

Факт
проживання з позивачем неповнолітнього ОСОБА_3 встановлений з пояснень позивача
та підтверджений відповідачкою.

Перебування
на утриманні позивача неповнолітнього ОСОБА_3 підтверджується довідкою
Мохначівської сільської ради від 11.01.2007 року ( а.с.  8) та довідкою Семаківської ЗОШІ-ІІ ступенів
від 30.01.2007 року,   в яких
вказано,   що ОСОБА_3 з вересня 2004 року
проживає разом з батьком - ОСОБА_1,   та
перебуває на його утриманні.

Відповідно
до   ст.
180 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Проживання
одного з батьків окремо від дитини не позбавляє його обов'язку утримувати
дитину до її повноліття.

Поряд з
цим з довідки Семаківської ЗОШ І-ІІ ступенів від 30.01.2007 року,   пояснень відповідачки та пояснень позивача
вбачається,   що відповідачка приймає
участь в утриманні сина ОСОБА_3 - купує йому речі,   продукти харчування та дає йому грошові
кошти на власні потреби.

Але
враховуючи,   що між позивачем та
відповідачкою не досягнуто згоди щодо першочергових витрат на дитину,   пов'язаних з її утриманням та забезпеченням
фізичного і психічного розвитку,   то з
відповідачки необхідно стягнути аліменти на користь позивача,   але в меншому розмірі ніж заявлено
позивачем.

Згідно з
довідкою про доходи від 31 січня 2007 року відповідачка - ОСОБА_2. працює в
Любецькому психоневрологічному інтернаті молодшою медичною сестрою та отримує
заробітну плату,   тому розмір аліментів
необхідно визначити у частці від її заробітку,
у відповідності до   ст.   183 Сімейного кодексу України.

При
визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідачки,   її участь в утриманні дитини,   а також пояснення позивача,   про задовільний матеріальний стан
дитини,   який він в змозі забезпечити
та  забезпечує.

У
відповідності до п.1 ч.1   ст.  367 ЦПК України,   рішення підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Відповідачка
підлягає звільненню від сплати судового збору як особа,   потерпіла від аварії на ЧАЕС,   що передбачено п. 18   ст.   4
Декрету КМУ „Про державне мито".

На
підставі викладеного,   керуючись   ст.
ст.   180,   182,
183 Сімейного кодексу України,
ст.    ст.   4,
8,   10,   57,
209,   212,   215,
218,   ЦПК України,   суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
зОСОБА_2   1968 р.н.,   уродженки с Коробки Ріпкинського району ,   проживаючої вАДРЕСА_1 ОСОБА_1 аліменти на
утримання синаОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1в
розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця,   починаючи з 12 січня 2007 року і до
досягнення дитиною повноліття,   але не
менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звільнити
ОСОБА_2. від сплати судового збору як особу,
потерпілу від аварії на ЧАЕС.

Допустити
рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду
Чернігівської області,   через
Ріпкинський районний суд,   протягом 10
днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга подається в тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви на
апеляційне оскарження.