Справа №2-432/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19
жовтня 2007 року                                   Братський
районний суд

Миколаївської
області

У
складі: головуючого - судді                      Кірімової
О.М.

При
секретарі-                                               Москаленко
С. Л.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду с
Братське цивільну справу за позовною заявою УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО
ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ

БРАТСЬКОЇ
РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ до ОСОБА_1 Про відшкодування шкоди працівником

ВСТАНОВИВ:

Управління
праці та соціального захисту населення Братської райдержадміністрації звернулося
до суду з позовом,  в якому просить
стягнути з ОСОБА_1  в відшкодування шкоди
2958 грн. 56 коп.

Свої
вимоги мотивувало тим,  що відповідачка
працюючи як за основним місцем роботи,
так і за сумісництвом,  незаконно
отримувала заробітну плату за невідпрацьований нею час.

У
судовому засіданні представник позивача повністю підтримала свої позовні вимоги
та пояснила суду,  що ОСОБА_1,  працюючи в Братській центральній районній
лікарні на посаді сестри господині дитячого відділення,  на підставі наказу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1
року,  була переведена на 0, 5 ставки до
управління праці та соціального захисту населення Братської
райдержадміністрації на посаду медичної сестри. Після проведення ревізії в
управлінні праці та соціального захисту населення щодо фінансово-господарської
діяльності та використання бюджетних коштів,
контрольно-ревізійним управлінням в Миколаївській області ІНФОРМАЦІЯ_2
року було складено акт,  в якому зазначено,  що графік роботи відповідачки за основною
посадою і за сумісництвом співпадають,  а
тому їй незаконно було виплачено заробітну плату за період з 2005 року по 2007
рік за фактично невідпрацьований нею час на суму 3143 грн. 17 коп.. Оскільки із
заробітної плати останньої було утримано 184 грн. 52 коп.,  просить стягнути із ОСОБА_1  залишок невідшкодованої шкоди в сумі 2958
грн. 56 коп..

Відповідачка
позов не визнала та пояснила,  що дійсно
з 2005 року працювала в Братській центральній районній лікарні на посаді сестри
господині дитячого відділення. В зв"язку із тяжким матеріальним становищем
вимушена була з ІНФОРМАЦІЯ_3 року влаштуватись до позивача на 0, 5 ставки.
Графік роботи дозволяв їй виконувати роботу,
як за основною посадою,  так і за
сумісництвом,  при цьому ніяких зауважень
чи претензій зі сторони керівництва,  вона
не мала,  роботу виконувала
добросовісно,  а тому просила відмовити
позивачу в задоволені позову. На її думку ніякої шкоди своїми діями,  вона позивачу не завдала,  вини її,
наче б то в неправильному нарахуванні заробітної плати,  теж не має.

Вислухавши
пояснення представника позивача,
відповідача,  дослідивши надані
письмові докази,  суд приходить до
висновку про те,  що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. . 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Згідно  ст. . 130 КЗпП України працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству,
установі,  організації внаслідок
порушення покладених на них трудових обов"язків. Така відповідальність
настає тільки за пряму дійсну шкоду,
лише в межах і в порядку,
передбачених законодавством,  і за
умови,  коли така шкода заподіяна підприємству,  установі,
організації винними протиправними діями ( бездіяльністю) працівника в
межах певної частини заробітку працівника і не повинна перевищувати повного
розміру заподіяної шкоди.

Як
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1  з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4 року працювала за основним місцем роботи на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_5,  що підтверджується
довідкою (а.с.  42).

Згідно
наказу НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с.
3) ОСОБА_1  переведена на посаду
медичної сестри на 0, 5 ставки за сумісництвом до Управління праці та
соціального захисту населення Братської райдержадмшістрації,  де й працює до теперішнього часу.

Актом
головного контрольно-ревізійного управління в Миколаївській області від
ІНФОРМАЦІЯ_2 року за НОМЕР_1НОМЕР_2 ( а.с.
4-38) виявлено незаконно виплачену Управлінням праці та соціального
захисту населення Братської райдержадмшістрації суму заробітної плати
ОСОБА_1  за роботу її за сумісництвом та
фактично невідпрацьований час в розмірі 3143, 17 грн.

Кошти в
сумі 184 грн. 52 коп. стягнуто із заробітної плати ОСОБА_1  на користь позивача,  про що сторонами не оспорювалось.

Однак,  Управлінням праці та соціального захисту
населення Братської райдержадмшістрації не надано суду доказів того,  що саме з вини ОСОБА_1  задано йому шкоди. Позивачем не доведена
пряма дійсна шкода відповідача і те,
якими неправомірними діями останньої Управлінню її заподіяно. Не надано
суду доказів того,  які саме неналежні
виконання ОСОБА_1  призвели до завданої
позивачу шкоди.

Крім
цього,  п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1992 року НОМЕР_1 „Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди,  заподіяної
підприємствам,  установам,  організаціям їх працівниками" не
передбачено відшкодування шкоди працівниками,
яким зайво виплачена грошова виплата.

А тому,  керуючись
ст.   ст.  60,
209, 213, 215,  218 ЦПК
України,  суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовної заяви УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ
БРАТСЬКОЇ РАЙДЕРЖАДМШІСТРАЦІЇ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди працівником -
відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення Братського районного суду Миколаївської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.