Справа 2-4078/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 жовтня 2007 року
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді                    Бутенко
М. В.

при секретарі                                         Горбенко
Л.М.

за участю

позивача                ОСОБА_1

відповідача           ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні у м.  Кривому Розі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про
визнання права власності на земельну ділянку,
площею 0.0616 гектарів,
розташовану на території Криворізької міської ради у Центрально-Міському
районі за адресою: АДРЕСА_1.

У попередньому судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та дав суду пояснення,
про те,  що: ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер його батько - ОСОБА_3.3а життя ОСОБА_3. був власником домоволодінням № 48
по АДРЕСА_1 та користувався земельною ділянкою,
площею 0, 0616 га під ним.

Після його смерті єдиним спадкоємцем за законом,  який прийняв спадщину та отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом являється - ОСОБА_2.

Позивач також пояснив суду,  що на сьогоднішній день,  він,
ОСОБА_1,  є власником
домоволодіння,  розташованого за адресою
АДРЕСА_1 та після смерті батька,
ОСОБА_3.,  отримав Державний акт
на право приватної власності на землю від 25.05.1999 року № 9619,  що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,  виданий на ім'я ОСОБА_3. Позивач пояснює це
тим,  що за життя його батько,  ОСОБА_3.,
розпочав приватизацію земельної ділянки розташованої під належним йому
на праві приватної власності домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1,  але державний акт на право приватної
власності на землю був виданий вже після його смерті.

Позивач також вказує,
що земельну ділянку,  розташовану
під успадкованим його матір'ю будинком,
вона не отримала,  оскільки на
момент отримання спадщини - 17.07.1998 року державний акт на землю виданий ще
не був.

Позивач посилається на ч.2  ст.
548 ЦК
України (в редакції 1963 р.) згідно якої
визначається,  що прийнята спадщина
визнається такою з моменту її відкриття.

Позивач вважає,  що
оскільки відповідач прийняла спадщину після смерті,  ОСОБА_3.,
то з моменту видачі Державного акту на право приватної власності на
землю (1999 р.) на ім'я ОСОБА_3.,
відповідачці фактично належить вказана земельна ділянка як спадкоємцю за
законом на підставі ч. 2  ст.  548 ЦК України (в редакції 1963 p.).

Відповідно до
ст.  381 ЦК України земельна
ділянка,  яка розташована під житловим
будинком та іншими господарськими спорудами,
є садибою і вважається відчуженою разом з будівлею,  у разі

відчуження самої будівлі. Згідно ч. 1  ст.
377 ЦК
України до особи,
яка придбала житловий будинок переходить право власності на земельну
ділянку,  на якій він розміщений,  без зміни її цільового призначення.

Відповідач,
ОСОБА_2,  позов визнала повністю,  просить розглядати справу по суті та
задовольнити позовні вимоги.

Суд вважає можливим винести рішення при проведені
попереднього судового засідання згідно зі
ст.  130 ч. 4 ЦПК України у
зв'язку з тим,  що відповідач визнав
позов повністю,  визнання позову
відповідачем не суперечить закону і не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб та
задовольнити позов згідно  ст.  174 ч. 4 ЦПК України.

Суд,  заслухавши
позивача,  відповідача,  дослідивши матеріали справи прийшов до
висновку про те,  що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав:

У попередньому судовому засіданні встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер - ОСОБА_3,  що підтверджується свідоцтвом про смерть від
22.12.1997 року,  серія І-КИ №НОМЕР_1. За
життя ОСОБА_3. був власником домоволодінням № 48 по АДРЕСА_1 та користувався
земельною ділянкою,  площею 0, 0616 га
під ним.

Після смерті ОСОБА_3.,
єдиним спадкоємцем за законом,
який прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за
законом являється - ОСОБА_2

На сьогоднішній день,  позивач,  ОСОБА_1,
є власником домоволодіння,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
що підтверджується договором дарування від 29 вересня 1998 року,  посвідченого державним нотаріусом Четвертої
криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. ,  реєстр №2-6909.

Після смерті ОСОБА_3. позивач,  як його син,
отримав Державний акт на право приватної власності на землю від
25.05.1999 року № 9619,  що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1,  виданий на ім'я
ОСОБА_3,  оскільки за життя ОСОБА_3. розпочав
приватизацію земельної ділянки розташованої під належним йому на праві
приватної власності домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1,  але державний акт на право приватної
власності на землю був виданий вже після його смерті.

Згідно ч.2
ст.  548 ЦК України (в редакції 1963 р.) визначається,  що прийнята спадщина визнається такою з
моменту її відкриття. Суд вважає,  що
оскільки відповідач,  ОСОБА_2,  прийняла спадщину після смерті,  ОСОБА_3.,
то з моменту видачі Державного акту на право приватної власності на
землю (1999 р.) на ім'я ОСОБА_3.,
відповідачці фактично належить вказана земельна ділянка як спадкоємцю за
законом на підставі ч. 2  ст.  548 ЦК України (в редакції 1963 p.).

Відповідно до
ст.  381 ЦК України земельна
ділянка,  яка розташована під житловим
будинком та іншими господарськими спорудами,
є садибою і вважається відчуженою разом з будівлею,  у разі відчуження самої будівлі. Згідно ч. 1  ст.
377 ЦК
України до особи,
яка придбала житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку,  на якій він розміщений,  без зміни її цільового призначення. Цільовим
призначенням земельної ділянки відповідно до вказаного Державного акту є
будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Отже,  на підставі
вищевикладеного суд дійшов висновку,  що
за ОСОБА_1 може бути визнано право власності на вказану земельну ділянку на
підставі  ст.  ст.
377,  381 ЦК України.

Керуючись  ст.  ст.
130,  174,  215,
256 ЦПК України,    ст.  548 ЦК України (в редакції 1963 p.),   ст.  ст.  317,
377,  381 ЦК України (в редакції 2004 р.),  суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну
ділянку,  площею 0.0616 гектарів,  розташовану на території Криворізької міської
ради у Центрально-Міському районі за адресою: АДРЕСА_1,  яка раніше належала ОСОБА_3,  померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року,  на підставі державного акту на право
приватної власності на землю від 25.05.1999 року,  реєстровий № 9619.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.