Справа
№2-4133
РІШЕННЯ

Іменем                                                                     України

01
листопада 2007р. Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді -                                                                      Оздоби
М. О.,

при
секретарі-                                                                               Скиданенко
Т.І.,

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,
-

встановив:

ОСОБА_1.  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про
розірвання шлюбу,  посилаючись на ті
обставини,  що перебуває в шлюбі з
відповідачем з 15.11.1996р.,  від даного
шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3.,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження. Шлюб між сторонами не склався,  в сім»ї виникають конфлікти,  непорозуміння,  з 2004 року сторони припинили шлюбні
стосунки,  не ведуть спільного
господарства,  мають окремий бюджет,  хоча проживають разом.  На підставі
ст.  ст.  110,
112 СК України просила позов задовольнити.

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала,  посилаючись на обставини,  викладені в позовній заяві,  а також на те,  що примирення між ними не можливо,  сім"я розпалась остаточно,  просила витрати по реєстрації розірвання
шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача.

Відповідач в
судовому засіданні проти позову не заперечував.

Відповідно
до ч.4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення,  в
порядку,  встановленому  ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4  ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Виходячи
з вищенаведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Заслухавши
пояснення позивачки,  відповідача,  дослідивши матеріали справи,  суд вважає необхідним задовольнити позов,  виходячи з наступного.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають в
шлюбі з 15.11.1996р. (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3.,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження).

Як
пояснили сторони,  їх подружнє життя не
склалося,  в сім»ї виникали
конфлікти,  непорозуміння,  2004 року сторони припинили шлюбні
стосунки,  не ведуть спільного
господарство,  мають окремий бюджет,  хоча проживають разом,  вважають примирення не можливим.  Спору про поділ майна у сторін немає.

За таких
обставин суд вважає,  що причини,  які спонукали сторони на розірвання
шлюбу,  є обгрунтованими,  подальше збереження сім"ї стало
неможливим,  а тому позов про розірвання
шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  110,  112 СК України,   ст.
ст.  10,  11,
57-60,  130,  174,
213-215 ЦПК України,  суд,

вирішив:

Позов
задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 15 листопада 1996 року в
Відділі РАГС Ленінградського району м. Києва між ОСОБА_2та ОСОБА_1,  про що зроблено актовий запис № 915,  - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС з ОСОБА_2. стягнути на
користь держави держмито в сумі 25 грн.,
ОСОБА_1.  від сплати держмита
звільнити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом
подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.