Справа №2-1657/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                                  23
жовтня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого-судді                                                     Бондара
В.М. ,

з
участю: секретаря                                                                   Рижко
О.М. ,

позивача                                                                                    ОСОБА_1

представника
позивача                                                           ОСОБА_2.,

представника
відповідача                                                        Горблюка
Р.В.,

представника
третьої особи                                                    Дзивульської
Л.В.,

розглянувши
у судовому засіданні в м.  Ковелі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до виконавчого комітету Ковельської міської
ради та третьої особи,  яка не заявляє
самостійних вимог на стороні відповідача Ковельського ремонтного
житлово-комунального підприємства № 2 (далі РЖКП-2) про визнання права на
житло, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Ковельської міської
ради та третьої особи,  яка не заявляє
самостійних вимог на стороні відповідача про визнання права на житло.
Обґрунтовує свої вимоги тим,  що з грудня
1992 року він проходив військову службу у військовій частині А 4190,  яка знаходилась в складі військової частини А
0208,  на посаді заступника командира-начальника штабу.
Протоколом житлової комісії вч 0208 №4 від 18.04.1995 року вирішено квартиру
АДРЕСА_1 виділити йому. На підставі цього рішення він із сім'єю поселився у
вказаній квартирі. В 2000 році по сімейних обставинах звільнився із Збройних
Сил України. В серпні 2002 року звернувся із заявою до виконкому Ковельської
міської ради на отримання ордера на вказану квартиру,  однак йому надали відповідь,  що з цього питання йому слід звернутись до
військової частини А 0208. Вказана військова частина на даний час
ліквідована,  а будинок де він
проживає,  переданий у розпорядження
міськвиконкому. Він з дружиною та дочкою продовжують проживати у вказаній
квартирі площею 9 кв.м. ,  яка потребує
капітального ремонту. Просить постановити рішення,  яким визнати за ним право на житло в квартирі
АДРЕСА_1.

Позивач
та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та
просять їх задовольнити з викладених підстав. Пояснили,  що позивач отримав та поселився в квартиру
згідно рішення житлової комісії військової частини,  коли документи направили у вищестоячу
військову установу на затвердження,  то
почалися зміни в структурі військових формувань і їх підпорядкування,  тому документи передавались з однієї установи
в іншу і він не зміг своєчасно оформити всі документи по цій квартирі у
встановленому порядку. Крім того,  з
попереднього місця служби в Росії не надійшла довідка про те,  що позивач там не був забезпечений
житлом.  Просять визнати за ним право на
житло в квартиріАДРЕСА_1. Судові витрати залишити за позивачем.

Представник
відповідача та третьої особи на його стороні позовні вимоги ОСОБА_1. не визнали
та просять відмовити в їх задоволенні. Пояснили,  що позивач ордера на квартиру АДРЕСА_1 не
має,  а тому він проживає там незаконно.
Не заперечують,  що позивач сплачує всі
комунальні послуги і на даний   час

-2-

заборгованість в
його відсутня. З моменту прийняття будинку у власність міста в 2003 році,  не ставилось питання про законність
проживання в даній квартирі сім'їОСОБА_1.

Суд,  заслухавши пояснення позивача,  його представника,  представників відповідача і третьої особи та
свідків,  з'ясувавши обставини
справи,  приходить до висновку,  що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Стаття
48 Конституції України гарантує кожному право на достатній життєвий рівень для
себе і своєї сім'ї,  що включає достатнє
харчування,  одяг,  житло.

Пунктом
9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей» визначено,  що військовослужбовці,  що перебувають на обліку громадян,  які потребують поліпшення житлових умов,  при звільненні з військової служби в запас
залишаються на цьому обліку до одержання житла у військовій частині чи з
державного житлового фонду.

Згідно  ст. 31 ЖК України,  потребуючими поліпшення житлових умов
визнаються громадяни,  поряд з іншими
підставами,  які проживають у
гуртожитках.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Копією
витягу з протоколу № 4 від 18.04.1995 року засідання житлової комісії
військової частини А 0208 стверджується,
що розглянувши питання надання житлової площі заАДРЕСА_1комісія вирішила
вказану квартиру виділити  ст. лейтенанту
ОСОБА_1.

(а.с. 4)

Із копії
рапорта командиру
в/ч 05637 від 02.03.1994 року вбачається,
що ОСОБА_1.,  звернувся з
проханням про постановку його на чергу на отримання житла в м. Ковелі. Нижче є
рапорт командиру в/ч А 0208 від
командира в/ч 05637,  з якого
вбачається,  що останній клопоче відносно
суті рапорта ОСОБА_1.

(а.с. 5)

Копією
акту обстеження житлових умов заявника від 02.03.1994 року стверджується,  що ОСОБА_1 з дружиною та сином проживають на
території військової частини А 0208 та займають кімнату площею 9 кв.м.

(а.с. 6)

Копією
довідки №95 від 26.10.2000 року стверджується,  що ОСОБА_1. за час проходження служби у
військовій частині 49567 смт.  Юрья
Кіровської області житловою площею не забезпечувався і проживав в гуртожитку.

(а.с. 9)

Довідками
РЖКП-2 №34 від 14.08.2007 року,  ВАТ
«Волиньобленерго» №5183 від 23.08.2007 року,  ЗАТ «Волиньгаз» №1699 від 16.08.2007 року
стверджується,  що ОСОБА_1. проживає по
вАДРЕСА_1 та заборгованості по платежах за комунальні послуги,  електроенергію і природний газ немає.

(а.с. 11-13)

Свідок
ОСОБА_3в судовому засіданні пояснила,  що
вона працює майстром в РЖКП-2 і на її території знаходиться будинок по АДРЕСА_1
Остання знає,  що в квартирі ніхто
не  прописаний,  а по бухгалтерії платником є ОСОБА_1,
якого вона не бачила,
від сусідів останнього їй відомо,
що він появляється в квартирі,
але там не проживає. Один раз була в квартиріНОМЕР_1уОСОБА_1 за його
викликом через необхідність провести ремонт через протікання даху будинку.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_4пояснила,
що вона разом з чоловіком і дитиною проживали в квартирі АДРЕСА_1,  однак на початку літа цього року вони
переїхали з цієї квартири та тимчасово проживають в її батьків,  а в квартиріНОМЕР_1проводять підготовку до
ремонту. Проводити ремонт і одночасно проживати в квартирі загальною площею 16
квадратних метрів неможливо,  вона знає
сусідів по цій квартирі,  оскільки
спілкується з ними з моменту поселення.

Судом встановлено,  що військова
частина,  в якій проходив службу
позивач,  вела облік
громадян-військовослужбовців,  які
потребують покращення житлових умов,
рішення житлової комісії військової частини про виділення квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_1прийнято в межах її повноважень. ОСОБА_1. має стаж служби в
Збройних Силах більше десяти років,
закінчив службу на посаді начальника штабу військової частини,  в званні мойора Збройних Сил України,  однак маючи право на забезпечення
житлом,  в жодному місці служби йому не
було надано передбачене Законом житло,
він з сім'єю проживав в гуртожитках або наймав приватні квартири. Згідно
рішення житлової комісії та відповідно до вимог чинного законодавства,  йому надали право на квартиру АДРЕСА_1 в яку
він поселився в 1995 році і проживає до цього часу. За цей період змінилось
підпорядкування даного будинку,  однак ні
попередні ні теперішні власники будинку не заперечували проти проживання сім'ї
ОСОБА_1 в даній квартирі,  останні
постійно платили за комунальні послуги,
проводили поточний ремонт даного помешкання. На квартиру АДРЕСА_1
будь-які рішення про виділення чи надання її іншим особам,  командування військових частин чи органів
місцевої влади не приймались. Під час слухання справи судом встановлено,  що позивач і його дружина-свідок по справі
добре орієнтовані у розташуванні квартир будинку,  їх мешканців,
по проблемах з ремонту даху будинку і інших повсякденних питаннях,  що дає суду підстави вважати,  що позивач дійсно проживає в квартирі
АДРЕСА_1. Складений РЖКП-2 Акт від 06.09.2007 року в 14 годин ЗО хвилин про
те,  що квартира №8 закрита,  не може бути доказом непроживанняОСОБА_1 і
його сім'ї у вказаній квартирі.

Заперечення
представників відповідача і третьої особи про те,  що позивач не проживає у спірній квартирі суд
оцінює,  як таке,  що не підтверджено доказами. З пояснень
позивача,  він із сім'єю тимчасово не
проживають в квартирі у зв'язку з підготовкою до ремонту,  оскільки площа квартири не дозволяє
одночасного проживання і проведення поточного ремонту. В той же час,  судом приймаються до уваги факти проплати ОСОБА_1комунальних
послуг,  як підтвердження його проживання
в цій квартирі. РЖКП-2,  на балансі якого
перебуває будинок,  приймав відОСОБА_1
оплату за комунальні послуги і в жодному разі не ставив питання про законність
перебування його сім'ї у вказаній квартирі,
що дає суду підстави вважати,  що
власник житлового будинку не заперечував проти такого проживання,  тим самим визнавав право на вказану квартиру
за сім'єю ОСОБА_1. Тобто,  на даний час
жодна із сторін не оспорила право на житло позивача. Позивач ОСОБА_1виконував
обов'язки наймача житла,  як це
передбачено в  ст. 815 ЦК України.

Суд
оцінює,  що ОСОБА_1. при поселенні в
квартиру АДРЕСА_1 мав юридичні підстави,
оскільки про це було прийнято рішення житлової комісії військової
частини,  де він проходив службу. Він
посилився у вільну квартиру і проживав там на протязі тривалого часу. В той же
час,  суд вважає,  що власники спірної

-4-

квартири могли у передбачені
законом строки та у встановленому
порядку оспорювати
факт перебування позивача в даній квартирі,
однак цього зроблено не було. Невидача позивачу ордеру на вказану
квартиру та недодержання встановленого порядку оформлення договору найму житла
не є підставою для визнання відсутності права у позивача на житло.

Таким
чином,  на підставі доказів досліджених в
судовому засіданні,  суд приходить до
висновку про підставність вимог позивача ОСОБА_1. про визнання за ним права на
житло в квартиріАДРЕСА_1

Визнання
права власності за позивачем не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Судові
витрати понесені позивачем при поданні позовної заяви,  залишити за ним,  згідно клопотання останнього.

На підставі  ст. 48 Конституції
України,   ст. 31 ЖК України,   ст. 12 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,  керуючись
ст.  ст. 209,  212-215 ЦПК України,  СУД, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1право на житло в квартирі АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви протягом десяти днів з
моменту проголошення рішення,  із
одночасною подачею копії апеляційної скарги суду апеляційної інстанції.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження подано не було.