Справа №2-п-437/2007р. РІШЕННЯ
22 жовтня 2007 року    Березнегуватський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого судді                                                                         Молчанова О.Г.,
при секретарі                                                                                Білій О.А.,
з участю адвокатів                                                                         ОСОБА_4,
ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт.Березнегувате  цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній
власності і визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку в порядку
звернулись до суду з позовом до відповідачки про виділ частки із майна, що є у
спільній сумісній власності і визнання права власності на 1/3 частку житлового
будинку в порядку спадкування. В позові зазначено, що батьки позивачів -
ОСОБА_6 і ОСОБА_7- 25 вересня 1958 року зареєстрували шлюб. Позивачі народились
ІНФОРМАЦІЯ_1.З дня свого народження позивачі та
їхні батьки проживали однією сім'єю. Під час перебування в шлюбі батьки
позивачів побудували житловий будинок АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28
грудня 1967 року вказаний будинок
зареєстровано на ім'я ОСОБА_6. Згідно з рішен­ням Березнегуватської селищної Ради від 21 червня 2007 року № 70
вул.АДРЕСА_1 перей­менована на вул.АДРЕСА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів - ОСОБА_7. На день її смерті позивачі були неповнолітніми і питання про оформлення
спадщини, яка відкрилась після смерті матері
батьком не порушувалось.Однак, на думку позивачів, від­повідно до ст.ст.529,
548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),як спадкоємці першої черги, постійно проживаючи в спадковому будинку на день смерті
матері,вони прийняли спадщину, яка відкрилась після її смерті. 10
травня 1980 року позивачка ОСОБА_1 заре­єструвала шлюб з ОСОБА_8, і її прізвище
стало ОСОБА_8. 17 жовтня 1980 року батько позивачів зареєстрував
шлюб з відповідачкою по справі. Позивачі продовжували проживати в спадковому будинку і знялись з реєстрації - ОСОБА_2 в 1980 році, ОСОБА_1 в 1982 році.ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько
позивачів. Після його смерті, позивачі
звернулись до державного нотаріуса по питанню оформлення спадщини, як
спадкоємці першої черги. В нотаріальній конторі їм повідомили, що відповіда­чка надала до нотаріальної контори заповіт, посвідчений
12 вересня 2001 року приватним нотаріусом М.Миколаєва. Згідно з
заповітом житловий будинок АДРЕСА_2 спадкодавець
заповів ОСОБА_3. Позивачі вважають, що оскільки спірний будинок був побудований під час шлюбу їхніх батьків, то незалежно
від того, хто із подружжя зареєстрований його власником , будинок є спільною
сумісною власністю цього подружжя. Мати позивачів -ОСОБА_7- є
співвласником будинку, тому предметом спадку­вання за заповітом весь будинок бути не може, і відповідачка по справі може
одержати у спа­док за заповітом лише те, що
належало її чоловікові. Позивачі вважають, що, як спадкоємці за законом після
смерті матері, вони мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Посилаючись на ст.ст.364, 370 ЦК України позивачі визначають Уг части­ну житлового будинку АДРЕСА_2, як частку їхньої матері.На
думку позивачів, відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) батько
і вони є спа­дкоємцями першої черги за законом спадкового майна матері і доля
кожного складає 1/6 ча­стку вищевказаного житлового будинку. Вартість всього
відповідачка відмовляється вирішити питання розподілу спадково­го майна. Позивачі просять суд виділити Уг частку
житлового будинку АДРЕСА_2
спільній сумісній власності подружжя - на ім'я ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2; а також визнати за кожним із них пра­во власності на 1/6 частку
житлового будинку АДРЕСА_2.
В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, викладені в позов­ній заяві,
просить суд позов задовольнити.
ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав свої вимоги, викладені в позовній заяві,
просить суд позов задовольнити.
позивачів - адвокат ОСОБА_4 - в судовому засіданні підтримала ви­моги, викладені в позовній заяві,вважає позов обгрунтованим
і просить суд його задовольни­ти.
Представник відповідачки - адвокат
ОСОБА_5- в судовому засіданні позов не
визнав і пояснив, що право власності
спадкодавця ОСОБА_6 до дня подачі позову до суду ніким і в ніякій формі не оспорювалось, в тому числі і позивачами.Посилання
позивачами та їхнім представником на ст.ст.364,370 ЦК України вважає безпідставними. Також безпідставними він вважає посилання позивачів на ту обставину, що на
момент смерті своєї матері вони були неповнолітніми,
а батько на той момент повинен був захистити належним чином їх право на спадкування майна своєї матері. Позивачі по досягненню
повноліття мали можливість захис­тити свої права, але цого не
зробили. Фактом подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6,позивачі підтвердили,на думку представника
відповідач­ки, наявність спадкового майна саме
їхнього батька в тому розмірена який вони претендува­ли згідно з вимогами ст.1261 ЦК України, тобто з дня смерті своєї матері
визнавали за бать­ком право власності на спірний
житловий будинок в цілому.На день смерті ОСОБА_6 під­став для припинення його права власності на житловий будинок в цілому не
було і не вини­кло, а сам ОСОБА_6 був єдиним власником вказаного житлового
будинку зі всіма правами і обов'язками.Відповідно до ст.1235 ЦК України своє
право він реалізував, визначивши своїм спадкоємцем
відповідачку - ОСОБА_3,- з якою перебував у шлюбі 27 років. Представник відповідачки вважає, що у позивачів, при наявності
заповіту на ім'я ОСОБА_3, права на спадкове
майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2- не вини­кає, тому
просить суд в задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що знає позивачів тривалий час. Во­ни
проживали разом з батьками АДРЕСА_1. Будинок побудували батьки позивачів. Після
смерті матері позивачів їхній батько одружився вдруге. Про підстави виникнення
свору нічого не відомо.
ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що позивачі це його однокласники. Будинок АДРЕСА_1 будували їхні батьки.В будинку проживали
разом всією сім'єю. Про заповіт йому нічого не відомо.
Суд,
вислухавши пояснення позивачів, представника позивачів, представника відповідач­ки, показання свідків, встановивши фактичні обстави
справи, відповідні їм правовідносини та дослідивши
докази, приходить до слідуючого. Батьками позивачів були ОСОБА_6 і
ОСОБА_7(а.с.9,10), які перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 ве­ресня 1958 року (а.с.13). Під час шлюбу подружжя ОСОБА_6
побудували житловий будинок АДРЕСА_1 і право власності на цей житло­вий будинок
оформлено 28 грудня 1967 року на ОСОБА_6 (а.с.7). Подруж­жя ОСОБА_6 та їхні
діти проживали разом (а.с.42-53).ОСОБА_1 10 травня 1980 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 і її прізвище стало ОСОБА_8 (а.с.11). ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.14).В цей час позивачі
були неповноліт­німи. 17 жовтня 1980 року ОСОБА_6
зареєстрував шлюб з відповідачкою (а.с.39) і вони поживали в будинку
АДРЕСА_1, який, згідно з рішенням виконкому Березнегуватської
селищної Ради Березнегуватського району Микола­ївської області від 21 червня
2007 року № 70 став вважатися житловим будинком АДРЕСА_2 (а.с.8).3а свого життя
, 12 вересня 2001 року, ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу Нікітіним Р.В., згідно з
яким все своє майно заповів ОСОБА_3 (а.с.37). Помер ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с.6) і після його смерті відкрилась спадщина, в то­му числі на спірний
житловий будинок. Позивачі по досягненню свого повноліття і до смер­ті батька
не заявили своїх прав на частку майна після смерті їхньої матері протягом
більше ніж 20 років.Виділити таку частку
суд вважає неможливим, оскільки батьки позивачів помер­ли і втратили цивільну правоздатність і дієздатність. Право ОСОБА_6, як
єдиного власни­ка житлового будинку АДРЕСА_2 ніким
не оскаржувалось,тому відповідно до ст.ст.1233,1235 ЦК України він скористався своїм правом і призначив спадко­ємця.
На момент відкриття спадщини не було осіб, які мають право на обов'язкову
частку в спадщині. За період шлюбу ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 не було скла­дено спільного заповіту на випадок
смерті одного з подружжя, де б вони розпорядились сво­єю спільною сумісною
власністю. Сам заповіт позивачами не оспорюється.
При таких обставинах суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на
підставі ст.ст.534, 535,536 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.1218,1233,1235 ЦК України.
Суд ухвалює
своє рішення в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами по справі
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
212-215 ЦПК України, суд ,-
позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із
майна, що є у спільній сумісній власно­сті і визнання права власності на 1/3
частку житлового будинку в порядку спадкування від­мовити.
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миклаївсь -кої
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляцій­ної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.