Справа №2-5559/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20
листопада 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді                         Пушкарчук
В.П.

за
участю секретаря                                        Тростянчук
Т.В.

позивача                                                          ОСОБА_1

представника
Луцької міської ради  Ольховського М. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом
ОСОБА_1до Луцької міської ради про визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно та визнання права власності на спадкове майно,  -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове
майно та самочинно збудоване нерухоме майно.

Свій
позов мотивує тим,  що ІНФОРМАЦІЯ_1.
померла його мати - ОСОБА_2 після її смерті відкрилась спадщина,  яка складається з житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1. Право власності спадкодавця на
вказаний житловий будинок підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за
законом,  технічним паспортом та рішенням
Луцького міського суду. Все будинковолодіння складається із житлового будинку
(А-1) та самочинної прибудови (а-1),
самочинно збудованих літньої кухні (Б-1) та ґанку (б). Мати позивача
померла ІНФОРМАЦІЯ_1,  а тому інших
спадкоємців крім позивача на час смерті матері не було. Позивач проживав разом
з матір'ю і фактично вступив у володіння її спадщиною,  тому позивач вважає себе єдиним власником
вказаного будинку. Таким чином,  позивачу
як сину померлої на праві власності належить будинок з надвірними будівлями і
спорудами АДРЕСА_1. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2. і
прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.  Інших спадкоємців за законом немає. При
зверненні в нотаріальну контору для оформлення свідоцтва про право на
спадщину,  він отримав відмову,  оскільки ще за життя ОСОБА_2. разом з
позивачем,  з метою покращення
благоустрою,  без належного на це
дозволу,  самочинно було збудовано літню
кухню,  тамбур та прибудову до житлового
будинку. Внаслідок даних обставин він не може оформити спадщину,  а тому змушений звернутись до суду.

Просив
визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2.,  а саме: на житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та на самочинно збудовані прибудову (а-1),  літню кухню (Б-1) та ґанок (б).

В
судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав,  зазначених у заяві та просила його
задовольнити.

Представник
Луцької міської ради Семенюк О.Б. в судовому засіданні позов визнала та не
заперечувала відносно його задоволення.

2

Заслухавши
пояснення позивача,  представника
відповідача,  дослідивши письмові докази
у справі,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_2 являється
власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами,  який знаходиться наАДРЕСА_1,  що стверджується свідоцтвом на право на
спадщину за законом на 1/2 частини житлового будинку від 29.08.1975 року (а.с.  18),
рішенням Луцького міського суду від 19.07.1988 року - на 1/2 частини
житлового будинку (а.с. 19),  технічним
паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.  6-11).

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2. і відкрилась спадщина на належний їй вищезгаданий житловий
будинок,  право на спадкування
якого,  у відповідності до вимог  ст.  1261 ЦК України має позивач,  як син померлої,  що стверджується свідоцтвом про народження
ОСОБА_1. (a.c. 4). Інших спадкоємців не має.

Відповідно
до  ст.
1266 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця,  той з
подружжя,  який його пережив,  та батьки. Отже,  ОСОБА_1 має право на спадкування за законом житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

При
зверненні в нотконтору з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину,  позивач отримав відмову,  оскільки ще за життя ОСОБА_2.,  з метою покращення благоустрою,  без належного на це дозволу,  самочинно,
збудували прибудову (а-1) до житлового будинку,  літню кухню (Б-1) та ґанок (б).

Відповідно
до  ст. 376 ЦК України,  житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,  якщо
вони збудовані або будуються на земельній ділянці,  що не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту,  або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою,  яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці,
що не була їй відведена для цієї мети,
за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_2 .3гідно рішення
Луцького міського суду від 19.07.1988 року та акту державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта садибної
забудови (а.с. 13-16) виписки з рішення виконавчого комітету Луцької міської
ради народних депутатів від 27.09.1956 року № 586 (а.с. 17) виділено земельну
присадибну ділянку та дано дозвіл на добудови у межах згідно з планом поАДРЕСА_1.

Технічний
паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1
підтверджено,  що планування та
конструктивні елементи будови гаража відповідають діючим нормам (а.с. 6-11).
Конструкції добудов забезпечують міцність,
просторову жорсткість,  довговічність
згідно класу капітальності будівлі і безпечну експлуатацію їх.

Отже,  при проведенні добудов позивачем не були
порушені жодні будівельні норми та права інших осіб.

Судом
встановлено,  що визнання позову
відповідачем не суперечить закону і не порушує права,  свободи та інтереси інших осіб,  тому суд вважає за можливе ухвалити рішення
про задоволення позову.

А тому
суд прийшов до висновку,  що слід визнати
за ОСОБА_1право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2,  а саме: на житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та на самочинну прибудову (а-1),  самочинно збудовані літню кухню (Б-1) та
ґанок (б).

3

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
58,  60,  215 ЦПК України,  на підставі
ст.  ст.  376,
1216,  1222,  1266, 1268-1269, 1296 ЦК України,  суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2,  а саме: на житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та на самочинну прибудову (а-1),  самочинно збудовані літню кухню (Б-1) та
ґанок (б),  згідно технічного паспорту
від 19.10.2006р.,  розробленого ВОБТІ.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК Ураїни,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.