Справа № 2-1177
РІШ ЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04
жовтня 2007 року                                                                   місто
Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області в складі:

Головуючого
- судді                 Сидоренко Ю.В.

при
секретарі                             Осінцевої
Л.А..

за участю
представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши
у судовому засіданні в м.  Василівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
третя особа: Запорізька товарна біржа «Гілея» про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом,  в якому зазначив,  що 01.04.1996 року між членом Запорізької
товарної біржі «Гілея» ОСОБА_2 та ОСОБА_4. було укладено договір
купівлі-продажу,  згідно з умовами якого
ОСОБА_4. придбав однокімнатну АДРЕСА_1 Даний договір купівлі-продажу жилого
приміщення 19.04.1996 р. було зареєстровано на Запорізькій товарній біржі
«Гілея»,  про що Василівським БТІ у
реєстраційній книзі № II від 13.11.1997 був здійснений реєстраційний надпис.  Згідно умов вищевказаного договору
купівлі-продажу,  сторони за даним
договором - ОСОБА_4. та ОСОБА_2,  діючи
від свого імені,  досягли угоди відносно
вартості продажу та купівлі однокімнатної АДРЕСА_1,  договір виконаний у повному обсязі обома с і ороками,  передбачених законом обмежень для укладання
даної угоди в наявності не було. Ніяких претензій майнового та матеріального
характеру сторони один до одного не мали і не мають на теперішній час.  Дана спірна угода не була нотаріально
посвідчена сторонами по причині їх юридичної необізнаності. В квітні 2003 р.
ОСОБА_4. звернувся до нотаріальної контори,
де мав намір оформити договір продажу вищевказаної квартири,  але йому було відмовлено на підставі
того,  що вказаний договір
купівлі-продажу квартири був оформлений на товарній біржі,  а не посвідчений нотаріально. 18.04.2003 р.
між ОСОБА_4. та ОСОБА_1  було досягнуто
домовленість про купівлю-продаж однокімнатної квартири. При укладанні угоди
було погоджено всі належні умови купівлі-продажу житловою приміщення,  зокрема щодо ціни,  передачі квартири у власність,  оформлення договору в нотаріальній
квартирі,  де було укладено
доручення,  зареєстроване в реєстрі за №
КД 1612 від 18.04.2003 р. строком дії на три роки на право продажу вищевказаної
квартири. У виконання фактично укладеної угоди,
позивач передав ОСОБА_4 грошові кошти в рахунок оплати вартості
квартири,  а ОСОБА_4. в свою чергу
передав ключі від квартири. Позивач просить визнати договір
купівлі-продажу,  укладений 01.04.1996 р.
між ОСОБА_4. та ОСОБА_2,  зареєстрований
на товарній біржі «Гілея» дійсним та визнати право власності на однокімнатну
АДРЕСА_1за ОСОБА_4.  Визнати договір
купівлі-продажу вищевказаної квартири між ОСОБА_1  і а ОСОБА_4. дійсним,  так як сторонами були виконані всі істотні умови
договору,  та визнати право власності за
ОСОБА_1  на вказану квартиру.

Позивач
в судове засідання не з'явився,  надав
суду заяву,  згідно якої просить
розглянути справу за його відсутністю через зайнятість у службових справах,  наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник
позивача ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги,
згідно яких просить визнати дійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1за
тими підставами,  що сторонами за даним
договором - ОСОБА_4. та ОСОБА_2 були досягнуті та виконані у повному обсязі
обома сторонами всі істотні умови договору,
передбачених законом обмежень для укладання даної угоди в наявності не
було. Ніяких претензій майнового та матеріального характеру сторони один до
одного не мали і не мають на теперішній час.
Дана спірна угода не була нотаріально посвідчена сторонами по причині їх
юридичної необізнаності. Просить визнати договір купівлі-продажу,  укладений 01.04.1996 р. між ОСОБА_4. та
ОСОБА_2,  зареєстрований на товарній
біржі «Гілея» дійсним та визнати право власності на однокімнатну АДРЕСА_1за
ОСОБА_4.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась,
причину неявки суду не повідомила,
про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним
чином згідно вимог ч.9  ст.  74 ЦПК України,  чому суд вирішує справу на підставі наявних у
справі доказів,  відповідно до ч.4  ст.
169 ЦПК України.

Третя особа: Запорізька товарна біржа «Гілея» в судове засідання не
з'явилася,  надала суду заяву,  в якій просить розглядати справу за
відсутністю їх представника,  проти
задоволення позовних вимог не заперечують,
самостійних вимог не заявили. В поданій до суду заяві вказали,  що під час укладення угоди між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4. сторонами були з'ясовані всі істотні умови договору купівлі-продажу
АДРЕСА_1  жодних претензій один до одного
сторони не мали.

Представник
позивача проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі
доказів,  не заперечує.

Вислухавши
пояснення представника позивача,  давши
їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи,  суд вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 01.04.1996 року між
членом Запорізької таварної біржі «Гілея» ОСОБА_2 та ОСОБА_4. було укладено
договір купівлі-продажу,  згідно з
умовами якого він придбав однокімнатну АДРЕСА_1Даний договір купівлі-продажу
жилого приміщення 01.04.1996 р. було зареєстровано на Запорізькій товарній
біржі «Гілея»,  реєстраційний номер №
47812211 від 19.04.1996 р. Вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомості про
що Василівським БТІ у реєстраційній книзі № 11 від 13.11.1997 був здійснений
реєстраційний надпис.  На час укладання
договору купівлі-продажу АДРЕСА_1 у спорі,
під заставою і забороною не перебувала. На час укладання договору
купівлі-продажу було домовлено з відповідачем ОСОБА_2 щодо істотних умов
договору,  сплачено всі комунальні
послуги,  було передано житлове
приміщення,  в яке вселився ОСОБА_4. Всі
істотні умови вищевказаного договору купівлі-продажу сторонами були
виконані,  ніяких претензій майнового та
матеріального характеру сторони один до одного не мали і не мають на теперішній
час.

Вирішуючи
спір,  суд керується положенням
Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року,
оскільки спірні відносини виникли до набрання чинності новим ЦК України. Згідно вимог  ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу
жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений,  якщо хоча б однією із сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно
до вимог  ст.  47 ЦК
України ( в редакції 1963 р.) нотаріальне посвідчення угод є обов'язковим у
випадках,  встановлених законом.  Недотримання в даних випадках нотаріального
оформлення тягне за собою недійсність угоди. Разом тим,  ч. 2
ст.  47 ЦК України
передбачає,  що якщо одна із сторін
повністю або частково виконала угоду,
яка потребує нотаріального посвідчення,
а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди,  суд вправі на вимогу сторони,  яка виконала угоду визнати дану угоду
дійсною. В такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно
до п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено,  що з підстав недодержання нотаріальної форми
визнаються недійсним тільки угоди,  які
відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному
посвідченню,  зокрема,  договори довічного утримання,  застави,
купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах),  міни або дарування жилого будинку (квартири)
чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією із
сторін,  а друга сторона ухиляється від
її нотаріального оформлення,  суд на
підставі ч. 2 сі. 47 ЦК за вимогою сторони,
яка виконала угоду,  її правонаступників
або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути
застосовано,  якщо сторонами не було
досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладання її були в наявності
передбачені законом обмеження.

На підставі викладеного,  суд
приходить до висновку,  що позовні вимоги
законні,  обґрунтовані та підлягають
задоволенню частково,  оскільки спірний
договір купівлі-продажу однокімнатної АДРЕСА_101.04.1996 р. фактично був
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.,  викладений у письмовій формі та зареєстрований на
Запорізькі товарні біржі «Гілея» (а.с. 7). Дана спірна угода не була
нотаріально посвідчена сторонами по причині їх юридичної необізнаності. Даний
договір купівлі-продажу сторонами був виконаний у повному обсязі,  передбачених законом обмежень для укладення
даної угоди в наявності не було,
протизаконних умов укладений договір не містить,  ніяких заперечень щодо суттєвих умов договору
та претензій майнового чи матеріального характеру сторони один одного не мають.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  15
Закону України «Про власність»,   ст. . 47 ЦК України (в редакції 1963 року),   ст.
ст.  7.10, 1 1.60, 209, 212-215.
218. 224-226 ЦПК України,  п. 4.
Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати
договір купівлі-продажу АДРЕСА_1укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_4 та
зареєстрований 01 квітня 1996 року на Запорізькій товарній біржі «Гілея» - дійсним.

Визнати
за ОСОБА_4 право власності на АДРЕСА_1

Заява
про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга па рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений статтею 294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги,  рішення,
якщо його не скасовано,  набирає
законної сили після розгляд справи апеляційним судом.