№2-2210/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 20(Xf року  Костянтинівський міськрайонний суд Донецької
області у складі.

головуючого судді                                     Міросєді
А.І.,

при секретарі                                              Ульянцевій
С.
А.,

з участю:

позивачки                                                    ОСОБА_1,

відповідача                                                  ОСОБА_2
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ майна
подружжя»,  -

встановив:

03 серпня 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2  про
поділ майна подружжя,  вказуючи,  що з відповідачем проживала однією сім'єю та
були пов'язані спільним побутом з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В
ІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідач за спільні кошти придбав квартири НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 в АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 року зареєструвала з відповідачем шлюб,  який було розірвано ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Перед
розірванням шлюбу домовилася з відповідачем про добровільний поділ спільного
майна,  а саме: квартир НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 у АДРЕСА_1,  однак,  відповідач після розлучення відмовився
добровільно поділити спільне майно. Просила поділити спільне з відповідачем
майно,  виділивши їй квартиру НОМЕР_2 у
АДРЕСА_1,  а за відповідачем залишити
квартиру НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 та грошову компенсацію в різниці вартості квартир.
Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги,  посилаючись на обставини,  викладені у позові,  просила суд виділити їй квартиру НОМЕР_2 у
АДРЕСА_1,  а за відповідачем залишити
квартиру НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 та грошову компенсацію в різниці вартості квартир.
Також повідомила суду,  що свої власні
кошти на придбання спірних квартир вона відповідачу не надавала.

Відповідач ОСОБА_2
в судовому засіданні позов не визнав,
заперечував проти поділу спірного майна (квартир),  вважаючи,
що спірні квартири не є спільним з позивачкою майном,  оскільки останні були придбані ним виключно
за власні кошти до реєстрації шлюбу з відповідачкою. Просив в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1,  відповідача ОСОБА_2 ,  свідків ОСОБА_3,  ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8 ,  дослідивши матеріали
справи,  суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено,  що відповідач є громадянином ІНФОРМАЦІЯ_5 та
прибув в Україну в ІНФОРМАЦІЯ_6,  що
підтверджується посвідкою на постійне проживання НОМЕР_3 (а.с.  19). До прибуття в Україну відповідач мешкав
та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с.
20).

ІНФОРМАЦІЯ_8 року відповідач ОСОБА_2  продав належну йому АДРЕСА_2 за ІНФОРМАЦІЯ_9
рублів,  що підтверджується копією
договору купівлі-продажу (а.с.  28).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідач ОСОБА_2  придбав квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у
АДРЕСА_1 за ІНФОРМАЦІЯ_10 гривень та ІНФОРМАЦІЯ_11 гривень відповідно,  що підтверджується копіями договорів
купівлі-продажу (а.с.  23,  24,
25,

ІНФОРМАЦІЯ_4 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2  зареєстрували шлюб у
Костянтинівському міському відділі РАЦС Донецького обласного управління юстиції,  про що в КнизД реєстрації актів про одруження
зроблено відповідний актовий запис за НОМЕР_4 (а.с.  5),
який було розірвано ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу РАЦС по м.  Костянтинівка Донецької області зроблено відповідний
запис за НОМЕР_5 (а.с.  6).

Суд вважає,  що при
вирішенні спору між сторонами по справі щодо спірного майна (квартир НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 у АДРЕСА_1) необхідно керуватися положеннями Кодексу про шлюб та сім'ю
1969 року,  оскільки,  згідно п. 1 Прикінцевих положень Сімейного
кодексу України 2002 року,  останній
набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом
України,  який набрав чинності з 01 січня
2004 року.

Відповідно до
ст.  22 КпШС України (1969 року)
майно,  яке нажито подружжям за час шлюбу
є їхньою спільною сумісною власністю. Кожний із подружжя має рівні права
володіння,  користування і розпорядження
таким майном.

Відповідно до
ст.  24 КпШС України (1969 року)
майно,  яке належало кожному із подружжя
до вступу в шлюб,  а також набуте під час
шлюбу в дар або в порядку спадкування,  є
власністю кожного з них.

З урахуванням вищевикладеного,  суд вважає,
що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає,  оскільки судом встановлено,  що спірні квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у
АДРЕСА_1 є власністю відповідача ОСОБА_2 ,
придбані останнім до реєстрації шлюбу з позивачкою і не можуть вважатися
спільною сумісною власністю сторін (подружжя). Крім того,  позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
повідомила,  що свої власні кошти на
придбання спірних квартир (НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у АДРЕСА_1) вона відповідачу не
надавала.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_12 року з метою забезпечення позову був накладений арешт на наступне
майно:

·  квартиру НОМЕР_1 у АДРЕСА_1;

·  квартиру НОМЕР_2 у АДРЕСА_1,  належні ОСОБА_2. Оскільки позов задоволенню
не підлягає,  вищевказане майно (квартири
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у АДРЕСА_1) підлягає звільненню з-під арешту.

Також в зв'язку з тим,
що позов задоволенню не підлягає,
позивачці слід відмовити в відшкодуванні судових витрат по справі.

На підставі
ст.  ст.  22,  24
КпШС України (1969 року),  керуючись  ст.
ст. 10,  11,  88,
209,  212-215 ЦПК України,  -

вирішив.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ майна
подружжя» відмовити.

Зняти
арешт з наступного майна:

·  квартири НОМЕР_1 у АДРЕСА_1;

·  квартири НОМЕР_2 у АДРЕСА_1,  які належать ОСОБА_2,  який мешкає в АДРЕСА_1.

Копію рішення для виконання направити Костянтинівській
державній нотаріальній конторі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.