Номер справи:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 серпня 2007 року                    Маневицький районний суд Волинської області

в складі:    головуючого - судді                                  Покидюка М.В.

при секретарі                                      Боймиструк О.Ф.

за участю: позивачів                                                ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача                    Турика П.О.

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Маневицької селищної ради
Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове
майно,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської
області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що ОСОБА_1та її покійному чоловікові ОСОБА_3на праві спільної сумісної власності
належав житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3 помер. Заповіту на випадок своєї смерті чоловік не залишав. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2
частину вищезгаданого будинку, яку у
шестимісячний термін своєчасно прийняла його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2
шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Крім них, іншими спадкоємцями є діти
спадкодавця ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які у встановлений законом строк спадщину фактично не прийняли, заяви про її прийняття до нотаріальної контори
не подавали. Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий
будинок в даний час вони не можуть через те, що не виділені частки у спільному
сумісному майні, а після смерті чоловіка позасудовим порядком вирішити це
питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини, а за ОСОБА_2
на 1/4 частину спадкового житлового будинку з господарськими
та побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснили, що своєчасно
прийняли спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час її
відкриття. Вказали, що іншим спадкоємцям, дітям спадкодавця, було відомо про
відкриття спадщини, однак у встановлених законом шестимісячний
термін будь-яких дій щодо прийняття спадщини вони не вчиняли. Уточнили, що 1/2 частина спірного будинку належить ОСОБА_1 як
частка у спільній сумісній власності, а на іншу 1/2 частину даного будинку
просять визнати за ними право власності як на спадщину
після чоловіка та батька в рівних частках кожній по 1/4 частині будинку.
Просили суд позов задовольнити повністю.

Представник
відповідача Турик П.О. позовні вимоги визнав і пояснив, що Маневицька селищна рада не заперечує проти
визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/4 частини, а за ОСОБА_2 1/3 частину
житлового будинку з господарськими АДРЕСА_1, на який вони претендують. Будь-якого спору щодо даного майна немає, а
тому просить позов задовольнити.

Заслухавши
пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов
підставний і підлягає до повного задоволення.

З оглянутого в
судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № НОМЕР_1 від 14 травня 2002
року вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1в смт. Маневичі Волинської
області.

Відповідно до
ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку доходу.

З оглянутих в
судовому засіданні свідоцтва про одруження І-УР № НОМЕР_2 від 01.03.1960 року,
довідки Маневицького ВУЖКГ № 1679 від 20.06.2007 року, технічного паспорту,
виданого Волинським ОБТІ 23.11.2006 року, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, побудували житловий будинок по АДРЕСА_1,
який являється їх спільною сумісною власністю, а тому позовні вимоги в частині
визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину вказаного вище будинку, як
на частку у спільному сумісному майні, підлягають до задоволення.

Згідно ст. 1216
Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ч. 1
ст. 1226 ЦК України
частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до
ст. 1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

З оглянутої в
судовому засіданні копії свідоцтва про одруження І-УР № НОМЕР_2 від 01.03.1960
року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 являється дружиною покійного ОСОБА_3, а
із свідоцтва про народження НОМЕР_3від 10.04.1962 року встановлено, що позивачка ОСОБА_2 являється його
дочкою, яка згідно копії паспорта НОМЕР_4, одружившись, змінила прізвище з
„ОСОБА_3" на „ОСОБА_2". Інші спадкоємці, діти спадкодавця ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у встановлений законом шестимісячний
термін спадщину не прийняли, заяви до нотаріальної контори про її прийняття не
подавали, що підтвердили сторони в судовому засіданні, а тому позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 являються спадкоємцями першої черги покійного ОСОБА_3

Згідно ст. 549
Цивільного кодексу України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт прийняття позивачами
спадщини підтверджується довідкою Маневицького ВУЖКГ № 1679 від 20.06.2007
року, де вказано, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно
проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_3,
тобто фактично вступили у володіння спадковим майном, отже вимоги ст.
549 ЦК України (1963 року) позивачами дотримано.

Про те, що
покійний ОСОБА_3 мав у власності по АДРЕСА_1
житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями

3

і спорудами,
крім визнання цієї обставини сторонами, підтверджується будинковою книгою на дане житло, технічним паспортом, виданим Волинським
ОБТІ 23.11.2006 року, експертним висновком про
відповідність індивідуального житлового будинку діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам від 08.08.2007 року,
які теж досліджені судом і якими доведено даний факт.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність
свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України „Про власність" від 7.02.1991 року
громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів
у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно,
одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених
законом.

Аналізуючи
зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, являючись спадкоємцями за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями
і АДРЕСА_1Волинської області фактично набули
після смерті ОСОБА_3 право власності на нього, фактично
вступивши у володіння спадковим майном. На даний час право власності
на це майно ніким не оспорюється, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/4 частини
вищевказаного житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових будівель і споруд, а за ОСОБА_2 1/4 частину того ж будинку з
відповідною частиною господарських і побутових будівель і споруд.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328,
1216, 1226, 1261, 1296 ЦК України (2003 року), ст. 549 ЦК України (1963 року), ст. 60 СК України, ст. 12 Закону
України „Про власність" від 7.02.1991 року, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1право власності на 3/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та
побутовими будівель і споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та
побутовими будівель і споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Волинської
області через Маневицький районний суд за поданою заявою про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.