Справа № 2-1223
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

24 жовтня 2007
року Галицький районний суд міста Львова у складі :

головуючої -
судді  -
ОЛЕКСІЄНКО М.Ю. при секретарі
-  БЕСПАЛЬОК Н.А. з участю
адвоката   -  ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1до
Головного управління МНС України у Львівській області про збільшення розміру
посадового окладу,

встановив  :

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до Головного управління МНС України у Львівській
області про збільшення розміру посадового окладу.

В
обґрунтування позовних вимог покликається на те, що наказом Управління
державної пожежної охорони Управління МНС України у Львівській області № 3 о/с
від 22 січня 1997 року був прийнятий на роботу в управління МНС у Львівській
області на посаду пожежника професійної пожежної частини - 50 по охороні ВАТ
„ЛАЗ". Наказом №7 від 04.04.2003р. позивач був призначений на посаду
начальника караулу ППЧ-50 з посадовим окладом в сумі 150 грн.

ППЧ-50
здійснювала пожежну охорону на ЗАТ „Львівський автомобільний завод", ВАТ
„Львівський автобусний завод", ВАТ „Львівський завод гідромеханічних
передач" та ВАТ „ЛАЗ-Інструмент" відповідно до укладеного між ними та
відповідачем договору № 25-03 від 05 грудня 2003 року.

Зазначеним
договором було передбачено, що плата за утримання пожежної охорони
встановлюється сторонами на основі розрахунку, розробленого у відповідності з
вимогами постанов Кабінету Міністрів України та інших директивних документів.

Постановою
Кабінету Міністрів України № 965 від 24 вересня 2005 року „Про внесення змін до
Постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2001 року № 1539"
було передбачено збільшення розміру посадових окладів працівників пожежної
охорони. Місячний посадовий оклад начальника варти було встановлено у розмірі
370-385 грн.

Позивач
вважає, що, починаючи з жовтня 2005 року, його посадовий оклад повинен був
нараховуватись у розмірі 385 грн., однак відповідач, незважаючи  на
його  неодноразові  звернення,
не  привів  його  у

відповідність до
положень згаданої постанови Кабміну, нараховуючи такий у розмірі 150 грн.,
внаслідок чого станом на липень 2005 року йому було недораховано посадовий
оклад у розмірі 2350грн.

Просить
стягнути з відповідача недорахований йому з жовтня 2005 року по липень 2006
року посадовий оклад у розмірі 2350 грн., а також 400 грн. завданої його
невчасною виплатою моральної шкоди.

Позивач
в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду справи.

Представник
відповідача позов заперечила з тих мотивів, що належним чином попереджали
господарські товариства, на яких ППЧ-50 здійснювала пожежну охорону, про
збільшення розміру посадових окладів її працівників, а також внесли відповідні зміни
до кошторису, однак у зв'язку з відсутністю фінансування зазначених об'єктів
такі не були приведені у відповідність з вимогами Постанови Кабміну України від
24 вересня 2005 року. Просить відмовити у задоволенні позову у повному об'ємі.

Заслухавши
пояснення представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить
до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з
наступного.

Як
вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.5), останній в 1997р. був
прийнятий на посаду пожежника, а з 04.04.2003 року призначений на посаду
начальника караулу ППЧ-50.

Відповідно
до ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників установ та організацій, що
фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших
нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод,
колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно
ч.1 ст. 21 Закону України „Про оплату праці", працівник має право на
оплату своєї праці відповідно до актів законодавства.

Як
вбачається із п.4.2 договору, укладеного між відповідачем, ЗАТ „Львівський
автомобільний завод", ВАТ „Львівський автобусний завод", ВАТ
„Львівський завод гідромеханічних передач" та ВАТ „ЛАЗ-Інструмент"
договору № 25-03 про організацію державної пожежної охорони МНС України на
об'єктах від 05 грудня 2003 року (а.с.8), плата за утримання пожежної охорони
встановлюється сторонами на основі розрахунку, який додається до договору,
згідно з діючими постановами Кабміну України. При зміні витрат на утримання
пожежної охорони сума договору змінюється на основі наданого нею розрахунку
шляхом внесення змін до договору в тому ж порядку, що й при його укладенні.

Відповідно
до Додатку № 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 965 „Про внесення змін до
Постанови Кабміну України від 17 листопада 2001 року № 1539", місячний
посадовий оклад начальника варти пожежної частини встановлено у розмірі 370-385
грн.

У
процесі розгляду справи безспірно встановлено, що після в вступу в законну силу
згаданої Постанови Кабміну України посадовий оклад позивача продовжував
нараховуватись у попередньому розмірі - 150 грн.,

хоча
відповідачем подано докази неодноразових звернень до підприємств -сторін
договору про надання пожежної охорони ППЧ-50 з приводу збільшення посадових окладів
її працівників, однак позитивного результату вони не дали у зв'язку з
відсутністю належного фінансування зазначених господарюючих об'єктів.

Згідно
ч.5 ст. 24 Закону України „Про оплату праці", своєчасність та обсяги
виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені у залежність від
здійснення платежів та їх черговості.

Суд
вважає, що наявність цивільно-правової угоди між МНС та іншими суб'єктами
господарювання з приводу надання послуг пожежної охорони не може впливати на
відносини, що виникають при проходженні служби відповідною особою, а відтак
впливати на розмір її грошового забезпечення, натомість при її визначенні слід
керуватись відповідними законами та підзаконними нормативно-правовими актами,
що регулюють порядок проходження служби цією особою.

Таким
чином, покликання відповідача про залежність фінансування пожежної частини від
розміру коштів, які надходять від господарюючих суб'єктів, з якими укладено
договір про здійснення пожежної охорони, є безпідставними, а вимоги позивача
про приведення розміру його посадового окладу у відповідність до вимог
Постанови Кабміну України № 965 від 24 вересня 2005 року є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Враховуючи
те, що позивачу неправильно нараховували посадовий оклад протягом 10 місяців
(жовтень 2005 року - липень 2006 року) , сума недорахованого йому заробітку,
який підлягає до стягнення з відповідача, становить 2200 грн. (з розрахунку
посадового окладу у розмірі 370 грн.).

Відповідно
до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
„Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немаинової)
шкоди", розмір відшкодування моральної (немаинової) шкоди суд визначає у
межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача,
характеру та тривалості страждань, стану здоров"я потерпілого, істотності
вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, часу та зусиль,
необхідних для відновлення попереднього стану та інших обставин.

З огляду
на те, що позивачем не представлено суду належних доказів завдання йому
моральної шкоди відповідачем неправильним нарахуванням йому посадового окладу
протягом згаданого періоду часу, його вимоги про відшкодування такої у розмірі
400 грн. є безпідставними, а відтак суд вважає за необхідне відмовити йому у їх
задоволенні.

Відповідно до п.
п. 1,4 ч.1 ст. 367 ЦПК України,   суд
допускає негайне  виконання  судового
рішення у  справах  про присудження працівникові виплати
заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Таким
чином, суд вважає необхідним рішення в частині стягнення на користь позивача
недорахованого йому посадового окладу за один місяць у розмірі 235 грн.
допустити до негайного виконання.

Крім
того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути
судові витрати у користь держави,  а саме
- 51 грн.

судового збору та 30 грн. витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи.

Керуючись
ст. ст. 10, 11,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 97, 98 КЗпП України, ст. ст. 4, 21, 24 Закону України „Про оплату праці",
Постанови Кабінету Міністрів України № 965 від 24 вересня 2005 року „Про
внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 1539 від 17 листопада
2001 року", суд

вирішив  :

Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

Зобов'язати
Головне управління МНС України у Львівській області привести розмір посадового
окладу ОСОБА_1 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 965
від 24 вересня 2005 року.

Стягнути
з Головного управління МНС України у Львівській області в користь ОСОБА_1. 2200
грн. недорахованого посадового окладу за період з жовтня 2005 року по липень
2006 року (із розрахунку посадового окладу у розмірі 370 грн.).

Стягнути
з Головного управління МНС України у Львівській області н користь держави 51
грн. судового збору та 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи.

Рішення
в частині стягнення недорахованого посадового окладу у межах за один місяць у
розмірі 235 грн. допустити до негайного виконання.

У задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_1. відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.