Справа №2-373/2007
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ      УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року                            Гуляйпільський
районний суд Запорізької області

в
складі: головуючого:                         Чемолосової
С.  П.

при
секретарі:                                         Імановій
В. В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Гуляйполе, справу за позовом ОСОБА_1до ТОВ «Україна» Гуляйпільського
району Запорізької області, 3-тя особа Успенівська сільська рада
Гуляйпільського району Запорізької області про стягнення вартості майнового паю
та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з відповідача
заподіяних збитків в розмірі вартості майнового паю в сумі 4202 грн., стягненні
заборгованості по орендній платі за користування майновим паєм в сумі 171 грн.
14 коп. стягненні моральної шкоди в сумі 2000 грн., визнання перебігу строку
позовної давності, щодо оскарження п.п. 1.4., 5.2. договору оренди майна з
28.11.2005 року, визнання недійсним п.п. 1.4, 5.2. договору оренди майнового
паю, укладеного в січні 2000 р. між позивачем як орендодавцем і ТОВ «Україна»
Гуляйпільського району в особі директора Тимофієва М.  Г., як орендарем, в зв'язку з введенням
позивача в оману відповідачем, стягненні судових витрат в сумі 100 грн., та
витрат пов'язаних з наданням правової допомоги в сумі 525 грн., в якому вказала,
що КСП «Україна» Гуляйпільського району Запорізької області на початку 2000
року було ліквідоване.

Відповідно
зі  ст.
40 ЦК України
в редакції 1963 року,  ст.
ст.  2 - 4, 12,13,19
Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року,  ст.  7
Закону України «Про КСП» її батькові ОСОБА_2 повинно бути виділено та передано
у власність майно колишнього КСП «Україна» відповідно з актом розпаювання на
суму його майнового паю, в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 з 25 листопада 1957року до
20 березня 1987 року працював в КСП «Україна» Гуляйпільського району.

У січні 2000
року ОСОБА_2було видане свідоцтво на майновий пай, яке було підписане колишнім
директором КСП «Україна» ОСОБА_3, колишнім бухгалтером КСП «Україна» ОСОБА_4 та
головою Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Галкіною Т. М.  на суму 4922 грн.

Між ОСОБА_2, як
Орендодавцем та відповідачем як Орендатором був укладений договір оренди
майнового паю, який був зареєстрований Успенівською сільською радою
Гуляйпільського району за № 43 від 27.12. 2001 року. У зв'язку з перерахунком
майнових паїв було видано свідоцтво (майновий сертифікат) відповідно до якого
ОСОБА_2 мав право на пайовий фонд майна ТОВ «Україна» на суму 5202 грн.

У 2001 році
ОСОБА_2 Одержав в рахунок зменшення майнового паю від відповідача 1000 кг.
пшениці загальною вартістю 1000 грн. 31 жовтня 2003 року ОСОБА_2 помер.

Вартість
майнового паю ОСОБА_2 на день його смерті складала 4202 грн.

На підставі   свідоцтва про право на спадщину за законом
серії ВВЕ № 164105, яке було видане 28 травня 2004 року державним нотаріусом
Горовою Я. О. та зареєстрованого в реєстрі під № 1170 01.06.2004 року позивачці
було видане свідоцтво (майновий сертифікат).

Позивачка, як
правонаступник померлого ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на майновий
пай в пайовому фонді КСП «Україна» та договору оренди майнового паю

укладеного в 2000 році, між ОСОБА_2. та відповідачем,
який одержав в оренду терміном до 01.01.2005 року майно на загальну суму 4202
грн., після закінчення терміну оренди ні майно, ні його вартість не отримали.

Як вказала в
заяві позивачка орендна плата в повному обсязі виплачена не була.

В зв'язку із
зверненням колишніх членів КСП «Україна» по питанню отримання майнових паїв,
комісією по вирішенню майнових питань були надані акти прийому передачі
основних засобів, які не придатні до експлуатації, в зв'язку із зносом.  Далі в позові вказала, що відповідач без
згоди з власником майнових паїв ліквідував значну частину переданого в оренду
майна, пошкодив його, в зв'язку з чим вважає правомірним стягнути вартість
майнового паю в грошовому виразі. Крім того договір оренди майнового паю
укладений в 2000 році між сторонами в частині п.п. 1.4., 5.2 прохає суд визнати
недійсним за підстав введення позивача в оману. Запропоноване комісією по
врегулюванню майнових питань майно виведене з ладу і не підлягає подальшому
використанню за призначенням, вартість його збільшена, а амартизаційний знос не
застосовувався.

Тому позивачка
посилаючись на те, що при укладенні договору оренди майнового паю відповідач
ввів її в оману, шляхом внесення в п.
1.4., 5.2 договору оренди щодо зменшення майнового паю за кожен рік на суму
основних засобів, і так як про це стало відомо лише 28.11.2005 року, прохає суд
вищезазначені її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому
засіданні представник позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінені позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, прохають суд їх задовольнити. Представник
відповідача Квітко В. А. позов не визнав в повному обсязі, вважає, що в
задоволенні позовних вимог повино бути відмовлено, надав суду письмові
заперечення.

Представник
третьої особи Успенівської сільської ради Гуляйпільського району про час та
місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав, суду заяву про
розгляд справи у його відсутність, справа розглянута без участі представника
Успенівської сільської ради Гуляйпільського району.

Суд, вивчивши
матеріали справи, заслухавши сторони, приходить до слідуючого: в судовому
засіданні було встановлено, що рішення про припинення діяльності КСП «Україна»
Гуляйпільського району Запорізької області було прийняте загальними зборами
членів КСП (протокол № 1 від 15.01.2000 p.), які затверджені
зборами учасників ТОВ «Україна» ( протокол № 2 від 15.01.2000 р.) і визнано, що
ТОВ «Україна» є правонаступником лише по заборгованості перед бюджетом,
Пенсійним фондом, держресурсами та кредитами банку.

Вказане
підтверджується доповненнями, внесеними до статуту ТОВ «Україна»
(зареєстрованого Гуляйпільською райдержадміністрацією 11.01.2000 p.), які
затверджені зборами учасників ТОВ «Україна» (протокол № 2 від 15.01.2000 року),
та зареєстровані Гуляйпільською райдержадміністрацією від 16.02.2000 року.

Загальними
зборами уповноважених членів КСП «Україна» (протокол № 2 від 20.04.2000 р.)
затверджені: список членів КСП, які мають право на майновий пай, акт
інвентаризації основних і обігових засобів виробництва КСП на момент паювання,
акт розрахунку пайового фонду КСП, план розподілу та структури пайового фонду,
розрахунок майнових паїв членів КСП, перелік майна, що підлягає паюванню членам
КСП, кредиторську заборгованість на визначену дату паювання - 01.01.2000 p., а
також рішення про затвердження договору «Про спільне володіння, користування,
та розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності»,
затвердження договору «Про оренду майна» (основних засобів), рішення про
передачу в оренду ТОВ «Україна» цілим майновим комплексом майна співвласників
майнових паїв колишнів членів КСП «Україна», про обрання уповноваженим від
співвласників майна членів КСП «Україна» ОСОБА_7

10 травня 2001
року загальні збори співласників майнових паїв-колишніх членів КСП «Україна»
(протокол № 2) затвердили комісію з вирішення майнових питань, що виникають

у процессі реформування сектора економіки та Положення
про неї, уточнену структуру майнового фонду КСП, списки власників майнових паїв
КСП з уточненим індивідуальним майновим паєм та відсотками в пайовому фонді
КСП.

Позивачка з
уточненими позовними вимогами звернулась 24.10.2007 року згідно п. 9
Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2003
року) до договорів, що були укладені до 01.01.2004 року і продовжують діяти
після набрання чинності Цивільним Кодексом України, застосовуються правила
цього Кодексу, щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання незалежно
від дати їх укладення.

Як вбачається з
пояснень представників сторін та копії договорів оренди, останні сторонами
виконані і припинили свою діяльність в зв'язку з закінченням строку на який
вони були укладені, а тому при вирішенні позовних вимог слід застосовувати
положення  ст.  57, 59 ЦК
України (1963 p.),
згідно якої угода укладена в наслідок омани, визнається недійсною з часу її
вчинення. Індивідуальний майновий пай ОСОБА_2, який помер в жовтні 2003 р.
отримав в січні 2000 р. на підставі свідоцтва на право власності на майновий
пай члена підприємства, згідно зі списком осіб, які мають право на майновий пай
підприємства, передав цей пай по договору оренди ТОВ «Україна» строком з
01.01.2000 р. до 01.01.2005 р. у складі майнового комплексу, що не суперечить  ст.
256, 257 ЦК України
(редакція 1963 року.).

Позивачка на
підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видано

28.05.2004      року державним нотаріусом отримала
свідоцтво ( майновий сертифікат), після

смерті
свого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 який у січні 2000 року отримав свідоцтво

на
майновий пай, і який уклав договір оренди з відповідачем, власноручно
підписавши його.

Укладений її
батьком договір оренди майнового паю не був ні припинений, ні розірваний нею,
позивачка не відмовилась від нього в порядку передбаченому  ст.
781-783 ЦК України
(2003 p.),
а тому він виконувався сторонами до закінчення його строку, до 01.01.2005
року.

Згідно умов
договору орендна плата за користування майновим паєм сплачувалась орендарем
кожен рік в сумі 10% річного прибутку по ТОВ «Україна» або в натуральній
сільськогосподарській продукції на вказану суму, чи в грошово-натуральній формі
згідно з домовленістю з орендарем, але не менше 1% орендованого майна.

В судовому
засіданні встановлено, що заборгованості по оренді майнового паю згідно
договору оренди перед позивачкою не має. Сплата за оренду майна підтверджується
відомостями нарахування та отримання орендної плати за період 2000-2005 p., яку
отримував ОСОБА_2, а також позивачка, як правонаступник після померлого ОСОБА_2
і відповідає укладеному договору оренди.

Зазначений
договір оренди укладений між сторонами, щодо майнового паю, не суперечить
прийнятому на зборах 20.04.2000 року рішенню про затвердження договору «Про
спільне користування і розпорядження майном, яке знаходиться у спільній
частковій власності членів КСП «Україна», а також одноіменному договору від
20.04.2000 року та договору «Про оренду майна (основних засобів)» від
20.04.2000 року.

Згідно зі  ст.  60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і запереченнь. Докази подаються сторонами.

В судовому
засіданні не було встановлено, що договір оренди майнового паю, який був
укладений між ОСОБА_2 і відповідачем не відповідає вимогам законодавства і його
необхідно визнати недійсним в зв'язку з введенням в оману відповідачем
позивача, так як, в судовому засіданні таких доказів позивачкою суду надано не
було, а судом в судовому засіданні встановлено не було.

В судовому
засіданні представники позивачки наполягають на стягненні заподіяних збитків в
розмірі вартості майнового паю в сумі 4202 грн. так як вважають, що в зв'язку з
закінченням строку договору «Оренди майна (основних засобів)» уповноваженому
співвласників, від 15.03.2005 року ОСОБА_7 майно було передано у вигляді не

придатному для його подальшого використання.

Це твердження
представників позивачки спростовується актами № 1-7 передачі -приймання
основних засобів, які 25.01.2005 року склала комісія по врегулюванню майнових
питань і відповідно до яких позивачці було виділено майно в рахунок майнового
паю, а 15.03.2005 року був складений акт повернення співвласником майна КСП
«Україна» орендованих основних засобів в зв'язку з закінченням Договору оренди
основних засобів з ТОВ «Україна» від 20.04.2000 року уповноваженому від
співвласників ОСОБА_7.
При цьому суд також враховує, що при передачі співвласникам майна, згідно
договору від 20.04.2000 року між ТОВ «Україна» і уповноваженим від
співвласників майна КСП «Україна» «Про спільне володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності», майно
передалось єдиним майновим комплексом, де оцінка майна на предмет придатності
переданого майна для подальшого користування не проводилася.

Питання про
отримання частки паю позивачка не ставить. Суд при розгляді справи не виходить
за межі заявлених позовних вимог.

Не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні і позовні вимоги щодо моральної шкоди в сумі
2000 грн, та заборгованості по орендній платі в сумі 171 грн. 14 коп., так як,
останні не грунтуються на законі, не підтверджуються встановленими обставинами
і не доведені доказами.

Тому на підставі
вищевикладеного суд, вважає за необхідне в задоволенні заявлених вимог
позивачки про стягнення вартості майнового паю та моральної шкоди відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, 57, 59, 71, ЦК України
1963 року,  ст.   ст.
22, 23, 256, 257, 261, ЦК
України 2003 року,  ст.   ст.
2-4, 12, 13, 19 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року,  ст.  41
Конституції України,  ст.   ст.
4, 9 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України 2003 року,
ст.   ст.  7, 9 Закону України «Про КСП», п. 1.2 Указу
Президента України від 29.01.2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо, забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі реорганізації аграрного сектору
економіки»; п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України; № 177 від 28.02.2001
року, рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП «України» від
20.04.2000 року, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1до ТОВ «Україна» Гуляйпільського району Запорізької області, 3-тя
особа Успенівська сільська рада Гуляйпільського району Запорізької області про
визнання недійсним п. п. 1.4, 5.2 договору оренди майнового паю, укладеного в
січні 2000 року між позивачем як орендодавцем і ТОВ «Україна» в особі директора
Тимофієва М.  Г. як орендарем в зв'язку з
введенням позивача в оману відповідачем, стягненні з відповідача заподіяних
збитків в розмірі вартості майнового паю в сумі 4202, стягненні заборгованості
по орендній платі за користування майновим паєм в сумі 171 грн. 14 коп.,
стягненні моральної шкоди в сумі 2000 грн, стягненні судових витрат в сумі 100
грн., та витрат пов'язаних з наданням правової допомоги в сумі 525 грн. -
відмовити.

З мотивувальною
частиною рішення сторони можуть ознайомитись 30.10.2007 року.

На рішення може
бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду протягом 10 днів, з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подано до апеляційного суду протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.