Справа №2-522/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня
2007 року                                 Кагарлицький
районний суд Київської області

у
складі:

головуючого                                                                                       судді  Кириченка В.І.

при
секретарі                                                                                                   Марчук
Н.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-я особа без самостійних вимог Ржищівська міськдержнотконтора про
визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та
господарські споруди, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В позові
ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий
будинок, який розташований АДРЕСА_1, видане 5.06.1982 р. брату ОСОБА_3 після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4, та визнати за нею право приватної власності
на 1/2 частину вказаного майна. Обґрунтовувала позов тим, що вона протягом 6
місяців після смерті батька прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим майном, а саме: підтримувала вказаний вище
спадковий будинок у належному стані, проживала у вихідні дні, користувалася земельною
ділянкою.

В
судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги і просила суд визнати за
нею право приватної власності на весь житловий будинок та господарські споруди
за вказаною вище адресою, що належали її батьку - спадкодавцю ОСОБА_4, з
вказаних вище підстав про прийняття нею спадщини та неприйняття спадщини братом
ОСОБА_3, який протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини перебував на дійсній
строковій військовій службі і приїжджав тільки у відпустку на 7-10 днів на 3-й
день після смерті батька. Брат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і від його дружини -
відповідачки ОСОБА_2 - в
січні 2007 р. вона дізналася, що брат отримав свідоцтво про право власності
на весь будинок.

Представник
Ржищівської міськдержнотконтори в судове засідання не з»явився.

Судом встановлено
слідуюче.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4, який проживав в колгоспному дворі і працював у колгоспі «Дніпро»
Стрітівської с/р. У зв'язку з його смертю припинився колгоспний двір і
залишилося майно, яке належало колгоспному двору, а саме: будинок з прибудовою
і ганком та три сараї і погріб 1971 року побудови, а також криниця 1972 року
побудови.

Ч.1еном
вказаного двору був також син ОСОБА_4. ОСОБА_5, який вибув з вказаного
господарства 11.12.1978 р. і не втратив на час припинення вказаного вище
колгоспного двору право на долю в майні колгоспного двору відповідно до ст. 126
ЦК України (1963 р.), так як він менше
трьох років підряд не приймав участі своєю працею і коштами у веденні спільного
господарства двору.

Ч.1еном
вказаного двору був також син ОСОБА_4. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, який теж не
втратив право на долю в майні колгоспного двору відповідно до ст. 126 ЦК України (1963 р.), так як з 7.05.1981
р. проходив строкову військову службу, а до 30.04.1981 р. був неповнолітнім і
навчався.

Вказані
вище обставини підтверджуються записами в погосподарських книгах Стрітівської
с/р за 1977-1979 роки і за 1980-1982 роки, в свідоцтві про смерть ОСОБА_4.

Відповідно
до ст. 125 ч.3, 123, 126, 563 ч.2 ЦК
України (1963 р.) суд визначає, що розмір часток вказаних трьох ч.1енів
колгоспного двору є рівним, і відкрилася спадщина на 1/3 частину вказаного
житлового будинку і господарських споруд, що належала на праві приватної
власності спадкодавцю ОСОБА_4.

Протягом
6 місяців після смерті ОСОБА_4. відповідно до ст. 549 ч.1 п.1 ЦК України
спадщину прийняв його син ОСОБА_3 як спадкоємець 1 черги за законом шляхом
фактичного вступу в управління та володіння вказаним вище будинком, в якому
зробив біжучий ремонт, здійснював нагляд, що підтверджується записами в довідці
Стрітівської с/р від 29.05.1986 p., а також
показами свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 приїжджав у відпустку у зв'язку зі
смертю батька і у нього були ключі від спадкового будинку.

Позивач
відповідно до ст. 30 ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження того,
що ОСОБА_3 не приймав спадщини способом, вказаним в довідці Стрітівської с/р
від 29.05.1986 p., хоча визнає те, що ОСОБА_3 приїжджав у відпустку на
7-10 днів на 3-й день після смерті батька, перебуваючи на строковій військовій
службі.

Протягом
6 місяців після смерті батька ОСОБА_4 спадщину прийняла також дочка - позивач
по справі - як спадкоємець 1 черги за законом шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим майном, так як у вказаний період підтримувала
будинок у належному стані, проживала у будинку по вихідних днях, що
підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

В якості
доказів неприйняття спадщини позивачем надано пояснення свідків ОСОБА_10 і
ОСОБА_11. Свідок ОСОБА_10 пояснила, що при переїзді на проживання в с Стрітівку чоловік
відповідача ОСОБА_2 говорив, що ОСОБА_1 відмовилась від спірної хати 15 років
назад. Ці пояснення суд розцінює критично, так як відповідач ОСОБА_2 вселилась
в спірний будинок разом з чоловіком ОСОБА_3 в 1991 році, про що спір відсутній,
а за 15 років до цього, тобто в 1976 році, спадщина не відкривалась, так як
ОСОБА_4 був живий. Свідок ОСОБА_11 пояснила, що чоловік відповідача говорив їй
про те, що ОСОБА_1 написала відмову від хати, і він оформив хату на себе. Ці
пояснення суд розцінює критично, так як в матеріалах спадкової справи після
смерті ОСОБА_4. відсутня заява позивача ОСОБА_1 в порядку ст. 553 ЦК України
(1963 р.) про відмову від спадщини. Свідок ОСОБА_12 пояснила, що не знає, хто прийняв спадщину після смерті
ОСОБА_4.

Тому на
підставі ст. 529 ч.1 ЦК України
(1963 р.) за позивачем слід визнати право приватної власності на 1/6 частину
житлового будинку, прибудови а, ганку, сараю а, сараю б, погребу в, сараю г,
криниці загальною вартістю 41174 грн. згідно даних техпаспорта від 21.05.2007 p., що розташовані
АДРЕСА_1, так як частки спадкоємців першої черги за законом позивача і ОСОБА_3
є рівними, визнавши недійсним свідоцтво про право на спадщину по закону, видане
5.06.1982 р. державним нотаріусом Кагарлицької держнотконтори про спадкування
ОСОБА_3 будинку, що знаходиться АДРЕСА_1, який належав померлому ОСОБА_4., в
частині спадкування 1/6 частини вказаного майна, тобто в частині, яка порушує
права позивача.

А за
відповідачем слід визнати право приватної власності на 5/6 частин житлового
будинку, прибудови а, ганку, сараю а, сараю б, погребу в, сараю г, криниці
загальною вартістю 41174 грн., що розташований АДРЕСА_1, а також визнати право
приватної власності на туалет - 730 грн., паркан - 1239 грн. та ворота - 1002
грн., що розташовані за вказаною вище адресою, так як відповідач ОСОБА_2 -
дружина спадкодавця ОСОБА_3 прийняла спадщину як спадкоємець 1 черги   за законом шляхом подачі заяви 14.04.2007 р.
до Ржищівської

міськдержнотконтори
про прийняття спадщини відповідно до ст. 1261 ЦК України. Позивач теж 31.03.2007 р. подала заяву про
прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3, але вона є спадкоємцем другої
черги за законом і не одержує право на спадкування після смерті брата у зв'язку
з прийняттям спадщини позивачем, що передбачене ст.ст. 1258, 1262 ЦК України.
Туалет, паркан та ворота побудовані після смерті ОСОБА_4. і є спадковим майном
ОСОБА_3 Вказані обставини підтверджуються повідомленням Ржищівської
міськдержнотконтори від 7.08.2007 p., записами в
техпаспорті на будинок.

Також
судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права
власності на частку в успадкованому будинку після смерті батька тільки після
смерті ОСОБА_4., тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з виникненням спору з
відповідачем ОСОБА_2, що
підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9. про те, що до смерті
брата ОСОБА_5 позивач часто приїжджала і користувалась спірним будинком та
спорів за будинок не було. Також підтверджується заявою ОСОБА_3 від 5.06.1982
р. до Кагарлицької райдержнотконтори про прийняття спадщини після смерті
батька, із якої слідує, що він повідомив неправдиві дані про відсутність інших
спадкоємців за законом, якою є позивач. А тому відповідно до ст.ст. 71, 76 ЦК України (1963 p.), ст.ст. 257, 261 ЦК України строк
позовної давності не закінчився, так як позов подано до суду 10.07.2007 р. і
пройшло менше 3-х років від дня, коли особа довідалась про порушення свого
права, а цей день суд визначає, як ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах доведеного, що по день смерті ОСОБА_3 позивач і
відповідач жили дружно згідно показів свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9.

Тому позов
задоволено частково.

Також з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 5 грн. у відшкодування витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 68,5 грн. у відшкодування
витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути 73,5 грн.

Також з
ОСОБА_1 слід стягнути 74 коп. судового збору, що не сплачено при збільшенні
позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 123, 125 ч.3, 126, 563 ч.2 ЦК
України (1963 р.),
ст. 549 ч.1 п.1, 257, 261 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити
частково.

Визнати
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 5.06.1982 р.
державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори, про
спадкування ОСОБА_3 житлового будинку, що знаходиться АДРЕСА_1, який належав
померлому ОСОБА_4 в частині спадкування 1/6 частини вказаного майна.

Визнати
за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/6 частину житлового будинку,
прибудови а, ганку, сараю а, сараю б, погребу в, сараю г, криниці загальною
вартістю 41174 грн. згідно даних техпаспорта
від 21.05.2007 p.,
що розташовані АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_2 право приватної власності на 5/6 частин житлового будинку, прибудови
а, ганку, сараю а, сараю б, погребу в, сараю г, криниці загальною вартістю
41174 грн. згідно даних техпаспорта
від 21.05.2007 p.,
що розташовані АДРЕСА_1, а також визнати право приватної власності на
туалет вартістю 730 грн., паркан вартістю 1239 грн. та ворота вартістю 1002
грн., що розташовані за вказаною вище адресою.

В решті позову відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 грн. у відшкодування витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 68,5 грн. у відшкодування
витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути 73,5 грн.

Стягнути з ОСОБА_1
74 коп. судового збору.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду, а апеляційну скаргу на рішення суду протягом 20 днів
з дня подання вказаної заяви. Рішення суду набирає законної сили відповідно до
ст. 223 ЦПК України.