Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19
листопада 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при
секретарі                       Тростянчук
ТВ.,

з участю
позивача - ОСОБА_1.,  представника
Луцької міської ради - Шевчука Ю.В.,
відповідача - ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Луцької міської ради,
комунального підприємства Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації,  ОСОБА_2про визначення
часток у спільному майні та визнання права власності на спадкове майно,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Луцької міської ради,  КП «ВОБТІ»,
ОСОБА_2. про визначення часток у спільному майні,  а саме у квартирі заАДРЕСА_1,  яка належитьОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Позивач зазначив,  що оскільки ОСОБА_4,  померлаІНФОРМАЦІЯ_1,  та ОСОБА_2,
помер ІНФОРМАЦІЯ_2,  одні із
співвласників вказаного житла,  то на їх
2/4 частки в квартирі відкрилась спадщина. Спадкоємцями спадкового майна за
законом є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2.
відповідач ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини не прийняв,  а отже і не претендує на неї. Позивач ОСОБА_1
фактично прийняв спадщину шляхом спільного постійного проживання з померлими на
час відкриття спадщини. Однак оформити свої спадкові права позивач не
може,  оскільки не визначені частки
співвласників квартири. Просив визнати,
що співвласникам квартири заАДРЕСА_1,
кожному зокрема,  на праві
приватної власності належить ідеальна частка в розмірі 1/4 частини квартири та
визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно,  яке відкрилось після смерті ОСОБА_2. та
ОСОБА_4.,  а саме: на 2/4 частини квартири АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав
зазначених в позові додатково пояснив,
що в нотаріальній конторі відмовили видавати свідоцтво про право на
спадщину що лишилось після смерті ОСОБА_2. та ОСОБА_4.,  оскільки формально невизначені частки в
квартирі. При житті спадкодавців ніколи не виникало спору,  щодо часток квартири,  що є спільній сумісній власності. Позивач
просив задовольнити позовні вимоги.

Представник
Луцької міської ради Шевчук Ю.В. в судовому засіданні пояснив,  що не має заперечень щодо задоволення
позовних вимог,  якщо у співвласників
квартири не виникало ніякого спору.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав,
проти його задоволення не заперечує.

2

Відповідач
- представник комунального підприємства Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації в судове засідання не з'явився,
проте подав на адресу суду заяву в якій просить суд розглядати справу у
його відсутності. Позов визнає в повному об'ємі.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши документи
справи,  суд прийшов до висновку про
підставність заявленого позову.

Судом
встановлено,  що квартира заАДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної власностіОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4,  даний факт підтверджено копією
свідоцтва про право власності на житло від 21.08.1997р. (а.с.  7),
копією будинкової книги на вказане житло (а.с. 9-13),  даний факт знайшов підтвердження і в
поясненнях сторін.

Законом
України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня
1992 року № 2482-ХП не визначено умов,  за
яких один із членів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в
приватизованому житлі. Частки в жилому приміщенні кожного з повнолітніх членів
сім'ї,  яким передається у власність
займана квартира (будинок),  є рівними.

Згідно
ч.2  ст.
372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна,  що є у спільній сумісній власності,  вважається,
що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними,  якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.  Спору
щодо часток співвласників у вказаних осіб не виникало.

Таким
чином, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало на праві приватної
власності по 1/4 частки квартири за АДРЕСА_1.

Оскільки,  ОСОБА_4 померлаІНФОРМАЦІЯ_1,  згідно свідоцтва про смерть (а. с.  17),
то спадщина відкрилась на 1/4
частину вищевказаної квартири,  яка
належала їй на праві власності.

Оскільки,  ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2,  згідно свідоцтва про смерть (а.с.  18),
то спадщина відкрилась на 1/4 частину вищевказаної квартири,  яка належала йому на праві власності.

Згідно  ст. 3 19 Цивільного кодексу України власник
володіє,  користується,  розпоряджається своїм майном на власний
розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,  які не суперечать закону. При здійсненні
своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних
засад суспільства.

В
судовому засіданні встановлено,  що після
смерті ОСОБА_4. та ОСОБА_2. їх син і батько ОСОБА_1 та внук і брат
ОСОБА_2.,  що на час смерті проживали
разом з ними,  являються спадкоємцями першої
черги та другої черги за законом відповідно. Інших спадкоємців не було.

Згідно  ст.
1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця,  той з
подружжя,  який його пережив та батьки.

Згідно  ст.
1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

В
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1являється сином ОСОБА_4,  згідно
копії рішення Луцького міськрайонного суду від 08.09.2004 року про встановлення
факту родинних відносин,  а саме,  що ОСОБА_4 являється матір'ю
ОСОБА_1(а.с.  16).

В
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1являється батьком ОСОБА_2,  згідно
копії свідоцтва про народження (а.с.
19).

Згідно  ст.
1268 Цивільного кодексу України спадкоємець,  який постійно проживав разом із спадкоємцем
на час відкриття спадщини,  вважається
таким,  що прийняв спадщину,  якщо протягом строку у шість місяців,  встановленого статтею 1270 цього
Кодексу,  він не заявив про відмову від
неї. Позивач ОСОБА_1 заяву про відмову від прийняття

3

спадщини
до нотаріальної контори не подавав. Відповідач ОСОБА_2 заяву про прийняття
спадщини у встановлений строк не подав,
а тому вважається,  що він не
прийняв спадщину,  про що він підтвердив
в судовому засіданні.

Таким
чином,  суд прийшов до висновку,  що спадкоємець ОСОБА_1 спадщину прийняв.

Таким
чином,  оцінивши зібрані та досліджені в
судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд прийшов до висновку,  що слід
визначити частки співвласників в спільній сумісній власності,  та визнати за позивачем право власності в
порядку спадкування за законом після смерті матері та сина частки квартири за
АДРЕСА_1.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
58,  60,  130,
213,  214,  215 ЦПК України,   ст.
ст.  16,  319,  370,  1217,
1222,  1226,  1261,
1267-1270,  1296 ЦК України,  суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визначити,  щоОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
належить на праві приватної власності по 1/4 частки квартири за АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом,  яке відкрилось після смерті матері - ОСОБА_4
та сина -ОСОБА_2,  а саме: на 2/4 частини
квартири АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення протягом 10 (десяти) днів з дня його
проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20
(двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст. 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.