Справа №2-215/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007
року      Приморський районний суд м.  Одеси в складі:

головуючого
судді          Загороднюка В.І.

при секретарі      Сребняк І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,   ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визначення розміру часток власників у майні,   зобов'язанні внести зміни до
правовстановлюючих документів,   про
виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення,   переведення на неї прав та обов'язків співвласника
і визнання права власності на частку в майні,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визначити розмір часток
ОСОБА_2,   ОСОБА_3,   ОСОБА_4 в спільній сумісній власності
АДРЕСА_1,   після добудови до неї рівними
і зобов'язати внести зміни до правовстановлюючих документів на квартиру,   виділити частку ОСОБА_2 із спільного майна в
натурі для звернення стягнення на неї,
на підставі рішення Приморського районного суду м.  Одеси від 25.07.2005 року про стягнення боргу
в розмірі 65400 гривень на її користь,
а також витрат по сплаті державного мита в розмірі 654 гривень,   а всього 66654 гривень.

При
цьому вона посилається на те,   що 5
жовтня 2004 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики,   згідно з яким відповідач ОСОБА_2 отримав від
неї позику в сумі 65400 (шістдесят п'ять тисяч чотириста) гривень. Оскільки
відповідач не повернув їй своєчасно суму боргу,   то вона звернулась до суду. 27 липня 2005
року Приморським судом міста Одеси було постановлено рішення,   яким було стягнуто на її користь з ОСОБА_2
66654 гривні.

Для
забезпечення заявленого нею позову Приморським райсудом м.  Одеси
було накладено арешт на 1/3 частини АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_2 на праві власності. Державна виконавча служба,   куди ОСОБА_1
звернулась за виконанням рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 66654
гривень,   рішення суду виконати не може
в зв'язку з відсутністю у ОСОБА_2 доходів,
на які може бути накладено стягнення,
а також в зв'язку з тим,   що в
квартирі,   співвласником якої є ОСОБА_2
самовільно здійснено добудову,   яку не
зареєстровано належним чином в ОМБТІ і РОН та не визначені частки власників
після добудови квартири.

Згідно з
договором дарування квартири від 26 червня 1996 року,   посвідченому державним нотаріусом Першої
одеської державної нотаріальної контори,
ОСОБА_2,   а також ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 є власниками в рівних долях кожний,
АДРЕСА_1 загальною площею 49,  1
кв.м. ,   в тому числі жилою площею
36,  1 кв.м.  В 1996 році власниками квартири були виконані
роботи по самовільній добудові квартири,
внаслідок чого змінився розмір житлової і загальної площі квартири.

В
1996-1997 роках ОСОБА_2 були здійснені заходи по узаконенню здійсненої добудови
квартири,   а саме були отримані проект
збереження добудови,   який було
узгоджено з Головним управлінням архітектури і містобудування,   міською санепідемстанцією,   СГПЧ-4,
висновок про можливість збереження добудови,   виконаний ДПД1 „Укрпроектреконструкція"
№ 1983,   та інші необхідні документи.

Розпорядженням
Центральної райадміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів
№ 1232 від 1 жовтня 1997 року,   після
розгляду пропозиції Міжвідомчої комісії
від 7  серпня   1997
року  та заяви  ОСОБА_2,
було  затверджено  проект

2

збереження добудови до АДРЕСА_1,   а також було запропоновано ОМБТІ внести
зміни до правовстановлюючих документів на АДРЕСА_1.

Незважаючи
на те,   що були здійснені всі необхідні
заходи по узаконенню здійсненої добудови,
а також отримане розпорядження Центральної райадміністрації № 1232 від
01.10.1997 року про затвердження проекту збереження добудови,   власниками АДРЕСА_1 до теперішнього часу не
здійснено заходів по внесенню змін до правовстановлюючих документів на квартиру,   де були би відображені фактичні зміни
загальної і житлової площі квартири,
які виникли внаслідок здійсненої добудови,   ніхто з них не звернувся до Бюро технічної
інвентаризації м.  Одеси з цього питання.

Після
отримання висновку будівельно-технічної експертизи № 102/2006 про неможливість
виділу чи розділу 1/3 частини АДРЕСА_1,
а також визначення порядку користування нею,   ОСОБА_1 змінила свої
позовні вимоги і не наполягала на виділі частки ОСОБА_2 із спільного майна в
натурі для звернення стягнення на неї,
а просила суд перевести на неї права та обов'язки співвласника-боржника
ОСОБА_2,   визнавши за нею право
власності на 1/3 частину квартири загальною площею 63,  8 кв.м. ,
житловою 39,  9 кв.м. ,   власником якої є ОСОБА_2,   здійснивши доплату ОСОБА_2 до вартості 1/3
частини квартири.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
а надав суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутністю.
Заявлені ОСОБА_1
позовні вимоги визнав в повному обсязі,
указавши в заяві,   що він отримав
від ОСОБА_1 компенсацію
вартості 1/3 частини квартири,   що
належить йому на праві власності з урахуванням суми свого боргу і затрат,   понесених ОСОБА_1 ,
і не заперечує проти переведення на ОСОБА_1 його прав і
обов'язків,   як
співвласника-боржника,   припинення його
права власності на 1/3 частину АДРЕСА_1,
визнання за ОСОБА_1
права власності на цю 1/3 частину квартири.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заперечували проти заявленого ОСОБА_1 позову,   пояснивши,
що вважають неможливим задоволення позову ОСОБА_1 ,
оскільки власниками АДРЕСА_1 стануть люди,   які не є членами однієї сім'ї та фактичне
користування квартирою всіма співвласниками буде неможливе.

Вислухавши
пояснення позивача,   дослідивши
матеріали справи,   суд вважає,    що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

27 липня
2005 року Приморським судом міста Одеси було постановлено рішення,   яким було задоволено позов ОСОБА_1 і
стягнуто з ОСОБА_2 66654 гривень. Рішення суду про стягнення суми боргу
виконавчою службою досі не виконане.

Згідно з
договором дарування квартири від 26 червня 1996 року,   посвідченому державним нотаріусом Першої
одеської державної нотаріальної контори,
ОСОБА_2,   а також ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 є власниками в рівних долях кожний АДРЕСА_1 загальною площею 49,  1 кв.м.,
в тому числі жилою площею 36,  1
кв.м.

В 1996
році власниками квартири були виконані роботи по самовільній добудові квартири
(добудовано 14,  7 кв.м. ) ,   внаслідок чого змінився розмір житлової і
загальної площі квартири. Розмір житлової площі квартири став 39,  9 кв.м., а загальної площі 63, 8 кв.м.  згідно представленого техпаспорта та висновку
будівельно-технічної експертизи № 102/2006.

В
1996-1997 роках ОСОБА_2 були здійснені заходи по узаконенню здійсненої добудови
квартири,   а саме були отримані проект
збереження добудови,   який було   узгоджено
з   Головним   управлінням
архітектури   і   містобудування,     міською

3

санепідемстанцією,   СГПЧ-4,
висновок про можливість збереження добудови,   виконаний ДПДІ „Укрпроектреконструкція"
№ 1983,   та інші необхідні документи.

Розпорядженням
Центральної райадміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів
№ 1232 від 1 жовтня 1997 року,   після
розгляду пропозиції Міжвідомчої комісії від 7 серпня 1997 року та заяви
ОСОБА_2,   було затверджено проект
збереження добудови до АДРЕСА_1, а також було запропоновано ОМБТІ внести зміни
до правовстановлюючих документів на АДРЕСА_1.

Незважаючи
на те,   що були здійснені всі необхідні
заходи по узаконенню здійсненої добудови,
а також отримане розпорядження Центральної райадміністрації № 1232 від
01.10.1997 року про затвердження проекту збереження добудови,   власниками АДРЕСА_1 не здійснено заходів по
внесенню змін до правовстановлюючих документів на квартиру,   де були би відображені фактичні зміни
загальної і житлової площі квартири,
які виникли внаслідок здійсненої добудови,   ніхто з них не звернувся до Бюро технічної
інвентаризації м.  Одеси з цього
питання,   що є одною з перешкод для
виконання рішення суду про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Суд
вважає,   що позовні вимоги ОСОБА_1  про визначення розміру часток співвласників
ОСОБА_2,   ОСОБА_3,   ОСОБА_4 у майні після здійсненої ними в 1996
році добудови вОСОБА_3 мають бути задоволені,
і частки співвласників мають бути визнані рівними згідно  ст. 357 ЦК України,   а відповідачів слід зобов'язати внести зміни
до правовстановлюючих документів на квартиру згідно розпорядження Центральної
райадміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 1232 від
1 жовтня 1997 року.

Таким
чином,   суд вважає,   що повинні бути також задоволені позовні
вимоги ОСОБА_1  про переведення на неї
прав та обов'язків співвласника-боржника ОСОБА_2,  та про визнання за нею права власності на 1/3
частину АДРЕСА_1,   власником якої є
ОСОБА_2 Суд враховує ту обставину,   що
ОСОБА_1  компенсувала ОСОБА_2 вартість
1/3 частини АДРЕСА_1 (з урахуванням суми боргу ОСОБА_2) і ОСОБА_2 не заперечує
проти переведення на позивачку його прав та обов'язків,   як співвласника квартири,   припинення його права власності і визнання
за позивачкою права власності на 1/3 частину АДРЕСА_1. При цьому судом
враховані також висновок будівельно-технічної експертизи № 102/2006 про ринкову
вартість 1/3 частини АДРЕСА_1.

На підставі
вищевикладеного,   керуючись  ст.
ст.     208,   209,
212,   213,   215 ЦП
К України,    ст.  ст.
15,   16,   355,
356,   357,   366 ЦК
України,   -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визначити
розмір часток співвласників АДРЕСА_1,   а
саме: ОСОБА_2,   ОСОБА_3,   ОСОБА_4 після здійсненої в 1996 році добудови
квартири в розмірі 14,  7 кв.м.,   в результаті чого загальна площа квартири
стала 63,8 кв.м.,   житлова - 39,  9 кв.м. ,
визнавши частки власників рівними,
тобто 1/3 частина квартири за кожним.

Перевести
на ОСОБА_1 права та обов'язки співвласника-боржника квартири ОСОБА_2,   визнавши за нею право власності на 1/3
частку АДРЕСА_1,   загальна площа якої
63,  8 кв.м.,

4

житлова 39, 9
кв.м. ,   припинивши право на частку в
квартирі ОСОБА_2 в зв'язку з отриманням ним грошової компенсації від ОСОБА_1

Зобов'язати
ОСОБА_2, ОСОБА_4 внести зміни до правовстановлюючих документів на квартиру
після здійсненої ними добудови квартири в 1996 році і зміни площі
квартири,   в результаті чого загальна
площа квартири складає 63, 8 кв.м. ,
житлова 39, 9 кв.м.

Рішення
може бути оскаржено,   про що протягом
десяти днів з дня проголошення про що подається заява про апеляційне оскарження
ухвали суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,   або в термін десяти днів з дня
проголошення,   без подання попередньої
заяви про оскарження.