Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007
року       Київський районний суд м.
Харкова у складі: судді Шаренко С. Л.

при секретарі
Клочан В.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету
Харківської міської ради,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
3-я особа: Харківська міська рада,
про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень,  визнанні права
власності,  визнанні права користування
нежитловими приміщеннями,  -

встановив:

позивач
ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень
підвалу АДРЕСА_1-1 -1-4 в літ."А-1" по АДРЕСА_1,  що був укладений 20.04.2004 року між
управлінням комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської
міської ради і ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на 1/2 частину
вказаних нежитлових приміщень підвалу,
визнати за нею право користування цими нежитловими приміщеннями як
допоміжними,  вказуючи,  що вона є власником 2-кімнатної квартири
АДРЕСА_1. цей будинок є одноповерховим,
під її квартирою розташований підвал,
який складається з 2 частин та має один вхід в це нежитлове приміщення.
Все нежитлове приміщення було передане в користування сім"ї ОСОБА_2,  що порушує її право як співвласника
нежитлових приміщень,  а тому вона
просить визнати договір купівлі-продажу нежитлових приміщень,  що був укладений між ОСОБА_3 та управлінням
комунального майна та приватизації,  з
метою передачі їй як співвласнику,
оскільки 1/2 частина нежитлових приміщень були викуплені ОСОБА_2,  а другу половину підвалу вони приватизували.
Вважає,  що ці приміщення є
допоміжними,  а тому будуть нею
використовуватися за призначенням.

Представник
відповідача - управління комунального майна та приватизації виконкому
Харківської міської ради позовні вимоги не визнав,  вказуючи,
що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень був укладений з дотриманням
всіх норм та правил. Управління як належний власник цих приміщень продало їх у
користування ОСОБА_3,  оскільки інших
претендентів на це приміщення на той час не було.

Представник
відповідачів - ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 проти
задоволення позовних вимог заперечували з підстав,  зазначених представником управління
комунального майна та приватизації.

Представник
3-ї особи - Харківської міської ради проти задоволення позовних вимог
заперечував,  вказуючи,  що угода купівлі-продажу нежитлових приміщень
була укладена відповідно до норм діючого законодавства.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  дослідивши докази у справі,  вважає,
що в задоволенні позовних вимог слід відмовити,  виходячи з наступного.

Судом
достовірно встановлено,  що згідно
договору купівлі-продажу нежитлових приміщень № 2921-В-С від 20.04.2004 року
ОСОБА_3 купила у управління комунального майна та приватизації Головного
управління економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлові
приміщення підвальної частини будинку №1-1-1-4 в будівлі літ."А-1"
загальною площею 38 кв.м по АДРЕСА_1,
які знаходилися у неї в оренді як у суб"єкта підприємницької
діяльності на підставі договору оренди АДРЕСА_1030 від 5.04.2002 року
(а.с.  31-32,  78-80 ).

Одноповерховий
будинок АДРЕСА_1складається з 2 квартир: квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_3 - 2/3 частини та ОСОБА_2
- 1/3 частина; квартира АДРЕСА_2на праваі власності належить ОСОБА_1
(а.с. 26,  62-67,  108, 111)

Нежитлова
частина підвального приміщення житлового будинку 5-а по пров. Червонопрапорному  в м. Хагжові загальною пло6шею 38
кв.м на підставі рішення 12 сесії

21
скликання Харківської міської ради народних депутатів від 28.09.1992 року на
праві комунальної власності належала територіальній громаді м. Харкова,  про що було видане відповідне свідоцтво за
НОМЕР_1 від 9.02.2004 року (а.с. 33 )

Територіальна
громада м. Харкова в особі управління комунального майна та приватизації
Харківської міської ради як власник нежитлових приміщень продало їх
ОСОБА_3,  уклавши відповідний договір,  що повністю відповідає вимогам  ст. 319 ЦК
України відповідно до якої власник володіє,
користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має
право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
що не суперечать закону. На момент укладання угоди купівлі-продажу
нежитлових приміщень не було ніяких перешкод для її укладання між ОСОБА_3 та
управлінням комунального майна та приватизації. Позивач не наводить
посилань,  не надала доказів щодо
того,  що вона також була чи бажала бути
покупцем у цій угоді,  належним чином
засвідчивши своє на це бажання відповідними документами.

Позивач
та її представник не оспорюють право власності територіальної громади на спірні
приміщення,  що вказує на те,  що вони його визнають,  а тому їх посилання на незаконність угоди
купівлі-продажу вчиненої власником на свій розсуд,  не містить правових підстав та є незаконною.
Позивач не вказує ніяких підстав,
передбачених ЦК України,  для визнання угод недійсними. Не відповідають
закону її посилання на те,  що нежитлові
приміщення є сумісною власністю власників квартир будинку АДРЕСА_1,  оскільки відповідно до  ст.
ст.  1,  10 Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду" допоміжні приміщення передаються безкоштовно в
сумісну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир. Судом
встановлено,  що ОСОБА_1,  приватизуючи 17.04.1997 року квартиру
АДРЕСА_2,  не виявила бажання реалізувати
належне на той час їй таке право,  а тому
нежитлове приміщення було передане у власність територіальній громаді,  яка розпорядилася ним як власник нак свій
розсуд.

Не
підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права
власності на Уг частину підвалу,
оскільки ОСОБА_3 володіє ним на підставі договору купівлі-продажу,  який є чинним.  Крім того,
суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1
права на користування нежитловими приміщеннями підвалу як допоміжними,  оскільки відповідач ОСОБА_3 є власником цих
приміщень,  яке як встановлено судом
набуте правомірно.

Таким
чином,  позивачем не надані докази в
обгрунтування позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу
недійним,  визнанні права власності на Уг
частину нежитлових приміщень підвалу та визнанні права користування нежитловими
приміщеннями як допоміжними,  а тому в
задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10, 11,  212-215 ЦПК України,   ст.
ст. 319, 347 ЦК України,   ст. 4 Закону України „Про
власність",   ст.  ст.
1,  10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду",
суд, -

вирішив:

Відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_1-1 - 1-4 в
літ."А-1" по АДРЕСА_1,
укладеного між управлінням комунального майна та приватизації Головного
управління економіки та комунального майна Харківської міської ради таОСОБА_3;
визнанні права власності на Уг частину нежитлових приміщень підвалу та визнанні
права користування нежитловими приміщеннями підвалу як допоміжними в будинку
АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подачі протягом 10 днів з моменту виготовлення
повного тексту рішення,  заяви про його
апеляційне оскарження,  а далі шляхом
подачі протягом наступних 20днів апеляційної скарги до апеляційного суду
Харківської області чеюез Київський районний суд м. Харкова.