Справа №2-3 87/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року       Краснодонський міськрайонний
суд Луганської області в складі: головуючого судді - Дюбіна В.В. при секретарі
- Поповой Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.  Краснодона цивільну справу за позовом   ОСОБА_1
до   Відділення   виконавчої
дирекції   Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві і профзахворювання України в
м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області про стягнення
моральної шкоди заподіяної пошкодженням здоровья,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2006р. позивач - ОСОБА_1 звернувся   до суду з позовом до ВВД ФССНВ України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області про стягнення моральної
шкоди заподіяної пошкодженням здоров"я .

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав,  що він довготривалий час працював на
підприємствах ВАТ «Краснодонвугілля» на посаді механіка добувної дільниці. На
протязі близько 23 років його робота була пов'язана зі шкідливими і тяжкими
підземними умовами праці. Загальний стаж роботи складає понад 24 років.

Внаслідок
впливу шкідливих і небезпечних умов праці у позивача виникло професійне
захворювання - пиловий бронхіт. 07.06.2004 року по факту професійного
захворювання на підприємстві шахта «Горіхівська» ОП ВАТ «Краснодонвугілля» було
проведене спеціальне розслідування та був складений акт розслідування
професійного захворювання №11 по формі П - 4. В акті був вказаний
діагноз." пиловий бронхіт І - II стадії у фазі
неповної клінічної ремісії,  пневмофіброз
ДН.

23.06.2004
р. висновком МСЕК. була встановлена стійка втрата працездатності у розмірі 15%
та встановлена потреба в додаткових видах допомоги - медикаментозне лікування
по показникам.

09.06.2006
р. висновком МСЕК - серія НОМЕР_1 при повторному переосвідоцтві на МСЕК,  була встановлена стійка втрата працездатності
у розмірі 15% та встановлена потреба в додаткових видах допомоги -
медикаментозне лікування по показникам з повторним оглядом 22.06.2008 року.

07.06.2004
року у зв'язку з виявленим професійним захворюванням та поставленим позивачу
діагнозом,  він був переведений на іншу
роботу,  а саме: електрослюсарем поверхні
електроцеху,  що спричинило йому душевній
біль та моральні страждання,  була
принижена честь та гідність,  порушені
його плани та надії на майбутнє життя.

Стійка
втрата працездатності у зв'язку з профзахворюванням,  яка була встановлена МСЕК 23.06.2004 року та
при повторному освідоцтві 09.06.2006 року,
спричиняє позивачу великі моральні і фізичні страждання. На підставі
чого позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача 75 000 гривень.

В
судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов
задовільнити в повному обсязі.

Представник
позивача позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила суд
задовільнити позовні вимоги.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі,  та доповіла,
що документи,  які були надані
позивачем,  підтверджують його професійне
захворювання,  а не факт наявності
моральної шкоди. У зв"язку з профзахворюванням позивач отримав одноразову
допомогу та щомісячно отримує страхові виплати для поліпшення стану
здоров"я.

2

Свідки-ОСОБА_2
,  суду доповіла,  що позивач її чоловік,  він довготривалий час працював в вугільної
промисловості,  втратив здоров"я в
зв"язку з чим,  часто ..хворіє,  став нервовим,  дратівливим.
Грошей на лікування не вистачає,
плохо спить в ночі. ОСОБА_3, вказав, що позивача знає 10 років,  вони разом працювали та між ними склалися
дружні відносини. Мінімулін був веселим та доброзичним чоловіком.  Але в останній час позивач постійно
хворієхтав нервовим та дратівливим.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  свідків,
дослідивши докази,  які є в
матеріалах справи,  вважає за
необхідне   задовольнити позовні вимоги
частково з наступних обставин.

Відповідно
до  ст. 15 ЦПК України розгляд даної
справи належить до компетенції суду.

Судом
встановлено,  що позивач дійсно працював
на підприємствах ВАТ «Краснодонвугілля» .

07.06.2004
року підприємством був складений акт,  в
результаті якого позивачу вказан діагноз: пиловий бронхіт І - II
стадії у фазі неповної клінічної ремісії,
пневмофіброз ДН.

Відповідно
довідки №010398,  позивачу був визначен
15% сиупень втрати професійної працездатності.

У
зв'язку із втратою професійної працездатності змінився звичний для позивача
уклад життя. Він змушений часто звертатися в медичні установи для підтримки
свого здоров'я,  що приводить до
додаткових матеріальних витрат. У позивача обмежилась можливість нормальної життєдіяльності
та порушилось коло спілкування з друзями та знайомими,  виникло почуття неповноцінності,  що в свою чергу веде до появи нових
інтенсивних психологічних страждань та потребує значних зусиль для організації
його життя.

На
підставі ч.1 п.2  ст. 1167 ЦК України (
ст.  440-1 ЦК у редакції за 2001р.),  моральна шкода,  заподіяна фізичній особі відшкодовується
незалежно від вини органу державної влади,
юридичної чи фізичної особи,  якщо
шкода спричинена пошкодженням здоров'я фізичній особі.

Згідно
постанови відділення ВД Фонду СНВ України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі №8904 від 20 серпня 2004 року
позивачу була нарахована одноразова допомога у розмірі 27531, 60 грн.

У
відповідність з ч.1  ст. 9 Закону України
«Про охорону праці» від 24.11.1992 року у редакції від 09.11.02 р.
відшкодування шкоди,  заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я,  провадиться Фондом соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві і профзахворювання України у відповідність
із Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,  що спричинили втрату працездатності» №1105-XIV від
23.09.99

Р- Преамбулою
Закону України №1105-XIV
від 23.09.99 р. передбачено,  що він
визначає

правову
основу,  економічний механізм та
організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання
спричинивших втрату працездатності застрахованих на виробництві.

У
відповідність з п.«е»,  п.1  ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання,
що спричинили втрату працездатності» у випадку настання страхового
випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законом порядку вчасно й у повному обсязі відшкодовувати
шкоду,  заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я: грошову суму за моральну шкоду при наявності факту
заподіяння такої шкоди.

Рішенням
Конституційного Суду України №1-рп/2004 від 27.01.04 р. роз'яснено,  що Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворюваннь зобов'язаний відшкодовувати
потерпілим моральну шкоду,  у випадку
втрати ними професійної працездатності. Вказане рішення Конституційного Суду
України №1-рп/2004 від 27.01.04 р. є обов'язковим для виконання на усій
теріторії України.

Згідно
з  ст. 11 ЦК України однією з підстав
виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання моральної шкоди іншій особі.
Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди,  завданої

внаслідок
порушення її прав. Моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її
майна ( ст. 23 ЦК.України).

Моральна
шкода в цьому випадку - це втрати немайнового характеру,  які позивач зазнав внаслідок моральних
страждань,  негативних наслідків,  заподіяних позивачу незаконними діями
відповідача,  які знайшли свій вираз у
погіршенні стану здоров'я позивача,
моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я,  тривалою відмовою відповідача погасити
добровільно спричинену шкоду,  в тому
числі і моральну.

У
відповідність з ч.3  ст. 34 цього Закону
відшкодування моральної шкоди здійснюється у виді одноразової страхової виплати
незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну
шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може
перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати,  встановленої на день виплати,  незалежно від яких-небудь інших страхових
виплат.

Таким
чином,  моральна шкода,  спричинена позивачу,  підлягає відшкодуванню частково,  суд вважає за можливим зменшити розмір
відшкодовуваємої моральної шкоди,  на
підставі того,  що позивач перевисив
встановлені обмеження.

Керуючись  ст.
ст. 11,  23,  1167,
1187 Цивільного кодексу України,
на підставі Рішення Конституційного Суду України №1-рп/2004 від 27.01.04
p.,   ст. 1,   ст.
5,   ст.  6,
ст. 13,   ст.  21,
ст.  28,  ч.3
ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання,  що спричинили втрату
працездатності»,   ст. 3 ЦПК
України,  ч.1 п.2  ст. 1167 ЦК Ураїни ( ст.  440-1 ЦК
у редакції за 2001р.),  п.2 Постанови
№4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по
відшкодуванню моральної шкоди» від 31.03.1995 року,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві і профзахворювання України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області про стягнення моральної шкоди заподіяної
пошкодженням здоров"я - задовольнити частково.

Стягнути
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві і профзахворювання України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 суму моральної
шкоди у розмірі 5 000( п"ять тисяч) гривень.

Стягнути
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві і профзахворювання України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 суму матеріальних
збитків за сплату експертизи у розмірі 1528( одну тисячу п"ятсот двадцать
вісім) гривень 80 копійок.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області через
Краснодонський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення,  або апеляційної скарги протягом
10 днів з дня проголошення.