Справа
№2-о-246/2007р.
Рішення

Іменем України

31 жовтня 2007р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого       судді Мельника О.О.

при секретарі                Лесик
І.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за заявою                                   ОСОБА_1
заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України у м. Борисполі про
встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту праці
водієм на міському маршруті в певній період, і в судовому засіданні підтримав
письмовий текст заяви з усними доповненнями про те, що з 1975р. по 1991р.
працював водієм автобуса на міському маршруті в м. Бориспіль, вслід чого має
право на пільгову пенсію. Але заінтересована особа відмовила йому в призначені
такої пенсії, посилаючись на відсутність відповідного запису в трудовій книжці.

Тому, просить
встановити праці на вказаній посаді в вказаний період.

Представники заінтересованої особи (УПФ) в судовому засіданні проти встановлення
такого факту заперечують, пояснивши, що дана заява не підлягає розгляду в
судах, даний факт може бути підтверджений лише письмовими доказами, але не
підтверджений, а покази свідків не можуть підтверджувати такий факт..

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши, в
сукупності, докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому
задоволенню.

Встановлено, що заявник з 19.04.1973р.по 22.09.1992р. працював в
Бориспільському авто-об'єднанні № 09033 Київської області, яке в подальшому,
внаслідок неодноразової реорганізації, перетворено в Відкрите акціонерне
товариство „Атасс-Бориспіль". В період з 01.01.1978р. по 26.02.1979р.,
заявник працював в бригаді № 3 водієм на автобусі, що обслуговували міські
маршрути. Міські маршрути обслуговувала також бригада № 2. Бригади № 1 та 4
міські маршрути не обслуговували. Рішенням комісії заінтересованої особи від
26.02.2007р. заявнику відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових
умовах.

Вищенаведене підтверджується даними протоколу засідання комісії УПФ про
відмову в призначенні пенсії (а.с.11), даними копії трудової книжки
заявника(а.с. 12-28), даними повідомлення ВАТ „Атасс-Бориспіль" від
17.10.2007р. про те, що міські маршрути обслуговували бригади № 2 та 3, і заявник
працював в одній з тих бригад лише з 1978 по 1979р.р.(а.с.39), даними копій
відповідних наказів та списків бригад з яких вбачається вищевказана обставина
(а.с.40-67), даними оглянутих в судовому засіданні, трудових книжок, з яких
вбачається, що Бориспільське АТО 09033 в процесі неодноразових реорганізацій,
перетворене в ВАТ „Атасс-Бориспіль", показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що працював на даному
підприємстві з 1972р. по 1999р. Знає, що заявник, з 1978р. по 1990р.працювавав
на міських маршрутах. Іноді на сільських.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні дав покази, аналогічні показам свідка
ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що з 1978р. по 1980р. працював
начальником першої автоколони автооб"єднання, де також працював заявник. В
ці роки позивач працював на міських маршрутах, а інколи на сільських в бригаді
№3.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що працював заступником
начальника автооб"єднання до осені 1978р. Заявник працював в бригаді Троня
в автоколоні №1, яка обслуговувала як міські так і приміські маршрути. Заявник
працював як на міських так і приміських маршрутах. Склад бригад оновлювався
щорічно.

Таким чином, в судовому засіданні, вищевказаними письмовими доказами, що
підтверджується і показами свідків в цій частині, беззаперечно встановлено факт
роботи заявника водієм міського пасажирського транспорту 01.01.1978(згідно
наказу №9 від 09.1978р., а.с.62) по 26.02.1979р.(згідно наказу № 62 від
26.02.1979р., зазначеного в повідомленні підприємства, а.с.39). При цьому суд
бере до уваги покази свідка ОСОБА_5, як одного з керівників підприємства, про
те, що бригади оновлювались щорічно. І тому, з даних наказів вбачається, що
заявник працював в бригаді №3 саме до 26.02.1979р.  Будь-які

інші об'єктивні докази, які б підтверджували, що заявник в інші роки
працював на міських маршрутах, відсутні. А покази, вищевказаних свідків в даній
частині, без підтвердження письмовими доказами, не є допустимими, та є такими,
що самостійно не можуть підтверджувати подібні факти, оскільки є неконкретними,
і такими, що суперечать письмовим доказам по справі в яких зазначено, що
заявник працював на приміських маршрутах. Тому, суд вважає, що покази свідків в
цій частині, не є допустимими, вслід чого не можуть бути взяті до уваги, як
докази, що підтверджують вимоги заявника.

Згідно ст.256 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені
факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових
прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку.

Тому, враховуючи, що від встановлення дано факту залежить виникнення у
заявника права на пільгову пенсію, слід встановити даний факт, в частині, що
підтверджено допустимими доказами.

Керуючись ст.ст.
10,11,60,62,64,212-215, 256 , 259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву
задовольнити частково

Встановити, що ОСОБА_1 з 01.01.1978р. по 26.02.1979р. працював водієм
автобуса міського пасажирського транспорту по перевезенню пасажирів в
автотранспортному об'єднанні № 09033 в м.Бориспіль Київської області.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Київської області через
Бориспільський міськрайсуд Київської області на протязі 10 днів, шляхом подачи заяви про
апеляційне оскарження, з подальшим поданням, на протязі 20 днів, з дня подачи заяви,
апеляційної скарги.