Справа №2-103/2007
РІШЕННЯ

Іменем     України

12 жовтня 2007 року                                                            Яготинський
районний суд

Київської області у складі:

головуючого судді Литвин
Л.І.

при секретарі Ковряк О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Яготин Київської області

справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та про
стягнення моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся
до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою та про стягнення моральної та
матеріальної шкоди,  в котрій
вказав,  що згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 26 жовтня 1993 року ,
після смерті матері,  йому на
праві власності належить жилий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.
Рішенням виконкому Засупоївської сільської ради народних депутатів Яготинського
району Київської області затверджено рішення правління колгоспу "Перше
травня" від 28 жовтня 1983 року про виділення гр..ОСОБА_3 присадибної земельної
ділянки. За життя його матері - ОСОБА_3 між її садибою та садибою сусідки
ОСОБА_2 існувала межа на відстані 1, 5 м.
від будинку матері позивача,
вздовж котрої була влаштована загорожа. Згідно плану забудови від 5
жовтня 1993 року ОСОБА_2 рішенням виконкому сільської ради відведено під
забудову ділянку,  що межувала з
земельною ділянкою ОСОБА_3 На території своєї садиби остання вздовж суміжної
межі на відстані 1 метр від неї насадила фруктові та декоративні дерева,  кущі бузини,
калини,  смородини та інших ягід.
Після смерті ОСОБА_3 сусідка ОСОБА_2 неодноразово порушувала межові знаки,  та 25 вересня 2003 року працівниками
сільської ради було складено акт про встановлення та погодження суміжної межі
між земельними ділянками сторін. В період з 9 по

13 жовтня 2006 року відповідачка розбила та викрала дерев'яний паркан
позивача,  що був влаштований вздовж
суміжної межі,  а також вирвала з землі і
викрала металевий паркан,  пообривала та
порізала кріплення. Чим завдала позивачеві шкоду в розмірі 1939 гривень. На
подвір'ї позивача ОСОБА_2 спиляла 7 дерев,
котрі позивач та його матір вирощували протягом більше 20 років. Ділова
деревина була викрадена. Відповідачкою було вирубано 12 екологічно захисних
кущів бузини і калини,  а також остання
спиляла 4 дерева,  в тому числі дві
абрикоси та дві акації,  які позивач
виростив біля своєї садиби. Вартість шкоди завданої знищенням вказаних

2

дерев становить 2230 гривень. Відповідачка чинить
перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивачеві,  самовільно захватила частину ділянки, встановивши свою загорожу,  та перемістивши існуючу межу на відстань
більше 1 метра вглибину земельної ділянки позивача. 14 жовтня 2006 року
комісією в складі голови Засупоївської сільської ради ОСОБА_4 ,  спеціаліста - землевпорядника ОСОБА_5,  депутата сільської ради округу № 6 -
ОСОБА_6  було встановлено факт зрізання 7
дерев,  залишки котрих були відсутні,  про що складено відповідний акт. 14 жовтня
2006 року позивач звернувся до Яготинського РВГУ МВС з відповідною заявою,  проте в порушенні кримінальної справи у
відношенні відповідачки йому було відмовлено. 13 грудня 2006 року Державним
управлінням охорони навколишнього природного середовища обчислено розмір
завданої шкоди,  заподіяної відповідачкою
внаслідок знищення 6 дерев на території садиби позивача,  яка становить 4510 гривень. Згідно п.6
постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1999 року № 559 вартість
шкоди,  заподіяної внаслідок знищення
плодових дерев і кущів в садибі розраховується господарем майна,  в зв'язку з чим позивач вважає,  що вартість одного дерева плодоносної вишні
становить 850 гривень,  а вартість
знищених екологічно захисних 12 кущів бузини і калини становить 960 гривень,  з розрахунку 80 гривень за 1 кущ. Крім
завданої шкоди в зазначеному розмірі,
позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь вартість ділової
деревини 7 знищених дерев акації,  горіха
та береста,  яка згідно прейскуранту ОВЦ
становить 1971 гривня. Позивач також просив стягнути з відповідачки на свою
користь 5000 гривень моральної шкоди,
яка завдана йому знищенням дерев,
межових знаків,  його
паркану,  постійними нападами,  погрозами та образами з боку
відповідачки,  а також тим,  що позивач був вимушений витрачати багато
часу на проведення досліджень та розрахунків,
а стреси,  моральні
страждання,  і глибокі душевні хвилювання
призвели до погіршення його стану здоров'я.

В судовому засіданні
позивач збільшив вимоги позову та просив стягнути з відповідачки на його
користь шкоду,  завдану знищенням
плодоносної вишні,  яку він оцінює в 1850
гривень,  а також ціну знищеного урожаю
горіха,  що становить 3000 гривень,  з розрахунку: 50 кг плодів за рік х 6 грн
вартості 1 кг горіхів х 10 років,
протягом котрих дерево може давати урожай. Позивач також збільшив вимоги
в частині відшкодування йому моральної шкоди з тих мотивів,  що відповідачка продовжує знущання над
ним,  погрожує йому,  продовжує переслідувати його,  не кається у вчиненому. Крім цього,  позивач просив зобов'язати ОСОБА_2перенести
клітки з кролями та гноєзвалище,  що
знаходяться біля загорожі,  що розмежовує
ділянки на відстань не менше 20 метрів від його будинку,  так як відповідачка порушила  ст.  40
Закону України " Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя
населення". Позивач,  обґрунтовуючи
позовні вимоги пояснив,  що протягом
декількох останніх років між ним та ОСОБА_2 виникали спори з приводу
розташування суміжної межі між їхніми земельними ділянками. В вересні 2003 року
у присутності спеціально

3

створеної комісії між ним та сусідкою погоджено місце розташування межі. На
той час вони визначились,  що межа з
фасадної сторони садиби буде проходити попід акацією,  а в глибині двору буде з'єднуватись з межовим
знаком - забетонованим куском рельси. Після цього,  він встановив металевий паркан,  яким відгородив акацію,  що залишилася на його подвір'ї,  та таким чином вважає,  що уступив частину земельної ділянки сусідці
на відстані близької 1 метру від існуючої раніше межі. Протягом наступних трьох
років суперечок між сторонами з приводу місця розташування межі земельної
ділянки не було. Не дивлячись на це,
ОСОБА_2 в період з 9 по 13 жовтня 2006 року поламала встановлений ним
металевий та дерев'яний паркан,  спиляла
акацію,  та встановила свою загорожу по
центру спиляного дерева,  яка в середині
подвір'я виступає за встановлений ним паркан вглибину його садиби. Захопивши
частину його земельної ділянки ОСОБА_2 спиляла 7 дерев,  що росли вздовж межі на його території,  а також 12 кущів калини та бузини. Крім
цього,  нею були знищені 4 дерева біля
його земельної ділянки,  в зв'язку з чим
позивач просив задовольнити його позов.

Представник відповідачки та відповідачка позов не
визнали,  пояснивши,  що комісією,
яка виїздила на місце розташування їх будинків було визначено,  що межа буде проходити по центру акації зі
сторони фасаду будинків. Сторони визначились,
що акація буде ними для цього зрізана. Після цього,  позивач порушивши домовленість,  встановив паркан,  відгородивши акацію,  яка знаходилась на території її садиби,  та була посаджена попереднім власником
домоволодіння,  де зараз будинок
відповідачки приблизно 60 років тому. Вона встановила загорожу на тому
місці,  де визначила комісія,  саме по центру акації. Дерева та кущі
відповідачка зрізала тому,  що вони були
попід межею,  були старими,  захаращували територію її подвір'я,  та позивач їх не насаджував,  вони є самосадом.  Загорожі біля дерев ніякої не було. Вишня з
фасадної сторони будинку позивача зламалася,
коли впала спиляна акація. Половина спиляної акації знаходиться біля
подвір'я позивача,  але він не забирає
деревину. Позивач постійно влаштовує з відповідачкою сварки. Його садиба є
занедбаною і зі сторони фасаду,  де
виросли чагарники . Частина металевого паркану,
демонтованого відповідачкою під час встановлення нової загорожі,  залишилася на території подвір'я
позивача,  але він її не забирає. Межа в
дійсності проходила під самою стіною старого будинку ОСОБА_3 ,  від котрого на даний час залишилися руїни. Так
як ніяких порушень з боку відповідачки не було,
просила в позові відмовити.

Перевіривши матеріали справи,  заслухавши пояснення сторін,  покази свідків,  дослідивши докази,  суд вважає,
що позов підлягає до задоволення частково.

Так,  свідок ОСОБА_4  в судовому засіданні показав,  що спори між сторонами з приводу місця
розташування межі протягом останніх десяти років виникали неодноразово.
Він,  як голова сільської ради в складі
комісії був присутнім під час розгляду чергового спору. Сторони та комісія
визначились,  що межа між суміжними
ділянками з фасаду будинків буде

4

проходити по центру акації,  яку
сторони повинні спиляти. Ширина ділянки ОСОБА_2 при цьому становила 21, 6
м.  Він попереджував відповідачку,  щоб вона не зрізала інших дерев,  які знаходилися на території земельної
ділянки ОСОБА_1Загорожа на даний час влаштована позивачкою по центру спиляної
акації. Проте,  остання знищила декілька
дерев ОСОБА_1,  про що був складений акт
про обмір діаметру пеньків. У 1998 році вздовж межі був старий паркан,  та дерева знаходилися біля нього на території
садиби позивача.

Свідок ОСОБА_5 показала,
що була присутня при тому,  коли
комісія та сторони по справі домовилися,
що межа між їх ділянками буде проходити по центру акації. Загорожа
ОСОБА_2 встановлена у погодженому місці. Дерева на ділянці позивача росли майже
біля межі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала,  що вона є попереднім власником старого
будинку ОСОБА_1,  який на даний час
зруйнований. Межа між ділянками сторін проходила попід стіною старого
будинку,  а акація,  по центру котрої зараз встановлена загорожа
ОСОБА_2,  росла на відстані близько метра
від межі,  та знаходилася на стороні
сусідської земельної ділянки. Акацію посадили колишні сусіди ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав,  що він народився в будинку,  де зараз садиба ОСОБА_2 Межа між ділянками
проходила по стіні старого будинку ІНФОРМАЦІЯ_1 . Акація росла на стороні
ділянки Царівської біля межі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав,  що він був присутній з головою Засупоївської
сільської ради ОСОБА_4  під час вирішення
спору між сторонами з приводу межі,  та
була досягнута домовленість,  що межа між
ділянками буде проходити по центру акації. Від акації межа повинна була
проходити прямо. Минулого року ОСОБА_2 звернулася з заявою до районної
ради,  після чого він виїхав на місце.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав,  що спір між сторонами вирішувався
неодноразово. Разом з головою сільської ради він виїздив на місце приблизно у
1998 році,  але яким чином була
розташована межа не пам'ятає.

З акту про відведення меж в натурі присадибної ділянки
для будівництва жилого будинку ОСОБА_3,
( матеріали будівельного паспорту на земельну ділянку),  видно,
що опис меж ділянки не містить даних,
з котрих можна встановити їх розміри та місцезнаходження. Не містять
таких даних і акт відведення в натурі присадибної ділянки для будівництва
житлового будинку ОСОБА_2,

З плану забудови садиби
ОСОБА_3 по вул.  АДРЕСА_1 Яготинського
району,  затвердженого 8 грудня 1984 року
,  видно,
що за планом спірна межа повинна проходити на відстані 1 метра від
старого будинку ОСОБА_3,  та ширина
фасадної сторони її садиби становить 22, 6 м.
З плану забудови садиби ОСОБА_2 по АДРЕСА_2,  складеного у 1993 році,  видно,
що межа її земельної ділянки повинна проходити на відстані 1, 5 м від
старого будинку

5

ІНФОРМАЦІЯ_1,
ширина земельної ділянки ОСОБА_2 - 22, 6 м.  За рішеннями виконкому Засупоївської
сільської ради Яготинського району від 6 жовтня 1984 року та від 5 жовтня 1993
року,  як ОСОБА_2так і ОСОБА_3 було
виділено під забудову земельні ділянки розміром 0, 25 га ,  (матеріали будівельних паспортів).

З показів експерта ОСОБА_11 даних в судовому засіданні
видно,  що обміри земельної ділянки
провадилися ним за допомогою рулетки,  в
зв'язку з чим можливі незначні відхилення від їх дійсних розмірів. Обмір
земельної ділянки ОСОБА_1з фасадної сторони будинку він одразу виконати не
зміг,  так як там росли чагарники,  які пізніше були частково розчищені
позивачем.  Встановити,  де на даний час була розташована стіна
старого будинку ОСОБА_1неможливо,  отже будинок
зруйновано,  в зв'язку з чим він надав
висновок виходячи з розмірів земельних ділянок зазначених в планах забудови.

З витягу з рішення Засупоївської сільської ради
Яготинського району від 25 березня 1994 року (а.с.  58) видно,
що ОСОБА_1за адресою: АДРЕСА_1 передано у приватну власність земельну
ділянку розміром 0, 25 га.

З висновку будівельно - технічної експертизи видно,  що поздовжні межі земельних ділянок мають
криволінійний характер. Заміри ширини ділянки ОСОБА_1проведені на відстані 1, 9
м.  від вуличної межі ділянки та на
відстані 23, 8 м.  вглибину садиби,  (а.с.
168). Перша ширина становила 22, 07 м. ,
а друга 21, 77 м.  Права
ОСОБА_1під час виготовлення плану забудови садиби ОСОБА_2 не порушені,  з огляду на те,  що межа між її садибою та садибою
ІНФОРМАЦІЯ_1 проходить за 1, 5 м від жилого будинку ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  а в плані забудови садиби ОСОБА_1вказана межа
знаходиться на відстані 1 м.  від його
будинку. Виявлено відхилення від плану забудови земельної ділянки ОСОБА_1та
межа на даний час зміщена в сторону його земельної ділянки на 0, 4 м.  Огорожа ОСОБА_2 проходить над центром
зрізаних насаджень.

З протоколу огляду на місці вбачається,  що загорожа побудована ОСОБА_2 знаходиться по
центру зрізаної акації,  та розташована
на відстані близько 1 метра від ряду стовпів,
які ОСОБА_1вважає місцем розташування стіни старого будинку. На
території земельної ділянки ОСОБА_1знаходяться старі залізобетонні та металеві
стовпчики від демонтованої огорожі. Там же знаходиться загорожа із металевої
сітки з металевими прутами,  що служили
каркасом.  В глибині садиби,  на місці,
де закінчується загорожа побудована ОСОБА_2,  залишилася загорожа з металевої сітки
побудована ОСОБА_1 Загорожа ОСОБА_2 на місці з'єднання з сусідською загорожею
зміщена в сторону садиби ІНФОРМАЦІЯ_1 на відстань 20-25см.  Позивач під час огляду земельної ділянки
пояснив,  що металеву сітку він встановив
в осені 2003 року,  відступивши вглибину
своєї ділянки   приблизно на метр.

З акту обміру зрізаних
дерев (а.с.  59) видно,  що на території подвір'я ОСОБА_1 було спиляно
горіх з діаметром стовбура 0, 40 м. ,
акація з

6

діаметром стовбура 0, 7 м. ,  акація
з діаметром стовбура 0, 12 м,  вишня з
діаметром стовбура 0, 12.,  три береста з
діаметрами стовбурів,  відповідно,  0, 20 м. 0, 25м. ,  0, 30 м.

З обчислення вартості деревини по діаметру дерева біля
шийки кореня,  складеному лісопарковим
господарством "Конча -Заспа" від 5 жовтня 2007 року,  видно,
що вартість деревини акації діаметром 12 см,  горіха діаметром 40 см,  береста діаметром 20 см,  береста розміром 25 см,  береста діаметром 30 см.  становить 592 гривні 32 копійки, ( 13,
06+339, 76+35, 32+ 77, 25+ 127, 59).

З листа Яготинської санітарно-епідеміологічної станцій
вбачається,  що розміри санітарно -
захисної зони від кролячих кліток розміщених на приватній присадибній території
до житлової забудови державними санітарними нормами не нормуються.

З листа голови Яготиснької міської ради від 29 вересня
2006 року (а.с.  56) видно,  що на місці розташування земельних ділянок виїздила
комісія,  та між сторонами було узгоджено
місце розташування суміжної межі,  та
межовим знаком визначено середина акації,
фактична ширина земельної ділянки ОСОБА_2 становить 21, 6 м.

Згідно  ст.  61 ЦПК України обставини,  визнані сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі,  не підлягають доказуванню.

Відповідно до  ст.
152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати
усунення будь - яких порушень його прав на землю,  навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою,  і відшкодування завданих збитків.

Згідно  ст.  107 ЗК України основою для відновлення меж є
дані земельно -кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних
меж,  їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки
неможливо встановити,  то кожному
виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках,  коли в такий спосіб визначення меж не
узгоджується з виявленими обставинами,
зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок,  то межі визначаються з урахуванням цих
обставин.

Пункт 12 постанови пленуму Верховного Суду України
"Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" містить роз'яснення,
що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок,  псування,
забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства
шкода відшкодовується відповідно до статей 211,
212 ЗК (2768-14),  статей 22,  623,
1166,  1172,  1192 ЦК (435-15) особами,  що її заподіяли.
При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки її відшкодовує володілець
цього джерела згідно зі  ст.  1187 ЦК.

Згідно  ст. 103 ЗК України власники та
землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання
земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення,  при яких власникам,  землекористувачам сусідніх земельних ділянок
завдається найменше незручностей...

7

Таким
чином,  в судовому засіданні встановлено,  що під
забудову жилих '-будинків ОСОБА_2та матері позивача ОСОБА_3,  відповідно,
по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 рішеннями Засупоївської сільської ради було
виділені земельні ділянки розмірами по 0, 25 га. У 1994 році,  після смерті матері та
прийняття ним у спадщину будинку,  позивачеві
передано у власність земельну ділянку розміром 0, 25 га по АДРЕСА_1. Протягом
останніх 10 років між сторонами виникали спори з приводу розташування суміжної
межі. Земельно - кадастрові плани земельних ділянок відсутні. Плани забудов
ділянок містять суперечливі дані щодо розташування межі,  та не відображають їх дійсних розмірів.
Так,  під час огляду земельної ділянки
ОСОБА_1встановлено,  що загорожа
відповідачки знаходиться на відстані більше метра від стін зруйнованого
будинку,  що співпадає з даними плану
забудови ділянки ОСОБА_1,  хоча експертом
одночасно встановлено відхилення від плану забудови земельної ділянки з
врахуванням загальної ширини ділянки ІНФОРМАЦІЯ_1 та виявлено,  що загорожа,
що розмежовує ділянки зміщена в сторону земельної ділянки ОСОБА_1на 40
см.  З показів опитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_7та ОСОБА_8,  які
раніше проживали на території домоволодінь Царівської та ІНФОРМАЦІЯ_1,  видно,
що межа між їхніми ділянками проходила по стіні старого будинку
ОСОБА_1Таким чином,  виявлення місця
розташування дійсної межі та межі за фактичним використанням земельних ділянок
є неможливим.  В вересні 2003 року між
сторонами у присутності комісії була досягнута домовленість,  що суміжна межа з фасадної сторони їх
будинків буде проходити по центру акації,
яка буде зрізана. На даний час позивачка встановила загорожу на
вказаному місці,  що підтверджується
показами свідків ОСОБА_5,  ОСОБА_4,  ОСОБА_9. З показів зазначених свідків також
вбачається,  що зрізані відповідачкою
дерева знаходились на території ділянки ІНФОРМАЦІЯ_1. Точне місце розташування
дерев та межі їм невідомо. Будь - яких доказів стосовно місця розташування
дійсної межі вглибині ділянки в судовому засіданні не здобуто. З пояснень
ОСОБА_1витікає,  що він збудував металеву
загорожу,  відступивши на відстань
близьку одногометра від суміжної межі вглибину своєї ділянки після узгодження
меж з ОСОБА_2 Протоколом огляду встановлено,
що на даний час загорожа ОСОБА_2 не стикується з встановленою
ОСОБА_1загорожею вглибині ділянки лише на відстань близьку 25 см.  Враховуючи такі обставини,  а також те,
що встановити дійсну межу неможливо,
а ОСОБА_1визнає,  що між сторонами
була домовленість щодо місця розташування межі,
суд вважає,  що позовні вимоги
ОСОБА_1в частині зобов'язання ОСОБА_2 перемістити загорожу на відстань 0, 4
м.  з фасадної сторони садиби та на
відстань 0, 8 м вглибині ділянки,  тобто
відповідно до розмірів ділянки в плані її забудови є безпідставними. Разом з
тим,  суд вважає,  що ОСОБА_2 незаконно знищила насадження
ОСОБА_1,  які росли на території його
ділянки. В знищенні кущів та трьох берестів в неї не було потреби,  так як вони не перешкоджали встановленню
загорожі.    З висновку експерта
видно,  що

8

повздовжня межа має
викривлення. Протоколом огляду встановлено,
що три пеньки- береста знаходяться поблизу встановленої Царівською
загорожі,  а пеньок горіха розташований
під нею. Таким чином,  ОСОБА_2,  враховуючи існуючу домовленість між сторонами
щодо межі повинна була прийняти до уваги,
що встановлювати загорожу по прямій лінії в глибину ділянки не
можна,  так як на лінію розташування
загорожі виступала частина насаджень ОСОБА_1Крім цього,  з вини ОСОБА_2 під час зрізання акації були
знищені дерева вишні та акації,  що росли
на садибі ОСОБА_1з фасадної сторони будинку. Позивачем наданий розрахунок
вартості деревини розроблений працівниками лісництва на підставі даних про
діаметри пеньків спиляних дерев. Знищенням деревини акації діаметром 12 см.
,  горіху діаметром 40 см. ,  трьох берестів діаметром,  відповідно,
20 см,  25 см,  30 см.
позивачеві завдана шкода в розмірі 592 гривні 32 копійки,  які підлягають стягненню з відповідачки.
Вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача вартості деревини вишні
до задоволення не підлягають,  оскільки
позивачем не надано суду будь - яких доказів про її вартість,  а в розрахунку вартості деревини
виготовленому працівниками лісного господарства такі відомості також відсутні.
Не підлягають до задоволення вимоги в частині стягнення з відповідачки шкоди
завданої знищенням чотирьох дерев абрикосів та акації,  оскільки вони росли не на земельній ділянки
позивача,  та ним суду не надано будь -
яких доказів про те,  що ці дерева
належать йому. Суд не може прийняти до уваги розрахунки вартості шкоди
внаслідок знищення дерев до припинення їх росту,  підготовані Державним управлінням охорони
навколишнього середовища в Київській області,
відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 1999
року № 1999,  (а.с. 50, 51),  так як в даному розрахунку визначений розмір
шкоди,  завданий навколишньому
середовищу,  а тому вимоги про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_14510 гривень шкоди,
заподіяної знищенням 6 дерев до задоволення не підлягають. Позивачем не
надано суду і доказів щодо плодоносності,
середньої врожайності плодів,
віку дерев вишні,  горіха,  12 кущів калини і бузини,  шкоду від знищення яких він оцінив в
розмірі,  відповідно 1850 гривень,  3000 гривень,
960 гривень,  а тому ці вимоги не
можуть бути задоволені,  (а.с. 87). При
цьому,  суд неодноразово роз'яснював
позивачеві,  що в разі ненадання таких
доказів,  справа буде вирішена на
підставі наявних в ній доказів. В судовому засіданні також встановлено,  що дерево акації діаметром 70 см було
вирощено сусідом ІНФОРМАЦІЯ_1,  що
підтверджується показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8,  яким у суду немає підстав не вірити. У
вересні 2003 року сторони по справі домовилися між собою,  що це дерево є межовим знаком.  Ці обставини визнав в судовому засіданні і
позивач. В силу  ст.  109 ЗК України дерева,  які стоять на межі суміжних земельних ділянок
... належать власникам цих ділянок у рівних частинах. Кожен із сусідів має
право вимагати ліквідувати дерева,  які
стоять на спільній межі. Протоколом судового огляду на місці встановлено,  що біля подвір'я ІНФОРМАЦІЯ_1 лежить половина
деревини із спиляної акації,  яку
останній забирати не бажає. За таких обставин вимоги в

9

частині стягнення з ОСОБА_2 1563 гривень 34 копійок вартості дере&ини
акації діаметром 70 см до задоволення не підлягають. Вимоги про стягнення з
ОСОБА_2 1939 гривень вартості металевого та дерев'яного паркану (а.с. 55) не
підлягають до задоволення з таких підстав.

Протоколом огляду на місці встановлено,  що демонтована загорожа ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  виготовлена з металевої сітки,  знаходиться на території його подвір'я. На
території його земельної ділянки також знаходяться металеві та старі
залізобетонні стовпчики від даної загорожі. Доводи позивача,  що матеріали загорожі прийшли у непридатний
стан не підтвердилися,  оскільки з таких
же матеріалів виготовлена частина паркану,
встановлена позивачем на місці закінчення загорожі ОСОБА_2 Крім
цього,  позивач не надав суду ніяких
доказів щодо існування дерев'яного паркану,
його вартості,  переліку
матеріалів з котрих він був виготовлений. Суд також не може не звернути
увагу,  що на даний час між ділянками
влаштована нова загорожа,  а тому
вважає,  що витрати на роботу по
встановленню ще одного паркану є зайвими.

В судовому засіданні сторони визнали ті обставини,  що відповідачка на даний час убрала гній,  який був складений біля її загорожі,  а тому в задоволенні вимог щодо зобов'язання
її перенести гноєзвалище від загорожі необхідно відмовити. Вимоги позову в
частині перенесення кліток з кролями на відстань не меншу ніж 20 метрів від
будинку ОСОБА_1не ґрунтується на законі,
а з листа Яготинської районної санітарно -епідеміологічної станції
вбачається,  що розміри санітарно -
захисної зони від кролячих кліток розміщених на приватній,  присадибній території до житлової
забудови,  державними санітарними нормами
не нормуються.

В судовому засіданні встановлено,  що відповідачка знищенням зелених насаджень
завдала ОСОБА_1 матеріальну шкоду та порушила його права власника. Останній
зазнав моральні страждання та йому була завдана також моральна шкода.
Враховуючи глибину духовних страждань позивача,
ступінь вини відповідачки,
суд,  виходячи з вимог
розумності,  оцінює моральну шкоду
завдану позивачеві в 2000 гривень,  а
решту вимог в тій частині вважає безпідставною.

Керуючись  ст.  ст. 10,
60, 212,  209, 218 ЦПК
України,  103,  109,
107, 152 ч.2 ЗК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та про відшкодування моральної та матеріальної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 592 гривні 32 копійки матеріальної шкоди,  2000 гривень моральної шкоди,  150 гривень витрат за послуги адвоката,  250гривень за проведення експертизи,  51 гривню державного мита,  а також 30 гривень витрат на інформаційне -
технічне забезпечення розгляду справи,  а
в решті позовних вимог відмовити.

10

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний
суд заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.