Справа
№2-2262/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2007
року Ленінський районний суд М.Кіровограда у складі:

головуючої
судді: Іванової Л.А. при секретарі: Чернезі М.М. за участю позивача: ОСОБА_1.
представника позивача ОСОБА_3 та відповідача: ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М.Кіровограді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про участь у додаткових витратах на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення додаткових витрат на навчання дитини,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29 жовтня 1993 року з відповідача стягнуто аліменти на її
користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 25% мінімальної заробітної
плати щомісяця, до повноліття дитини.

Крім
того, зазначила, що згідно з наказом директора Кіровоградського кооперативного
коледжу економіки і права ім. М.П. Сая від 11 травня 2007 року №106-1/01 донька
ОСОБА_4 зарахована студенткою першого курсу денної форми навчання правознавчого
факультету за спеціальністю правознавство освітньо-кваліфікаційного рівня -
молодший спеціаліст, в зв»язку з чим, позивач, як законний представник, 11
червня 2007 року уклала від імені доньки ОСОБА_4з адміністрацією коледжу
договір за №9701, відповідно до умов якого зобов»язувалася виплатити коледжу
поетапно за навчання доньки 16 100 грн. 00 коп., в зв»язку з чим просить
стягнути з відповідача додаткові витрати на навчання доньки ОСОБА_4 у
зазначеному вище навчальному закладі в розмірі 1/2 частини вартості всієї
оплати, а саме: 8 050 грн. 00 коп., поетапно, згідно з встановленим коледжом
графіком.

Під час
судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримала, пославшись на
обставини, викладені в позовній заяві, уточнила позовні вимоги та просила
стягнути з відповідача додаткові витрати на навчання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини вартості всієї оплати - 8050 грн. одним
платежем.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд
відмовити позивачу в задоволенні позову, вказуючи на те, що позивачем не
доведена жодними належними доказами наявність особливих обставин, які можуть
слугувати підставами для стягнення з нього коштів у сумі 8050 грн., оскільки
жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що той із батьків, який
проживає окремо, зобов»язаний оплачувати половину будь-яких витрат, які
виникатимуть внаслідок прийняття іншим із батьків довільного рішення щодо
дитини. Крім того, заперечуючи позовні вимоги, зазначив, що законом визначено,
що підставами для додаткових витрат мають бути саме «особливі обставини» -
тобто обставини об»єктивного, незалежного від волі батьків характеру, які
свідчать про здібності дитини, хворобу та ін.

Зазначає, що він
не має об»єктивної можливості оплачувати будь-яку частину навчання його доньки
ОСОБА_4, так як він перебуває на обліку в центрі зайнятості, його скрутний
матеріальний стан, стан здоров»я, сплата аліментів й так не дозволяє належним
чином забезпечувати свою сім»ю.

Заслухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та з»ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з
наданими по справі доказами судом встановлено, що сторони від шлюбу мають
неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, зареєстрованим в Палаці новонароджених м.
Кіровограда, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблений запис за
НОМЕР_2(а.с.40).

Сімейні
відносини між сторонами припинені з 04 вересня 1995 року, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3(а.с.28).

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 1993 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 25% мінімальної
заробітної плати щомісячно, починаючи з 26 жовтня 1993 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2,
(а.с.6).

Відповідно
до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

Розмір
участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору
визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові
витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх
фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом
також встановлено, що відповідно до повідомлення №Пд-1су Кіровоградського
кооперативного коледжу економіки і права ім. М.П. Сая Кіровоградської обласної
спілки споживчих товариств рішенням приймальної комісії ОСОБА_4 зарахована
студенткою першого курсу згідно з наказом від 31 травня 2007 року за №106-1/01
на денну форму навчання правознавчого факультету за спеціальністю правознавство
освітньо-кваліфікаційного рівня - молодший спеціаліст. (а.с.3).

Відповідно
до довідки від 05 вересня 2007 року №271 ОСОБА_4 з 01 вересня 2007 року є
студентом Кіровоградського кооперативного коледжу економіки і права ім. М.П.
Сая групи ПВд-07-19 денного відділення. Тривалість навчання з 01 вересня 2007
року по 30 червня 2011 року, (а.с.22).

Відповідно
до договору №9701 від 11.06.2007 року про підготовку молодшого спеціаліста (на
основі базової загальної середньої освіти) та договору №1701 від 11.06.2007
року про підготовку молодшого спеціаліста (на базі повної загальної середньої
освіти) загальна вартість навчання становить 16 100 грн. 00 коп., в тому числі
вартість навчання на основі базової загальної середньої освіти (за перший курс)
становить 3 500 грн. 00 коп. та на базі повної загальної середньої освіти
становить 12 600 грн. 00 коп. (а.с. 4, 5).

Зазначені
вище договори про підготовку доньки молодшим спеціалістом укладені позивачем по
справі ОСОБА_1. з Кіровоградським кооперативним коледжом економіки і права ім.
М.П. Сая, яка, при їх укладанні, діяла як законний представник від імені доньки
ОСОБА_4. та саме позивач взяла на себе зобов"язання оплачувати навчання доньки
ОСОБА_4.

Відповідно
до фотокопій квитанцій №12 від 11 червня 2007 року, №55 від 31 серпня 2007 року
та №979984.18.2 від 02.10.2007 року позивачем сплачено 1 200 грн. 00 коп., 300
грн. та 300 грн. відповідно за навчання доньки ОСОБА_4.

Відповідно
до ч.3 ст.150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

При
цьому частина 1 статті 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини
вирішується батьками спільно.

Як
пояснила в судовому засіданні позивач, питання про можливість вступу їх
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до навчального закладу після закінчення нею 9-ти
класів обговорювалося з відповідачем по справі, на що він не заперечував, і,
більш того, погодився сплачувати половину вартості навчання доньки, однак коли
донька успішно здала вступні іспити і в травні, 2007 року була зарахована
студенткою 1-го курсу навчального закладу, в той час, коли ще учні в школі лише
готувалися до здачі вступних іспитів, що в свою чергу свідчить про здібності
дитини, відповідач відмовився приймати будь-яку участь у витратах,
пов"язаних з оплатою вартості навчання.

Доводи
позивача підтвердила в судовому засіданні і неповнолітня ОСОБА_4., яка, будучи
допитана в якості свідка в присутності педагога пояснила, що при розмові з
батьком в 2006 році, вона повідомила йому про намір відвідувати підготовчі
курси з наступним вступом до навчального закладу після закінчення 9-ти класів,
на що батько - відповідач по справі, погодився та пообіцяв, що буде сплачувати
половину вартості її навчання, однак, після того, як її було зараховано
студенткою 1-го курсу денного відділення згаданого вище навчального закладу на
комерційній основі, - батько відмовився оплачувати вартість її навчання,
мотивуючи свою відмову тим, що він своєї згоди не надавав, можливість вступу до
навчального закладу вирішувалася без його участі, він не працює, а тому не має
будь-яких фінансових можливостей оплачувати вартість навчання.

Зазначені
вище доводи відповідач по справі в судовому засіданні заперечував, пояснюючи,
що він завжди був прихильником того, щоб донька закінчила 11 класів, після чого
вступила до вищого навчального закладу, в т. ч.1 на державній основі, згоди на
навчання доньки після закінчення 9-ти класів він не давав, питання вступу
доньки до навчального закладу з ним не обговорювалися, а рішення про навчання
доньки було прийнято в односторонньому порядку позивачем по справі.

Відповідно
до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд
вважає, що позивачем не доведена жодними належними доказами наявність особливих
обставин, при цьому суд вважає, що навчання неповнолітньої ОСОБА_4. в
навчальному закладі на платній основі не є особливою обставиною, у додаткових
витратах в зв"язку з якою відповідач відповідно до ст.185 СК України
зобов'язаний брати участь. Необтяжене особливими обставинами платне навчання
дитини не може бути визнано підставою для притягнення до участі у витратах на
навчання відповідача.

Доводи
позивача про те, що додаткові витрати на навчання є витратами на розвиток
здібностей дитини, не заслуговують на увагу, оскільки доказів, які б
підтверджували здібності дитини за обраною для їх можливого розвитку
спеціалізацією відсутні, при цьому суд погоджується з доводами відповідача про
те, що підставами для участі у додаткових витратах на дитину мають бути саме
особливі обставини, тобто обставини об"єктивного, незалежного від волі
батьків характеру, які свідчать про здібності дитини.

Здібності - це
природна обдарованість, талановитість.

Отримання
звичайної освіти до цих якостей людини не відноситься.

Відповідно
до ст.53 Конституції України громадяни мають право безоплатно здобути вищу
освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Проте,
як видно з матеріалів справи, правом на безоплатну освіту неповнолітня ОСОБА_4.
не скористалася. Позивач уклала договір на підготовку її доньки молодшим

спеціалістом з
навчальним закладом та взяла на себе зобов'язання сплачувати навчання доньки,
не порадившись з відповідачем, чи має він можливість надавати їй допомогу на
платне навчання дитини.

Відповідач
на даний час не працює, перебуваючи з 26 грудня 2006 року на обліку в центрі
зайнятості як безробітний, його дохід за період з 26 грудня 2006 року по 31
липня 2007 року становить 2 885 грн. 05 коп. (а.с. 20), згідно з довідкою
поліклінічного відділення третьої міської лікарні м. Кіровограда №5666 від
25.09.2007 року має хронічні захворювання, сплачує аліменти на утримання доньки
ОСОБА_4, що не заперечується позивачем.

Крім
того, спеціальною нормою закону, а саме ст.199 СК України передбачено, що у
випадку навчання повнолітньої дитини, за умови наявності можливості у батьків
існує лише обов"язок її утримання (сплати аліментів) до досягнення 23-х
років, але не обов"язок оплати вартості навчання.

Враховуючи
викладене вище, суд прийшов до висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання неповнолітньої доньки
ОСОБА_4. не грунтуються на нормі закону, в зв"язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На
підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України
від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення
аліментів", ст.185 Сімейного кодексу України,ст.ст.10,11,209,214,215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат в розмірі
8050 грн. 00 коп. на навчання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі до суду
першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.