Справа № 2-334/2007 рік
Машівський районний суд Полтавської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007
року. Машівський районний суд Полтавської області

в складі:

головуючого -
судді                                                   Кравець
С .В.

при секретарі                                                              Кульчицькій
І.М.

з участю:
позивача                                                     ОСОБА_1

представника
відповідача                                         ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_3про поділ майна подружжя та витребування майна із чужого
незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

09
серпня 2007 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на
те, що 21 жовтня 2000 року уклала шлюб з відповідачем, який 09.10.2006 року був
розірваний, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу, але після його
розірвання помирилися з відповідачем і проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу по АДРЕСА_1. За час спільного проживання придбали набір меблів для
спальні «Соня» - 1600 грн., моторолер - 5000 грн., відеокамеру «Соні» - 1650
грн. Також, відповідач не повертає речі позивачки та її доньки, а тому вона
просить суд також їх витребувати. Оскільки, відповідач не бажає добровільно
поділити майно, а тому позивач просить в судовому порядку розділи спільно
нажите майно, виділивши їй набір меблів для спальні та витребувати речі з
чужого незаконного володіння. Крім цього, незаконними діями відповідача
позивачці заподіяна моральна шкода, яка виразилась в приниженні честі і
гідності в зв'язку з позбавленням частки у майні, що змушує її страждати та
докладати додаткових зусиль для придбання одягу, а тому вона просить стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі 1 700 грн. та судові витрати.

12.09.2007
року позивач змінила свої вимоги і просить стягти з відповідача на її користь
вартість демісезонних чобіт, які коштують 350 грн. та 300 грн. за столовий сервіз.,
залишити їй в користування набір меблів для спальні «Соня», а відповідачу
моторолер та відеокамеру та стягти з відповідача моральну шкоду в розмірі 1700
грн. та судові витрати.

В
судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні своїх позовних вимог, з
підстав викладених у позовній заяві.

Представник
відповідача позов визнає частково, не заперечує проти передачі позивачці набору
меблів для спальні «Соня», а відповідачу залишити моторолер, заперечує
придбання за час спільного проживання відеокамери , заперечує той факт, що у
відповідача були речі позивачки на суму 650 грн. та заподіяння їй в зв'язку з
цим моральної шкоди.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Судом
встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач та відповідач перебували
у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2000 року по 09 жовтня 2006 року, що
стверджується актовими записами про шлюб та про розірвання шлюбу (а. с. 22, 23
). Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження ( а.
с. 10 ). За час спільного проживання, а саме 12.08.2005 року придбали спальню
«Соня» вартістю 1 600 грн., що стверджується копією товарного чеку ( а. с. 9 )
та влітку 2006 року моторолер - вартістю 5000 грн.

В
судовому засіданні позивачка стверджувала, що у відповідача залишились її речі,
які він відмовився їй передати, а саме: демісезонні чоботи, які вона придбала в
кінці весни 2007 року за 350 грн. та столовий сервіз вартістю 300 грн., який 10.05.2007р.
подарувала їй на день народження мама. В зв'язку з тим, що відповідач не
передав їй вказаних речей їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у
неможливості забрати свої речі та сорому перед дитиною та іншими людьми, якого
вона зазнала внаслідок виклику до будинку відповідача працівників міліції.
Також стверджувала, що спільно з відповідачем 30-31.12.2006 року придбала
відеокамеру «Соні».

2

Представник
відповідача категорично заперечує придбання спірної відеокамери взагалі, крім
цього, пояснив, що якщо навіть вона і була придбана в цей період, то сторони на
той час у шлюбі не перебували. Також спростовує наявність у відповідача речей,
вартість яких просить стягнути відповідачка, крім цього вказав, що як власник
будинку цих речей ніколи не бачив.

Відповідно
до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з
ч.1 ст. 70 цього Кодексу - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно
до ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України - майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно
до ч.2 ст. 71 цього Кодексу - неподільні речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Таким
чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов ОСОБА_1 в частині поділу майна частково знайшов своє підтвердження в
судовому засіданні, а тому варіант поділу майна в ході якого набір меблів
залишається у позивачки, а моторолер у відповідача не порушує нічиїх прав та
інтересів.

Пояснення
позивачки про придбання спільно з відповідачем відеокамери «Соні», того, що у
зникненні її речей, а саме: демісезонних чобіт - вартістю 350 грн. та столового
сервізу - вартістю 300 грн. винен відповідач, та що їй в зв'язку з
неповерненням речей було завдано моральної шкоди, суд не бере до уваги,
оскільки в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження таких
пояснень, вказаних вимог позивачка не довела, чим не виконала вимоги ст. 10 ЦПК
України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В
зв'язку з цим суд вважає, що в задоволенні цих позовних вимог їй необхідно
відмовити за недоведеністю.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України - якщо вимоги позивача задоволені частково, то судові
витрати стягуються з відповідача відповідно до задоволеної частини позовних
вимог.

Таким
чином, сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 16 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 10 грн. та витрати
на правову допомогу в розмірі 69, 33 грн. підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_3про поділ майна подружжя та витребування майна із чужого
незаконного володіння - задоволити частково.

Розділити
спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1та ОСОБА_3, виділивши ОСОБА_1набір меблів
для спільні «Соня» вартістю 1600 грн., а ОСОБА_3моторолер вартістю 5000 грн.

В іншій частині
позовних вимог -відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1понесені нею витрати по сплаті судового збору в
розмірі 16 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в розмірі 10 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 69, 33 грн., а
всього 95,33 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.