Справа №2-4840/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
листопада 2007 року                                                                         М.  Харків

Комінтернівський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого                  -           судді Буцький В.В.

при секретарі                  -          Пономаренко Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  виконавчого комітету
Комінтернівської районної ради м.
Харкова про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. та
виконавчого комітету Комінтернівської районної ради м.  Харкова,
в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок
площею 1527, 7кв.м. ,  який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те,  що на підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку від 30 листопада 2006 року вона є власницею житлового будинку
з обслуговуючими його будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений
будинок розташовано на земельній ділянці розміром 1140 кв.м. ,  що зареєстрована на підставі Рішення
Комінтернівського РВК від 12.11.1953 року № 37.

04
березня 2006 року між нею та відповідачкою було укладено договір комісії №
1,  відповідно до умов якого,  відповідачка зобов"язалася за її,  позивачки,
рахунок виконати дії спрямовані на реконструкцію вказаного житлового
будинку,  а саме: замовити проект
будівництва,  погодити його у
встановленому законом порядку,  отримати
дозвіл на проведення реконструкції,
знайти підрядника,  який виконає
роботи з реконструкції,  здати будинок у
експлуатацію та передати його позивачеві. Однак відповідачка розпочала
реконструкцію будинку незаконно,  без
погодженого у встановленому порядку проекту будівництва та без дозволу на
виконання будівельних робіт. В результаті дій відповідачки,  на місці її будинку з її матеріалів та за її
рахунок було створено новий будинок,
площа якого,  відповідно до
технічного паспорту,  складає 1527, 7
кв.м. ,  і який є самочинним
будівництвом.  Недотримання відповідачкою
умов договору створює загрозу її праву власності,  оскільки за умов неотримання дозволу на
будівництво,  вказана будівля споруджена
незаконно,  отже не може бути здана в
експлуатацію.

Позивачка
ОСОБА_1.  в судовому засіданні просила
визнати за нею право власності на житловий будинок площею 1527, 7кв.м. ,  який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1.  підтримав,
просив суд визнати за позивачкою право власності на вищезазначений
житловий будинок.

Відповідачка
ОСОБА_2.В судовому засіданні позов визнала.

Представник
відповідача - виконавчого комітету Комінтернівської районної ради м.  Харкова проти позову заперечував,  посилаючись на те,  що зазначені житловий будинок не було
прийнято до експлуатації у встановленому законом порядку,  а також не було пройдено процедуру збереження
самочинно реконструйованого об'єкту відповідно до порядку вирішення питань
пов'язаних із самочинним будівництвом.

Суд,  перевіривши матеріали справи,  вислухавши пояснення і доводи сторін,  вважає,
що позовні вимоги є обгрунтованними та підлягають повному задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено,  30 листопада 2006 року на
підставі договору купівлі-продажу житлового будинку,  посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 ,  р.№ 7980,
позивачка набула право власності на житловий будинок,  з обслуговуючими його будівлями та спорудами,  що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Будинок
з обслуговуючими його будівлями та спорудами розташовано на земельній ділянці
розміром 1140 кв.м.

Зазначена
земельна ділянка зареєстрована на підставі рішення Комінтернівського РВК
12.11.1953 р. № 37 і знаходиться у користуванні позивачки.

04
березня 2006 року між ОСОБА_1.  та
ОСОБА_2. укладено договір комісії № 1,
відповідно до умов якого,  відповідач
зобов'язався від свого імені та за рахунок позивачки виконати дії

спрямовані
на будівництво житлового будинку до стадії готовності об"єкту до здачі в
експлуатацію,  а саме: замовити проект
будівництва; погодити його у встановленому законом порядку; отримати дозвіл на
виконання будівельних робіт; знайти підрядника,
який виконає роботи з реконструкції; здати будинок в експлуатацію та
передати його позивачеві.

Відповідно
до акту огляду площадки реконструкції та будівництва житлового будинку,  що припускається,  від 04.12.2006 року,  одноповерховий цегловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1  знаходиться в аварійному стані,  реконструкція будинку неможлива.

В
результаті дій відповідача за рахунок позивачки з її матеріалів побудовано
новий будинок,  площа якого відповідно до
технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1,  виготовленого станом на 23.10.2007 року,  складає 1527.7 кв.м.

21
травня 2007 року постановою Державної санітарно-епідеміологічної служби України
№ 276 було на позивачку накладено штраф за здійснення будівництва без
узгодження з органами держсаннагляду.

Відповідно
до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства Держземінспекції
України від 19.07.2007 р.,  при будівництві житлового будинку
порушень земельного законодавства з боку ОСОБА_1.  не виявлено.

Відповідно до 331 ЦК
України,  право власності на нову
річ,  яка виготовлена (створена)
особою,  набувається нею,  якщо інше не встановлено договором або
законом.  Особа,  яка виготовила (створила) річ зі своїх
матеріалів на підставі договору,  є
власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові
будинки,  будівлі,  споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Згідно  ст.  16
ЦК України,  кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть бути,
зокрема,  визнання права.

Відповідно
до  ст.
375 ЦК України,  власник земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється
ним за умови додержання архітектурних,
будівельних,  санітарних,  екологічних та інших норм і правил,  а також за умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням.
Правові наслідки самочинної забудови,
здійсненої власником на його земельній ділянці,  встановлюються статтею 376 ЦК України.

Згідно  ст.
376 ЦК України,  житловий
будинок,  будівля,  споруда,
інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом,  якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці,  що не була відведена
для цієї мети,  або без належного дозволу
чи належно затвердженого проекту,  або з
істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно
до Висновку ТОВ «Модулор-сервіс» про стан будівельних конструкції житлового
будинку та визначення можливості його експлуатації за адресою : АДРЕСА_1,  експлуатація житлового будинку по АДРЕСА_1
можлива,  будинок знаходиться в
нормальному технічному стані та є придатним для надійної експлуатації. Технічні
рішення,  прийняті при будівництві
житлового будинку відповідають вимогам діючих норм та правил державних
стандартів,  протипожежних норм та
безпеки для життя та здоров"я мешканців.

Відповідно
до ч.5  ст.  376 ЦПК України,  на вимогу власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,  яке самочинно збудовано на ній,  якщо це не порушує права інших осіб.

При
здійснені будівництва ОСОБА_1.  всі
перераховані вище умови виконані ,
побудова житлового будинку інтереси інших громадян не порушують,  тому за ОСОБА_1.  необхідно визнати право власності на
зазначений будинок.

На
підставі викладенного та керуючись
ст.  ст.  3, 10,
27,  31,  60,
88,  118,  119,
209,  212,  292,
294 ЦПК України та  ст.  ст. 16,
331,  375,  376 ЦК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок площею 1527, 7 м. кв.,  який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.