Справа №2-239 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
жовтня 2007 року                                                                    смт.
Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у
складі:

головуючого:                                                       О.Ю.Максименко

при
секретарі:                                                      Н.П.Літвіновій

за
участю представника позивача:                    ОСОБА_4

за
участю представника відповідача:                ОСОБА_5

за
участю представника третьої особи:             ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про
визнання спадкоємцем за заповітом, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. про визнання спадкоємцем за заповітом..

В обгрунтування своїх вимог позивач указала,ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер її чоловік, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, який мешкав
уАДРЕСА_1. 3 11 березня 1996 року і по день смерті ОСОБА_7разом із ним
проживала та була прописана позивач, його дружина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження. 18 вересня 1997 року ОСОБА_7 був складений заповіт на випадок своєї
смерті, який був посвідчений Олексіївською сільською Радою, реєстровий номер
64, та який не відмінено та не змінено, про що є відповідний службовий запис
секретаря Ради на заповіті. Згідно даного заповіту на випадок своєї смерті
ОСОБА_7 усе своє майно, рухоме та нерухоме, де воно б не знаходилось заповідав своїй
дружині ОСОБА_1.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина за місцем
його проживання, яка складається із будинку із господарськими будівлями в АДРЕСА_1, грошового внеску у Ощадбанку №3316, земельної ділянки
площею 3,7170 га, майнового паю колишнього КСП „Шлях Леніна" на суму 4277
гривень.

При звернені в письмовій формі до Білокуракинської
Державної нотаріальної контори представника позивача ОСОБА_9., яка представляє її інтереси на підставі доручення, було
надано письмову відповідь, що „заповіт, посвідчений виконкомом Олексіївської
сільської Ради 18 вересня 1997 року, реєстровий номер 64 на ім'я гр. ОСОБА_1,
був оформлений не належним чином з порушенням чинного законодавства, а саме ст.
56 Закону України

2

„Про нотаріат", п.35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України".
Невідповідність вищевказаного заповіту нотаріус Білокуракинської державної
нотаріальної контори пояснює тим, що відсутні деякі написи на заповіті, які
повинна була зробити посадова особа Олексіївської сільської Ради при складанні
заповіта, а саме, що „посадова особа виконавчого комітету при посвідченні
заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статті 535 Цивільного кодексу.
Зміст цієї статті не роз'яснюється у випадку, якщо предметом заповіту є тільки
вклад у кредитній установі". На момент смерті ОСОБА_7та на даний час
уАДРЕСА_1 мешкала та мешкає його мати ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, яка
має право на обов'язкову частку в спадщині.

Зважаючи на ці обставини Білокуракинською Державною
нотаріальною конторою позивачеві було запропоновано звернутися до суду про
визнання заповіту дійсним. Однак, враховуючи, що дійсність заповіту ніхто не
оспорював, позивач просить визнати її спадкоємцем за заповітом з урахуванням
вимог ст.535 ЦК України в редакції 1963
року, яка діяла на момент складання заповіту, та ст.1241 ЦК України в редакції
2003 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, про право на обов'язкову
частку у спадщині.

В судовому засіданні представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити та надав аналогічні
пояснення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав
суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнав в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2. в судовому засіданні
позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи,
державної нотаріальної контори Білокуракинського району Луганської області в судовому засіданні позов визнав повністю і не
заперечував проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі
кожний окремо і в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_5р. помер ОСОБА_7 (а.с.9). З 11
березня 1996 року і по день смерті ОСОБА_7разом із ним проживала та була
прописана його дружина ОСОБА_8, що підтверджується довідкою Олексіївської
сільської Ради №522 виданою 20 лютого 2006 року (а.с.8). Після смерті
спадкодавця відкрилась спадщина за місцем його проживання, яка складається із
будинку із господарськими будівлями в АДРЕСА_1 (а.с.14), грошового внеску у
Ощадбанку №3316 )а.с.18), земельної ділянки площею 3,7170 га, майнового паю
колишнього КСП „Шлях Леніна" на суму 4277 гривень (а.с.19-21). 18 вересня
1997 року ОСОБА_7 був складений заповіт на випадок своєї смерті, який був
посвідчений Олексіївською сільською Радою, реєстровий номер 64 (а.с.7). При звернені до Білокуракинської
Державної нотаріальної контори позивачеві було надано письмову відповідь, що
„заповіт, посвідчений виконкомом Олексіївської сільської Ради 18 вересня
1997 року, реєстровий номер 64 на ім'я гр. ОСОБА_1, був оформлений не належним
чином з порушенням чинного законодавства". А саме, не було витримано
вимоги п.35 „Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими
особами виконавчих комітетів сільських, селищних,   міських
Рад   народних   депутатів
України",    що   „посадова
особа

3

виконавчого комітету при посвідченні заповіту зобов'язана
роз'яснити заповідачу зміст статті 535 Цивільного кодексу (в редакції 1963р.,
який діяв на той момент). Зміст цієї статті не роз'яснюється у випадку, якщо
предметом заповіту є тільки вклад у кредитній установі".

Відповідно до ст. 541 ЦК України в редакції 1963 року, який
діяв на момент складання заповіта померлим, «заповіт повинен бути
укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення,
підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений». Цивільний кодекс
України та „Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів
України" не передбачала обов'язковість внесення до заповіту запису, щодо
роз'яснення ст. 535 ЦК України в редакції 1963 року, а також недійсність
заповіту у разі відсутності такого запису.

Оскільки мати померлого ОСОБА_7ОСОБА_2.ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.,
яка проживає в АДРЕСА_1 яка відповідно до ст. 1241 ЦК України (в редакції 2003
року) та ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року) (на момент складання
вищевказаного заповіту) має право на обов'язкову частку в спадщині, суд вважає,
що відсутність запису про роз'яснення ст. 535 ЦК (в редакції 1963 року) у
заповіті посвідченому виконкомом Олексіївської сільської Ради 18 вересня 1997
року, реєстровий номер 64 на ім'я ОСОБА_1 не позбавляє її права на обов'язкову
частку у спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, її сина, а також не суперечить нормам чинного цивільного
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 535 ЦК України (в редакції 1963р.), ст.ст. 1223, 1233, 1241,
1247, 1268 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_8 спадкоємцем за заповітом, посвідченим
виконкомом Олексіївської сільської Ради 18.09.1997р., реєстровий номер 64 після
смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5р. з урахуванням вимог ст.535 ЦК України (в редакції 1963р.) та ст.1241 ЦК України (в реакції 2003р) про право на обов'язкову частку
у спадщині.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги протягом
10 днів з дня проголошення рішення, а також апеляційної скарги в строк 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.