Справа №2-1412/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
грудня 2007 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у
складі; головуючої судді Ротар М. М. ,
при секретарі Попенко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Вознесенському районі Миколаївської області ( далі - відповідач - 1) та
ОСОБА_2 ( далі відповідач - 2) про відшкодування шкоди працівнику в зв'язку з
ушкодженням здоров'я,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2007
року позивач ОСОБА_1  звернувся до суду з
позовною заявою до відповідачів про відшкодування шкоди працівнику в зв'язку з
ушкодженням здоров'я. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,    позивач зазначив,    що він з 09.06.2006 року по 07.06.2007 року
працював на посаді апаратника в цеху сушки ОСОБА_2. 30.04.2007 року при
виконанні трудових обов'язків він отримав травму очей,    а саме за розпорядженням майстра цеху
готував розчин каустичної соди,    при
перемішуванні бризки розчину потрапили йому в очі. 30.04.2007 року позивач
звернувся до Вознесенської ЦРЛ,    та
йому було виписане направлення до Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні,    де він проходив курс лікування з 02.05.07
по 09.05.07 року,    який був продовжений
у Вознесенській ЦРЛ з 10.05.2007 року по 07.06.2007 року. Згідно виписки з
амбулаторної карти зір позивача на той час погіршився на сорок відсотків. За
час лікування позивачем були придбані ліки на загальну суму 496,   00 грн.,
яку позивач просить стягнути з Відповідача -1. Крім цього позивачу була
завдана моральна шкода,    яку він оцінює
в 10000,   00 грн. і просить стягнути цю
суму з Відповідача -2.

В судовому
засіданні позивач збільшив позовні вимоги,
просив стягнути з Вознесенського відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань 496,   00 грн. витрат на
лікування,    з ОСОБА_2 10000,   00 грн. моральної шкоди,    а також зобов'язати відкрите акціонерне
товариство «Вознесенський сиркомбінат» надати позивачу направлення для
проходження медико-соціальної експертизи.

Представник
позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав повністю.

Представник
відповідача Вознесенського відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних  захворювань
позовні  вимоги  не
визнав  в  повному
обсязі,    - посилаючись на їх
необґрунтованість.

2

Представник
відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав в повному обсязі,    зазначив,
що шкода позивачу завдана внаслідок порушення ним трудової виробничої
дисципліни.

Вислухавши
пояснення позивача,    представників
сторін,    заслухавши пояснення свідків,    дослідивши та оцінивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів,    з врахуванням вимог  ст.  60
ЦПК України,    суд встановив,    що позивач ОСОБА_1  працював апаратником цеху сушки ОСОБА_2 з
09.06.2006 року по 07.06.2007 року,    що
підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1. Відповідно до вищезазначеного
документа позивач був звільнений з 07.06.2007 року за  ст.  36
КЗпП України,    за згодою сторін.

30.04.2007
року о 02-00 годині позивач ОСОБА_1  під
час роботи у цеху в нічну зміну готував розчин для розкислювання білку і ним
була отримана травма очей. Ці обставини підтверджуються наявним в матеріалах
справи Актом про нещасний випадок ,
пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 04.05.2007 року. Відповідно до
якого позивач готував розчин для розкислювання білку і в наслідок порушення ним
п.5 інструкції №3 та п.3 інструкції №4 з охорони праці отримав хімічний опік
рогівки та слизової оболонки. Крім цього відповідно до вищезазначеного Акту
було встановлено,    що причиною
нещасного випадку виявилося порушення в тому числі і позивачем законодавства
про охорону праці,    а саме  ст. 14 «Про охорону праці»,    яка передбачає,    що працівник зобов'язаний дбати про
особисту безпеку,    знати і виконувати
вимоги нормативно-правових актів з охорони праці.

Законом
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання,    які спричинили втрату працездатності»
передбачений обов'язок Фонду соціального страхування відшкодовувати витрати на
медичну допомогу,    в тому числі
придбання ліків,    якщо потреба в них
визначена висновком МСЕК. При цьому,
витрати на зазначені цілі повинні бути підтверджені відповідними
документами ( оформлені належним чином рецепти,    довідки,
виклики,    або рахунки,    касові чеки та інше).

При
цьому відповідно до  ст. 30
вищезазначеного Закону ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється
МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Огляд
потерпілого проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на
виробництві,    направлення
лікувально-профілактичного закладу або роботодавця,    або робочого органу виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Таким чином
враховуючи положення  ст. 30 Закону та
п.3 Постанови КМУ від 04.04.1991 року № 221 «Про затвердження порядку
організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності»,    яка передбачає,    що направлення для огляду хворого у МСЕК
видається лікарсько-консультаційною комісією відповідного
лікувально-профілактичного закладу за
формою  затвердженою МОЗ  після
клінічних досліджень,     суд  вважає

3

необгрунтованим
посилання позивача на неможливість отримання висновку МСЕК в зв'язку з
тим,    що відповідач ОСОБА_2
відмовляється надати йому таке направлення.

Враховуючи
вищевикладене,    а саме відсутність
висновку МСЕК а також те,    що позивачем
ненадані докази,    якими він обґрунтовує
свої позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача -1 витрат на придбання
ліків під час лікування в Миколаївській обласній офтальмологічній лікарні на
суму 202,   95 гривень,    оскільки в матеріалах справи відсутні будь
- які довідки,    рецепти або виписки з
амбулаторної карти позивача,    які б
свідчили про призначення,    назву та
необхідність придбання цих ліків,
відповідно до наявних в матеріалах справи фіскальних чеків. Що
стосується витрат позивача на проїзд до Миколаєва та до Вознесенська,    то ці позовні вимоги взагалі не підтверджені
жодним доказом.

На думку
суду не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з Відповідача -1
витрат,    які позивач зазнав під час
лікування у Вознесенській ЦРЛ на загальну суму 237,   10 гривень,    так як відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» підставою для забезпечення
Відповідачем -1,    потерпілого
лікарськими засобами є рішення медико-соціальної експертної комісії. Такого
доказу позивачем не надано.

Таким
чином,    з зазначених підстави,    суд приходить до висновку,    що позовні вимоги про стягнення з
Відповідача -Івитрат,    пов'язаних із лікуванням
виробничої травми очей на суму 496 гривень задоволенню не підлягають у зв'язку
з їх недоведеністю.

Що
стосується позовних вимог про стягнення з Відповідача -2 завданої позивачу
моральної шкоди,    то в цій частині суд
приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог,    при цьому суд виходить з наступного.

Відповідно
до  ст.
237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі,    якщо порушення його законних прав призвели
до моральних страждань,    втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Аналізуючи
вищезазначену статтю,    суд приходить до
висновку,    що обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови,    що моральні страждання працівника,    або втрата ним нормальних життєвих
зв'язків,    або необхідність додаткових
зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав
працівника.

Відповідно до
частини другої статті 4 Закону України "Про охорону праці" в редакції
від 21 листопада 2002 року державна політика в галузі охорони праці
базується,    зокрема,    на принципах пріоритету життя і здоров'я
працівників,    повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань.

4

В судовому засіданні було
встановлено та підтвердилося матеріалами справи,    що однією з причин нещасного випадку,    відповідно до п.6 Акту від 04.05.2007 року
було недостатній контроль з боку майстра за виконанням робіт позивача,    таким чином враховуючи вищевикладене,    суд приходить до висновку,    що Відповідачем -2 порушені законні права
позивача на безпечні умови праці.

Але
враховуючи те,    що моральні страждання
працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків,    або необхідність для працівника додаткових
зусиль для організації свого життя,    повинні відповідно до  ст. 60 ЦПК України бути належно
доведені,    а позивачем не надані
докази,    які б підтверджували ці
обставини,    суд враховуючи обставини
справи вважає за можливим частково задовольнити позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди в сумі 100 гривень.

Не
підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання Відповідача - 2 надати
позивачу направлення для проходження ним медико-соціальної експертизи в
Вознесенській МСЕК у зв'язку з їх безпідставністю.

Відповідно
до вимог,    передбачених п.3З  ст.  4
Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21.01.2003
року ( з послідуючими змінами та доповненнями),    Фонд соціального страхування підлягає
звільненню від сплати державного мита. Також,
за аналогією,    суд вважає за
можливе звільнити його від сплати витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи.

Відповідно
до  ст. 4 Декрету КМУ «Про держане мито»
та  ст.
81 ЦПК України позивач звільнений від сплати державного мита та витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Враховуючи
положення ч.3  ст.  81 ЦПК та ч.3
ст.  88 ЦПК України з відповідача
ОСОБА_2 суд вважає необхідним стягнути в дохід держави судовий збір в сумі
0,   51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 0,   30 грн.

Керуючись  ст.
ст.  10,   11,
60,   61,   88,
212,   213,   214,
215 ЦПК України,    суд,    -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100,   00
(сто) гривень відшкодування моральної шкоди.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання надання
направлення для проходження медико-соціальної експертизи відмовити.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
на    виробництві    та
професійних    захворювань    України
в

5

Вознесенському
районі Миколаївської області про стягнення витрат на лікування в сумі 496.00
гривень відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2 п'ятдесят одну копійку державного мита на користь держави в особі
Вознесенського міськфінвідділу (ІНФОРМАЦІЯ_1)

Стягнути
з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення на користь держави в
особі державного бюджету м.  Вознесенська
ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі тридцять копійок.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів після проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження.