Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року                       Солом'янський
районний суд м.  Києва в складі:

головуючого
судді -                               Оксюти
Т.Г.

при
секретарі -                                       Богуславець
І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  треті особи : Київське міське БТІ,  Головне управління юстиції у місті Києві про
визнання права власності,  визнання
частково недійсним свідоцтва та поновлення строку на прийняття спадщини,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила:

Визнати
частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 07.12.2006
р. державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак
О.М. ,  реєстраційний № 1-3475,  на підставі якого ОСОБА_2успадкував 1/3
частину АДРЕСА_1,  яка є спадковим майном
померлої ОСОБА_3

Визнати
за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини
від спадкового майна в розмірі 1/3 частини -АДРЕСА_1

Визнати
за позивачем право власності на 1/2 частиниАДРЕСА_1

В
обґрунтування позову посилалась на те,
що вона дізналась,  про те,  що її батько ОСОБА_2отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом видане 07.12.2006 року державним нотаріусом
Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. ,  за яким він успадкував 1/3 частину
АДРЕСА_1,  що є спадковим майном після
смерті її матері ОСОБА_3

Вважає,  що вказане свідоцтво видано з порушеннями
чинного законодавства України,  зокрема
нотаріус не взяв до уваги її права,  як
спадкоємця,  який прийняв фактично
спадщину,  та про відмову від спадщини в
установленому законом порядку не заявив.

В
судовому засіданні позивач доповнила позовні вимоги і також просила : скасувати
державну реєстрацію в Київському міському бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації свідоцтва про право на спадщину виданого 07.12.2006 р.
державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак
О.М. ,  реєстраційний № 1-3475.

Поновити
строк для прийняття спадщини у вигляді 1/6 частини загального спадкового майна
розміром 1/3 частини АДРЕСА_1.

Відповідач
в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного позову,  пояснив,
що він діяв у межах чинного законодавства,  не порушуючи при цьому прав позивача.

Третя
особа - Київське міське БТІ в судове засідання своїх представників не
направила,  хоча була повідомлена
належним чином про час та місце розгляду справи.

Третя особа -
Головне управління юстиції міста Києва в судове засідання своїх представників
не направила,  надіслала листа у якому
при винесенні рішення покладається на розсуд суду,  просить розглядати справу у відсутності її
представника.

Заслухавши
пояснення позивача та відповідача,
свідка,  вивчивши та дослідивши
матеріали справи та співставивши їх у відповідності до вимог чинного
законодавства,  суд вважає позов обґрунтованим,  виходячи з наступного.

Судом
встановлено,  що відповідно до свідоцтва
про право власності № 21520 виданого 06.01.1999 року Відділом приватизації
державного житла Залізничного району м.
Києва,  АДРЕСА_1,  перебувала в сумісній частковій власності,  а саме: 1/3 частина у власності відповідача -
ОСОБА_2; 1/3 частина у власності матері позивача - ОСОБА_3; 1/3 частки у
власності позивача -ОСОБА_1

Встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1померла мати позивача -
ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини АДРЕСА_1.

В
установлений п. 2 ч. 1  ст.  549 ЦК
УРСР (1963 р.) строк,  ні
позивач,  ні її батько -відповідач за
позовом,  заяву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори не подавали,  хоча
фактично позивач прийняла її проживаючи у спірній квартирі разом з чоловіком та
дитиною.

Встановлено,  що позивач з сім'єю проживає у вказаній
квартирі починаючи з жовтня 1998 року по теперішній час,  сплачує комунальні послуги,  про що свідчать відповідні квитанції про
сплату комунальних послуг.

Частина
2  ст.
548 ЦК УРСР (1963
р.) визначає,  що прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно
до п.1 ч. 1  ст.  549 ЦК
УРСР (1963 р.) визнається,  що спадкоємець
прийняв спадщину,  якщо він фактично
вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом
встановлено,  що у 2003 році роблячи
ремонт в спірній квартирі позивач встановила нові пластикові вікна,  зробила косметичний ремонт,  про що свідчить договір на виконання робіт.

В
судовому засіданні було встановлено,  що
причиною пропуску позивачем строку на прийняття спадщини був важкий
психологічний стан після смерті матері.

Зокрема
встановлено,  що до нотаріальної контори
та суду вона тривалий час не могла звернутися зважаючи на тяжкі сімейні
обставини з наступних причин.

Встановлено,  що в 2004 році позивач народила дитину. Після
пологів у дитини виявились вроджена хвороба,
яка потребувала хірургічного втручання,
в наслідок чого дитина отримала статус інваліда.

Судом
встановлено,  що про порушення її права
позивач дізналась у травні 2007 року,
отримавши копію позовної заяви ОСОБА_2 до неї про виділ в натурі частки квартири,  що є спільною сумісною власністю. Тоді
позивач вперше побачила копію свідоцтва про право на спадщину за законом
виданого 07.12.2006 р. державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори Бодак О.М. ,
реєстраційний № 1-3475,  на
підставі якого ОСОБА_2успадкував 1/3 частину АДРЕСА_1,  яка є спадковим майном померлої ОСОБА_3

Оцінивши
зібрані по справі докази,  суд
вважає,  свідоцтво про право на спадщину
за законом видане 07.12.2006 р. державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної
нотаріальної контори Бодак О.М. ,
реєстраційний № 1-3475 на ім'я ОСОБА_2,
таким що не відповідає вимогам чинного законодавства,  на підставі наступного.

Пункт
1  ст.
1270 Цивільного кодексу України,
встановлює строк у шість місяців для прийняття спадщини,  який починається з часу відкриття
спадщини,  в даному випадку з 30.07.2002
р. по 30.01.2003 р.

Пунктом
3  ст.
1272 Цивільного кодексу України,
передбачено,  що лише за позовом
спадкоємця,  який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий строк,  достатній для подання ним заяви про прийняття
спадщини. Або в разі фактичного прийняття спадщини,  та користування нею тривалий час,  на підставі п. 1

ст.  15 та
п. 1 ч. 2  ст.  16
Цивільного кодексу України,  особа
має право на захист
свого майнового права в суді,  в разі його невизнання або оспорювання.

На думку
суду нотаріус помилково видав спірне свідоцтво,
більш ніж через чотири роки після смерті спадкодавця,  не враховуючи прав та інтересів позивача,  як спадкоємця першої черги.

Допитана
у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила,
що вона є сусідкою позивача. У спірній квартирі відповідача вона бачила
всього кілька разів на протязі багатьох років. Позивача знає з найкращого боку,  як особу,
що постійно проживає у спірній квартирі разом з чоловіком та
донькою,  доглядала за матір'ю до її
смерті.

Суд
приймає до уваги покази свідка,  як
допустимі і такі,  що є беззаперечним
доказом позиції позивача.

Відповідно
до п. 1  ст.  1261 Цивільного кодексу України,  в першу чергу право на спадкування мають діти
спадкодавця та той з подружжя,  який
пережив спадкодавця. Тобто,  позивач,  як і відповідач має право першої черги на
спадкування 1/3 частини спірної квартири;

Пункт
1  ст.
1267 Цивільного кодексу України,
визначає,  що частки у спадщині
кожного із спадкоємця за законом є рівними.

Зважаючи
на викладене,  суд вважає,  що спірне свідоцтво не відповідає чинному
законодавству і є таким,  що порушує
права позивача.

Згідно
зі  ст.
202 Цивільного кодексу України,
правочином,  є дія особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Таким чином відповідачем вчинено односторонній правочин спрямований на набуття
права на спадщину.

Статтею
203 Цивільного кодексу України визначено перелік вимог,  додержання яких є необхідним для чинності
правочину,  а саме п. 1 даної статті
обумовлює,  що зміст правочину не може суперечити
Цивільному кодексу України,  іншим актам
цивільного законодавства,  а також
моральним засадам суспільства.

Пунктом
1  ст.
215 Цивільного кодексу України,
встановлено,  що підставою
недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною
вимог,  які встановлені частинами
1-3  ст.
203 Цивільного кодексу України.

Так як
спірні відносини в частині спадкування виникли з моменту відкриття
спадщини,  до позовних вимог щодо
визнання права власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування
за законом,  на думку суду,  слід застосовувати норми Цивільного кодексу
УРСР (1963 p.),  а до інших вимог чинний Цивільний кодекс України.

Згідно  ст.  15
ЦК України,  кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно
до  ст.
ст.  317,  319 ЦК
України,  власникові майна належать
права володіння,  користування та
розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно  ст.
386 ЦК України,  держава забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Власник,  який має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,  які можуть порушити його право,  або з вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно
до  ст.
391 ЦК України,  власник майна може вимагати усунення
будь-яких порушень його права,  хоч би ці
порушення і не були поєднані з позбавленням володіння,  і вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно
п. 3.9 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження «Тимчасового
положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно»
від 07.02.2002 року №7/5,  у разі
переходу права власності на нерухоме майно,
яке вже зареєстроване в Реєстрі прав,
реєстратор при реєстрації прав на це майно одночасно скасовує попередній
запис щодо права власності на це майно.

Згідно
вимог  ст.  ст.
27,  28,  29,  30
ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх
осіб,  показання свідків,  письмові докази,  речові докази і висновки

експертів. Суд
приймає до розгляду лише ті докази,  які
мають значення для справи. Обставини,
які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини,  на які посилається,  як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких
обставин суд приходить до висновку,  що
позивач є законною власницею 1/2 частини спірної квартири,  а тому вимоги позивача є обґрунтованими.

Таким
чином,  суд проаналізувавши в судовому
засіданні наявні докази по справі і співставивши їх відповідно до вимог чинного
законодавства,  приходить до висновку про
те,  що позивач довела ті обставини,  на які посилалась,  як на підставу своїх позовних вимог.

Враховуючи
викладене вище,  суд вважає даний позов
обґрунтованим та таким,  що підлягає
задоволенню.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  57,  59,
60,  62,  64,
84,  88,  169,
212,  213,  214,
215 ЦПК України,   ст.  529,
ч. 2  ст.  548,
п.1,  2  ст.
549 Цивільного кодексу УРСР (1963 р.),  п. 1  ст.  15,  п. 1  ст.  16,  п.
1  ст.  215,  317,
319,  386,  365,
391,  1261,  п.
1  ст.  1267,   ст.  1272
Цивільного Кодексу України
(в редакції від 16.01.2003 року з наступними змінами),  «Тимчасовим положенням про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 07.02.2002 року №7/5,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  треті особи :
Київське міське БТІ,  Головне управління
юстиції у місті Києві про визнання права власності,  визнання частково недійсним свідоцтва та
поновлення строку на прийняття спадщини - задовольнити.

Поновити
ОСОБА_1строк для прийняття спадщини у вигляді 1/6 частини загального спадкового
майна розміром 1/3 частини АДРЕСА_1.

Визнати
частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 07.12.2006
р. державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак
О.М. ,  реєстраційний № 1-3475,  на підставі якого ОСОБА_2успадкував 1/3
частину АДРЕСА_1,  яка є спадковим майном
померлої ОСОБА_3

Скасувати
державну реєстрацію в Київському міському бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації свідоцтва про право на спадщину виданого 07.12.2006 р.
державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак
О.М. ,  реєстраційний № 1-3475.

Визнати
за ОСОБА_1право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину від
спадкового майна в розмірі 1/3 частини -АДРЕСА_1

Визнати
за ОСОБА_1право власності на 1/2 частинуАДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження,
яка подається в десятиденний термін з дня проголошення рішення.