Код суду 2702
справа
№2-1524/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 року

Гагарінський районний суд м. Севастополя у складі:

головуючого - судді Нестерук В.В.

при секретарі - Массалабовій Л.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.
Севастополі цивільну справу за позовом Севастопольського вищого професійного
училища засобів зв'язку та інформаційних технологій до ОСОБА_1та ОСОБА_2про
стягнення заборгованості на суму 3249 гривень 91 копійка та виселення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому він пояснив, що відповідачі проживають в
гуртожитку що належить позивачу за адресою АДРЕСА_1 - незаконно, оскільки не
перебувають в трудових відносинах з позивачем і не є учнями цього училища, за
мешкання в гуртожитку комунальні платежі не платять. Тому позивач просить суд
стягнути з відповідачки заборгованість по оплаті за проживання в гуртожитку і
комунальних послуг в сумі 3249 гривень 92 копійка. Нарахування сум оплати
здійснюється відповідно до займаного житлового приміщення, по ставках
квартирної платні встановленим для будинків державної і житлової суспільної
фундації (Згідно п. 38 Зразкового положення про гуртожитки затвердженого
ухвалою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208). Відповідачі тахож
порушили п. 38 цього Положення, оскільки не проводять своєчасну оплату за
проживання в гуртожитку і проживають в гуртожитку незаконно. Тому позивач
просить суд стягнути з відповідачів примусово заборгованість по оплаті за
мешкання в гуртожитку і за комунальні послуги в сумі 676 гривень 32 копійки. В
судове засідання представник позивача не прибула, подала заяву в якій попросила
суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, а справу розглянути
в її відсутність. На позовних вимогах позивача в попередніх судових засіданнях
представник позивача наполягала в повному обсязі.

Відповідачка
попросила суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, оскільки
вона проживає в гуртожитку з дочкою і повинна платити по розцінках гуртожитку,
проте позивач вимагає платити як за мешкання в окремих квартирах. Відповідачка
вважає, що даний гуртожиток взагалі не належить позивачу і взагалі не має права
вимоги таких сум і вимагати виселення її та її дочки з цього гуртожитку. Раніше
вона біліше 10 років перебувала в трудових відносинах з власником цього
гуртожитку, тому відповідачка просить суд відмовити позивачу в задоволенні його
позову в повному обсязі. В останні судові засідання відповідачі не з'являлися,
ігнорували судові засідання, поважних причин про свої неявки вони до суду так і
не представили. Тому суд вважає за можливе закінчити розгляд справи в їх
відсутності на основі наявних матеріалів справи. Суд, вислухавши представника
позивача, відповідачку, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги позивача частково, оскільки суд вважає, що такі вимоги позивача
лише частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді.
Заперечення відповідачів щодо неможливості їх виселення без надання ним іншого
житла суд знаходить обґрунтованими, оскільки згідно зі ст. 125 і ст. 132 ЖК
УКРАЇНИ, виселення з гуртожитків осіб, які пропрацювали на підприємстві більше
10 років проводиться з наданням їм іншого житлового приміщення. Тому такі
заперечення суд знаходить законними і обгрунтованими і в цій частині позову
позивачу суд вважає за необхідне відмовити.

2

Позивачка надала
в суд матеріали згідно яких вона дійсно працювала більше 10 років на
підприємстві колишнього власника житла - на заводі ім. Калмикова.

В той же час суд
вважає, що заперечення висунуті відповідачкою в частині того, що власником
гуртожитку є не позивач, безпідставні і необгрунтовані, надані з метою ухилення
від оплати за мешкання в гуртожитку в зв'язку з складним матеріальним
положенням відповідачки. Насправді суд вважає, що даний гуртожиток в даний час
дійсно перебуває на обслуговуванні у позивача, і тому йому дійсно належить
право вимоги по даному позову. У зв'язку із змінами в чинному законодавстві
дійсно змінилися розцінки і тарифи за мешкання в гуртожитку і оплата за
комунальні послуги. Перевіривши розрахунки надані в суд позивачем суд знаходить
їх правильними і обґрунтованими і тому цю частину позовних вимог суд вважає за
необхідне задовольнити в повному обсязі. Тому суд вважає вимоги позивача
законними і обґрунтованими та з відповідачів необхідно стягнути що вимагаються
позивачем суми у розмірі 3249 гривень 91 копійки.

Згідно зч. 3 ст.
132 ЖК УКРАЇНИ особи перераховані в ст. 125 ЖК УКРАЇНИ можуть бути виселені з
гуртожитків тільки з наданням їм іншого житлового приміщення.

Згідно зі ст.
125 ЖК УКРАЇНИ особи, що пропрацювали на підприємстві, яке надало їм службове
приміщення, більше 10 років можуть бути виселені лише з наданням іншого
житлового приміщення.

Оскільки спір по
суті справи вирішений на користь позивача, з відповідачів також підлягає
стягненню на користь позивача понесені позивачем судові витрати - сплачене
держмито у розмірі 59 гривень 50 копійок і витрати на інформаційно-технічне
обслуговування розгляду справи в суді у розмірі 30 гривень.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 236, 264 ЦК
УКРАЇНИ, ст.ст. 125, 132, 130, 131 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 88, 89, 179,
212, 214, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
Севастопольського вищого професійного училища засобів зв'язку та інформаційних
технологій - задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_1та ОСОБА_2на користь Севастопольського вищого професійного училища
засобів зв'язку та інформаційних технологій заборгованість за проживання та за
оплату комунальних послуг в сумі 3249 гривень 91 копійки в рівних частках.

В задоволенні позову в частині виселення ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь Севастопольського вищого професійного училища
засобів зв'язку та інформаційних технологій сплачений судовій збір в розмірі 59
гривень 50 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи в розмірі 30 гривень.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подана. Якщо було
подано ^аяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. Згідно до ст. 294 ЦПК України заява про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 10 днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
20 днів після заяви про апеляційне оскарження.

Рішення складено власноручно, у нарадчій кімнаті, в одному
екземплярі.