Справа № 2-730/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 червня 2007р.  Самарський районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Сухорукова А.О.,

при  секретарі                                                Шаметі І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, про усунення
перешкод в користуванні власністю та виселення,

В С Т А Н О В И В :

07
лютого 2008 р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом

Позовні
вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить
домоволодіння по АДРЕСА_1, в якому вона проживає разом з сином ОСОБА_3, який в
ньому також зареєстрований.

У
листопаді 2007 року ОСОБА_3 без її згоди привів до будинку відповідача ОСОБА_2,
і став з нею проживати.

ОСОБА_2
порушувала права власника будинку: самовільно підключила газопостачання до
кімнати, яку вона займала разом з сином, повністю перекрила подачу газу і
холодної води до котла, який опалює будинок.

На
цьому грунті у сторін виникли конфлікти, які доходили до погроз вбивством з
боку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1, образи непристойними словами.

Позивач
пропонувала ОСОБА_2добровільно залишити будинок, проте вона не погоджувалась.

З
приводу сварок позивач зверталася до Самарського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області, з ОСОБА_2 було проведено бесіду профілактичного
характеру.

Вважає,
що відповідач незаконно, без відповідної правової підстави, користується
належним позивачеві домоволодінням, а позивач через умисні винні дії
відповідача позбавлена права користування ним.

Пропозиція
позивача вирішити спір без звернення до суду і передати її майно не була
прийнята відповідачем, внаслідок чого змушена звернутися з позовом до суду про
захист своїх законних прав і інтересів власника.

Просить
зобов'язати усунути їй перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1; виселити
ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що у теперішній час
ОСОБА_2 у її будинку не проживає, проте в тій же кімнаті залишилися речі
ОСОБА_2, і позивач не може користуватися цією кімнатою.

Відповідач
у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена
належним чином - як за місцем її проживання та реєстрації, так і за місцем
роботи. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із
вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч.4
ст.169, ст.ст.224, 225 ЦПК України. Позивач не заперечувала проти такого
порядку розгляду справи.

Вислухавши
пояснення позивача, покази свідка ОСОБА_4, дослідивши письмові докази справи,
суд  вважає, що позов підлягає
задоволенню за таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу
від 22 травня 1979 року (а.с. 5-6) та рішення народного суду Індустріального
району м.Дніпропетровська від 4 жовтня 1976 року (а.с. 7), що також
підтверджується даними технічного паспорту (а.с.11), в якому вона проживає
разом з сином ОСОБА_3, який в ньому також зареєстрований, що підтверджується
довідкою від 22.01.08 р. (а.с. 9).

За
поясненнями позивача, які підтверджуються також показами свідка ОСОБА_4 щодо
проживання ОСОБА_2 та створення нею перешкод у користуванні будинком, які
виразилися у самовільному підключенні та відключенні газо- та водопостачання, а
також відповіддю Самарського РВ від 28.01.2008 р. (а.с. 10), у листопаді 2007
року ОСОБА_3 без її згоди привів до будинку відповідача ОСОБА_2 і став з нею
проживати. ОСОБА_2 порушувала права власника будинку: самовільно підключила
газопостачання до кімнати, яку вона займала разом з сином, повністю перекрила
подачу газу і холодної води до котла, який опалює будинок.

Позивач
пояснила також, що на цьому грунті у сторін виникли конфлікти, які доходили до
погроз вбивством з боку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1, образи непристойними
словами.

Позивач
пропонувала ОСОБА_2добровільно залишити будинок, проте вона не погоджувалась.

Відповідно
до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно
вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже,
позивач через умисні винні дії відповідача позбавлена права користування і
володння.

Оскільки
позивач є законним власником будинку АДРЕСА_1,
а відповідач мешкала у будинку, залишила там свої речі,
суд вважає, що позов знайшов
підтвердження і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу
України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись
ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 169, 208,
209, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні будинком АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судові витрати у розмірі 08 грн. 50
коп. державного мита, 07 грн. 50 коп. витрат на інформаціно-технічне
забезпечення розгляду справи, 100 грн. витрат на правову допомогу, всього 115
(сто п'ятнадцять) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив,
за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд
м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя              (підпис)                     А.О. Сухоруков

З оригіналом згідно. Суддя                         А.О. Сухоруков

Рішення набрало законної сили 18 червня 2008
року.

Суддя                                                            А.О.
Сухоруков