Справа №2-2331/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
жовтня 2007 року                                   Бердянський
міськрайонний суд

Запорізької
області

в складі:
головуючого судді - Крамаренко А.І.

при секретарі -
Корнієнко Н.І. за участю: позивача - ОСОБА_1.,
представника відповідача - ОСОБА_2.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_3про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В лютому
2007 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3. про стягнення боргу
в сумі 5000 грн. за договором позики.

В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1. зазначила,  що 23 квітня 2004 року вона уклала з
відповідачем договір позики. Договір був оформлений розпискою,  написаною відповідачем.  Відповідно до договору вона передала
відповідачу 5000 гривень строком до 23 липня 2004 року,  а останній зобов'язався в обумовлений строк
повернути суму позики. Після спливу строку виконання зобов'язання,  відповідач суму позики не повернув. В зв'язку
з цим вона звернулась до суду і просить стягнути на її користь з відповідача
борг в сумі 5000 грн. та судові витрати в сумі 183 грн.

В
судовому засіданні ОСОБА_1. підтримала позовні вимоги,  просить позов задовольнити.

Крім
того,  ОСОБА_1. пояснила,  що в березні 2007 року вона мала розмову з
відповідачем і останній їй повідомив,  що
ні через суд,  ні будь-яким іншим чином
гроші вона не отримає.

Представник
відповідача за дорученням ОСОБА_2. позов не визнав,  посилаючись в судовому засіданні 12.10.2007
року на невизнання розписки самим ОСОБА_3. та повернення останнім суми боргу в
жовтні 2004 року.

Свідок
ОСОБА_4. пояснила,  що в жовтні 2005 року
вона була присутня коли відповідач біля "блакитного" житлового
будинку по АДРЕСА_1повертав гроші позивачу. Перед поверненням грошей вона
особисто відрахувала ОСОБА_3. 5000 грн. Також зі слів

відповідача їй
відомо,   що ОСОБА_1. отримала відсотки у
сумі 1000 гривень.

Заслухавши
учасників судового засідання,
дослідивши матеріали справи,   суд
вважає позов таким,   що підлягає
задоволенню в повному обсязі в зв'язку з наступним.

Відповідно
до   ст.
11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у розгляді справи.

З
наданих суду документів видно ,   що 23
квітня 2004 року ОСОБА_3. та ОСОБА_1. уклали договір позики,   який оформили розпискою. Відповідно до
договору ОСОБА_1. передала ОСОБА_3. в борг 5000 грн.,   а ОСОБА_3. зобов'язався в строк до 23 липня
2004 року повернути ОСОБА_1. таку ж суму грошових коштів.

Відповідно
до   ст.
ст. 1046,   1049 ЦК України за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальнику) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками,   а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
або таку ж "кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в
порядку ,   що встановлені
договором.

Відповідно
до   ст.
526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,   ЦК
України,   інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно
до ч.1   ст.   545 ЦК
України прийнявши виконання зобов'язання ,
кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному обсязі.

Ч.
2   ст.
545 ЦК України
встановлено,   що якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор,   приймаючи виконання
зобов'язання ,   повинен повернути його
боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен
вказати про це у розписці,   яку він
видає.

За
змістом ч.3   ст.   545 ЦК України
підтвердженням виконання боржником зобов'язання є наявність у нього боргового
документа.

Відповідно
до ч.2   ст.   59 ЦПК України обставини справи,   які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування,   не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи
докази згідно із   ст.     ст.
212,   58,   59 ЦПК України,   суд не приймає до уваги пояснення свідка
ОСОБА_4. щодо повного виконання боргового зобов'язання ОСОБА_3. в жовтні 2005
року,   пояснення представника
відповідача щодо не визнання розписки ОСОБА_3.,   оскільки дані пояснення спростовуються
письмовими запереченнями на позов самого ОСОБА_3. від 02.04.2007 року та не
підтверджені належними доказами.

На
підставі викладеного суд приходить до висновку,
що відповідач не виконав взятого
на себе за договором зобов'язання і позов в частині стягнення суми боргу
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Загальна
сума боргу підтверджується копією розписки і складає 5000 грн.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України сума судових витрат,
що була сплачена позивачем при зверненні до суду,  підлягає стягненню на його користь з
відповідача.

Керуючись  ст.
ст. 11,  15,  60,
58,  59,  88,
212 - 215 ЦПК України,   ст.   ст.
526,  625,  1046,
1049 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1борг в сумі 5000 грн. і судові витрати в сумі 183
грн.,  а всього 5183.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.