Справа
№ 2-822/07р.
Рішення

іменем України

02
серпня 2007 року                                                     м.
Володимир-Волинський

Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в складі:

головуючого:
судді Лященка О.В.

при секретарі:
Канівець А.Л.

з участю
представника позивачки: ОСОБА_3

відповідачки:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення процентів за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення процентів за договором позики,
в сумі 6 565 грн. в зв»язку з простроченням виконання грошового
зобов»язання.

В
позовній заяві посилається на ту обставину,
що 31 серпня 2006 року вона позичила відповідачу по справі ОСОБА_2 гроші
в сумі 70 000 доларів США,  що згідно курсу НБУ становило 353 500 грн.,  які остання зобов»язалась повернути після
реєстрації за нею права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.

Факт
позики даної суми коштів та укладення між ними угоди про повернення грошей в
установлений строк стверджується власноручно написаною відповідачем розпискою.

Відповідач
зареєструвала у Волинському БТІ право власності на нежитлове приміщення по
АДРЕСА_1 в жовтні 2006 року. Однак в обумовлений строк боргу не повернула. На
неодноразові усні та письмові нагадування про необхідність повернення боргу
відповідачка не реагувала,  а тому
позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення боргу за цим договором
позики.

Рішенням
Володимир-Волинського міського суду від 26 лютого 2007 року позов було
задоволено повністю і стягнуто з відповідачки в її користь всю суму боргу за
даним договором позики в сумі 353 500 грн. та 1730 грн. судових витрат.

За
рішенням суду відповідачка повернула позику лише після відкриття виконавчого
провадження на виконання виконавчого листа,
перерахувавши

всю суму боргу на депозитний рахунок
Володимир-Волинського відділу

две.

Вважає,  що відповідачка прострочила виконання
зобов»язання з ЗО жовтня 2006 року по 14 червня 2007 року,  що становить 226 днів,  а тому просить стягнути в її користь три
проценти річних за весь час прострочки виконання грошового зобов»язання з
розрахунку 353 500 грн. боргу х 3% : 365 днів х 226 днів прострочки,  що становить 6 565 грн. та судові витрати.

Позивачка
ОСОБА_1  в судове засідання не
з»явилась,  подала суду заяву в якій
просить розгляд справи провести у її відсутності,  оскільки її інтереси буде представляти її
представник ОСОБА_3

В
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3  позов підтримав та просить його задовольнити
з підстав,  викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала,  заперечує проти його задоволення,  оскільки в суму боргу,  зазначену у розписці,  вже заздалегідь було включено відсотки за
користування сумою позичених коштів.

Заслухавши
пояснення сторін,  перевіривши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов слід задовільнити повністю з
наступних підстав.

Згідно  ст. 526 ЦК
України,  зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до  звичаїв  ділового обороту або інших вимог,  що звичайно ставляться.

Згідно  ст.
1046 ЦК України,  за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі,  визначені родовими
ознаками,  а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно  ст. 1047 ЦК України,  договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,  а у випадках,
коли позикодавцем є юридична особа,
- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його
умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,  який посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до
ст.  1049 ЦК України,  позичальник зобов'язаний

повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та
в порядку,  що

встановлені                договором.
Позика вважається
повернутою в

момент
зарахування грошової суми,  що
позичалася,  на його банківський рахунок.

Згідно  ст.  1050 ЦК України,  якщо позичальник своєчасно не повернув суму
позики,  він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно   до
ч.2    ст. 625   ЦК   України,    боржник,
який   прострочив виконання   грошового
зобов'язання,    на   вимогу
кредитора   зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення,    а також три проценти
річних  від  простроченої
суми,  якщо інший розмір процентів
не встановлений договором або законом.

Як
пояснив представник позивачки ОСОБА_3
,  на прохання відповідачки позивачка
по справі позичила їй кошти в сумі 70 000 доларів США,
які відповідачка зобов»язалась повернути після реєстрації
за нею права власності на дане приміщення. В підтвердження даного договору
відповідачка написала письмову розписку. Однак у визначений термін відповідачка
свого зобов»язання не виконала,  на
звернення,  в тому числі й письмові,  про необхідність повернення боргу,  не реагувала,
а тому позивачка звернулась до суду про стягнення всієї суми боргу.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 26 лютого 2007 року позов
ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики було задоволено повністю і стягнуто з відповідачки в
користь ОСОБА_1  всю суму боргу за даним
договором позики в сумі 353 500 грн. та 1730 грн. судових витрат. Ухвалою
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської
області від 29 травня 2007 року дане рішення було залишено без змін.

Як
вбачається з матеріалів цивільної справи №2-55/07,  оглянутої судом,  позивачка ОСОБА_1  звернулась до суду з заявою про видачу їй
виконавчого листа 05.06.2007 року,
відразу після одержання копії ухвали апеляційного суду по справі,  одержала його 08.06.2007 року,  а тому будь-яких зволікань з виконанням
рішення суду про стягнення боргу з її сторони судом не встановлено.

Копією
витягу з банківського реєстру стверджується,
що відповідачка ОСОБА_23а рішенням суду повернула суму боргу за
договором позики лише після відкриття виконавчого провадження на виконання
виконавчого листа,  перерахувавши всю
суму боргу на депозитний рахунок Володимир-Волинського відділу ДВС 14 червня
2007 року,  тобто фактично виконала
грошове зобов»язання саме в цей день.

За таких
обставин справи суд приходить до висновку,
що за договором позики грошей в сумі 70 000 доларів США,
укладеного між сторонами по справі 31 серпня 2006
року,  що згідно курсу НБУ становило 353
500 грн.,  які ОСОБА_23обов»язалась
повернути позивачці ОСОБА_1 після реєстрації за нею права власності на нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1,  яке фактично
зареєструвала в Волинському БТІ 30 жовтня 2006 року,  відповідачка прострочила виконання грошового
зобов'язання,  фактично виконавши його
повністю лише 14 червня 2007 року,  а
тому на вимогу позивачки зобов'язана сплатити три проценти річних від
простроченої суми,  оскільки інший розмір
процентів не встановлений договором або законом.

3

Суд
вважає,  що сума трьох процентів річних
від простроченої суми за весь час прострочки виконання зобов»язання за даним
договором,  за період з ЗО жовтня 2006
року по 14 червня 2007 року,  тобто за
226 днів прострочки,  з розрахунку 353
500 грн. боргу х 3% : 365 днів х 226 днів прострочки,  становить 6 565 грн.,  що відповідає заявленій позивачкою сумі.

Будь-яких
доказів,  які б спростовували доводи
позивачки,  відповідачка суду не надала.

За таких
обставин справи суд приходить до висновку про доведеність,  обгрунтованість та підставність позовних
вимог,  а тому задовільняє позов
повністю.

У
відповідності до вимог  ст. 88 ЦПК
України,  судові витрати суд покладає на
відповідачку.

На  підставі
ст.  ст.    526,
625,    1046,    1047,
1049,    1050  ЦК  України,
керуючись  ст.  ст.
10,  60-61,  88,
214,  215 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Позов
задовільнити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 три проценти річних за прострочку виконання
грошового зобов»язання за договором позики,
що становить 6 565 ( шість тисяч п»ятсот шістьдесят п»ять) грн.,  а також 65 грн. 65 коп. витрат по сплаті
судового збору та 30 грн. витрат по сплаті ІТЗ,
а всього стягнути в її користь 6 660 (шість тисяч шістьсот шістьдесят)
грн. 65 коп.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження.