Справа №2-462/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
листопада 2007 року                         Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого-судді                 СавицькоїН.В.

при
секретарі -                                      Клейменовій
О.Ю.

з
участю: позивача -                             ОСОБА_1

представника
позивача -                     ОСОБА_2

відповідачки
-                                        ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_4. - ОСОБА_5

відповідача
-                                          ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_6,
Закритого акціонерного товариства «ЛН» в особі ліквідаційної комісії про
визнання договору купівлі-продажу секції від 21.09.2004р.,  договору купівлі-продажу квартири від
30.08.2000р.,  довіреності від
10.09.2003р. недійсними,  -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2005     р. ОСОБА_1.  звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про

визнання недійсним договору купівлі-продажу секції від 21.09.2004 p..

Свої
вимоги обґрунтовує тим,  що 21.09.2004 р.
між його дружиною ОСОБА_3.  та ОСОБА_4
укладено договір купівлі-продажу секції № 6 в будинку АДРЕСА_1.

Спірна
секція придбана 30.08.2000 р. на підставі договору купівлі-продажу,  який укладений між Закритим акціонерним
товариством «ЛН» та ОСОБА_3.

Вважає,  що відповідачка ОСОБА_3.  в порушення вимог  ст.  60
Сімейного кодексу України,   ст.  368,
ст.  369,   ст.
657 Цивільного кодексу України уклала оспорюваний договір без його
згоди.

Просить
суд,  визнати недійсним договір
купівлі-продажу секції № 6 в будинку за АДРЕСА_1 від 21.09.2004 р.

29.05.2006      р. ОСОБА_1.  звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6. про

визнання довіреності від 10.09.2003 р. недійсною.

Свої
вимоги обґрунтовує тим,  що довіреність
видана на ім»я ОСОБА_6 під впливом помилки та внаслідок збігу тяжких обставин.

У
зв»язку з важким матеріальним становищем ОСОБА_3. ,  ОСОБА_1.
змушені взяти кредит на суму 16000 грн. в Кредитній спілці
«Кредит-Інвест».

З метою
гарантування повернення кредиту оформлена довіреність від імені ОСОБА_3,  ОСОБА_1 на ОСОБА_6 оскільки,  останній є членом кредитної спілки. Вважає,  що видану довіреність він сприймав як спосіб
забезпеченя кредитного договору.

Просить
суд,  визнати недійсною нотаріально
посвідчену довіреність видану на ім»я ОСОБА_6 від 10.09.2003 р.

Ухвалою
суду від 23.06.2006 р. в порядку
ст.  126 ЦПК України об»єднано в
одне провадження первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
про визнання недійсним договору купівлі-продажу секції від

2

21.09.2004   p.   з  позовом
ОСОБА_1.    до ОСОБА_6 про
визнання довірності від 10.09.2003 р. недійсною.

В
судовому засіданні ОСОБА_1.  збільшив
позовні вимоги,  просив суд,  визнати недійсним договір купівлі-продажу
секції № 6 в будинку АДРЕСА_1від 21.09.2004 р. на тій підстав,  що всупереч
ст.  127 ЖК України предметом
купівлі-продажу була житлова площа в будинку,
який має статус гуртожитку.

Крім
того,  просив суд визнати з
вищезезначених підстав недійсним договір купівлі-продажу квартири від
30.08.2000 р.

На
момент укладення оспорюваних договорі позивач стверджує,  що не знав,
що приміщення має статус гуртожитку. Про те,  що виконавчим комітетом Луцької міської ради
рішень щодо зміни статусу гуртожитку,  по
АДРЕСА_1 не приймалось він дізнався у 2006 p.,  що підтверджується повідомленням Луцької
міської ради від 31.10.2006 р. В решті позовну заяву підтримав з підстав в ній
зазначених. Просив суд позов задовольнити.

В
судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2. підтримав вимоги свого довірителя. Просив суд позов
задовольнити.

Відповідачка
ОСОБА_3.  в судовому засіданні позов
визнала.

Представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5. позов не визнав,
суду пояснив,  що оспорювані
договори не суперечать вимогам чинного законодавства. Просив суд відмовити в
задоволені позову за безпідставністю.

В
судовому засіданні ОСОБА_6. позов не визнав суду пояснив,  що відсутні підстави для визнання довіреності
від 10.09.2003 р. недійсною. Просив суд відмовити в задоволені позову.

Заслухавши
пояснення осіб,  які беруть участь у
справі,  свідка,  дослідивши та оцінивши представлені по справі
докази в їх сукупності,  виходячи з засад
розумності,  виваженості і справедливості
суд прийшов до висновку,  що позов
підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1.  на момент укладення договорів
від 30.08.2000 p.,  21.09.2004 р.
не знав,  що спірне приміщення має
статус гуртожитку,  що підтверджується
назвою самого договору - купівлі продажу квартири від 30.08.2000 р.

Крім
того,  про те,  що виконавчим комітетом Луцької міської ради
рішень щодо зміни статусу гуртожитку,  по
АДРЕСА_1 не приймалось позивач дізнався у 2006 p.,
що підтверджується повідомленням Луцької міської ради від
31.10.2006 p.,  що не спростував представник відповідача ОСОБА_5. в
судовому засідані  (а.с.     )

Отже,  ОСОБА_1.
дізнався про порушення свого права в жовтні 2006 р.,
а тому,  в межах строку
визначеного  ст.  257 Цивільного кодексу України звернувся в
суд з позовною вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири
від 30.08.2000р.

Судом
встановлено,  що секція № 6 у будинку
АДРЕСА_1 з 1997 року належала на праві приватної власності Закритому
акціонерному товариству "ЛН",
що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від
23.04.1997 р. (а.с.     ).

ОСОБА_1.  по домовленості з керівництвом внутрішніх
справ,  як працівнику даного відомства
надана секція за № 6 у гуртожитку по АДРЕСА_1,
що підтверджується письмовою довідкою. Ордер на час розгляду справи не
зберігся (а.с.  ) На сьогоднішній день
ОСОБА_1,  ОСОБА_3.  проживають разом з дітьми в даному
гуртожитку,  (а.с.    ).

Правомірність
користування останніми жилим приміщенням в гуртожитку не оспорювалась.

В
судовому засіданні встановлено,  що
станом на 31.10.2006 р. Виконавчий комітет Луцької міської ради рішень щодо
зміни статусу гуртожитку,  по АДРЕСА_1 не
приймав,  (а.с.    )

Як
вбачається з матеріалів справи 30.08.2000 р. укладено договір купівлі-продажу
квартири,  згідно умов якого,  продавець Закрите акціонерне товариство
"ЛН" в особі представника продав,
а ОСОБА_3.  купила приміщення
секції за № 6 в гуртожитку по АДРЕСА_1 в якій проживає остання,  позивач та їхні діти. (а.с.       )

3

2003
p.
ОСОБА_1. ,  ОСОБА_3.  видали на ім"я ОСОБА_6 нотаріально
посвідчену довіреність,  за якою
уповноважили останнього продати спірне приміщення. (а.с.    )

2004
р. від ОСОБА_6 який діяв по довіреності від імені ОСОБА_1
була надана згода ОСОБА_3.  на відчуження
вищезазначеного приміщення,  (а.с.    )

В
подальшому 21.09.2004 р. укладено договір купівлі-продажу,  згідно умов якого продавець ОСОБА_3.  продала,
а ОСОБА_4 купив приміщення секції за № 6 в гуртожитку по АДРЕСА_1 в якій
проживає відповідачка,  позивач та їхні
діти. (а.с.      )

Судом
встановлено,  що на підставі
вищезазначених договорів купівлі-продажу у власність ОСОБА_3 та в подальшому у
власність ОСОБА_4 продано спірне жиле приміщення,  яке має статус гуртожитку,  (а.с.
)

За
правилами статті 48 Цивільного кодексу УРСР ( в редакції 1963 р ) угода
визнається недійсною при невідповідності її не тільки законові,  а й іншим актам,  визнаним органами державної влади і управління
в межах наданої їм компетенції

Згідно  ст.
127 Житлового кодексу України для проживання робітників,  службовців,
студентів,  учнів,  а також Інших громадян у період роботи або
навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються
спеціально споруджені або переобладнанні для цієї мети жилі будинки.

Жилі будинку
реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної,  міської,
районної в місті Ради народних депутатів.

Отже,  під гуртожитками слід розуміти зареєстровані
в якості таких у виконавчих комітетах місцевих рад,  в яких громадянам у зв'язку з трудовими
відносинами чи навчанням за плату по ордеру надається в тимчасове користування
жила площа.

Законом
не передбачено,  що жила площа в
гуртожитку може передаватись у власність громадянам.

Тому,  і укладені договори купівлі-продажу жилої
площі в гуртожитку не відповідають вимогам закону оскільки,  жилі приміщення в гуртожитку не можуть бути
предметом договору купівлі-продажу.

Враховуючи
ту обставину,  що ОСОБА_1.  набув права на користування жилим приміщенням
секцією за № 6 в гуртожитку по АДРЕСА_1,
а тому,  оспорювані договори
порушують право останнього на користування даним приміщенням.

На
підставі наведеного,  суд приходить до
висновку,  що договір купівлі-продажу
квартири приміщення секції за № 6 в гуртожитку по АДРЕСА_1,  який укладений 30.08.2000 р. між Закритим
акціонерним товариством "ЛН" в особі представника та ОСОБА_3 слід
визнати недійсним на підставі  ст.  48 ЦК
УРСР ( в редакції 1963 ),  як
такий,  що не відповідає вимогам
закону,  а саме  ст.
ст.  127, 128, 129, 131 ЖК
України.

Також,  договір купівлі-продажу приміщення секції за
№ 6 в гуртожитку по АДРЕСА_1,  який
укладений 21.09.2004 р. між ОСОБА_3.  та
ОСОБА_4 слід визнати недійсним на підставі п. 1
ст.  203,   ст. 215 ЦК України,  як
такий,  що не відповідає вимогам
закону,  а саме  ст.
127, 128, 129, 131 ЖК України.

Крім
того,  слід зобов'язати кожну із сторін
повернути другій стороні все одержане за угодою в порядку п.1  ст.
216 ЦК,  п. 17 Постанови Пленуму Верховного
суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними"
від 28.04.1978 р. за № 3.

Разом з
тим,  до задоволення не підлягає за
безпідставністю вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу
від 21.09.2004 р. в порядку  ст.
ст.  368,  369,
657 Цивільного кодексу України,
ст.  60 СК України. Оскільки,  наявна згода позивача на відчуження
відповідачкою спірного приміщення,  що
підтверджується заявою від 21.09.2004 p.,  висновком експерта від 04.05.2007
р.(а.с.       )

Також,  відсутні підстави для визнання недійсною
довіреності від 10.09.2003 р. Оскільки,
суд не вбачає порушень вимог
ст.  56,   ст.
57 ЦК УРСР ( в
редакції 1963 р ),

4

ст.
ст.      229,      233
ЦК     України,      що підтверджується   висновком
експерта   від 04.05.2007 p.,
заявою від 21.09.204 р. та поясненнями сторін.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 57, 58, 59, 60, 88,
208, 209, 210, 212, 213, 214, 215,  ЦПК
України;  ст. 47 Конституції
України;  ст.  ст. , 127-131,  ЖК України,
ст.  48 ЦК УРСР ( в редакції
1963 р.),  п. 1  ст.  203,   ст.
215,   ст.  216,  236 ЦК України ,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Договір
купівлі-продажу квартири приміщення секції за № 6 в гуртожитку по
АДРЕСА_1,  який укладений 21.09.2004 р.
між ОСОБА_3та ОСОБА_4визнати недійсним.

Привести
сторони договору у попереднє положення,
зобов'язавши ОСОБА_3повернути ОСОБА_4суму в розмірі - 11520 ( одинадцять
тисяч п'ятсот двадцять ) грн. вартості приміщення секції,  а ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3приміщення секції
за № 6 в гуртожитку по АДРЕСА_1.

Договір
купівлі-продажу квартири приміщення секції за № 6 в гуртожитку по
АДРЕСА_1,  який укладений 30.08.2000 р.
між Закритим акціонерним товариством "ЛН" та ОСОБА_3визнати
недійсним.

Привести
сторони договору у попереднє положення,
зобов'язавши Закрите акціонерне товариство "ЛН" в особі
ліквідаційної комісії повернути ОСОБА_3суму в розмірі - 11520 ( одинадцять
тисяч п'ятсот двадцять ) грн. вартості приміщення секції,  а ОСОБА_3повернути Закритому акціонерному
товариству «ЛН» приміщення секції за № 6 в гуртожитку по АДРЕСА_1.

В решті вимог
відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_3,  Закритого акціонерного
товариства "ЛН" в особі ліквідаційної комісії в користь ОСОБА_1 суму
в розмірі - 115 (сто п'ятнадцять ) грн. 02 коп.3 кожного по 57 ( п'ятдесят сім
) грн. 06 коп. понесених витрат по сплаті судового збору та суму в розмірі - 30
(тридцять) грн. по 15 ( п'ятнадцять ) з кожного понесених витрат на
інформіційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути
з ОСОБА_3,  ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1
суму в розмірі - 115 (сто п'ятнадцять ) грн. 02 коп.3 кожного по 57 (п'ятдесят
сім) грн. 06 коп. понесених витрат по сплаті судового збору .

На
рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на дане рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про оскарження рішення суду.