справа № 2-3868/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року Кіровський районний суд м. Кіровограда Кіровоградської області в складі:

головуючого-судді                                Черненко І. В.

при секретарі                                      Гаркуша І. М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ВАТ
„Кіровоградський м"ясокомбінат" до ОСОБА_1 про виселення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідачку з кімнати
АДРЕСА_1 та зобов"язати
Кіровський ВМ зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В
обґрунтування позовних вимог зазначив, що у власності підприємства перебуває гуртожиток по вул. Беляева корп.2
в м. Кіровограді. З 4.10.1985 року
відповідачка проживає та зареєстрована в гуртожитку без законних підстав. Зокрема,
спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на жилу площу їй не
видавався. У зв "язку з відсутністю ордера між: сторонами 05.03.2007року укладено короткостроковий договір на
проживання №73/07 строком на два місяці. Відповідно до п.4.2 договору
останній був пролонгований ще на два місяці, тобто до 05.07.2007 року. У
зв"язку з необхідністю кімнати для власних потреб підприємства позивач
направив відповідачці 24.05.2007 року повідомлення про виселення та зняття з
реєстраційного обліку, натомість відповідачка зажадала придбання для неї
однокімнатної квартири або грошової компенсації в розмірі 2000 американських
доларів. 06.07.2007 року відповідачці було запропоновано ізольовану кімнату в
іншому гуртожитку, проте остання відмовилася. В судовому засіданні представник
позивача уточнила позовні вимоги та просила суд визнати відповідачку особою, що
втратила право на житлову площу - кімнату АДРЕСА_1 та виселити відповідачку із
зазначеної кімнати без надання іншого жилого приміщення.

Відповідачка
позов не визнала і пояснила суду, що у 1985 році міський відділ народної освіти
звернувся з клопотанням до керівництва м "ясокомбіната про виділення їй
кімнати у гуртожитку. Це клопотання вона особисто подала директору
підприємства, він наклав резолюцію та вона віддала цей документ    коменданту гуртожитку, після чого її
поселили в

2

кімнату НОМЕР_1 разом з ОСОБА_2. В подальшому їй було
надано окрему кімнату АДРЕСА_1. Після вступу у справу представника відповідачки
останній категорично стверджував, що відповідачка вселилась у гуртожиток на підставі ордера, який було здано на зберігання
паспортисту гуртожитку.

Судом
встановлено, що гуртожиток по вул. Беляева,
15 корп. 2 в м.
Кіровограді є власністю ВАТ „Кіровоградський м"ясокомбінат".
Відповідачка була зареєстрована у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку 4.10.1985 року.
Разом з нею у кімнаті проживала ОСОБА_2. З 08.11.2000року відповідачка
зареєстрована в кімнаті АДРЕСА_1.

Відповідно до cm. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає
громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану
жилу площу.

В судовому
засіданні не здобуто доказів того, що відповідачці видавався ордер на
койко-місце в кімнаті НОМЕР_1. На підтвердження доводів щодо наявності такого
ордера представник відповідачки посилався на покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_3
пояснила суду, що тривалий час працювала комендантом
гуртожитку по вул. Беляева, 15 корп. 2, у тому числі у 1985 році. Пам"ятає, як відповідачка поселялась у гуртожиток. У
1985 році вона прописувала її у кімнату АДРЕСА_1 на підставі ордера, виданого
адміністрацією підприємства. Всі ордери зберігались у сейфі в кабінеті
коменданта.

Проте, суд
критично відноситеся до показів свідка, оскільки в судовому засіданні
встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідачці у 1985 році було
надано койко-місце у кімнаті НОМЕР_1 разом з ОСОБА_2. , а кімната АДРЕСА_1 їй
надана у листопаді 2000 року.

З заяви ОСОБА_4, яка не з "явилася в судове
засідання, вбачається, що у 1985 році вона працювала паспортистом гуртожитку по вул. Беляева, 15 корп. 2 в м.
Кіровограді та прописала відповідачку на підставі ордера адміністрації. Разом з
тим, з копій наказів по підприємству №75-к вбачається, що її було прийнято на
посаду комірника гуртожитку з 28.10.1982 року та наказом №89-к від 14.10.1985
року звільнено з посади комірника гуртожитку за власним бажанням у зв"язку
з переведенням чоловіка на роботу в іншу місцевість. Враховуючи, що відповідачка
прописана у гуртожитку 29.11.1985 року, пояснення ОСОБА_4 не відповідають
фактичним обставинам справи.

Свідок ОСОБА_5
пояснила суду, що працює комендантом гуртожитку з 02.06.2004 року. її
попередником на даній посаді була ОСОБА_4, яка у 1990 році повторно працевлаштувалась
на роботу комірника гуртожитку та звільнена із посади коменданта гуртожитку
31.05.2004 року. При звільненні ОСОБА_4 не передавались будь-які ордери, у тому
числі ордер відповідачки. Акт прийому-передачі документів не складався.
Натомість були передані картки прописки мешканців гуртожитку.

Таким чином, суд
вважає недоведеним наявність у відповідачки спеціального ордеру на вселення у
гуртожиток. Можливість видачі такого ордера викликає об"єктивні сумніви,
оскільки ордер не може бути виданий на

3

двох осіб, які не є членами однієї родини, або на частину
кімнати, що припадає на одного її мешканця.

Крім того, суд
вважає, що наявність чи відсутність ордера не впливає на спірні правовідносини,
оскільки, починаючи з листопада 2005 року між сторонами
укладались договори на проживання в гуртожитку.

З п.1.1 Договору
та заяви відповідачки щодо не підселення в кімнату АДРЕСА_1 інших осіб вбачається, що між: сторонами фактично укладений
договір короткострокової оренди частини кімнати.

Діюче житлове
законодавство не передбачає укладення договору найму частини кімнати.

Разом з тим, дані правовідносини врегульовано главою 59 ЦК України.

Відповідно до
ч.1 ст.810 ЦК України
за договором найму (оренди) житла одна сторона-власник житла (наймодавець)
передає або зобов»язується
передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний
строк за плату.

Згідно з ч.1
ст.812 ЦК України
предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її
частина, житловий будинок або його частина.

Розд.4 Договору
від 5 березня 2007 року визначено, що строк дії даного Договору складає два
місяці з моменту підписання даного Договору. Якщо адміністрація ВАТ
«Кіровоградський м»ясокомбінат» за п»ять днів до закінчення дії договору не
повідомляє Сторону 1 про виселення договір вважається пролонгованим на той же
самий термін.

В судовому
засіданні встановлено, що строк дії даного договору закінчився 5 травня 2007
року та його дію було пролонговано на 2 місяці, тобто до 5 липня 2007року.

У визначений
договором строк, не пізніше ніж: за 5 днів до закінчення дії договору позивач направив відповідачці
повідомлення про закінчення строку дії договору, яке вона отримала.

В подальшому
відповідачці пропонувалось придбання кімнати в іншому гуртожитку разом з
ОСОБА_2., проте остання відмовилась, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_2. не
є членами однієї родини.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог
про визнання відповідачки особою, що втратила право користування кімнатою
АДРЕСА_1 та виселення її з цієї кімнати у зв»язку із закінченням строку дії
договору на проживання без надання іншого жилого приміщення.

При цьому для
вирішення питання про виселення суд застосовує cm. 169 ЖК України
як аналогію закону.

На підставі cm. ст.810-815 ЦК України, cm. 169 ЖК України,
керуючись ст. ст. 10-11,
213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ВАТ
„Кіровоградський м "ясокомбінат " до ОСОБА_1

4

про визнання особою,
що втратила право на користування жилим приміщенням та виселення
задовольнити.

Визнати ОСОБА_1
особою, що втратила право користування
кімнатою АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_1
з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, та шляхом подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.