РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

11 жовтня 2007р.
Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого
судді Баранник Н.П., при секретарі Горбаченко Ю.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду с.м.т. Магдалинівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним,
визнання права власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007р.
до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу
домоволодіння дійсним, визнання права власності на житловий будинок та
присадибну земельну ділянку. Позивач посилається на те, що 15 вересня 2000р.
уклав з відповідачкою угоду про купівлю-продаж домоволодіння по АДРЕСА_1 за 1500
грн.. Всі умови ними було обумовлено письмово, і в той же день ОСОБА_2 отримала від
нього всю суму грошей, про що склала відповідну розписку. Уже сім років він
проживає в купленому будинку, але відповідачка ухиляється від оформлення
укладеного договору належним чином у нотаріуса. Оскільки істотні умови договору
ними були обумовлені письмово і відбулося повне його виконання, просить суд
визнати договір купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнати за ним право
власності на вказаний житловий будинок та присадибну земельну ділянку.

Відповідачка в
судове засідання не з'явилася, але надіслала письмову заяву з проханням
розглядати справу у її відсутність, повідомила, що позовні вимоги визнає.

Вислухавши
пояснення позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, договором є
домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є
укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов
договору.. Істотними умовами договору є умови про його предмет, умови, що
визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а
також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди (ч.І ст. 638 ЦК України).

За договором
купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати
майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено
ст. 657 ЦК України,
договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Судом
встановлено, що домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку та присадибної
земельної ділянки, належало на праві приватної власності ОСОБА_2  (а.с.6).

15 вересня
2000р. відповідачка ОСОБА_2 продала
домоволодіння по АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1, про що сторони склали у письмовій
формі розписку-договір (а.с. 7).

Позивач в
судовому засіданні підтвердив, що після укладення договору відповідачка
передала йому ключі від домоволодіння, і він вже сім років проживає там. Умови
договору з обох сторін були виконані, але до теперішнього часу ОСОБА_2 ухиляється від
нотаріального посвідчення договору, посилаючись на різні причини.

Частиною 2
статті 220 ЦК України
передбачено, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Така можливість
передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника
цивільних правовідносин, в даному випадку позивача.

2

Суд, оцінюючи
надані позивачем докази, дійшов висновку, що сторони домовилися щодо всіх
істотних умов договору (його предмет, форма, ціна), відбулося повне виконання
сторонами договору купівлі-продажу, а саме: продавець ОСОБА_2 передала
домоволодіння покупцю ОСОБА_1, а покупець, в свою чергу, прийняв домоволодіння
і сплатив за нього певну суму. Оскільки відповідачка ухиляється від
нотаріального посвідчення договору, вимоги позивача необхідно задовольнити та
визнати договір купівлі продажу домоволодіння, укладений між позивачем та
відповідачем дійсним.

Право власності
- є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 381 ЦК України садибою
(домоволодінням) є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними насадженнями.
У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Оскільки суд
вважає дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, укладений між сторонами,
за ОСОБА_1 необхідно також визнати право власності на придбаний житловий
будинок та присадибну земельну ділянку.

На підставі вказаного, керуючись ст.ст. 10,11,82,212,213 ЦПК України,
ст.ст. 220,381, 626,638,657 ЦК України, суд

РІШИВ :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним
договір купівлі-продажу домоволодіння, укладений 15 вересня 2000р., згідно
якого ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в АДРЕСА_2, продала, а ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючий в с Запоріжжя
Магдалинівського району Дніпропетровської області, купив житловий будинок з
присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Визнати за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на житловий будинок із
господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2.

Визнати за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на земельну ділянку площею
0,25 гектарів, розташовану на території с Запоріжжя Олександрівської сільської
Ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, передану для
будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і споруд, яка належала ОСОБА_2 згідно
Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 11 червня
1997р. на підставі рішення Олександрівської сільської Ради №5 від
19.09.96р, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право
власності на землю за МД № 2211.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження , якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Справа № 2-957-07