Справа
№ 2-498/07
Рішення

іменем України

08
червня 2007 року                                                        м.
Володимир-Волинський

Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в складі:

головуючого:
судді Лященка О.В. при секретарі: Шафатинській О.В. з участю позивачки: ОСОБА_1
відповідачки: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування приміщенням квартири, -

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування
приміщенням квартири.

В
обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на ту обставину,  що вона та її неповнолітній син,  ОСОБА_4,  є власниками 2/3 частини,
а відповідач ОСОБА_3 є власником 1/3 частини,  приміщення квартири АДРЕСА_1. Виділити
співвласникам в натурі належну їм частину технічно не можливо. В добровільному
порядку встановити порядок користування даним приміщенням неможливо,  а тому вона звертається до суду з позовом про
встановлення порядку користування приміщенням даної квартири,  за яким просить виділити їй та її
неповнолітньому сину в користування жилу кімнату площею 7, 7 м. кв.,  жилу кімнату площею 18, 0 м. кв. Виділити
ОСОБА_3 в користування жилу кімнату площею 12, 3 м. кв. Кухню,  коридор,
ванну кімнату та вбиральню залишити у спільному користуванні
співвласників. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від ЗО травня 2007
року у справі було замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 належним
відповідачем ОСОБА_2,  оскільки під час
розгляду справи було встановлено,  що
належну йому 1/3 частину спірної квартири ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2  про що свідчить договір дарування квартири
від 17 січня 2007 року.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з підстав,  викладених у позовній заяві,  просить його задовільнити.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала,  суду
пояснила,  що не чинить перешкод в
користуванні квартирою позивачці,  однак
між ними не досягнуто згоди щодо порядку її утримання. Всі витрати по оплаті
комунальних послуг несе вона самостійно. Технічно виділити кожному із
співвласників належну їм частку у спірній квартирі неможливо,  а виділяти в користування позивачці певні
приміщення вона не бажає.

Заслухавши
пояснення сторін,  перевіривши всі подані
ними суду докази та дослідивши їх у сукупності,
суд приходить до висновку,  що
позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами та обставина,  що позивачці ОСОБА_1 та її неповнолітньому
сину ОСОБА_4 на праві особистої власності належить по 1/3 частини кожному,  а відповідачці ОСОБА_2 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1. Дана обставина стверджується копіями свідоцтва про право власності на
житло,  рішення Володимир-Волинського
міського суду від 20 жовтня 2005 року у справі №2-1165/05,  свідоцтва про право на спадщину за
законом,  повідомлення Волинського БТІ на
запит суду,  договору дарування квартири.

Копією
технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 та поясненнями сторін
стверджується,  що дана квартира є
трикімнатною,  кожна жила кімната є
ізольованою і має окремий вхід,
розташована у п»ятиповерховому житловому будинку.

Сторони
ствердили,  що розділити дану
квартиру,  відповідно до часток
співвласників,  технічно не можливо.

У
відповідності до  ст. 319 ЦК України,  власник володіє,  користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,  які
не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно
до  ст.
358 ЦК України,  право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування майном,
що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна
в натурі,  яка відповідає його частці у
праві спільної часткової власності.

Як вбачається
з пояснень сторін,  ними не досягнуто
згоди щодо користування приміщенням спірної квартири,  співвласниками якої вони являються.

Позивачка
ОСОБА_1 просить встановити слідуючий порядок користування приміщенням даної
квартири,  за яким виділити їй та її
неповнолітньому сину в користування жилу кімнату площею 7, 7 м. кв.,  жилу кімнату площею 18, 0 м. кв.,  виділити ОСОБА_2 в користування жилу кімнату
площею 12, 3 м. кв. Кухню,  коридор,  ванну кімнату та вбиральню залишити у
спільному користуванні співвласників.

2

З
пояснень сторін та копії технічного паспорта на квартиру вбачається,  що сумарна площа жилих кімнат 1-7 площею 7, 7
м. кв. та 1-4 площею 18, 0 м. кв.,
становить 25, 7 м. кв.,  що
складає близько 2/3 від загальної жилої площі квартири 38, 0 м. кв. і
відповідає частині,  власниками якої є
позивачка ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_4

Суд
вважає,  що запропонований позивачкою
варіант користування спірною квартирою є найбільш оптимальним і відповідає
частинам,  співвласниками яких є сторони.

Відповідачка
ОСОБА_2 не запропонувала іншого варіанту порядку користування спірною квартирою
та не заперечила запропонований позивачкою варіант належним чином.

За таких
обставин справи суд приходить до висновку,
що позов слід задовільнити повністю.

Судові
витрати суд покладає на відповідачку,
відповідно до  ст. 88 ЦПК України.

На підставі  ст.  ст.
319,  358 ЦК України,  керуючись
ст.  ст.  10,
60,  88,  213-215 ЦПК України,  суд, -

вирішив:

Позов
задовільнити.

Встановити
порядок користування приміщенням квартири АДРЕСА_1 між її співвласниками,  за яким виділити ОСОБА_5 та її
неповнолітньому сину ОСОБА_4 в користування жилу кімнату 1-7 площею 7, 7 м.
кв.,  жилу кімнату 1-4 площею 18, 0 м.
кв. Виділити ОСОБА_2 в користування жилу кімнату 1-5 площею 12, 3 м. кв.
Кухню,  коридор,  ванну кімнату та вбиральню залишити у
спільному користуванні ОСОБА_1,  ОСОБА_4
та ОСОБА_2.

Стягнути
з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 8 гривень
50 копійок та по оплаті інформаційно-технічного забезпечення процесу в сумі 7
гривень 50 копійок,  а всього стягнути в
її користь 16 (шіснадцять) гривень.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне
оскарження.