№2-435/2006
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
серпня 2007 р.                                                                                  м.  Макіївка

Кіровський
районний суд міста Макіївки Донецької області

у складі:                                        головуючої
- судді                                        Негоди
О.М.

при
секретарі                                                                                                     Тихонюк
О.М.

представника
позивача - адвоката    ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м.  Макіївці цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про

стягнення
неустойки за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19
лютого 2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення неустойки (пені) в розмірі 958, 93 грн. за
прострочення сплати аліментів та моральної шкоди в розмірі 2500 грн.,  мотивуючи свої вимоги тим,  що з вини відповідача,  який за рішенням суду зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання дочки,  виникла
заборгованість по аліментам,  що
спричинило їй моральну шкоду.

У
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги,  на обґрунтування яких послалась на
обставини,  викладені у заяві,  та зазначила,
що за рішенням суду відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти
на утримання непов­нолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  в розмірі 1/4
частини свого заробітку до досягнення дитиною 18 років. Однак відповідач,  який офіційно не працює,  ухиляється від виконання свого батьківського
обов'язку по утриман­ню дитини,  за
період з травня 2005 по січень 2007 року має заборгованість по аліментах у сумі
2700 грн.,  тому за прострочення сплати
аліментів він повинен сплатити на її користь пеню з розрахунку 1% від
простроченої суми за кожній день прострочки. їх донь­ка хворіє на бронхіальну
астму,  має потребу в постійному
лікуванні. В зв'язку з тим,  що
відповідач не надає засобів на утримання доньки,  вона вимушена позичати гроші для придбання
лікарських засобів,  працювати на двох
роботах,  щоби повернути борги,  що ви­кликає емоційні зриви,  роздратування,  які негативно позначаються на її здоров'ї.
Поси­лаючись на те,  що такою поведінкою
відповідача порушено її права,  уклад її-
життя та здоров'я,  просить суд стягнути
з відповідача пеню за весь період заборгованості,  судо­ві витрати і у відшкодування моральної
шкоди суму 2500 грн.

Відповідач
ОСОБА_2 позов
визнав частково,  він повністю згоден з
вимогами про сплату пені за затримку виплати аліментів за період з травня 2005
року по січень 2007 року,  позов про
відшкодування моральної шкоди не визнає. На обґрунтування своїх заперечень
ОСОБА_2 пояснив
суду,  що з травня 2005 року по лютий
2006 року встанов­лений державним виконавцем розмір аліментів складав щомісячно
161 грн.,  з березня 2006 року - 241, 78
грн. на місяць. Аліменти він виплачував по 200 грн. у місяць,  у вересні 2006 року перерахував 900 грн.,  щоби частково погасити заборгованість.
Визнає,  що у травні-липні 2005
року,  січні,  квітні,
липні,  вересні,  жовтні - грудні 2006 року та у січні 2007
року аліменти не платив,  заборгованість
по аліментах за спірний період складала 2700 грн. Поважних причин для
звільнення від сплати штрафних санкцій він не має. Вважає,  що позивачка не довела,  що він спричинив їй моральну шкоду,  тому в даній частині позову просить
відмовити.

Представник
відповідача - адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав позицію від­повідача,  просить суд взяти до уваги те,  що державна виконавча служба тільки у лютому
2006 року повідомила боржника про підвищення розміру аліментів. Вважає,  що позов про стягнення моральної школи є
необгрунтованим,  тому просить суд
відмовити позивачці у цих вимогах.

Вислухавши
пояснення сторін,  допитавши свідка,  вивчивши матеріали справи та до­слідивши надані
докази,  матеріали виконавчого
провадження,  суд у межах заявлених позо­вних
вимог ( ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Рішенням
Кіровського районного суду м.  Макіївки
від 6 червня 2005 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти в розмірі
1/4 частини всіх видів

заробітної плати
відповідача на утримання дочки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  починаючи з 11
травня 2005 року до досягнення дитиною повноліт­тя. Відповідач,  який був присутній у судовому засіданні,  знав про встановлений судом розмір аліментів
та строк,  з якого він повинен їх
сплачувати.

Постановою
державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби
Макіївського міського управління юстиції від 15 червня 2005 року виконавче
провадження по справі про стягнення аліментів з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 було відкрито,  19.07.2005 року його було офіційно
попереджено про відповідальність за ухилення від сплати аліментів і отримано
письмове зобов'язання про сплату аліментів.

З
інформації,  наданої Кіровським відділом
державної виконавчої служби Макіївсь­кого міського управління юстиції
14.05.2007р. № 3309,  та показань свідка
- державного виконавця ОСОБА_5,
випливає,  що непрацюючому ОСОБА_2,  виходячи з розміру середньомісячної
заробітної плати для даної місцевості,  з
травня 2005 року було вста­новлено суму поточних платежів по 161, 20 грн. на
місяць,  з березня 2006 року - 241, 78
грн.

Згідно
довідки Кіровського відділу державної виконавчої служби Макіївського мі­ського
управління юстиції від 1 березня 2007 року № 1263 у травні-липні 2005
року,  січні,  квітні,
липні,  вересні,  жовтні - грудні 2006 року та у січні 2007
року аліменти ОСОБА_2  не платив,  заборгованість по аліментам за період з
11.05.2005р. по 31.01.2007р. включно становить 2700 грн. Надані відповідачем
поштові повідомлення під­тверджують несплату їм аліментів у вказані місяці.

Відповідно  ст. 196 Сімейного кодексу при виникненні
заборгованості з вини особи,  яка
зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду,  одержувач аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за
кожен день прострочки.

Згідно з
приписом ч. 4  ст.  174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Оцінивши надані
по справі докази,  суд дійшов
висновку,  що заборгованість по
аліментах,  які ОСОБА_2  зобов'язаний сплачувати за рішенням
суду,  виникла з його вини. Визнання
відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб,  тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів визнає обгрунтованими і
такими,  що підлягають задоволен­ню.

Сімейним
кодексом України не встановлена позовна давність щодо позовних вимог про
стягнення пені (неустойки),  тому це
питання регулюється нормами цивільного законо­давства,  про що вказано в  ст. 9 ЦК
України. Статтею 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення
неустойки (пені) встановлена позовна давність в один рік.

Із матеріалів
справи вбачається,  що позивачка
звернулась до суду з позовом про стягнення неустойки 19 лютого 2007 року,  тобто частково поза строками позовної давнос­ті.
Згідно норм  ст. 267 ЦК України,  позовна давність застосовується судом лише за
за­явою сторін у спорі,  зробленою до
винесення ним рішення. Відповідач та його представ­ник про застосування
позовної давності заяви не зробили.

Враховуючи
наявні суми заборгованості по сплаті аліментів в 2005р. - 2007р. відповідач
повинен сплатити пеню: за травень 2005р.- 33, 85 грн-.,  за червень 2005р. -48, 36 грн.,  за липень 2005 р. - 49, 97 грн.,  за січень 2006р. - 49, 97 грн.,  за березень 2006 року - 12, 95 грн.,  за квітень 2006р. - 72, 53 грн.,  травень 2006р. - 12, 95 грн.,  червень 2006р. - 12, 53 грн.,  липень 2006р. - 74, 95 грн.,  серпень 2006р. - 74, 95 грн.,  жовтень 2006р. - 74, 95 грн.,  листопад 2006 р. - 72, 53 грн.,  грудень 2006 р. - 74, 95 грн.,  січень 2007р. - 74, 95 грн.,  а взагалі в сумі 740, 39 грн.

Передбачених
законом підстав для зменшення розміру неустойки судом не встанов­лено.

Позивачкою
були заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_2 у відшкодування мо­ральної шкоди суми 2500 грн.

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 31 березня 1995 р.
№ 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001
року № 5),  спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди
розглядаються,  зокрема: коли право на її
відшкоду­вання безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її
положень,  та у випадках,  передбачених законодавством,  яке встановлює відповідальність за заподіяння
моральної шкоди.

Спірні
правовідносини регулюються Сімейним кодексом України,  нормами якого від­повідальність за заподіяння
моральної шкоди не встановлена,  тому
позов у даній частині задоволенню не підлягає.

На
підставі вимог  ст. 88 ЦПК України
необхідно стягнути з відповідача понесені позивачкою і підтверджені
документально судові витрати пропорційно задоволених вимог в сумі 7, 5
грн.,  і в дохід держави - судовий збір у
розмірі 51 грн.

На
підставі вищевикладеного,  керуючись  ст.
ст.  11,  60,
174,  212,  213,
214,  215,  88 ЦПК України,   ст. 19б Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.  9,  258,
267 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільними частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не­устойку (пеню) за прострочення сплати аліментів
в сумі 740, 39 грн.,  судові витрати 7, 5
грн.,  а взагалі суму 747, 89 грн.

ОСОБА_1
в позові про стягнення з ОСОБА_2 мо­ральної шкоди за несвоєчасну сплату
аліментів відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2  на користь держави судовий збір
у сумі 51 грн.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду подається /Апеляційному суду Доне­цької
області через Кіровський районний суд м.
Макіївки протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

/Апеляційна
скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Донецької області через
.Кіровський районний суд м.  Макіївки
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або
протягом десяти днів з дня проголошення рішення без по­переднього подання заяви
про апеляційне оскарження.