Справа №2-486/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 грудня 2007
року       м. Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді:         Ротаєнко Д.С. ,

при секретарі:      Пугач В.І.,    Жежер
Ю.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за позовом
Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку (ЗАТ) в особі філії
"Відділення Промінвестбанку в м. Львів" до ОСОБА_1про стягнення
заборгованості за договором кредиту,

встановив:

Позивач
29.05.2007 року звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Підставою звернення до суду вважає те,
що ЗО червня 2000 року між Українським акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком,    правонаступником якого є Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний банк,
та відповідачем укладено Кредитний договір № 17-1094/2 на суму 9 795
гривень під 3% річних за користування кредитом,    терміном погашення 30 червня 2010 року та
Додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 17 вересня 2001 року. У
відповідності з п.3.2.2.Кредитного договору з 1 серпня 2001 року до повного
погашення кредиту відсотки за користування кредитом нараховуються Банком за
поточний місяць першого числа наступного місяця та сплачуються Позичальником
щомісячно протягом 5 банківських днів з дати їх нарахування. Згідно п.4.2
Кредитного договору Відповідач зобов'язувався погашати суму кредиту щомісячно
рівними долями починаючи з 1 серпня 2001 року,    своєчасно сплачувати відсотки за
користування кредитом.  Відповідач
належним чином умови договору не виконує з 13 серпня 2002 року. Станом на 04
січня 2007 року заборгованість відповідача складає 10 338 гривень 93 коп в тому числі:
заборгованість за кредитом 8 688 гривень,    з неї прострочена 4 928,   10 грн. прострочені відсотки за користування
кредитом - 1 151,   41 грн. нарахована
пеня за несвоєчасне погашення сум кредиту та відсотків - 499,   52 грн. Просять стягнути із відповідача
вказану заборгованість та судові витрати.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю,    просить їх задоволити,    подавши про це письмову заяву.

Представник
відповідача позов не визнав,    просить в
його задоволенні відмовити,    так як
договір укладений під психологічним тиском з боку позивача,    оскільки,
без його укладення його довіритель не продовжив би навчання та не
отримав би ступінь магістра. Підписання договору відбувалось у день отримання
диплому ступеня бакалавра,    без
підписання якого позивач не отримав би диплом про освіту,    а мав ще намір закінчити магістратуру.
Кошти на руки позивач не отримував та йому невідомо на що вони витрачені,    оскільки,
на час укладення договору навчання за ступенем бакалавра закінчив. Заяви
про отримання кредиту позивач не писав та не підписував. Договір та Додаток до
договору підписував позивач. Про їх наявність знав. Фактично суму кредиту було
розписано на 120 місяців у рівних долях та проценти на залишкову суму кредиту.
Погашення кредиту було розписано згідно графіку,    у відповідності до якого,    з його заробітної плати утримувались кошти
приблизно в сумі 100 гривень щомісячно.

2

Після
закінчення навчання йому надали місце роботи не за спеціальністю,    коштів не вистачало і він змушений був
звільнитися з роботи. Вважає,    що після
розірвання трудового договору додаток до кредиту закінчив свою дію,    так як був розірваним відповідачем.  Документи про перерахунок коштів згідно
договору на руки не отримував. Із позовом до суду про визнання договору кредиту
недійсним не звертався,    так як
вважав,    що у цьому немає необхідності.
До правоохоронних органів з приводу здійснення на нього тиску при укладенні
договору також не звертався,    так як
він не зміг би закінчити навчання,    а
після навчання та розірвання трудового договору у цьому відпала необхідність.

Дослідивши
матеріали справи,    заслухавши пояснення
представника відповідача,    суд
вважає,    що позов підлягає до
часткового задоволення,    виходячи із
наступного:

· в
частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому
задоволенню,    так як :

· згідно
Кредитного договору від 30 червня 2000 року,
укладеного між Українським акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком,
правонаступником якого є Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк (позивач) та ОСОБА_1 (відповідач) №
17-1094/2,    відповідач отримує суму 9
795 гривень під 3% річних за користування кредитом та Додаткової угоди № 1 до
кредитного договору від 17 вересня 2001 року,
яку зобов'язується повернути позивачу до 29.05.2010 року включно (а.с.
8-10);

-    згідно п.4.1.1. вказаного
Договору Банк зобов'язується надати

позичальнику кредит шляхом перерахування з позичкового рахунку №

18 на вкладний рахунок № К-1629,    який відкритий на ім'я

відповідача,    що підтверджується
апеляційною скаргою відповідача (а.с. 65);

-    згідно платіжного доручення від
30.06.2000 року та платіжного доручення

№ 27 від 30.06.2000 року позивач своє зобов'язання виконав повністю (а.с.
154-

155);

·
факт укладення договору та виконання обов'язків позивачем
також підтверджується ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25
червня 2003 року у відповідності до якої встановлено,    що відповідачОСОБА_1 навчався за кошти
позивача,    а також,    щоОСОБА_1 уклав кредитний договір,    згідно якого вказана сума у договорі була
відразу перерахована на рахунок банку для погашення боргу за навчання. Сума
кредитного договору відповідає сумі,
затраченій на навчання відповідача (а.с. 72);

·
у відповідності до п.3
ст. 61 ЦПК України,
обставини,    встановлені судовим
рішенням у цивільній справі,    що
набрало законної сили,    не доказуються
при розгляді інших справ,    у яких
беруть участь ті самі особи,    щодо якої
встановлені ці обставини.

· згідно
ч.3  ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за заявою сторони,    зробленою до винесення ним рішення;

· у
відповідності до  ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору;

· згідно п.п.4.2.2
та 4.2.3. відповідач зобов'язувався погашати суму кредиту щомісячно рівними
долями,    починаючи з 01.08.2001
року,    своєчасно сплачувати відсотки за
кредитом;

у відповідності до довідки про стан заборгованості перед Промінвестбанком
станом на 04.01.2007 року по Кредитному договору № 17-1094/2 від 30.06.2000
року заборгованість відповідача складає 10 338,   93 грн з яких : заборгованість за кредитом 8
6888,    з неї прострочена 4 928,   10 грн.; прострочені відсотки за
користування кредитом - 1 151,   41
грн.    нарахована пеня за несвоєчасне
погашення сум кредиту та відсотків - 499,
52 грн.(а.с. 5);

-    згідно ч.1  ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні встановлений строк

3

(термін)
його виконання,   то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін);

· суд
вважає,   що оскільки,   дія договору закінчується у 2010 році,   умовами договору та Додатку передбачено
розмір щомісячного погашення кредиту в рівних долях( п.4.2.2.Договору),   відсотки нараховуються щомісячно та
сплачуються щомісячно (п.3.3.2.Договору),
банк має право вимагати суму штрафних санкцій коли Позичальник не
виконав у строк свої обов»язки по поверненню кредиту та відсотків (п.4.3
Договору),   тому стягненню із
відповідача підлягають: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 4
928,   10 грн; прострочені відсотки за
користування кредитом - 1 151,  41 грн;
нарахована пеня за несвоєчасне погашення сум кредиту та відсотків - 499,  52 грн;

· суд
вважає,   що позов у частині стягнення
всієї суми боргу за кредитним договором не підлягає задоволенню на підставі
ч.1  ст. 530 ЦК України,   оскільки,
п.2.1. Договору передбачає термін погашення кредиту до 30 червня 2010
року;

· в
частині стягнення судових витрат підлягає задоволенню частково,   виходячи із наступного:

-    у відповідності до ч.1  ст. 88 ЦПК України,   якщо позов задоволено

частково,   судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно задоволених

позовних вимог;

· судом
задоволено позовну вимогу позивача в розмірі 63,  6% ((4928,
10 грн +1151,  41 грн + 499,  52) х 100 % : 10338,  93 грн);

· виходячи
із суми сплаченого позивачем судового збору 103 гривні 40 коп (а.с. 1) на
користь позивача із відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 65
гривень 76 коп (103,  4 грн х 63,  6% : 100%);

· виходячи
із суми сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду судової справи,   стягненню
підлягає 19 гривень 08 коп (30 грн х 63,
6% : 100% = 19,  08 грн),   оскільки,
витрати з ІТЗ сплачено в розмірі 30 гривень 00 коп;

· в
задоволенні позову в частині стягнення судових витрат в іншій частині
відмовити,   оскільки,   позивачем не надано суду доказів для
задоволення його в повному обсязі.

Суд
критично оцінює пояснення представника відповідача в частині,   що укладення договору відбулось під тиском
та внаслідок збігу тяжких обставин,   і
вважає,   що вони не можуть бути
підставою відмови у задоволенні позову,
так як вважає їх даними в інтересах відповідача з метою уникнення
відповідача від цивільної відповідальності,
він є зацікавленим у розгляді справи ( батько відповідача ),   оскільки,
з часу укладення договору і до часу розгляду спору по суті позивач про
визнання недійсним даного договору у встановленому законом порядку до
відповідних установ не звертався,   дії
посадових осіб,   які на нього ніби то
тиснули не оскаржив. У апеляційній скарзі на рішення про стягнення оплати за
навчання договір визнавав,   виконував і
вважав його дійсним (а.с.  65). Крім
цього,   пояснення сторони може бути
доказом лише при допиті її в якості свідків (ч.2  ст. 57 ЦПК України). Інших,   належних доказів,   визнання договору недійсним чи нікчемним
суду не надав.

Суд
критично оцінює пояснення представника відповідача,   що розірвання трудового договору та додатку
до нього з ініціативи відповідача є підставою закінчення договірних
зобов»язань,   і вважає,   що вони не можуть бути підставою відмови у
задоволенні позову,   оскільки,   у відповідності до  ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від
зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається,   якщо інше не встановлено договором або
законом.  Кредитний договір та
додаток,   укладені між сторонами підстав
розірвання договору чи зміни його умов не передбачають.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  З,
5,   6,   7,
8,   10,   11,
14,   61,   88,
158-159,   213-215,   291-292,
294-296 ЦПК України,    ст.  ст.
267,   526,   530 ЦК
України,   суд,

2

вирішив:

Позов задоволити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку
ЗАТ в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Львів" код ЄДРПОУ
007 м. Львів вул. Ак.Гнатюка,
2,    р/р 3270 у філії
"Відділення Промінвестбанку в м. Львів" заборгованість за кредитним
договором № 17-1094/2 від 30 червня 2000 року,    укладеного між Українським акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним банком,
правонаступником якого є Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_1,
в сумі 6579 (шість тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять ) гривень 03 коп.,    з яких 4 928,   10 грн. прострочена заборгованість за
кредитом,    1151,   41 грн. прострочені відсотки за користування
кредитом,    499,   52 грн. пені за несвоєчасне погашення сум
кредиту та відсотків за період з 30.06.2000 року до 04.01.2007 року та судові
витрати в сумі 19,   08 грн. витрати з
інформаційно-технічного розгляду судової справи,    судовий збір в сумі 65,   76 грн.,
а всього 6 663,    87 (шість тисяч
шістсот шістдесят три) гривні 87 коп.

В задоволенні
позову в іншій частині відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до апеляційного суду Черкаської області через
Монастирищенський районний суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до апеляційного суду Черкаської області через
Монастирищенський районний суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,    якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.