Справа № 2 - 2196 2007 рік.
РІШЕННЯ

Каховського міськрайонного суду,
Херсонської області.

1 листопада 2007 року.                                                                                   місто
Каховка

Каховський міськрайонний суд,
Херсонської області.

Склад суду:                                            головуючий
суддя -                         В.В.Зубік

секретар судового засідання
-       П.М. Бєлоглазова розглянув  у
відкритому  судовому засіданні,   у
приміщенні  суду,   у
місті  Каховка,  Херсонської області,  цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до       Любимівського
сільського комунального

господарства,  Каховського
району,  Любимівської сільської
ради,  Каховського району,

про     укладення трудового договору
(контракту) і стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу,  за участі: позивача ОСОБА_1 представника
відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_3

установив:

10.09.2007 року,
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Любимівського сільського
комунального господарства,  Каховського
району,  Херсонської області та
Любиміської сільської ради,  Каховського
району у якій просить зобов'язати відповідачів укласти з ним трудовий контракт
на виконання обов'язків директора сіль комунгоспу і стягнути з них заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Позивач вказує що з 26.06.06 р. він працював директором
Любимівського СКГ,  Каховського району.
Розпорядженням сільського голови,  від
25.05.07 p.,  його звільнено з посади,
про що йому стало відомо 02.06.07 р.

Позивач вважає що оскільки він фактично працював на
посаді директора господарства з 26 по 31 травня 2007 року,  тобто його допустили до роботи тому трудовий
договір вважається укладеним.

Відмову сільради щодо укладення з ним контракту на
виконання обов'язків директора СКГ,
позивач вважає незаконною так як вона необгрунтована,  що суперечить вимогам  ст.  22
КЗпП України.

Оскільки,  як
вважає позивач,  з дня звільнення і до
цього часу він не працював вимушено,  з
вини відповідача,  тому просить стягнути
заробітну плату за час вимушеного прогулу,
по день поновлення на роботі.

Представник Любимівського сільського комунального
господарства (СКГ) вважає що звернення до них з позовними вимогами
безпідставне,  так як прийомом та
звільненням директора господарства займається сільська рада.

Про своє звільнення позивач
знав 26.05.07 p.,  оскільки знайомив його з господарством.

Щодо перебування позивача на робочому місці у період з 26
по 31 травня 2007 p.,  представник
пояснює тим,  що позивач виконував його
прохання ознайомити з роботою та господарством у перші дні роботи. У ці дні
позивач підписував також банківські документи оскільки зразки нових підписів ще
не були передані у банківські установи.

Представник Любимівської сільради,  Каховського району з позовними вимогами не
погоджується.

У своїх запереченнях представник вказує,  що позивач подав заяву про його звільнення з
посади директора СКГ,  яка і була
задоволена. Заяву,  про звільнення,  позивач подав у зв'язку з незадоволенням
роботою господарства зі сторони мешканців села.

Про звільнення позивач знав,  так як з 26 по 31.05.07 р. він не працював а
надавав допомогу новопризначеному директору СКГ.

Вимоги позивача щодо укладення контракту не можуть бути
задоволені так як на даний час укладено контракт з іншою особою. Строк дії
контракту з позивачем витік.

Взаємовідносини що склались між сторонами,  які встановлені у судовому засіданні на
підставі їх пояснень та наданих ними доказів.

Розпорядженням сільського Любимівської сільради,  Каховського району,  від 26.06.06 р. № 50к,  ОСОБА_1 призначено директором Любимівського
сільського комунального господарства (СКГ).

У цей же день з ним укладено контракт як з керівником
підприємства,  що є у комунальній
власності,  на строк до 26.06.07 р.

Пунктом 25 а контракту
передбачено припинення його за згодою сторін.

Наказом № 52,  від
29.06.06 р. по Любимівському СКГ,  на
підставі контракту,  ОСОБА_1 вважає себе
таким що розпочав роботу на посаді директора.

25 травня 2007 р. ОСОБА_1 подано,  на ім'я сільського голови,  заяву з проханням звільнити його з посади
директора за власним бажанням.

Заява написана та подана добровільно,  без будь якого тиску,  що пояснив позивач у судовому засіданні.

Розпорядженням сільського голови,  Любимівської сільради,  № 45к,
від 24.05.07 p.,  ОСОБА_1
звільнено з посади директора СКГ за власним бажанням,  на підставі
ст.  38 КЗпП України,  з 25.05.07 р.

Відносно дати виготовлення розпорядження представник
сільради пояснив що допущена помилка при друкуванні його на яку не звернули
уваги раніше. Позивачем це пояснення не спростовано.

25.05.07 p.,  розпорядженням
сільського голови призначено директором СКГ ОСОБА_2

Позивач,  з аналогічним позовом,  звертався до суду 30.07.07 р.

Ухвалою судді,  від
06.08.07 p.,  позовна заява залишена без руху і позивачу надано строк
для виправлення недоліків до 23.08.07 р.

Ухвалою судді,  від
28.08.07 p.,  позовна заява визнана неподаною і повернута
позивачу,  у зв'язку з невиконанням вимог
суду.

Вдруге до суду,  з тими ж вимогами,  позивач звернувся 10.09.07 р.

Заслухавши пояснення сторін,  вивчивши надані докази суд вважає що вимоги
позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до
ст.  21 Конституції України,  усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та
правах.

Статтею 43 Конституції України гарантовано громадянам
захист від незаконного звільнення.

Працівник може звернутись з заявою про вирішення
трудового спору,  щодо поновлення на
роботі - в місячний строк з дня вручення наказу про звільнення ( ст.  233 КЗпП України).

Однією з підстав розірвання трудового договору,  (у тому числі і трудового контракту,  що є особливою формою трудового договору) є
угода сторін ( ст.  ст.  21.36 КЗпП України).

Як вбачається з пояснень сторін,  позивачем,
у добровільному порядку подана заява про звільнення з посади директора
СКГ.

Сільська рада не наполягала
на тому,  що позивач попереджає про своє
звільнення,  а позивач не наполягав на
тому що його заява є попередження адміністрації про своє звільнення.

Тобто у даному випадку
вбачається угода сторін про припинення трудового договору.

Позивач вказує що про розпорядження голови сільради щодо
його звільнення він взнав 31.05.07 р. і не заперечував та не спростовував цього
рішення.

Перебування позивача на роботі з 26 по травня 2007 року
викликано було,  як пояснив свідок ОСОБА_2,  тим що позивач
погодився надати йому допомогу в ознайомленні з роботою господарства. Позивач
погодився з цим поясненнями,  та не
спростовує його.

Тому твердження позивача щодо фактичного продовження ним
роботи після 25.05.07 р. безпідставне,
тим більш що йому було відомо про прийняття на його посаду ОСОБА_2

З 31 травня і по 30 липня позивач не звертається з
проханням про поновлення на роботі та не спростовуючи свого звільнення.

Пропуск строку на звернення до суду про вирішення
трудового спору позивач пояснює тим,  що
не бажав поновлюватись на роботі але небажані плітки змусили його звернутись до
суду.

Суд вважає що такі пояснення не є поважною причиною
пропуску строку,  установленого  ст.
233 КЗпП України,  і підстав для
поновлення цього строку немає ( ст.  234
КЗпП України).

Заробітна плата за час вимушеного прогулу стягується на
користь працівника у разі поновлення його на роботі при звільненні без законної
підстави ( ст. 235 КЗпП України),  що
відсутнє у даному випадку.

Керуючись
ст.    ст.   3.8.21.43.55.124 Конституції України; на
підставі   ст.    ст.
21.36.38.232 -235 КЗпП України; 3.6.10.11.14.15.27.60.61.208.209.215 ЦПК
України,

вирішив:

Позовні вимоги:

ОСОБА_1 до       Любимівського сільського комунального
господарства,   Каховського району,   Любимівської сільської ради,   Каховського району,   про
укладення трудового договору (контракту) і стягненні заробітної плати за
час вимушеного прогулу -- залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Херсонської області,
через Каховський міськрайонний суд,
Херсонської області,   шляхом
подачі в 10 -денний строк,   з дня
проголошення рішення,   заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,   або у порядку ч. 4   ст.
295 ЦПК України.