Справа № 2 - 48952007 року
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада
2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого -
судді Кихтюка P.M.

при
секретарі    Мелих Л.В.

з участю
позивача ОСОБА_1.

відповідача
ОСОБА_2.  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу   за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2007
року позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим,  що з 18 червня 2006 року перебуває з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
син ОСОБА_3. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідач
участі у вихованні сина не приймає,
матеріальної допомоги не надає.

Позивач
просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 400
грн. щомісячно.

В
судовому засіданні позивач позов підтримала із зазначених в заяві підстав та
просила його задовольнити.

Відповідач
в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив,  що не спроможний надавати матеріальну
допомогу в зазначеному позивачем розмірі.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі (а.с. 2). Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_3 (а.с. З). Дитина на даний час проживає з позивачем по справі,  що підтверджується довідкою ЖКЇЇ №3 (а.с. 6)

Відповідно  ст. 180 Сімейного кодексу України,  батьки зобов'язані утримувати дітей до
досягнення повноліття. Відповідно до ч.3
ст.  181 Сімейного кодексу України
аліменти присуджується у частці від доходу матері,  батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи
стан здоров»я,  матеріальне становище
дитини та відповідача,  а саме те,  що останній не працює та відсутність у нього
інших утриманців,  у відповідності
до  ст.
182 СК України суд приходить до висновку,  що з останнього слід стягувати в користь
позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 300 грн.
щомісячно,  але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно  ст.  88
ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 51 грн. -судового збору
(державного мита) та 7, 50 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Керуючись  ст.
ст.  8,  10,
11,  58,  60,
88,  213,  214,
215 ЦПК України,   ст.  ст. 180,
181,  182,  183,
191 ч. 1 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягувати
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  уродженця республіки Вірменії м.  Мартуні в користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 300 (триста) грн. щомісячно,  але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 18.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення
про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до
негайного виконання.

Стягнути
з ОСОБА_2 в дохід держави 51 (п'ятдесят одну) грн. державного мита (судового
збору).

Стягнути
з ОСОБА_2 на др 0002 МФО
803014 7 (сім) грн. 50 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення
до Луцького міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.