Справа №
Рішення

іменем України

30
жовтня 2007 року                 Черкаський
районний суд Черкаської області у складі:

головуючого
судді                                                                                 Пальонного
B.C.

при
секретарі                                                                                         Ласковій
Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  третя особа орган опіки
та піклування Черкаської райдержадміністрації,
про визнання осіб такими,  що
втратили право на користування житловим приміщенням , -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3  та ОСОБА_4 про визнання
осіб такими,  що втратили право на
користування житловим приміщенням,
мотивуючи позов тим,  що
31.05.1994 року агрофірма ім.  Крупської с Яснозір'я
Черкаського району виділила йому для проживання житловий будинок,  розташований АДРЕСА_1  де він проживав з сім'єю до 2004 року.

14
жовтня 2004 року шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2  розірвано і вона разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишила
будинок,  виїхавши на постійне проживання
в інше місце.

З
14.10.2004 року відповідачі в будинку не проживають,  але зареєстровані там,  а він змушений сплачувати за них комунальні
послуги.

Вважаючи,  що відповідачі без поважних причин не
проживають в будинку більше двох років,
позивач просить визнати їх такими,
що втратили право на користування житловим приміщенням в будинку
АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав,  просить задоволити їх в повному обсязі.

Відповідачка
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила,  що дійсно до розірвання шлюбу між позивачем
та відповідачкою ОСОБА_2  разом з ними та
меншою сестрою ОСОБА_3 проживала
в будинку АДРЕСА_1,  а після розірвання
шлюбу,  вони з матір'ю та сестрою стали
проживати спочатку в батьків матері,  а
потім у придбаному ними в с.
Яснозір'я будинку . В даний час вона вийшла заміж і живе у чоловіка,  а мати з сестрою виїхали на заробітки до
м.  Москви в Росію. Вважає,  що має таке ж право на користування спірним
будинком,  як і позивач,  а тому не бажає знятися з реєстрації в ньому
і просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідачка
ОСОБА_2 ,  яка представляє також інтереси
неповнолітньої ОСОБА_3 ,  в судове
засідання не з'явилась,  хоча про час і
місце його проведення повідомлялась в установленому законом порядку.

Представник
органу опіки та піклування в судовому засіданні вважає,  що позов не може бути задоволеним,  оскільки в разі його задоволення буде
порушено право неповнолітньої ОСОБА_3  на
користування житлом.

Суд,  заслухавши пояснення сторін стосовно
заявлених позовних вимог,  дослідивши
надані сторонами письмові докази,
вважає,  що позов підлягає до
задоволення,  з наступних підстав:

З
матеріалів справи вбачається,  що будинок
АДРЕСА_1 є службовим житловим приміщенням,
яке належить СТОВ «Яснозір'я» і яке в 1994 році було виділено
позивачеві,  як працівнику даного
підприємства,  в користування.

Відповідно
до  ст.  123 ЖК
України до користування службовими приміщеннями застосовуються правила про
договір найму жилого приміщення,  тобто
позивач в даному випадку є квартиронаймачем,
а відповідачі були зареєстровані і проживали в даному будинку як члени
його сім'ї і на всіх них поширюються правила
ст. 71 ЖК України про збереження жилого приміщення за тимчасово
відсутніми громадянами,  згідно яких при
тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Оскільки
в судовому засіданні з достовірністю встановлено,  що відповідачі відсутні у спірному жилому
будинку понад зазначений строк,  то вони
втратили право на користування ним

Передбачені  ст. 71 ЖК України підстави для збереження за
ними жилого приміщення понад шість місяців в даному випадку відсутні,  оскільки вони вибули на постійне проживання в
інше місце - ОСОБА_2  разом з
неповнолітньою ОСОБА_3  спочатку до
придбаного в с.  Яснозір'я будинку,  а потім до м.
Москви,  ОСОБА_4- спочатку до
придбаного матір'ю будинку,  а потім за
місцем проживання чоловіка.

Висновок
представника органу опіки та піклування про те,
що у разі задоволення позову буде порушено право неповнолітньої дитини
на користування житлом,  суд вважає
необгрунтованим,  оскільки неповнолітня
ОСОБА_3  після розірвання шлюбу між позивачем
і відповідачкою ОСОБА_2  проживає з
останньою,  яка,  як встановлено в судовому засіданні,  має власне житло.

Враховуючи
вказані обставини,  суд вважає,  що відповідачі втратили право на користування
житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1,

Відповідно
до п.1 «Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем
проживання»,  затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року,  фізичні особи на території України
реєструються за місцем проживання,  яке
п.3 зазначеного Тимчасового порядку визначено як місце,  де вони постійно або переважно
проживають,  як власники житлового
приміщення ,  за договором його наймання
піднаймання,  оренди або на інших
підставах,  передбачених законодавством
України,  а тому відповідачі повинні
зареєструватися за місцем свого фактичного проживання.

Згідно
п. 9 «Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання»
діти,  які не досягай 15-річного віку і
проживають разом з батьками,
реєструються разом з останніми,
тобто неповнолітня ОСОБА_3  має
бути зареєстрована за місцем проживання матері.

Керуючись  ст.
ст. 71,  72, 123 ЖК України,  п.п.1,
3, 9 «Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем
проживання»,  затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року,   ст.
ст.  213-215 ЦПК України,  суд,

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 такими,  що втратили право на користування житлом в
будинку АДРЕСА_1.

Заяви
про апеляційне оскарження рішення можуть бути подані на протязі 10 днів з дня
його проголошення,  а апеляційні скарга
на рішення - протягом 20 днів після подачі заяв про апеляційне оскарження.