Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007
року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого:                         судді - Демченко О.М.

при секретарі:                                   - Гресько
О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди, витребування майна з чужого незаконного
володіння, стягнення моральної шкоди, та за зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні власністю та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальної
шкоди у розмірі 24 500 грн. за те, що його особисте майно знаходиться в чужому
незаконному володінні у відповідачів в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а також
просив витребувати з чужого незаконного володіння відповідачів майно, яке
належить йому на праві приватної власності, а саме: телевізор вартістю 750
грн., холодильник 860 грн., крісло-кровать 820 грн., стіл кухонний 300 грн., мийка
430 грн., шафа 350 грн., лампа настільна 50 грн., стіл офісний 500 грн.,
телефонний апарат 100 грн., вішалка 20 грн., шапка зимова міхова 30 грн.,
чемодан 250 грн., ікона 220 грн., носильні речі, документи про освіту - середню
освіту, про закінчення вищої школи, свідоцтво про можливість проведення судів
під Кіпром та Ліберією, робочий сертифікат механіка судноводія, та ін.

В обґрунтування
своїх вимог позивач послався на те, що у 2003 році Малиновським районним судом
м. Одеси 19 травня 2003 року було ухвалено рішення про розподіл майна між ним
та його колишньою дружиною ОСОБА_2. Цим рішенням було розподілене все їх
сумісно нажите майно і його колишній дружині ОСОБА_2 була присуджена квартира
АДРЕСА_1, а йому була присуджена компенсація за частину цієї квартири. Рішення
набрало законної сили 28.10.2003 року. Після цього відповідачка ОСОБА_2.
витурила його з вказаної квартири, залишив в даній квартирі всі перелічені ним
речі і вже багато часу він не має змоги користуватися цими речами.

Тому позивач
просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який є батьком ОСОБА_3 і проживає в
даній квартирі разом з його колишньою дружиною, матеріальну шкоду у розмірі 24
500 грн. за те, що вони незаконно утримують його речі в згаданій квартирі, а
також витребувати ці речі з їх чужого незаконного володіння.

Позивач також
просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
моральну шкоду по 20 000 грн. з кожного за те, що він не має змоги
користуватися своїми речами та вимушений звертатись до суду з даним позовом.
Також позивач просить стягнути з відповідачів вартість пришедших в негідність
цих речей в трьохкратному розмірі, а також вартість всього майна в
трьохкратному розмірі про яке він не знає і не знає скільки воно коштує.

Також позивач
просить стягнути з відповідачів 20 відсотків вартості майна за кожен рік з
листопада 2003 року на час ухвалення рішення, тобто по жовтень місяць 2007
року.

Крім того,
позивач просить стягнути з відповідачів половину вартості квартири за адресою:
АДРЕСА_1, за відрахуванням вже сплаченої йому суми по рішенню Малиновського
районного суду від 19 травня 2003 року в розмірі 50 507 грн. - тобто просить
стягнути 172 531 грн. 50 коп.

Також позивач
просить видати судовий наказ на право користування ним квартирою за адресою:
АДРЕСА_1. А також призначити і провести торги по продажу квартири АДРЕСА_1.

Позивачем також
заявлені вимоги про стягнення з відповідачів солідарно судових витрат.

Обґрунтовує свої
позовні вимоги ОСОБА_1 тими обставинами, що після того, як Малиновським
районним судом м. Одеси 19.05.2003 року було ухвалено рішення, відповідачка
ОСОБА_2 подала на це рішення апеляційну скаргу і після того, як справа
потрапила до апеляційного суду, вона відмовилась від своєї апеляційної скарги.
В зв'язку з чим рішення суду набрало законної сили тільки 28.10.2003 року. За
цим рішенням відповідачка по справі ОСОБА_2 повинна була сплатити позивачу
ОСОБА_1 1/2 частину спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої на той
час складала 101 014 грн., тобто позивач ОСОБА_1 повинен був отримати 50 507
грн. В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 отримав половину вартості квартири тільки в
січні 2004 року, він не зміг за ці кошти придбати собі інше житло, так як
скачок цін на нерухоме майно знецінив отримані ним кошти і він фактично
залишився без житла. Тому позивач і просить виплатити йому 172 531 грн. 50 коп.
Щоб він зміг на сьогоднішній день придбати собі інше житло.

Чому позивач
просить стягнути з відповідачів в трьохкратному розмірі вартість майна яке
прийшло в негідність та стягнути 20 відсотків вартості майна за кожен рік
користування ним, позивач пояснити не зміг, пояснюючи це в судовому засіданні
тільки тим, що він так хоче. А також чому позивач просить видати судовий наказ
на право користування вказаною квартирою він теж пояснити не зміг. Призначити
торги по продажу вказаної квартири позивач просить для того, щоб відповідачка
змогла з ним розрахуватись.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 позивач визнав частково вказавши, що одна з вимог
відповідачки ОСОБА_2 стосується того, щоб він забрав свої речі, які він просить
витребувати з чужого незаконного володіння, тобто інтереси сторін в цій частині
співпадають і він згоден забрати свої речі, але тільки після рішення суду яке
набере законної сили з державним виконавцем, так як позивач вважає, що якщо він
це зробить самостійно, він потім вже нікому нічого не доведе які речі були, а
яких не було і що відповідачі йому віддадуть, а про що скажуть що не було
взагалі. Вимоги щодо зняття його з реєстраційного обліку з вказаної квартири
відповідач також не визнав, тому що іншого міста реєстрації в нього не має.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в 10 000 грн. за те, що відповідачка
вимушена вести з ним судову тяжбу
позивач також не визнав, так як на його думку ніякої моральної шкоди
ОСОБА_2 він не завдав.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3 позивач
також не визнав, вважає що ніякої моральної шкоди ОСОБА_3 він не завдав і
тому вимоги щодо стягнення з нього моральної шкоди на користь ОСОБА_3 не підлягають
задоволенню.

Відповідачі по
справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні
вимоги ОСОБА_1 визнали
частково, а саме в частині того, щоб повернути йому то майно, яке вони вимушені
зберігати вже на протязі чотирьох років в своїй квартирі, так як ОСОБА_1
відмовляється його забрати в добровільному порядку. В інший частині відповідачі
позов не визнали вказуючи на наступне.

Стягнення
моральної шкоди з них на користь позивача не має під собою ніякої правової
основи, так як матеріальна шкода позивачу відповідачами завдана не була, а
також і моральна шкода, яку позивач оцінив по 20 000 грн. з кожного
відповідача. Вимоги щодо стягнення вартості майна в трьохкратному розмірі з
відповідачів і 20 відсотків вартості майна за кожен рік його збереження не
регулюються ніякими законами України. Видача судового наказу позивачу на право
користування спірною квартирою також не містить під собою ніякої правової
основи, так як згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від
19.05.2003 року ця квартира була присуджена ОСОБА_2 і позивач ОСОБА_1 немає
ніякого права проживати в цій квартирі. Що стосується призначення торгів по
даній квартирі, це також є незаконною вимогою.

Що стосується
стягнення з відповідачки ОСОБА_2 1/2 частини вартості квартири за відрахуванням
50 507 грн., які нею вже були сплачені, це також є незаконною вимогою, тому що
після набрання рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2003
року законної сили 28.10.2003 року, 05.11.2003 року рішення відповідачкою
ОСОБА_2. в частині виплати коштів за 1/2 частину квартири нею було виконано.

В своєму
зустрічному позові ОСОБА_2 просить суд усунути перешкоди в користуванні
власністю шляхом того, щоб зобов'язати ОСОБА_1
забрати свої речі з її квартири за адресою: АДРЕСА_1, які вона вимушена на
протязі чотирьох років зберігати, а також зняти ОСОБА_1 з реєстраційного обліку
з її квартири та стягнути з нього 10 000 моральної шкоди, за те, що вона
вимушена звертатись до судових органів за захистом своїх прав.

В своєму
зустрічному позові ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі
40 000 грн., посилаючись на те, що протиправні дії ОСОБА_1 змушують його вже чотири
роки ходити до суду, в зв'язку з чим йому спричинені моральні страждання.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги
ОСОБА_1 частково, а також задовольняє зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
частково, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовляє, з
наступних підстав.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Вимоги ОСОБА_1 щодо
витребування майна з чужого незаконного володіння підлягають задоволенню згідно
ст. 387 ЦК України,
так як власник має право витребувати своє майно від особи яка без відповідних
правових підстав ним заволоділа.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково згідно до вимог ст. 391 ЦК України, так як
власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Тому суд вважає
за необхідне повернути ОСОБА_1 все майно яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і
яке відображено в акті опису й арешту майна на аркуші справи 120-121, а саме:
телевізор б/в 1 шт., холодильник
б/в 1 шт., крісло-ліжко
б/в 1 шт., лампа
настільна б/в 1 шт., стілець
офісний б/в 1 шт., телефонний
апарат б/в 1 шт., шапка
зимова хутрова б/в 1 шт.,
чемодан б/в 1 шт., ікона з
зображенням „святого Миколи" 1 шт.,
носильні речі б/в, документи на ім'я ОСОБА_1

В цій частині
вимоги позивача ОСОБА_1 та
відповідачки ОСОБА_2 (позивачки за зустрічним позовом) підлягають задоволенню
згідно до вимог ст.ст. 387, 391 ЦК
України.

В інших позовних
вимогах суд відмовляє позивачу ОСОБА_1 за слідуючими підставами. Стягнення
матеріальної шкоди з відповідачів не підлягає задоволенню, так як згідно до
вимог цивільного законодавства шкода повинна бути стороні завдана. В зв'язку з
тим, що судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 в добровільному
порядку не забирав свої речі з квартирі відповідачів на тих підставах, що його
цікавив самий судовий процес з його колишньою дружиною. Про це було сказано в
судовому засіданні самим позивачем, який висловив одну з своїх вимог таким
чином, що він бажає користуватися своїми речами саме тоді, коли буде проживати
в квартирі яка належить відповідачці ОСОБА_2 і це було вказано в його вимогах,
а саме про видачу судового наказу про право користування квартирою. В даному
випадку суд розглядає цю вимогу не як вимогу наказного провадження, а як вимогу
позовного провадження, так як позивач є людиною юридично неграмотною і
сформулював свої вимоги саме в такому вигляді. Однак по суті пояснення цих
вимог він вказав в судовому засіданні, що бажає проживати в квартирі
відповідачки, користуватися квартирою і своїми речами які там досі знаходяться.

Суд відмовляє
позивачу ОСОБА_1 в вимогах користування чужим майном, а саме квартирою за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. 391 ЦК України. А також відмовляє в стягненні
матеріальної шкоди з відповідачів на тих підставах, що фактично шкода
відповідачами позивачу завдана не була. Також суд відмовляє позивачу в
задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, так як судом встановлено, що
моральних страждань позивачу відповідачами теж не було завдано.

Що стосується
вимог позивача про стягнення в трьохкратному розмірі вартості майна яке прийшло
в негідність та стягнення в трьохкратному розмірі майна, про яке позивач сам не
знає, суд вимушений відмовити позивачу, так як дані вимоги не доказані
позивачем в судовому засіданні і не ґрунтуються на вимогах закону.

Також суд
відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення 20 відсотків вартості
майна, яке він витребує за кожен рік користування цим майном, так як ці вимоги
теж не ґрунтуються на вимогах закону.

Що стосується
вимог позивача ОСОБА_1 стосовно
призначення та проведення торгів по продажу квартири АДРЕСА_1, це питання може
вирішуватись тільки в порядку виконання судових рішень згідно до Закону України
„Про виконавче провадження", який регулює виконання судових рішень. Тобто
неможливо вирішити судовим рішенням те питання, яке повинно вирішуватись в
порядку виконання ще не існуючого рішення. Тому суд відмовляє в задоволенні
таких нісенітних вимог.

Що стосується
питання про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 1/2 вартості квартири за адресою:
АДРЕСА_1 за відрахуванням 50 507 грн. - в сумі 172 531 грн. 50 коп., ці вимоги
не підлягають задоволенню на тих підставах, що рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 19.05.2003 року було вирішено питання про розподіл майна між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2., яким ОСОБА_2 було виділено квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
а на користь ОСОБА_1 було
стягнуто з ОСОБА_2 1/2 частини квартири в розмірі 50 507 грн. (а.с. 6). Рішення
суду набрало законної сили 28.10.2003 року. ОСОБА_2. рішення суду було виконано
05.11.2003 року, тобто через тиждень після того, як рішення набрало законної
сили (а.с. 202).

З чого суд
робить висновок, що стягнення 1/2 вартості квартири було судом вирішено та
сторонами виконано і підстав для стягнення недостатньої вартості цієї квартири
на день ухвалення сьогоднішнього рішення у суду немає. Чому ОСОБА_1 отримав
кошти, з його слів, за половину цієї квартири тільки в січні 2004 року суду
невідомо, але судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 виконала вимоги рішення
по сплаті 1/2 вартості квартири в найкоротший термін і її провини в тому, що
позивач ОСОБА_1 за ці кошти не придбав собі іншого житла немає. Тому і підстав
для стягнення з відповідачки ОСОБА_2 172 531 грн. 50 коп. у суду немає.

Стосовно
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1, то ці позовні
вимоги повинні розглядатися в порядку Кодексу адміністративного судочинства
України, про що суд постановив ухвалу в цієї ж нарадчої кімнаті про закриття
провадження по справі стосовно цієї частини позову ОСОБА_2 і роз'яснює ОСОБА_2
про право звернення з подібним позовом до суду в порядку Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суд також
відмовляє ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди
10 000 грн., так як вважає, що ніякою моральної шкоди ОСОБА_1 ОСОБА_2 нанесено
не було.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3
суд відмовляє так як
звернення громадян до суду за захистом своїх прав не може бути підставою для
стягнення з них з боку відповідачів моральної шкоди.

На протязі
розгляду справи сторонами багаторазово доповнювались та уточнювались свої
позовні вимоги. В цих доповненнях та уточненнях вони були нечіткими та
плутаними і тільки в день ухвалення рішення сторони пояснили суду свої вимоги в
тому вигляді, в якому вони викладені в рішенні, що можливо бачити з протоколу
судового засідання від 23.10.2007 року. Саме в цьому вигляді позивач ОСОБА_1
обґрунтовував та просив задовольнити саме ці позовні вимоги. Позивачка по
зустрічному позову ОСОБА_2 саме в цьому вигляді теж обґрунтовувала та просила
задовольнити її позовні вимоги.

Уточнивши свої
позови саме в такому вигляді сторони просили їх задовольнити. Тому судом були
розглянуті всі ті позовні вимоги, на яких сторони наполягали в останньому
судовому засіданні. Інших позовних вимог сторони в процесі останнього судового
засідання не заявляли та не просили їх розглядати, про що свідчать чіткі
пояснення сторін по справі в останньому судовому засіданні, які підтверджуються
протоколом судового засідання від 23.10.2007 року.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 387, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди, витребування майна з чужого незаконного
володіння, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Витребувати від
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 майно
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і які відображені в акті опису й арешту
майна на аркуші справи 120-121, а саме: телевізор б/в 1 шт., холодильник б/в
1 шт., крісло-ліжко
б/в 1 шт., лампа
настільна б/в 1 шт., стілець
офісний б/в 1 шт., телефонний
апарат б/в 1 шт., шапка
зимова хутрова б/в 1 шт.,
чемодан б/в 1 шт., ікона з
зображенням „Святого Миколи" 1 шт.,
носильні речі б/в, документи на ім'я ОСОБА_1.

В задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення моральної шкоди
-задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_2
перешкоди в користуванні власністю з боку ОСОБА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_1 забрати
свої речі з квартири за адресою: АДРЕСА_1, і які відображені в акті опису й
арешту майна на аркуші справи 120-121, а саме: телевізор б/в 1 шт., холодильник б/в
1 шт., крісло-ліжко
б/в 1 шт., лампа
настільна б/в 1 шт., стілець
офісний б/в 1 шт., телефонний
апарат б/в 1 шт., шапка
зимова хутрова б/в 1 шт.,
чемодан б/в 1 шт., ікона з
зображенням „Святого Миколи" 1 шт.,
носильні речі б/в, документи на ім'я ОСОБА_1.

В задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.