Справа №2-1130/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11
травня 2007 р.                                                                                                м.  Миколаїв

Заводський
районний суд м.  Миколаєва в складі судді
Мачули О.М. ,  при секретарі Кузьміній
Т.С. ,  за участю представника
відповідача - Коростиля О.І.,
розглянувши у відкритому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Головного управління юстиції у Миколаївській області про
стягнення заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористану щорічну відпустку,  середнього заробітку за час затримки остаточного
розрахунку та моральної шкоди,  -

встановив:

26.01.2007 р.
ОСОБА_1,  звернулась з позовом до
Миколаївського обласного управління юстиції про стягнення заборгованості по
заробітній платі,  компенсації за
невикористану щорічну відпустку,  середнього
заробітку за час затримки остаточного розрахунку та моральної шкоди. В позовній
заяві вона зазначила,  що працювала
діловодом Ленінського відділу ДВС.
Наказом начальника Миколаївського міського управління юстиції № 41-л від
29.03.2006 р. відповідно до п. 5
ст.  36 КЗпП України вона була
звільнена з займаної посади в зв'язку з переведенням в розпорядження ДВС
Миколаївської області з 23.03.2006 р. В порушення вимог  ст.
116 КЗпП їй не була виплачена заробітна плата за період з 1 січня по 23
березня 2006 р. в сумі
1710 грн.,  а також компенсація за
невикористану в період з 28.03.2005 р. по 23.03.2006 р. щорічну відпустку в
сумі 500 грн. Крім того,  позивачка
зазначала,  що вказаними діями
відповідача їй заподіяна моральна шкода,
яка в сумовому вираженні становить 5 тис.  грн.,
а також відповідно до вимог
ст.  117 КЗпП просила стягнути
середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку.

В зв'язку з
реформуванням органів юстиції в процесі розгляду справи судом було проведено
заміну відповідача на Головне управління юстиції у Миколаївській області.

В судовому
засіданні ОСОБА_1,  уточнила свої позовні
вимоги і просила стягнути з відповідача 1323 грн. 27 коп.3аборгованості по
заробітній платі,  349 грн. 80 коп.
компенсації за невикористану щорічну основну відпустку,  9106 грн. 65 коп.,  а також 5000 грн. в якості компенсації
моральної шкоди.

Представник
відповідача Коростиль О.І. заперечував проти позову,  вважаючи позовні вимоги такими,  що не відповідають вимогам діючого трудового
законодавства і не порушують права та законні інтереси позивача.

Оцінивши доводи
учасників процесу в сукупності з наданими доказами,  суд констатує наступне:

28.03.2005 р.
ОСОБА_1 була прийнята на посаду секретаря-друкарки Ленінського відділу ДВС
Миколаївського міського управління юстиції (наказ № 30-л),  фінансування виплати заробітної плати
працівникам якого здійснювалось Миколаївським обласним управлінням
юстиції,  а з 13 липня 2005 р. була переведена
на посаду діловода тієї ж установи (наказ № 66-л).

В процесі реформування
Державної виконавчої служби наказом начальника Миколаївського міського
управління юстиції № 41-л від 29.03.2006 р. відповідно до п. 5  ст.  36
КЗпП України вона була звільнена з займаної посади в зв'язку з переведенням в
розпорядження ДВС Миколаївської області з 23.03.2006 р.

Відповідно до
вимог  ст.  116 КЗпП України позивачці не була виплачена
заробітна плата за період з 1 січня по 23 березня 2006 р. та компенсація за
невикористану відпустку в розмірі 22 календарні дні.

Заперечення
представника відповідача щодо неможливості виплати позивачці заробітної плати
за період з 1 січня по 23 березня 2006 р. через порушення ліквідаційною
комісією термінів ліквідації Ленінського відділу ДВС та відсутність в штатному
розписі обласного управління юстиції з 1.01.2006 р. відповідної посади не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки в процесі розгляду справи встановлено,  що в зазначений період ОСОБА_1,  фактично виконувала свої службові
обов'язки,  а тому її праця відповідно до
вимог  ст.   ст.
97,  98 КЗпП України підлягала
оплаті на загальних підставах.

Сума
заборгованості по заробітній платі складає 1323 грн. 27 коп.,  яка визначена наступним чином:

середній
заробіток,  який фактично виплачений
позивачці за останні два місці роботи,
становить (332 грн. + 638, 4 грн.): 2 = 485, 2 грн.

заробітна плата
за січень і лютий 2006 р. повинна була скласти 485, 2 грн. х 2 міс.  = 970, 4 грн.

заробітна плата
за 16-ть робочих днів березня 2006 р. становить 485, 2 грн.,  : 22 х 16 = 352 грн. 87 коп.

Сума заборгованості
по компенсації за невикористану щорічну основну відпустку складає 267 грн. 30
коп.,  яка визначена наступним чином:

заробіток за
дев'ять повних місяців становить ((290 + 290 + 290 + 310 + 610 + 332 +809, 94
+332 + 638, 4) грн. - 620 грн.) : 270 днів = 12 грн. 15 коп.

12 грн. 15 коп.
х 22 календарних дні = 267 грн. 30 коп.

При цьому,  судом відхиляються заперечення представника
відповідача в тій частині,  що в зв'язку
з черговим переводом позивачки на постійну роботу до системи органів юстиції
області вона має можливість використати відпустку,  право на яку у неї виникло за період роботи в
Ленінській ДВС Миколаївського міського управління юстиції,  оскільки наказом № 360 від 18 квітня 2007 р.
вона звільнена з посади діловода ДВС у Ленінському районі м.  Миколаєва з виплатою їй грошової компенсації
за невикористану відпустку за більш пізній період роботи - з 24.03.2006р. по
17.04.2007р.

Відповідно до
вимог  ст.  117 КЗпП України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у
строки,  зазначені в статті 116 цього
Кодексу,  при відсутності спору про їх
розмір підприємство,  установа,  організація повинні виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки,  невиплата ОСОБА_1,  заробітної плати за період з 1 січня по 23
березня 2003 р. включно мала місце внаслідок порушення Миколаївським обласним
управлінням юстиції вимог трудового законодавства про оплату праці,  а не з причини спору про її розмір за даний
період,  суд приходить до висновку про
наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього
заробітку починаючи з 24 березня 2006 р. по 11 травня 2007 р. включно в сумі
6568 грн. 25 коп.3 розрахунку (485, 2 грн. х 13 міс. ) + (22, 05 грн. х 13
робочих днів).

При визначенні
розміру заподіяної позивачці неправомірними діями відповідача моральної
шкоди,  суд враховує ступінь її моральних
страждань,  втрати життєвих зв'язків та
характер необхідних додаткових зусиль для організації свого життя і виходить з
віку,  статі,  сімейного положення ОСОБА_1,  наявності у неї на утриманні двох
неповнолітніх дітей,  тривалості
часу,  протягом якого порушувались її
трудові права,  а також факту і способу
їх захисту судом.

Оскільки
позивачка звільнена від сплати судового збору (державного мита) та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення,  вони
відповідно до вимог ч.3  ст.  81 та ч.3
ст.  88 ЦПК України підлягають
стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі
викладеного та керуючись  ст.   ст.
81,  83,  97,
98,  116,  117,
237 , 238 КЗпП України,   ст.   ст.
10,  11,  57 - 66,
ст.   ст.  209,
212 - 215,  218,  п.п. 2 і 4
ст.  367 ЦПК України суд-

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
Головного управління юстиції у Миколаївській області на користь ОСОБА_11323
грн. 27 коп.3аборгованості по заробітній платі,
267 грн. 30 коп. компенсації за невикористану щорічну основну
відпустку,  6568 грн. 25 коп. середнього
заробітку за час затримки остаточного розрахунку без врахування утримання
прибуткового податку та інших обов'язкових платежів,  а всього 8158 грн. 82 коп.,  а також 500 грн. моральної шкоди

В решті позовних
вимог відмовити.

Стягнути з
Головного управління юстиції у Миколаївській області на користь держави в особі
місцевого бюджету Заводського району судовий збір (державне мито) в розмірі 81
грн. 59 коп.,  а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Допустити
негайне виконання даного рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній
платі.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку та
строки,  передбачені  ст.
294 ЦПК України,  через Заводський
районний суд м.  Миколаєва і набирає
чинності через 10 днів після його проголошення,
якщо в цей термін не буде подано заяви про його апеляційне оскарження чи
апеляційної скарги.