Справа №2-4210/2007 p.
Фрунзенський районний суд
м.  Харкова в складі: Головуючого - судді
Алфьорової Т.М.  при секретарі - Гудзенко
О.М.  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.  Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням і стягнення заборгованості по комунальним послугам.
Позивачка звернулася до
суду з позовною заявою до відповідача про визнання таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням,  посилаючись на те,  що за адресою АДРЕСА_1 вона мешкає зі своєю
донькою ОСОБА_3 з 1996 року.   У кімнаті
також зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2,  який отримував це житло,  яке належало підприємству заводу „ХТЗ".
Зараз гуртожиток переданий в комунальну власність Фрунзенського Виконкому
м.  Харкова. З літа 1996 року вони
фактично з чоловіком однією родиною не проживали,  а проживали у суміжних кімнатах,  вона з донькою займала площу 14, 6 кв. м.
,  а чоловік 9 кв. м.  У 1998 року вони
самостійно закрили між кімнатами двері і вона зробила окремий вихід зі своєю
кімнати,  так як чоловік зловживав
спиртними напоями та до нього приходили підозрілі люди. З 2004 року колишній
чоловік зовсім не став проживати у кімнаті розміром 9 кв. м.
,  а в ній час від часу проживали сторонні люди. Дочці виповнилось 11 років,  і їй необхідні належні умови для навчання та
відпочинку. Відповідач зараз   не
з'являється до місця проживання,  не
сплачує за комунальні послуги,  тим самим
змушуючи її нести додаткові витрати на сплату комунальних платежів. У зв'язку з
тим,  що відповідач тривалий час не
проживає   у спірній кімнаті без поважних
причин,  вона просить визнати його
таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням.  Крім цього просить стягнути
6000 грн. за сплату за комунальні послуги,
які відповідач зовсім не здійснював,
тоді як до неї постійно приходять повідомлення про необхідність їх
Позивач у судовому
засіданні підтвердив свої вимоги.
Відповідач у судове засідання не з'явився про час та дату
розгляду справи був повідомлений належним чином,  про що свідчать розписки про отримання
судової повістки,  причини не явки суду
не повідомив,  заперечення проти позову
не надав. Зі згоди позивача,  суд ухвалює
рішення про заочному розгляду справи,  що
відповідає положенням  ст. 224 ЦПК
України .

Вислухавши позивача,  свідків та перевіривши матеріали в
справі,  суд вважає позов обгрунтованим і
таким,  що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні
встановлено,  що спірна кімната
розташована за адресоюАДРЕСА_1. Кімната знаходиться у будинку

гостинного типу,  який належить Фрунзенському виконкому м.  Харкова. Відповідач отримав цю кімнату у
зв'язку з роботою на заводі „ХТЗ" . Кімната площею 23, 6 кв. м. ,  була самостійно поділена  на дві кімнати,  а саме: площею 14, 6 кв. м та 9 кв. м. ,  а
потім сторони самостійно заклали двері і було зроблено окремий вихід з кімнати
розміром 14,  6 кв. м.

В кімнаті з 1995 року
зареєстровані позивачка,  відповідач та
їх донька ОСОБА_3
1995 року народження.

Відповідно до  ст.  71
ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або члена родини за ними
зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його
родини були відсутні з поважних причинах понад шість місяців,  цей строк за заявою відсутнього може бути
продовжений наймодавцем,  а у випадку
суперечки -судом.

В судовому засіданні було
встановлено,  що відповідач фактично не
проживає у спірній кімнаті з 2004 року,
не цікавився житлом,  не сплачував
за комунальні послуги,  не робив ремонту
і не проживає за цією адресою на сьогоднішній день.

Цей факт підтверджується актом від 18 квітня 2007
року,  що зроблений профспілкою
організацією,  де працює позивачка,  у якому зафіксовано,  що відповідач в квартирі не проживає і майна
його там немає.

Свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5,  які були опитані у судовому засіданні,  підтвердили той факт,  що відповідач тривалий час не з'являється за
місцем своєї реєстрації і ніхто його не бачить. Іноді в кімнаті площею 9 кв.
м.  проживають сторонні громадяни,  які дебоширять та п'ють.

Той факт,  що
відповідач фактично за цією адресою не проживає створює негативні наслідки
майнового характеру для позивача,
оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку
до кількості осіб,  що зареєстровані за
певною адресою,  і через це позивач
повинен сплачувати за більшу кількість послуг,
ніж за ту,  якою користується
фактично. Таким чином,  зазначений вище
факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових
(економічно необгрунтованих) майнових обов'язків.

Статтею 72 ЖК України зазначається,  що визнання особи такою,  що втратила право користування житловим
приміщенням через відсутність цієї особи понад встановлені терміни,  здійснюється у судовому порядку. Отже,  звернення позивача до суду за захистом своїх
законних прав є зрозумілим і закономірним,
а вимоги - цілком обґрунтованими.

У зв'язку з вказаними
обставинами суд вважає,  що позивачами
був доказаний факт не проживання відповідача тривалий час за місцем його
реєстрації,  тому суд вважає за необхідне
позов задовольнити у повному обсязі.

Відносно позивних
вимог,  що стосуються стягнення за
комунальні послуги,  то в цій частині
треба відмовити,  так як позовні вимоги не
обґрунтовані і не надані докази,  які б
підтвердили той факт,  що позивачка
сплатила заборгованість по комунальним послугам.  Якщо позивачка сплатила заборгованість,  то вона має надати до суду позов про
стягнення з відповідача матеріальну шкоду,
яку вона понесла.

На підставі викладеного та
керуючись  ст.  ст.
10,  11,  60,
209,  212,  213,
215,   ст.   ст.
71-72,    ЖК України , суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання таким,  що втратив право
користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням,  що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

В задоволенні позивних
вимог ОСОБА_1   про стягнення
заборгованості за комунальні послуги в розмірі 6000 грн. відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржене позивачем до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський
районний суд м .Харкова. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або протягом десяти
днів з дня проголошення рішення без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано,  якщо після подачі заяви про апеляційне
оскарження апеляційна скарга не подана - після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги,  у разі подання
апеляційної скарги судове рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом,  що його ухвалив,  за письмовою заявою відповідачів,  поданою протягом десяти днів з дня отримання
його копії.