ЛАДИЖИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
Справа
№ 2-311/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

03 липня 2007
р.  Ладижинський міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого
- судді                       Сушко О.О.,

при
секретарі                                 Соколюук
М.  О.,

за участю:

представників
позивача               ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.,

відповідача                                     ОСОБА_3.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовом Ладижинського
міського центру зайнятості до ОСОБА_3про стягнення безпідставно отриманої допомоги
по безробіттю,

.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом,
і просив стягнути з відповідача 2949, 87 грн. безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю та понесенні судові витрати.

На
обґрунтування своїх вимог позивач повідомив,
що 12.04.2006 року відповідачу за його заявою був наданий статус
безробітного на підставі ч. 1  ст.  2 Закону України «Про зайнятість населення».
З цього часу йому почалася виплачуватися допомогу по безробіттю. Однак,  в подальшому було встановлено,  що при звернення за отриманням такої допомоги
та під час її отримання відповідач не повідомив,  що є суб'єктом підприємницької діяльності. На
час отримання допомоги по безробіттю його свідоцтво про зайняття
підприємницькою діяльністю не було скасовано чи іншим чином припинено його дію.
Відповідно до п. 2 та 3  ст.  36 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на випадок безробіття» з відповідача підлягає
стягнення вся сума виплаченої допомоги.

В
судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги,  просили їх задовольнити.

Відповідач в
судовому засіданні позов не визнав.

На
обґрунтування своїх заперечень відповідач повідомив,  що на момент звернення за отриманням допомоги
по безробіттю та у весь період її отримання він не займався підприємницькою
діяльністю. Про те,  що необхідно
скасувати чи іншим чином припинити дію свідоцтва про зайняття підприємницькою
діяльністю,  він не знав,  а працівники Ладижинського міського центру
зайнятості про це йому не повідомили. Вважає,
що допомогу отримував на законних підставах.

Дослідивши
докази,  заслухавши пояснення
сторін,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до ч. 1  ст.  2 Закону України «Про зайнятість населення»
безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку,  які через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у
державній службі зайнятості як такі,  що
шукають роботу,  готові та здатні
приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди,  які не досягли пенсійного віку,  не працюють та зареєстровані як такі,  що шукають роботу.

В
судовому засіданні було встановлено,  що
на час звернення до позивача про надання статусу безробітного - 12.04.2006 року
та після цього у весь час отримання допомоги по безробіттю до '10.04.2007 року
відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець відповідно до
свідоцтва серії В00 ІНФОРМАЦІЯ_1від 14.06.2002 року. Про цей факт він не
повідомив центр зайнятості,  хоча у своїй
заяві засвідчив,  що не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності.

За ч. 2  ст.  36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»
застраховані особи,  зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини,  що впливають на умови виплати їм забезпечення
та надання соціальних послуг. Частина З цієї ж статті вказує,  що сума виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання
нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту виникнення обставин,  що впливають на умови виплати їй забезпечення
та надання соціальних послуг.

Так
як,  відповідач не повідомив позивача про
наявність умов,  що унеможливлюють
набуття ним статусу безробітного та подальшого отримання допомоги,  то він поруш свої обов'язки за вказаним вище
Законом,  про які йому було роз'яснено.

Суд не
приймає до уваги посилання відповідача про необізнаність з необхідністю зняття
з реєстрації як фізичної особи-підприємства,
так відповідно до наданих доказів - список осіб,  які прослухали відповідний семінар (
а.с.  11 ),  відповідач був присутній на цьому семінарі,  про що свідчить його підпис.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача ЗО
грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та
51 грн. судового збору на користь держави.

На підставі Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991
року,  Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від
02.03.2000 року,  керуючись  ст.
ст.  6,  8,  10,  15,
88,  208,  209,
210,  212,  213,  214,  215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь Ладижинського міського центру зайнятості 2949, 87 грн.
отриманої допомоги по безробіттю у період з 12.04.2006 року по 10.04.2007 року
та ЗО грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь держави судовий збір в сумі 51 грн..

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський
міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про
апеляційне оскарження,  і подання після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції.