Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
жовтня 2007 року Якимівський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого-
Нестеренко Т.В.

при секретарі-
Корнієнко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт.Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення
заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про
стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,
мотивуючи тим, що рішенням господарського суду Запорізької області відповідач
був призначений арбітражним управляючим - ліквідатором ВАТ « Сантехнік». Згідно
ст.. 25 ЗУ « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом» відповідач наділений повноваженнями керівника (органу правління)
банкруту, тобто за яким є право прийому та звільнення робітників. 24 березня
2005 року, відповідач уклав з позивачем трудову угоду, за якою позивач
зобов'язаний виконувати роботу, а відповідач зобов'язаний сплачувати заробітну
плату у розмірі 150 грн. на місяць. За період праці, позивач виконав місячну
норму праці та заробітна плата повинна була нараховуватися з розрахунку
мінімальної заробітної плати за кожний період. Відповідно до ст.. 83 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2005 рік» з 01 вересня 2005 року по 01 січня 2006 року мінімальна
заробітна плата складала 332 грн. на місяць. 17 листопада 2005 року відповідач
розірвав з позивачем трудовий договір.

Відповідач
з 01 вересня 2005 року по 17 листопада 2005 року зобов'язаний сплатити позивачу
заробітну плату в розмірі 830 грн.

За
період з 01.09.2005 року по 17.11.2005 року , тобто за 2,5 місяця
заборгованість по заробітній платі складає 830 грн. (332*2,5= 830).

Згідно
зі ст.. 116 КЗпП України, при звільненні робітника, виплата усіх сум, які
належать робітнику від підприємства, проводиться на день звільнення.

Згідно ст.. 117 КЗпП
України, у разі не сплати за виною відповідача , належних робітнику сум у
строк, вказаний у ст.. 116 КЗпП
відповідач зобов'язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки по
день фактичного розрахунку.

Середньоденний
заробіток позивача, виходячи з мінімальної заробітної плати складає 15 гривен
09 коп. ( 332:22= 15.09).

Час
затримки розрахунку, починаючи з 17 листопада 2005 року складає 431 день. Отже
відповідач зобов'язаний сплатити 6852 грн.90 коп.( 431*15.09=6852грн.90 коп.)

Таким
чином, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2на його користь несплачену заробітну плату у розмірі 830
грн, а також 6852 грн.90 коп.3а затримку розрахунку. Разом з тим, стягнути з
відповідача на його користь витрати, у розмірі 70 грн, пов'язані з оплатою
правовою допомогою адвоката.

В
судовому засіданні позивач підтримав вимоги, вказані в заяві в повному обсязі,
та просив стягнути моральну шкоду, бо за ці роки він натерпівся багато
страждань, сподіваючись на те, що отримає ті гроші, які чесно заробив. Про те,
що підприємство, яке він охороняв було продано, він узнав разом 30 всіма тільки
у грудні 2006 року, а весь цей час вони дзвонили ОСОБА_2. та той обіцяв їй віддати заборговані гроші. В письмовий
трудовий договір його не вписали, бо у нього не було паспорта при собі, але

відповідач знав,
що їх працювало четверо, сплачував їм гроші, а з листопада 2007 року залишився
працювати тільки його батько, ОСОБА_3..

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що в
рамках спеціального суду і в рамках банкрутства, тому просив в задоволенні
позовних вимог відмовити мотивуючи, що вважає, що дана справа не може бути
предметом розгляду судом загальної юрисдикції. Так як відповідач ОСОБА_2. відповідно до
ухвали Господарського суду був призначений арбітражним керуючим ВАТ «
Сантехнік», тому дана справа може розглядатися лише відповідно питання
банкрутства і платоспроможності. На даний час підприємство ВАТ «Сантехнік»
ліквідоване і затверджено ліквідаційний баланс. Під час здійснення процедури
банкрутства, якщо виникли якісь зобов'язання, то в такому випадку позивач
ОСОБА_1. є кредитором і він повинен був звертатися до Господарського суду для
задоволення своїх вимог.

Відповідач
ОСОБА_2. в
судовому засіданні позовну заяву не визнав та пояснив, що ним було направлено
лист на підприємство позивачам, що дане підприємство ліквідоване, але на даний
час він не має змоги це письмово довести, тобто надати докази, якщо це буде
необхідно він надасть їх суду. Він як арбітражний керуючий на даній
ліквідаційній процедурі даного підприємства уклав договір з позивачами на
охорону майна підприємства. Договір було укладено з трьома охоронцями. Були
проведені торги в м. Запоріжжя. Саме приміщення підприємства купила приватна
фізична особа. Це було в серпні 2005 року. Ліквідаційний баланс було складено
після продажу всього майна підприємства. Правонаступників ТОВ "Сантехнік"
немає. На скільки вистачило коштів, скільки він і сплатив позивачам, але на
більше коштів не хватило, а з особистого карману
він не збирається платити гроші. Працювало на той час четверо людей, але
офіційно укладений трудовий договір з трьома, бо у одного був відсутній
паспорт, тому гроші вони ділили між собою самі. Також позивачі просили його,
щоб він поговорив з новим господарем, щоб їх залишили на роботі, більше всього
він думає, що вони і працювали в нового господаря. З серпня місяця виходить, що
позивачі працювали на приватну особу, яка купила приміщення підприємства. Коли
він передавав всю документацію, то був присутній охоронець і новий господар
йому сказав, щоб вони працювали далі, як і працювали.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши показання сторін, суд вважає, що позовні вимоги
законні, обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно
ст..43 Конституції України, позивач має право на своєчасне отримання заробітної
плати.

Згідно ст.. 115 КЗпП України
та ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в робочі дні, строки, встановлені в
колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,
що не перевищує шістнадцяти календарних днів, але позивач в судовому засіданні
не зміг обґрунтувати суму, указану в позові, а згідно трудової угоди, укладеної
між позивачем та відповідачем, відповідач зобов"язаний платити заробітну
плату позивачу у розмірі 150 грн. на місяць, внаслідок чого сума заборгованості
по заробітній платі перед позивачем складає 375 грн., тому дана сума і повинна
бути звернена до стягнення.

Згідно
зі ст. 116 ч.1 КЗпП України, при звільненні робітника, виплата усіх сум, які
належать робітнику від підприємства, проводиться на день звільнення.

Згідно
ст. 117 КЗпП України, в разі, якщо звільнений працівник до одержання
остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір компенсації за затримку
розрахунку зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем
роботи. Враховуючи той факт, що позивач є пенсіонером, та регулярно отримував
пенсію, в цій частині позову відмовити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,209,212,214,215 ЦПК України,ст. 24 Закону
України "Про оплату праці", ст.ст. 115,116,117,233,237-1,238 КЗпП
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1несплачену заробітну плату у
розмірі 375 грн, а також 385 грн. 00 коп. моральної шкоди, а всього-760 грн.(
сімсот шістьдесят грн..).

Стягнути
з ОСОБА_2, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2витрати,
пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 70.00
грн.(сімдесят грн.).

Стягнути
з ОСОБА_2держмито
на користь держави у розмірі 51 грн. (реквізити рахунку для оплати: Місцбюджет
Якимівська с/рада, Код
БК 22090100, р/р 0017, Код , МВФ БАНКА
813015,БАНК гудку У Запорізькій області.)

Стягнути
з ОСОБА_2суму у
якості інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи №
2-1012/07 Якимівського районного суду Запорізької області на користь ТУ ДСА в
Запорізькій області (реквізити депозитного рахунку для оплаті витрат: Отримувач
платежу:ТУ ДСА у Запорізькій області, , депозитний рахунок
0607, відкритий в УДК
в Запорізькій області, МФО
банку 813015) в розмірі 30 грн.00 коп..

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд 1-ї інстанції шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.