РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

01 жовтня 2007
року Новоазовській районний суд Донецької області в складі

судді: Бельченко
Л.А.

при секретарі -
Андріановій Т.І.

з уч. адвоката -
ОСОБА_4

розглянув
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про  визнання договору дарування
недійсним,

встановив:

Позивач
звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача.

На
підтвердження вимог в судовому засіданні зазначила,  що в листопаді 2001 року вмер її
чоловік,  ОСОБА_3. Вона,  позивач,
залишилась одна,  потребувала
сторонньої допомоги,  тому прийняла
передати частину жилого будинку відповідачу,
ОСОБА_2,  яка є її онукою,  на умовах довічного тримання. 25.09.2002 року
угода булла посвідчена в Новоазовській державній конторі.

Відповідач
забрала її,  позивача до себе в
Архангельську область,  де вона проживала
біля року. Відповідач опікувала її,
надавала необхідну медичну допомогу,
повністю утримувала. Але їй не підійшов клімат і вона повернулась до
дому. З літа 2003 року відповідач перестала проявляти турботу про неї,  надавати допомогу.

В серпні
2006 року вона звернулася за юридичною консультацією і дізналася,  що між нею та відповідачем укладений договір
дарування. Між тим,  позивач зазначає,  що вона з відповідачем укладала договір
довічного утримання,  який остання
виконувала протягом року. Будинок у власність вона відповідачу не
передавала,  остання в ньому ніколи не
проживала жодного дня. Позивач вважає,
що ця угода була складена з метою приховати іншу,  а саме - договір довічного утримання. Тому
просила договір дарування від 25.09.2002 року,
посвідчений Новоазовською державною нотаріальною конторою визнати
недійсним,  визнати,  що між нею і відповідачем фактично був
укладений договір довічного утримання та розірвати його у зв'язку з
невиконанням відповідачем обов'язків по цьому договору.

Відповідач,  яка допитана Котласським міським судом
Архангельської області відповідно до умов Мінської Конвенції «Про правову
допомогу і правових відносинах по цивільним,
сімейним та кримінальним справам» не заперечувала проти повернення
квартири,  що є предметом спору
позивачеві,  визнання цієї угоди
недійсною,  але вона не згодна з
тим,  що позивач зазначає,  що вона була вчинена з метою приховати іншу
угоду.

Суд,  вислухав позивача,  дослідивши письмові докази по справі,  вважає,
що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

2

Судом встановлено,  що 25.09.2002 року позивач подарувала
відповідачеві 11/18 частини АДРЕСА_1. угода посвідчена Новоазовською державною
нотаріальною конторою і зареєстрована у реєстрі за № 847.

Відповідно
до  ст.61 ЦПК України обставини,  визнані сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі,  не підлягають доказуванню.

Судом
встановлено,  що відповідач визнала позов
позивача та не заперечувала проти його задоволення.

З огляду
на це суд вважає можливим визнати недійсним договір дарування АДРЕСА_1.

Суд
вважає,  що позивачем не представлено
суду належних доказів того,  що між нею
та відповідачем був укладений договір довічного утримання,  тому позовні вимоги в частині визнання цієї
обставини та розірванні зазначеного договору задоволенню не підлягають.

Керуючись  ст. ст. 10, 11, 58, 61, 209, 213-215 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Визнати
недійсним договір дарування квартири 11/18 частини АДРЕСА_1,  укладеного між ОСОБА_1та ОСОБА_225.09.2002
року,  посвідченого Новоазовською
державною нотаріальною конторою і зареєстрованою у реєстрі за № 847.

Відмовити
ОСОБА_1 в позовних вимогах щодо визнання,
що між нею та ОСОБА_2був укладений договір довічного утримання і його
розірвання.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області протягом 20 днів з
дня подачі заяви про апеляційне оскарження рішення,  яка подається протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення   набирає
законної  сили   після
закінчення   строку   подання
заяви  про апеляційне оскарження
рішення.