Справа №2-1671/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

31  жовтня
2007 року  Вознесенський  міськрайонний   суд

Миколаївської    області
в    складі:     головуючого                           судді

Серебрякової     Т.В.,
при     секретарі     судового     засідання                            -

Погорєлової Н.М. ,  за участю -
позивачки ОСОБА_1,  представника

позивачки ОСОБА_2 ,  відповідачки -
ОСОБА_3 ,  представника відповідачів
ОСОБА_4,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1            до    ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення суми
авансу,  -

ВСТАНОВИВ:

В серпні
2007 р. ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення
суми авансу.

В
позовній заяві зазначено,  що в квітні
2007 р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_3  і ОСОБА_5 була досягнута усна домовленість
про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1,  та належить останнім на праві власності.
Вартість вищевказаного нерухомого майна була визначена в розмірі 22 000 доларів
США,  з розстроченням платежу до середини
липня 2007 р. В рахунок
майбутнього розрахунку за вказаний будинок позивачка передала відповідачам
новий холодильник марки ІНФОРМАЦІЯ_1,  вартістю 3 400 грн. 00 коп.,  та 500 доларів США. В подальшому,
позивачка ОСОБА_1 передала відповідачам ще 900 доларів США у якості авансу за
придбання в майбутньому належного їм (відповідачам) житлового будинку.

Посилаючись
на зазначені обставини,  а також на
те,  що домовленість про купівлю-продаж
будинку фактично між сторонами розірвана,
оскільки відповідачі відмовились чекати залишкову вартість будинку,  позивачка просила позов задовольнити,  стягнути з відповідачів на її користь
авансовий платіж в розмірі 7 070 грн. 00 коп. та 681 грн. 00 коп. відсотків за
користування кредитом,  який остання брала
для передачі грошей відповідачам,  а
також судові витрати по справі в сумі 122 грн. 00 коп.,  до складу яких входять: судовий збір та
витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

2

В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2  підтримали позовні вимоги в повному
обсязі,  посилаючись на те,  що позивачка передала відповідачам   1 400 доларів США саме у якості авансу за придбання в майбутньому належного
їм будинку.

Відповідачка
ОСОБА_3  та представник відповідачів
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали,  вказуючи на те,  що в квітні 2007 р. відповідачі домовились з
позивачкою про купівлю - продаж житлового будинку,  який належить їм на праві власності,  але вищевказана угода не була укладена саме з
вини позивачки. Посилаючись на додані до матеріалів справи копії розписок,  вважали,
що отримані від позивачки кошти є завдатком.  В іншій частині позовні вимоги також не
визнали,  посилаючись на відсутність
правових підстав для їх задоволення.

Відповідач
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився,
про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином,  про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою
суду справа розглянута у відсутність відповідача ОСОБА_5,  оскільки в справі є достатньо матеріалів про
права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши
пояснення учасників процесу,
свідка,  дослідивши та оцінивши
матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих
доказів,  відповідно до вимог  ст. 11 ЦПК України,  судом встановлені наступні факти і відповідні
їм правовідносини.

Так,  з довідкиОСОБА_6НОМЕР_1 від 02 серпня 2007 р.
вбачається,  що власниками житлового
будинку АДРЕСА_1в рівних частках є ОСОБА_5 і ОСОБА_3  на підставі Договору купівлі - продажу,  посвідченого ОСОБА_7,  приватним нотаріусом Вознесенського міського
нотаріального округу Миколаївської області 02 грудня 2003 р. заНОМЕР_2(а.с.
10).

Судом
встановлено,  що в квітні 2007 р.
позивачка ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3
і ОСОБА_5 досягай усної домовленості про укладення в майбутньому
договору купівлі - продажу вищевказаного житлового будинку,  що належить на праві власності
відповідачам.  В рахунок майбутніх
платежів позивачка передала відповідачам 7 070 грн. 00 коп. (розмір отриманих
від позивачки грошей,  відповідачами в
судовому засіданні не оспорювався),  але
в подальшому угода між сторонами не була укладена.

Згідно
із  СТ. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме майно,
що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів,  на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено,  що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника платежів,  є завдатком,
вона вважається авансом.

3

Тобто,  в разі,
коли сторони лише домовилися укласти договір,  але відповідно його не оформили,  сплачені в рахунок виконання договору платежі
вважаються авансом і повертаються в тому розмірі,  в якому надавалися.

Враховуючи,  що договір купівлі - продажу,  який би за своєю формою і змістом відповідав
вимогам закону,  між сторонами у справі
укладено не було,  що знайшло своє
підтвердження в судовому засіданні,  а
сторони лише виразили свій намір в майбутньому укласти такий договір,  суд вважає,
що сплачені позивачкою в рахунок виконання договору платежі слід вважати
авансом.

Доводи
відповідачів про те,  що кошти сплачені
позивачкою є завдатком,  суд вважає
недоведеними і необгрунтованими та такими,
що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Тому позовні
вимоги в частині стягнення суми авансу підлягають задоволенню.

Оскільки
відповідно до  ст. 99 Конституції України
та Указу Президента України від 25 серпня 1996 р. №762/96 „Про грошову реформу
в Україні" грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на
території України є гривня,  то стягненню
підлягає сума в розмірі 1 400 доларів США
за курсом Національного Банку України,
що  становить 7 070 грн. 00 коп.

Вирішуючи
питання стосовно стягнення 681 грн. 00 коп. відсотків за користування
кредитом,  суд враховує,  що така сума не обумовлена умовами договору
між сторонами та не пов'язана з розглядом даної справи,  тому правових підстав для задоволення
позовних вимог в цій частині позову немає.

Пояснення
свідкаОСОБА_8суд не приймає до уваги,
оскільки в даному випадку (недодержання вимоги щодо письмової форми
правочину),  рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати,
таким чином з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню
сплачені останньою судові витрати,  які
складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 70 грн. 70 коп.,  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі   30 грн. 00 коп.

Керуючись  ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215,
ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення суми авансу задовольнити частково.

4

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_1 7 070 (сім тисяч сімдесят) грн. 00 коп. суми авансу,  а також сплачені позивачкою судові
витрати,  які складаються з витрат по
сплаті судового збору в розмірі 70 (сімдесят) грн. 70 коп. та оплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 (тридцять)
грн. 00 коп.,  а всього 7 170 (сім тисяч
сто сімдесят ) грн. 70 коп.

У
задоволені решти позовних вимог - відмовити. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів після проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК
України