Справа
№2-380/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Бойко М.Є.

при секретарі - Тарасенко Т.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в м. Нова Каховка, третя особа - керуючий санацією ОСОБА_2 ОСОБА_3 про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час
затримки трудової книжки, незаконно
утриманої із заробітку суми, оплати часу простою та вихідної допомоги при звільненні.
-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом, в якому просив суд витребувати
із ОСОБА_2 його трудову книжку та стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 28.11.2006 року до дня її видачі. В ході розгляду справи, у січні та
лютому 2007 року позивач, доповнивши свої позовні вимоги, просив суд також зобов»язати відповідача оформити його
звільнення з роботи на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, зробити відповідний
запис у трудовій книжці. Крім того, просив визнати незаконним наказ
керуючого санацією ВАТ ОСОБА_3за НОМЕР_1 від 21.11.2006 року про відрахування
із його заробітної плати суми у розмірі середньомісячного заробітку, стягнути з
відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також зобов»язати
виплатити вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Рішенням
Новокаховського міського суду від 20.02.2007 року визнано незаконним наказ
НОМЕР_1 від 21.11.2006 року, в іншій частині у позові відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22.05.2007 року
вищезазначене рішення в частині позовних вимог про витребування трудової
книжки, спонукання до оформлення припинення трудових відносин з ініціативи
працівника, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по
заробітній платі, оплату часу-простою,
стягнення незаконно відрахованої із заробітної плати грошової суми
скасовано, в іншій частині залишене без змін.

В ході нового
розгляду судом представник позивача знову доповнила та уточнила свої позовні
вимоги. Посилаючись на те. що рішення суду від 20.02.2007 року про визнання
незаконним наказу керуючого санацією відповідача про відрахування із заробітної
плати ОСОБА_1 середньомісячного середнього заробітку на даний час набрало законної сили, просила суд вказану суму у
розмірі 645 грн. стягнути з ОСОБА_2 на його користь. Крім того, вказала,
що у відповідності із наказом НОМЕР_2 від 31.07.2006 року позивач з 01 по 15
серпня 2006 року перебував у відпустці в зв»язку з простоєм підприємства, але
заробітна плата йому у розмірі 2/3 тарифної ставки виплачена не була, в зв»язку
з чим з відповідача її слід стягнути примусово, в сумі 200 грн. Вважаючи, що
припинення трудового договору між сторонами відбулось з ініціативи працівника (
позивача по справі), його підставою стало невиконання роботодавцем
законодавства про працю, а саме несвоєчасна виплата заробітної плати,
представник позивача просила суд стягнути
на його користь також вхідну допомогу, передбачену ст.44 КЗпП України, у
розмірі 1848 грн. Оскільки до цього часу трудову книжку ОСОБА_1

2

так і не
повернуто, представник просила
витребувати її у відповідача, а за затримку видачі стягнути середній
заробіток, починаючи з 28.11.2006 року та по 13.05.2007 року.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_1з
05.01.2004 року перебував у трудових відносинах з ОСОБА_2, працюючи з 01.06.2006 року провідним
бухгалтером головної атестації.

13.11.2006 року
він звернувся до адміністрації ВАТ з заявою про припинення трудового договору з
ініціативи працівника, вказавши у ній, що бажає звільнитися з роботи в зв»язку
з невиплатою йому заробітної плати за серпень, вересень та жовтень 2006 року.
На вказаній заяві є позначка відповідача про визначення дати звільнення через
два тижні після звернення ОСОБА_1 із заявою, як це передбачено ч.1 ст. 38 КЗпП
України. Отже, не порушуючи перед позивачем питання про уточнення підстав,
відповідач погодився на розірвання договору з ініціативи працівника, тобто на
звільнення в зв»язку із невиконанням власника законодавства про працю (
невиплату заробітної плати).

27.11.2006 року
відповідачем було видано наказ НОМЕР_3, згідно з яким ОСОБА_1звільнений з
роботи з цієї дати на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України

Однак, наказом
НОМЕР_4 від
06.02.2007 року позивач був звільнений з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП
України ( за прогули без поважних причин) з 29.11.2006 року.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22.05.2007
року наказ НОМЕР_4 від 06.02.2007 року скасований як
незаконний та встановлено, що ОСОБА_1звільнений з посади провідного
бухгалтера головної бухгалтерії ОСОБА_2 з 27.11.2006 року на підставі ст. 38
КЗпП України.

Виходячи з
зазначеного, суд дійшов до висновку, що роботодавець, не порушуючи питання про
уточнення підстав, погодився на розірвання трудового договору з позивачем на
підставі поданої останнім заяви, тобто на звільнення в зв»язку із невиконанням власником законодавства про працю ( невиплату
заробітної плати), а тому ОСОБА_1має право на виплату йому вихідної
допомоги у відповідності із вимогами ст. 44 КЗпП України. Крім того, невиплата
позивачу заробітної плати протягом серпня-жовтня 2006 року підтверджується також наявними в матеріалах справи відповідними
розрахунковими листками позивача ( а.с. 4). До того ж, вказана в них
заборгованість визнана та не заперечувалась представником відповідача в
судовому засіданні.

З матеріалів
справи вбачається і також не заперечується сторонами, що розмір середнього заробітку позивача дорівнює 616 грн.
Таким чином, належна йому до виплати сума
вихідної допомоги складає 1848 грн.( 616 х 3), а позов в цій його частині підлягає задоволенню.

Оскільки розпорядження відповідача про відрахування із заробітної плати
ОСОБА_1середнього місячного заробітку в порядку покриття шкоди,
заподіяної ним заводу, від 21.11.2007 року рішенням Новокаховського міського
суду від 20.02.2007 року визнане незаконним,
неправомірно відраховану у відповідності з ним грошову суму - 645 грн. слід також
стягнути на користь позивача.

Що ж стосується
його вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв»язку з затримкою видачі трудової книжки, то, на
думку суду. їх слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 47 КЗпП України, при звільненні трудова книжка повинна бути
видана працівнику у день його звільнення. В силу п.4 ст. 235
КЗпП України у разі затримки видачі
трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується
середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. 4.2
Інструкції про порядок ведення трудових книжок якщо працівник відсутній на
роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки.

3

Пересилання
трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за
письмовою згодою працівника.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 27.11.2006 року, тобто по закінченні встановлених йому
адміністрацією відповідача двох тижнів роботи після подачі ним 13.11.2006 року
заяви про звільнення, була видана копія наказу НОМЕР_3 про звільнення з
роботи .

29.11.2006 року  позивач звернувся з
заявою до керуючого санацією ОСОБА_2 про видачу трудової книжки та
проведення кінцевого розрахунку з ним, зазначивши, що начальник бюро кадрів
підприємства видати йому трудову книжку відмовилась.

Разом з тим.
08.12.2006 року адміністрація ВАТ рекомендованим листом повідомила ОСОБА_1 про
те, що трудовий договір з ним не розірвано, наказ про звільнення з роботи не
підписаний.

Позивач
звільнений лише 06.02.2007 року і в цей же день йому надіслано повідомлення про
необхідність одержання трудової книжки, але позивач за її отриманням так і не
з»явився.

Виходячи з
зазначеного, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у затримці
видачі трудової книжки ОСОБА_1, оскільки між сторонами існував спір щодо дати
звільнення, який вирішений судом тільки 20.02.2007 року. До цього часу
відповідач вважав трудові відносини з позивачем існуючими, про що повідомляв
його своїми листами, та припиненими лише 06.02.2007 року, ним заносились
відомості щодо перебування останнього на роботі у табелі робочого часу, а після
підписання наказу 06.02.07 в цей же день
йому надіслано повідомлення про необхідність одержання трудової книжки,
але позивач за її отриманням так і не з»явився, своєї письмової згоди щодо
пересилання поштою до теперішнього часу не надав. Запис про звільнення ОСОБА_1
з роботи у трудовій книжці зроблено також лише 06.02.2007 року. Крім того, слід
зазначити, що суду не надано доказів щодо неможливості позивача
працевлаштуватись після 27.11.2006 року внаслідок невидачі йому трудової
книжки, а також звернень з приводу її видачі до відповідача після 06.02.2007
року та до теперішнього часу, ні особисто, ні через свого представника, в
зв»язку з чим у суду відсгуні підстави для задоволення вимог позову про її
витребування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 13.06.2006
року перебував у . черговій плановій відпустці, але наказом НОМЕР_5 від
03.07.2006 року він відкликаний з неї з подальшим наданням з 28.08.2006 року.

Наказом НОМЕР_6 с від 31.07.2006 року всім
працівникам заводу з 01.08.2006 року по 15.08.2006 року була надана
вимушена відпустка з виплатою 2/3 тарифної ставки або окладу, крім працівників,
що мають на даний період планову відпустку.

Отже, позивач,
який був відкликаний з 03.07.2006 року, також перебував у вимушеній відпустці з 01.08.2006 року по
15.08.2006 року, що підтверджується і табелем обліку робочого часу за
серпень 2006 року, а тому йому повинно бути виплачено 2/3 за цей час тарифної ставки або окладу, що у
грошовому виразі становить 210 грн. (315 грн.(тарифна ставка бухгалтера
: 3 х 2).

Оскільки ці
вимоги закону відповідачем по відношенню до позивача не виконані, цю суму слід
з нього стягнути, задовольнивши таким чином і в цій частині позовні вимоги.

Зважаючи на те,
що з відповідача стягнуто грошові суми загальним розміром 2703 грн., то на
користь держави з нього слід стягнути судовий збір в сумі 51 грн., а також
витрати за надання послуг з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справи в сумі 30 грн. на користь Територіального управління Державної судової
адміністрації України в Херсонській області.

Згідно ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення заробітної плати в
межах місячного платежу (616 грн.) підлягає негайному виконанню.

4

На підставі
ст.ст. 47, 16, 117. 233, 234. 235 КЗпП
України, керуючись ст.ст.
10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 в м. Нова Каховка, третя особа - керуючий санацією ОСОБА_2 ОСОБА_3 про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час
затримки трудової книжки, незаконно
утриманої із заробітку суми, оплати часу простою та вихідної допомоги при звільненні
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по оплаті часу простою в сумі 210
грн., незаконно відраховану із його
заробітної плати грошову суму у розмірі 645 грн. та вихідну допомогу в
сумі 1848 грн. Всього - 2703 грн.

В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 51 грн., а також витрати за надання послуг з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. - на користь Територіального
управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області.

Рішення в
частині   стягнення на користь ОСОБА_1
заробітної плати у межах місячного платежу в сумі 616 грн. підлягає негайному
виконанню.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області
через Новокаховський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.