РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2007
року    справа № 2-2217-07     м. Нововолинськ

Нововолинський
міський суд Волинської області в складі:

головуючого                                                             судді
Кратюка С.П.

при
секретарі                                                                       Лубаєвській
Л.В.

розглянувши
в судовому засіданні в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1до
державного підприємства "Волиньвугілля" про відшкодування моральної
шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві.

Особи, які
беруть участь у справі:

позивач -
ОСОБА_1;

представник
позивача - ОСОБА_2;

представник
відповідача ДП "Волиньвугілля" - Малогрош Лариса Йосипівна.

Суд, -

встановив:

13
листопада 2007 року позивач ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до державного
підприємства "Волиньвугілля" (далі ДП "Волиньвугілля") про
відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві в
розмірі 25 000 гривень та стягнення понесених судових витрат.

Позивач
ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2. в судовому засіданні заявлені позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

На
обгрунтування позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснив, що 21 квітня
2005 року під час виконання робіт в шахті "Бужанська", яка є
відокремленим структурним підрозділом ДП "Волиньвугілля" з ним
трапився нещасний випадок. Даний факт підтверджується актом про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 12 травня 2006 року.

Після
проходження курсу лікування рішенням Нововолинського МСЕК йому встановлено 70%
втрати професійної працездатності і визнано інвалідом другої групи, що
стверджується довідкою МСЕК серії ВЛН №056235 від 05 січня 2007 року.

Вважає, що у
зв'язку з ушкодженням його здоров'я на виробництві йому

спричинено
моральну шкоду, яку зобов'язаний відшкодувати заподіювач шкоди, яким являється
ДП "Волиньвугілля".

Представник
позивача ОСОБА_2. обґрунтовуючи позов пояснила, що заподіяна позивачу шкода
випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не
створив безпечних умов праці.

Моральна
шкода заподіяна ОСОБА_1. полягає у фізичному болю та стражданнях, які він
зазнав безпосередньо під час травмування так і ті, котрі він переносить і по
теперішній час.

Життя
позивача після травми зазнало суттєвих змін. Він був звільнений з роботи у
зв'язку з неможливістю за станом здоров'я продовжувати дану роботу, яка була
єдиним джерелом існування для нього і його сім'ї. Позивача систематично турбує
біль у спині через що він періодично звертається за допомогою до лікарів і
проходить лікування. Так як на його утриманні знаходиться сім'я, то він
змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Беручи
до уваги характер та ступінь моральних страждань, заподіяних позивачу ОСОБА_1.
трудовим каліцтвом, просить присудити до стягнення в його користь з ДП
"Волиньвугілля" моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень та витрати
понесені ним за надання юридичної допомоги в розмірі 300 гривень.

Представник
ДП "Волиньвугілля" позов не визнала і в судовому засіданні пояснила,
що позивачу ОСОБА_1. на теперішній час здійснені всі виплати по відшкодуванню
шкоди відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1. щодо
відшкодування моральної шкоди вже були предметом судового розгдяду і з приводу
цього ухвалено судове рішення Нововолинським міським судом від 08 вересня 2006 року.
У зв'язку з цим просить відмовити у задоволенні заявленого ОСОБА_1. позову.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов
підлягає до задоволення частково.

В
судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1. з 02 вересня 2003 року
працював машиністом гірничо-виймальних машин на шахті "Бужанська" і
був звільнений з роботи 05 січня 2006 року на підставі п.2 ст.40 КЗпП України в
зв'язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я (а.с.7).

12
травня 2006 року ДП "Волиньвугілля" в особі відокремленого
структурного підрозділу шахта "Бужанська" склало акт про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, який стався з ОСОБА_1. 21
квітня 2005 року, що стверджується даним актом (а.с.3-4).

Рішенням
Нововолинського МСЕК ОСОБА_1. встановлено 70% втрати професійної працездатності
та визнано його інвалідом другої групи. Даний факт підтверджується довідкою
МСЕК серії ВЛН №056235 від 05 січня 2007 року (а.с.5-6).

Нормами
Конституції України, зокрема ст.21, ст.43, ст.46 передбачені права працівників
на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні,
безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до
ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній

або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, вішкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно
зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. отримав травму 21 квітня 2005 року
на виробництві, у зв'язку з чим був визнаний інвалідом другої групи,
підтвердженням цьому є письмові докази (а.с.3-4, 5-6).

З
пояснень позивача і його представника в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_1.
заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він
зазнав безпосередньо під час травмування, так і ті, котрі він переносить і по
теперішній час. ОСОБА_1. був звільнений з роботи, у зв'язку з неможливістю за
станом здоров'я продовжувати дану роботу, що була єдиним джерелом існування для
нього і його сім'ї, він вимушений в даний час докладати додаткових зусиль для
організації свого життя. Через постійний біль у спині ОСОБА_1. періодично
звертається за медичною допомогою до лікарів і проходить лікування.

Із
медичних виписок, епікризів досліджених в суді вбачається, що позивач ОСОБА_1.
періодично знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у зв'язку з
отриманим професійним захворюванням - післятравматичною правобічною
радикулопатією з вираженим больовим синдромом.

Як
вбачається з п.10 Акту №19 за формою Н-1 (а.с.3-4) винних осіб, які допустили
порушення вимог законодавства про охорону праці не встановлено. У п.7 цього
Акту комісією не вказано причини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1.
Пердставником відповідача не надано до суду доказів, якіб свідчили про вину
ОСОБА_1. у порушення вимог нормативних актів про охорону праці.

Відповідно
до вимог частин 2, 3, 5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови
праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів,
устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та
індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також
санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про
охорону праці.

Власник
або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи,
поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають
законодавству про охорону праці.

Вищенаведені
обставини дають суду підстави вважати, що діями відповідача ДП
"Волиньвугілля" в особі ВСП шахта "Бужанська", який не
забезпечив безпечні умови праці заподіяно позивачу ОСОБА_1. моральну шкоду, яка
виразилась у наступному.

Позивач отримав
виробничу травму і під час травмування зазнав фізичний біль та страждання, які
переносить і по теперішній час, став інвалідом другої

групи. Через
виробничу травму не може нести найменше фізичне навантаження, будучи особою
працездатного віку не має можливості продовжувати нормальне особисте життя,
зруйнувався його звичайний життєвий устрій, хвилюється за свою сім'ю, яка була
на його утриманні, а втрачена робота являлась єдиним джерелом для її існування.
Все це вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно
до ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, які вона зазнає.

Моральна
шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню,
та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Покликання
представника відповідача на те, що позивачу ОСОБА_1. виплачені відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві всі належні йому суми відшкодування шкоди є безпідставними,
оскільки представником відповідача не надано суду жодних доказів про
відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманою травмою на
виробництві.

Той
факт, що моральна шкода у зв'язку з одержаним трудовим каліцтвом на теперішній
час не відшкодована підтвердив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1.

Також
безпідставними є посилання представника відповідача на рішення Нововолинського
міського суду від 08 вересня 2006 року, яким присуджено до стягення з ДП
"Волиньвугілля" в користь ОСОБА_1. моральну шкоду, заподіяну
неправомірними діями адміністрації відокремленого структурного підрозділу шахта
"Бужанська", а не моральну шкоду спричинену ушкодженням здоров'я від
нещасного випадку на виробництві.

Отже,
спір з приводу відшкодування позивачу ОСОБА_1. моральної шкоди у зв'язку з
отриманним ушкодженням здоров'я на виробництві раніше не був предметом судового
розгляду.

Відповідно
до роз'яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року
№4 розмір моральної шкоди суд визачає в межах заявлених вимог залежно від
характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших
обставин.

Враховуючи
характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і
виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в
користь позивача слід стягнути 7 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Також в
користь позивача підлягають стягненню згідно правил передбачених ст.88 ЦПК
України, понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень, що
підтверджується квитанцією (а.с. 12).

Керуючись ст.
10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.212, ст.213, ст.214, ст.215 ЦПК України, на
підставі ст.21, ст.43, ст.46 Конституції України, ст.153, ст.173, ст.237-1 КЗпП
України, Закону України "Про охорону праці", суд, -

вирішив:

Позов задоволити
частково.

Стягнути
з державного підприємства "Волиньвугілля" в користь ОСОБА_1 7 000
(сім тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок
нещасного випадку на виробництві та 300 (триста) гривень витрат понесених за
надання правової допомоги, всього 7 300 (сім тисяч триста) гривень.

Стягнути
з державного підприємства "Волиньвугілля" в дохід держави 8 (вісім)
гривень 50 копійок судового збору та 1 (одну) гривню 50 копійок витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи до Нововолинського міського
суду.

В решті
заявлених ОСОБА_1позовних вимог відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили пілся закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у двадцятиденний строк після подання заяви про апеляційне оскарження, то
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна
оскаржити до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський
суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка
може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.