№ 2-3026/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 року Оболонський районний суд
м.  Києва в складі:

головуючого
судді Пшонка P.M.,

при секретарі
Тищенко І.Л.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ТОВ
«Диво-Світ»,  3-я особа виконуючий
обов'язки директора

ТОВ «Диво-Світ»
про визнання незаконним наказу про винесення догани № 216-к від

17.04.2007
року,  визнання незаконним наказу про
звільнення № 217-к від 18.04.2007 року,

поновлення на
роботі,  стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та

стягнення
моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що наказом
директора ТОВ «Диво-Світ» № 245/2-к від 09.06.2006 року її було прийнято на
роботу в ТОВ «Диво-Світ» на посаду спеціаліста з продажів за сумісництвом.  Наказом № 537/2-к від 01.12.2006 року її було
переведено на посаду менеджера з реклами.

Наказом № 216-к від 17.04.2007 року на підставі рішення адміністрації і
службової записки керівника департаменту маркетингу Білозерської Л.С.  від 17.04.2007 року відносно неї застосоване
дисциплінарне стягнення - догана за неналежне виконання службових
обов'язків,  а саме за систематичне
непред'явлення звітів про виконану роботу.

Позивачка
вважає застосування відносно неї дисциплінарного стягнення незаконним і
безпідставним у зв'язку з наступним.

Про
існування наказу № 216-к від 17.04.2007 р. вона дізналася 18.04.2007 року зі
слів керівника відділу персоналу та було повідомлено,  що обов'язковість систематичного подання
звітів про виконану роботу встановлена Посадовою інструкцією менеджера з
реклами. Про існування інструкції до цього часу вона не знала.

Після
пред'явлення їй для ознайомлення наказу № 216-К від 17.04.2007 року керівник відділу
персоналу запропонувала їй ознайомитись також і з Посадовою інструкцією
менеджера з реклами.

Тобто,  на момент винесення наказу № 216-к від
17.04.2007 року вона не була ознайомлена з Посадовою інструкцією і,  за таких умов,  я не могла знати про те,  що необхідно щотижнево подавати заступнику
керівника департаменту маркетингу звіти про виконану роботу і план на наступний
періоди. Позивачка вважає,  що така
ситуація склалася внаслідок порушення своїх службових обов'язків керівником
відділу персоналу,  оскільки вона при
прийнятті позивачки на роботу не ознайомила її з посадовою інструкцією.
Посадову інструкцію для ознайомлення їй було надано лише 18.04.2007року,  наступного дня після винесення наказу № 216-к
від 17.04.2007 р.

Виконуючий
обов'язки директора ТОВ «Диво-Світ» ОСОБА_3 пред тим,  як винести
догану і оголосити про це в наказі № 216-к від 17.04.2007 р. не відбирав у неї
письмові пояснення. Наведене свідчить про те,
що в.о. директора ОСОБА_3 порушив порядок застосування дисциплінарних
стягнень,  встановлений  ст. 149 КЗпП України.

Трудову    дисципліну    позивачка
не    порушувала    і
застосування    відносно    неї дисциплінарного стягнення є
безпідставним і незаконним.  За час роботи
в ТОВ «Диво-Світ» вона не мала жодних зауважень з боку керівництва,  сумлінно виконувала всі покладені на неї      * обов'язки.

З
19.04.2007року по 28.04.2007року вона перебувала на лікарняному. 22.04.2007
року отримала лист від ТОВ «Диво-Світ»,
в якому повідомлялось,  що вона
згідно Наказу № 217-к від 18.04.2007 року звільнена з посади менеджера з
реклами за п.3  ст.  43-1 КЗпП України.

Позивачка
важає,  що звільнення є незаконним у
зв'язку з тим,  що вона відноситься до
категорії одиноких матерів,  оскільки не
перебуває у шлюбі і сама виховую і утримує малолітню дитину,  2004 року народження,  яка проживає разом з нею. Батько дитини,  ОСОБА_2..
рішенням Оболонського районного
суду м.  Києва від
10.03.2006 року позбавлений батьківських прав відносно доньки.

Вважає,  що рішення про звільнення її з займаної посади
ї прийняте всупереч вимогам законодавства і є незаконним.  Попередження за 2 місяці про наступне
вивільнення з боку керівництва ТОВ «Диво-Світ» не було. Наказ № 217-к про її
звільнення датований 18.04.2007 року. В цей день,  18.04.2007року позивачка працювала,  протягом робочого дня знаходилась на своєму
робочому місці. її не було повідомлено про звільнення,  не видана копія наказу про звільнення і не
проведений розрахунок,  не видана трудова
книжка.

04.05.2007р.
вона звернулась до керівника відділу персоналу з вимогою надати їй копію наказу
№ 217-к від 18.04.2007 року,  в чому їй
було відмовлено. В цей день позивачка також вимагала провести розрахунок,  але належні їй кошти отримала лише 08.04.2007
року.

Крім цього,  діями відповідача,  пов'язаними з незаконним застосуванням
дисциплінарного стягнення і незаконним звільненням позивачці спричинено
моральну шкоду,  яка полягає у душевних і
моральних стражданнях,  яких вона зазнала
у зв'язку з порушенням її прав. Отримавши копію наказу про накладення догани позивачка
розхвилювалася,  у неї сталася судинна
криза,  вона потребувала медичної
допомоги і звернулася до медичного закладу. Була занепокоєна обставинами,  що склалися,
адже це могло негативно позначитись на її репутації серед колег,  кар'єрі. Після звільнення впала у відчай. Всі
її творчі задуми залишились невтіленими. Зазначала,  що з посади завідуючого складом ПП «Медком
Україна» - основного місця роботи,  вона
звільнилась 07.03.2007 року за власним бажанням,  оскільки у неї були наміри,  щодо переведення на постійне місце роботи у
ТОВ «Диво-Світ».

Крім
того,  стан здоров'я значно погіршився.
Через погане самопочуття вона зверталася за допомогою до фахівців з приводу
порушення функцій серця,  депресивного
стану.

Враховуючи
характер і глибину перенесених нею моральних і душевних страждань моральну
шкоду,  спричинену їй відповідачем вона
оцінює в 50000 грн.

У
зв'язку з наведеним позивачка просила суд визнати незаконним наказ № 216-к від
17.04.2007 року про винесення догани,
визнати незаконним наказ № 217-к від 18.04.2007 року про звільнення її з
посади менеджера з реклами,  поновити її
на роботі на посаді менеджера з реклами ТОВ «Диво-Світ»,  стягнути з ТОВ «Диво-Світ» на її користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.04.2007 року по
24.10.2007 року в сумі 8897, 52 грн. та соральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В
судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в
повному обсязі,  просили суд позов
задовольнити.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнав,  просив в задоволенні позову відмовити,  посилаючись на те,  що в судовому засіданні надані докази,  які вказують на обізнаність позивачки про
необхідність систематичної подачі звітів про виконану роботу,  що підтверджується поданими нею звітами про
виконану роботу за періоди з 01.12.2006 року по 31.01.2007 року та звітами за
період з 17.10.2006 року по 20.10.2006 року,
а також поясненням ОСОБА_1. від 30.03.2007 року до керівника відділу
маркетингу Белозірської в якому вона пояснює про те,  чому не встигла здати звіти. Ввиконуючий
обов'язки директора ОСОБА_3 підтвердив,
що подача таких звітів була необхідною і мала систематичний
характер,  а також підтвердив факт розмови
з ОСОБА_1.,  під час якої вінпропонував
ОСОБА_1. надати пояснення на службову записку від керівника відділу маркетингу
від 17.04.2007 року,  на що позивачка
відмовилась.

Таким
чином,  адміністрацією ТОВ «Диво-Світ»
правомірно та без порушень трудового законодавства було винесено наказ № 216-к
від 17.04.2007 року про винесення догани.

Також,  зазначив,
що позивачка неправомірно посилається на свій статус одинокої
матері,  тому що відповідач не міг знати
про статус позивачки,  оскільки вона
надала підтвердження такого статусу лише в судовому засіданні.

Крім
цього,  позивачка працювала на
підприємстві за сумісництвом,  тобто як
така,  що вже мала основне місце роботи
та була звільнена з ТОВ «Диво-Світ» за
ст.  43-1 з суміщуваної посади у
зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника,  який не є сумісником.

Оскільки
позивачка працювала в ТОВ «Диво-Світ» за сумісництвом,  то отримувала заробітну платню за фактично
виконану роботу. Законодавством не передбачена компенсація за час вимушеного
прогулу працівникам,  що працюють за
сумісництвом.

Вимоги
позивачки по відшкодуванню моральної шкоди є безпідставними,  вона не надала докази,  які б підтверджували незаконне накладання
дисциплінарного стягнення і незаконне звільнення.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  їх представників,  показання свідків,  дослідивши матеріали справи,  приходить до висновку,  що позов не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи,  наказом
директора ТОВ «Диво-Світ» № 245/2-к від 09.06.2006 року ОСОБА_1. було прийнято
на роботу в ТОВ «Диво-Світ» на посаду спеціаліста з продажів за сумісництвом.

Наказом
№ 537/2-к від 01.12.2006 року ОСОБА_1. було переведено на посаду менеджера з
реклами.

Наказом № 539-к
від 01.12.2006 року внесено зміни до п.
1 наказу № 537/2-к від

01.12.2006           року та зазначено,  ОСОБА_1. переведено на посаду менеджера з
реклами за

сумісництвом.

Згідно акту від 01.12.2006 року ОСОБА_1. відмовилась від ознайомлення з
наказом № 539-к від 01.12.2006 року.

Відповідно
до п. 2.13 Посадової інструкції до посадових обов'язків менеджера з реклами
відноситься щотижнево (кожен понеділок до 10:00 год.) надавати звіт про виконану роботу та план на майбутній
період (тиждень).

Згідно
службових записок від 20.10.2006 року,
26.10.2006 року позивачка ОСОБА_1. не виконувала належним чином своїх
посадових обов'язків та не здавала звіти про виконану роботу.

Наказом
№ 216-к від 17.04.2007 року на підставі рішення адміністрації і службової
записки керівника департаменту маркетингу Білозерської Л.С.  від 17.04.2007 року відносно
ОСОБА_1.3астосоване дисциплінарне стягнення - догана,  за неналежне виконання службових
обов'язків,  а саме за систематичне
непред'явлення звітів про виконану роботу.

Свідок
ОСОБА_3,  який в період перебування
ОСОБА_1. на посаді виконував обов'язки директора ТОВ «Диво-Світ» в судовому
засіданні підтвердив,  що подача звітів
про виконану роботу була необхідною і мала систематичний характер. Також свідок
підтвердив факт розмови з ОСОБА_1.,  під
час якої він,  як виконуючий обов'язки
директора запропонував ОСОБА_1. надати пояснення на службову записку від
керівника відділу маркетингу від 17.04.2007 року,  на що позивачка відмовилась.

Таким
чином суд критично ставиться до тверджень позивачки стосовно того,  що позивачка не була обізнана про
необхідність систематичної подачі звітів про виконану роботу та дізналась про цей
посадовий обов'язок тільки після ознайомлення 17.04.2006 року з посадовою
інструкцією. Зазначені твердження спростовуються поданими позивачкою звітами
про виконану роботу за періоди з 01.12.2006 року по 31.01.2007 року та звітами
за період з 17.10.2006 року по 20.10.2006 року,
а також поясненням ОСОБА_1. від 30.03.2007 року до керівника відділу
маркетингу Белозірської А.С.  в якому
вона пояснює причини невчасного подання звітів.

Таким
чином,  суд приходить до висновку,  що адміністрацією ТОВ «Диво-Світ» правомірно
та без порушень  ст.   147 КЗпП України було винесено наказ № 216-к
від

17.04.2007           року про винесення догани.

Позивачка,  посилаючись на п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів»,  в якому вказано до
кого можна застосовувати визначення «одинока матір» та на Наказ про звільнення
№ 217-к від 18.04.2007 року,  в якому
зазначено про необхідність виплати позивачці компенсації за невикористану
додаткову відпустку працівникам,  які
мають дітей,  в кількості 14 днів за
період роботи з 09.06.2006 року по 18.04.2007 року,  стверджує,
що відповідачу було відомо про статус позивачка «одинокої матері».

Проте,  судом встановлено,  що вказана відпустка надавалась відповідно до
чинного законодавства та листа Міністерства праці та соціальної політики від
04.06.2007 року № 132/13/133-07 «Про додаткову відпустку одинокої матері»,  в якому дається чітке визначення до якого
законодавства можна застосовувати визначення «одинока матір» та звертається
увага на те,  які документи необхідні для
підтвердження статусу «одинокої матері». В даному випадку для надання
додаткової відпустки,  достатньо було
надати паспорт з відміткою про розірвання шлюбу та копію свідоцтва про
народження дитини,  але для інших
випадків необхідно було надати рішення суду про позбавлення батьківських прав.

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивачкою рішення Оболонського районного суду м.  Києва від 10.03.2006 року про позбавлення
батька Кручана О.В. батьківських прав відносно дитини надано лише після
звільнення під час звернення з позовом до суду. До вказаного часу адміністрації
ТОВ «Диво-Світ» не було відомо про вказане рішення суду.

Крім
цього,  необгрунтованим є посилання
позивачки на п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9,  оскільки вона працювала на підприємстві за
сумісництвом,  тобто як така,  що вже мала основне місце роботи,  що підтверджується № 1 ПО/06/06 від
09.06.2006 року,  та була звільнена з ТОВ
«Диво-Світ» за  ст.  43-1 КЗпП України з суміщуваної посади у
зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника,  який не є сумісником,  а в п. 9 вказаної Постанови йдеться лише про
звільнення за  ст.  36 КЗпП.

Оскільки ОСОБА_1. працювала на підприємстві за сумісництвом,  тому відповідно до  ст.  19
Закону України «Про оплату праці» вона отримувала заробітну плату за фактично
виконану роботу.

Також на
підставі абзацу 2 п. 9,  п. 14 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику
застосування законодавства про оплату праці» не передбачене правило про
збереження заробітної платні сумісникам.
Тобто,  законодавством не
передбачена компенсація за час вимушеного прогулу працівникам,  що працюють за сумісництвом.

Позивачка
просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду,  спричинену їй незаконним накладанням
дисциплінарного стягнення і незаконним звільненням,  у розмірі 50000 грн.

Відповідно
до  ст.
237-1 КЗпП України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» позивачкою не надано доказів,  які б підтверджували незаконне накладання
дисциплінарного стягнення і незаконне звільнення.

На
підставі викладеного та керуючись Законом України «Про оплату праці»,  Постановою Пленум} Верховного Суду України
від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»,  Постановою Пленуму Верховного Суду України
від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату
праці»,  Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,
ст.  ст.  43-1,
147,  237-1 КЗпП України,   ст.
ст.  10,  60,  74,  76,
130,  197,  198,
208,  209,  212,
213,  214,  215,
218 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до ТОВ «Диво-Світ»,  3-я особа
виконуючий обов'язки директора ТОВ «Диво-Світ» про визнання незаконним наказу
про винесення догани № 216-к від 17.04.2007 року,  визнання незаконним наказу про звільнення №
217-к бід 18.04.2007 року,  поновлення на
роботі,  стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заявишь
апеляційне оскарження.

.