Справа №2 -1671 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

4 грудня 2007 року                                   Тульчинський
районний суд

Вінницької
області

В складі головуючого судді        Робак С О.

при секретарі                         Підлубній Г.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Тульчині справу за позовом ОСОБА_1
до Торківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернулася в суд з позовом
до Торківської сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла її баба ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина за
законом, яка складається із:

·  1/2
частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та
споруд, розташованого в с
Торків Тульчинського району по АДРЕСА_1, яка їй належала як члену
колгоспного двору відповідно до свідоцтва № 125 на право особистої власності на
жилий будинок, виданого 23 грудня 1988 року Торківською сільською радою;

·  земельної
ділянки площею 2,3229 га, розташованої на території Торківської сільської ради
Тульчинського району, яка їй належала відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю серії ВН № 141574, виданого 27 лютого 2003 року
Тульчинською районною державною адміністрацією.

Єдиним спадкоємцем першої черги за
законом майна 'її баби ОСОБА_2 була її дочка, а її мати, ОСОБА_3, яка фактично спадщину,
яка відкрилася після смерті її баби, прийняла, так як до смерті та на момент
смерті баби, будучи власником другої частини будинку, проживала разом з бабою і
після її смерті продовжувала проживати в тому ж будинку, володіючи усім майном
баби. Але право власності на спадкове майно баби її мати не оформила через
відсутність коштів, а потім померла ІНФОРМАЦІЯ_2року. Тому єдиним спадкоємцем
майна її баби за законом стала вона.

ІНФОРМАЦІЯ_3
року померла її мати ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина за
законом, яка складається із:

-  1/2
частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та
споруд, розташованого с
Торків Тульчинського району по АДРЕСА_1, яка їй належала як члену
колгоспного двору відповідно до свідоцтва № 186 на право особистої власності на
жилий будинок, виданого 23 грудня 1988 року Торківською сільською радою.

Після смерті
матері вона стала єдиним спадкоємцем першої черги майна своєї матері за
законом, і вона стала володіти всім майном як матері ОСОБА_3, так і її баби ОСОБА_2,
і фактично спадщину вона прийняла.

Після смерті матері вона не
звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, так як після розірвання шлюбу із ОСОБА_4, який було розірвано
в Черкаській обл.,
вона втратила свідоцтва про своє одруження, і не встигла отримати копії
свідоцтва про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_4, під час якого нею було змінено
прізвище. Дані свідоцтва давали їй підстави на подачу заяви. А так як вони були
відсутні, вона не могла подати заяву в нотаріальну контору про прийняття нею
спадщини, яку вона фактично прийняла.

2

Після отримання всіх необхідних
документів для оформлення права власності на спадкове майно, спадщина
на яке відкрилася після смерті її матері ОСОБА_3 і її баби ОСОБА_2, вона
звернулася в нотаріальну контору. Однак, в оформлені права власності на
спадкове майно їй було відмовленої через пропущення строку, протягом якого їй
було необхідно звернутися в нотаріальну контору з заявою про прийняття
спадщини.

Через це
оформити нотаріально право власності на спадкове майно, на яке вона має право після
смерті її матері та після смерті її баби, вона не може, тому вимушена
звернутися з даним позовом до суду.

В судовому
засіданні позивачка підтвердила обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги,
і на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій попросив
суд розглянути справу без його участі. Проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши позивачку та
ознайомившись з заявою відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в
зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ч. 4 ст. 130, ст.174 ЦПК
України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки
вимоги позивачки є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на
наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і
не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, відповідно
до ст.4,15, ч.4 ст.130, ст.1?4, ст.213-215 ЦПК України, ст. 328, ст.386,
ст.392, ст. 1220-1223, ст. 1261, ст. 1268 ЦК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на спадкове майно за законом, спадкоємницею якого вона стала після смерті її
матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та після смерті її баби ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме, на:

- житловий будинок, загальною
площею 57,1 м.кв., житловою площею 45,7 м.кв., з усіма господарськими будівлями
та спорудами, розташований в с
Торків Тульчинського району по АДРЕСА_1,
відповідно до свідоцтва № 186 на право особистої власності на жилий будинок, виданого
23 грудня 1988 року Торківською сільською радою;

-
земельну ділянку площею 2,3229 га, розташовану на території Торківської
сільської ради Тульчинського району, відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю серії ВН № 141574, виданого 27 лютого 2003 року
Тульчинською районною державною адміністрацією.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення суду та апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області протягом двадцяти днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.