№ 2-1414 2007 рік
РІШЕННЯ

іменем України

26
жовтня 2007 року                                                                                                             м.  Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області

в
складі:   головуючого судді Хорунжого
І.Д.

при
секретарі                          Дятловій
А. О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення задатку та морального збитку,
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні майном.

встановив:

10
серпня 2007 року ОСОБА_1  звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення задатку та морального збитку,  зазначивши,
що 26 серпня 2000 року вона домовилася з відповідачем,  що він продає ій гараж,  який знаходиться на господарчому дворі
АДРЕСА_1,  за № 367 за 500 доларів США,
і вручила йому 400 доларів США. Відповідач написав розписку і передав позивачеві ключі і
ордер на гараж.

Сторони
домовились,  що після сплати останньої
суми 100 доларів США в найближчий
час вони оформлять купівлю - продаж вказаного гаражу.

Після отримання
задатку відповідач навмисно ухилявся від виконання свого зобов'язання по
переоформленню гаражу. З 2001 по 2005 рік виїжджав за межі України і до цього
часу це питання не вирішено. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 задаток в
подвійному розмірі в сумі 4000 грн.,
моральну шкоду в сумі 4000 грн.,
а також витрати в сумі по оплаті судового збору 80 грн.,  за інформаційно - технічне забезпечення ЗО
грн.,  юридичну допомогу 200 грн..

В
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Зустрічний позов не
визнала.

Відповідач
позов не визнав,  вважаючи,  що позивач ухиляється від сплати недоданої
суми за гараж та його оформлення,  тому в
зустрічному позові просить стягнути з позивача не отриманий ним доход за гараж
в сумі 6300 грн,  які він міг би отримати
від здачі гаражу в оренду,  а також
моральну шкоду в сумі 2000 грн.,
зобов'язати позивача звільнити гараж.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  свідків,
вивчивши матеріали справи,
прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено,  що 26 серпня 2000 року ОСОБА_1  домовилася з ОСОБА_2 про купівлю у нього
гаражу розташованого на господарському дворі АДРЕСА_1 за 500 доларів США. При цьому
ОСОБА_1  передала ОСОБА_2 задаток в сумі
400 доларів США. Після
отримання останньої суми 100 доларів США
ОСОБА_2 зобов'язувався переоформити гараж на позивача. Ці обставини
підтверджуються розпискою ОСОБА_2 ( а. с.
8).

Про те
,  що ОСОБА_1  мала намір придбати гараж і сплатити недодану
суму 100 доларів США ,  але ОСОБА_2
ухилився від цього,  і мав намір продати
гараж другій особі підтвердила свідок ОСОБА_3,
колишня дружина відповідача,  до
якої позивач зверталася декілька разів з метою установлення місця знаходження
ОСОБА_2

Свідок
ОСОБА_4 показала,  що вона є сусідкою
ОСОБА_1 ,  яка передавала їй для збереження 100 доларів США з метою передачі
їх за придбання гаражу при появі ОСОБА_2.

ОСОБА_5,  сестра відповідача,  показала,
що їй близько 9 місяців тому телефонувала ОСОБА_1  з питання,
де можна знайти ОСОБА_2 з метою оформлення гаражу.

ОСОБА_6,  мати відповідача також показала,  що до неї звертався чоловік з проханням
передати синові,  ОСОБА_2,  щоб він підійшов до ОСОБА_1  по питанню оформлення гаражу.

Ствердження
відповідача в зустрічному позові про те,
що він намагався оформити гараж і по цьому питанню в 2000 році,  мешкаючи в м.
Харкові неодноразово телефонував позивачеві не знайшли свого
підтвердження,  так як з оглянутого в
судовому засіданні типового договору,
телефон на квартирі позивача встановлено тільки 19 лютого 2002 року.

Про
те,  що відповідач з 2001 по 2005 рік знаходився
за межами України на заробітках вбачається з його копії заяви на ім'я
начальника Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ( а .с.  10-11). Про те,  що позивач мала намір придбати гараж свідчить
і вступ її до гаражного кооперативу і проведення світла,  а також його ремонт.

Виходячи
з викладеного суд дійшов висновку,  що до
кінця не оформлено купівлю -продаж гаражу з вини ОСОБА_2

Відповідно
до ч. 1  ст. 571 ЦК України,  якщо порушення зобов'язання сталося з вини
кредитора,  він зобов'язаний повернути
боржникові завдаток та додатково сплатити суму у подвійному розмірі
завдатку,  або його вартості ,  тому позовні вимоги ОСОБА_1  про стягнення з ОСОБА_2 завдатку в подвійному
розмірі 4000 грн. підлягають задоволенню.

Позовні
вимоги ОСОБА_1  в частині стягнення
моральної шкоди в сумі 4000 грн. з урахуванням понесення нею моральних
страждань,  матеріального стану
відповідача підлягають частковому задоволенню в сумі 500 грн.,  також з урахуванням стягнутої суми з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1  підлягає стягненню 51
грн. сплаченого судового збору,  ЗО грн.
за інформаційно - технічне забезпечення і 100 гривен за надання юридичної
допомоги по справі. В іншій частині позову головного позову відмовити.

В
задоволенні зустрічних позовних вимог в частині стягнення 6300 грн не
отриманого доходу і 2000 грн. моральної шкоди відмовити.

Зустрічні
позовні вимоги в частині звільнення гаражу ОСОБА_1  підлягають задоволенню при умові сплати
ОСОБА_2 стягнутої з нього суми.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10, 11,  209, 212,
214-215 ЦПК України,   ст.   ст. 526,
530, 571, 612, 1167 ЦК
України,  суд,

вирішив:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн.,
подвійну суму завдатку,  500 грн.
моральної шкоди,  51 грн. судового збору,
30 грн за інформаційне - технічне забезпечення,
100 грн. за надання юридичної допомоги,
а всього 4681 ( чотири тисячі шістсот вісімдесят одну) грн.

Зобов'язати
ОСОБА_1 звільнити гараж № 367 розташований на господарчому дворі АДРЕСА_1,  який належить ОСОБА_2,  після сплати ним зазначеної вище суми
ОСОБА_1.

В іншій частині
головного і зустрічного позову відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  або в порядку ч.
4  ст. 295 ЦПК України.