Справа № 2 - 1065 - 2007 рік.
РІШЕННЯ

іменем України

24 вересня 2007 року.       Артемівський
міськрайонний суд в Донецькой області

у складі: головуючого - судді -                                 БУКРЄЙ
С.  П.

при секретарі -                                                            Трубчаніновой
О. Є.

з участю: позивача -                                                   ОСОБА_1

представника позивача -                                           ОСОБА_2

представника відповідача -                                       ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1" про
стягнення втраченої заробітної плати у зв*язку з незаконним переводом на роботу
з меншою заробітною платою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав позовну заяву до суду в якій вказує,  що працює водієм автомобіля КРАЗ на товаристві з обмеженою відповідальністю
"ІНФОРМАЦІЯ_1". З 02.10.2006 року механік ОСОБА_4 відсторонив його від
роботи без будь яких пояснень. Оськільки з цього часу по грудень 2006 року він
виконував іншу роботу з меньшою заробітною платою,  то вважає що це був його перевод на іншу
роботу,  а оскільки він на це не давав
згоди,  то вважає такий перевод не
законним у зв*язку з чим просить стягнути різницю у заробітній платі та 1000
гривен в якості відшкодження моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримує свої позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти позовних вимог у
повному обсязі і пояснив,  що 02.10.2006
року позивач при виконанні ремонтних робіт закріпленного за ним автомобіля
грубо порушив Правила охорони праці,  у
зв*язку з чим  ст.  механік ОСОБА_4 провів його інструктаж і
виявив неналежні знання позивача правил охорони праці у зв*язку з чим подав
доповідну на ім*я технічного директора. На підставі наказу № 298 від 02.10.2006
року ОСОБА_1 було недопущено до виконання роботи водія із збереженням за ним
встановленного таріфу,  та надано
місячний термін для навчання з питань охорони праці з відповідною перевіркою
знань з цього питання. 26 жовтня 2006 року позивач не склав іспити комісії по
перевірці знань з питань охорони праці і наказам виконавчого директора № 341
від 31.10.2006 року призначено місячне навчання і повторну перевірку знань. 16
листопада 206 року позивач знову не склав іспити і лише 27.11.2006 року
ОСОБА_1склав іспити і був допущений до роботи,
до якої після відпустки,
приступив 05.01.2007 року. За період недопущення позивача до виконання
обов*язків водія йому нараховувалась заробітна плата в межах встановленного
окладу водія,  без нарахування інших
виплат,  пов*язаних з виходом водія на
лінію,  т.т. пов*язаних з реальним
виконанням обов*язків водія. Представник відповідача вважає,  що адміністрація діяла в межах існуючого
законодавства,  не допустила ОСОБА_1до
виконання обов*язків водія в силу
ст.  18 Закону України "Про
охорону праці" у зв*язку з порушенням ним правил охорони праці і
неналежними знаннями з питань охорони праці,
на період навчання і сдачи іспитів,  що не є переводом на іншу роботу. У зв*язку з
чим просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін,  дослідивши надані ними докази,  суд вважає,
що позивні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,  що 02 жовтня 2006 року  ст.
механіком ОСОБА_4 було виявлено порушення правил охорони праці з боку
ОСОБА_1 при ремонтних роботах автомобіля. Данний факт підтверджується
поясненнями свідка ОСОБА_4,  його
доповідної з цього приводу,  та наказом №
298 від 02.10.2006 року технічного директора про недопущення позивача з цих
підстав до виконання обов*язків водія автомобілю.

Таким чином в судовому засіданні встановлено,  що ОСОБА_1 не було переведено на іншу
роботу,  а мав місце факт недопуску до
виконання обов*язків водія,  що потягло за собою зменьшення його заробітку
за час недопуску
та навчання.

Між тим,  суд
вважає,  що посадовими особами
недопущення позивача до роботи з 02.10.2006 року зроблено не в порядку,  встановленному законодавством.

Дійсно,
згідно  ст.  18 Закона України "Про охорону праці",
не допускаються до роботи працівники,
у тому числі посадові особи,  які
не пройшли навчання,  інструктаж і
перевірку знань з охорони праці.

В судовому засіданні встановлено,  що майстер ОСОБА_4 діяв в межах своїх
посадових повноважень тоді,  коли
виявивши порушення правил охорони праці з боку ОСОБА_1і встановивши
незадовільні знання з питань охорони праці у останнього,  негайно повідомив письмовою доповідною
технічного директора ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1",  що відповідає п.3З посадової інструкції
старшого механіка цього підприємства.

Разом з тим подальші дії посадових осіб відповідача по питанню недопущення
позивача до роботи,  проведення з ним
інструктажу,  навчань з питань охорони
праці проводилися на первинному етапі з 02 жовтня до 26 жовтня 2006 року не в установленному
законодавством порядку.

Стаття 18 Закону України "Про охорону праці"
закріпляє,  що порядок проведення
навчання та перевірки знань з питань охорони праці визначається типовим
положенням,  що затверджується спеціально
уповноваженим центральним органом виконавчої влади з нагляду за охороною праці.

Типове положення про навчання з питань охорони
праці,  затверджене наказом Комітету по
нагляду за охороною праці України від 17 лютого 1999 року № 27,  в пункті 2.1.6 передбачає,  що на підприємствах для перевірки знань
працівників з питань охорони праці наказом (розпорядженням) керівника створюються
постійно діючі комісії. Головами комісій призначаються заступники керівників
підприємств,  в службові обов'язки яких
входить організація роботи з охорони праці,
а в разі потреби створення комісій в окремих структурних підрозділах їх
очолюють керівники відповідних підрозділів чи їх заступники.

В судовому засіданні представник відповідача представив
належні докази про створення та дію такої коміссії на чолі з технічним
директором підприємства.

Згідно пункту 4.1.4. Типових положень при порушеннях
працівниками вимог нормативних актів про охорону праці,  що можуть призвести або призвели до
травм,  аварій,  пожеж тощо,
з працівниками на робочому місці або в кабінеті охорони праці
проводиться позаплановий інструктаж,
який,  в силу п. 4.2.7 Типових
положень,  проводить безпосередній
керівник робіт (начальник виробництва,
цеху,  дільниці,  майстер).

Пункт 4.2.8. Типових положень передбачає,  що первинний,
повторний,  позаплановий і
цільовий інструктажі завершуються перевіркою знань у вигляді усного опитування
або за допомогою технічних засобів,  а
також перевіркою набутих навичок безпечних методів праці. Знання перевіряє
особа,  яка проводила інструктаж. При
незадовільних результатах перевірки знань,
умінь і навичок щодо безпечного виконання робіт після первинного,  повторного чи позапланового інструктажів для
працівника на протязі 10 днів додатково проводяться інструктаж і повторна
перевірка знань.

Виходячи з вимог і установленного данним Типовим положенням порядку з*ясування рівня знань з
питань охорони праці,  яки б надавали б
посадовим особам підстави недопускати позивача до праці водієм,  приймаючи до уваги відсутність належних
доказів про наявність таких підстав що до недопущення ОСОБА_1 до виконання
обов*язків водія з 02 жовтня 2006 року,
суд вважає,  що позовні вимоги
ОСОБА_1підлягають в цій частині задоволенню,
оскільки відсутні

2

належні докази,
які б в достатній ступені доказували наявність підстав для недопущення
позивача до роботи.

Вважаючи характер спору,
підставою для недопущення ОСОБА_1 до роботи є не тільки порушення ним
02.10.2006 року правил охорони праці,  а
й незадовільний рівень знань з питань охорони праці.

Як належний і достатній доказ тому суд не може прийняти
лише пояснення свідка ОСОБА_4,  наявність
його доповідної та наказ технічного директора № 298 від 02.10.2006 року з цього
приводу,  оскільки відсутни належні
докази,  т.т. відсутні данні,  якіб підтверджували додержання вимог закону
при перевірці знань позивача з питань охорони праці. Так,  в силу вимог пункту 4.2.10. Типових
положень,  про проведення
первинного,  повторного,  позапланового та цільового інструктажу та про
допуск до роботи особою,  якою проводився
інструктаж,  вноситься запис до журналу
реєстрації інструктажів з питань охорони праці (додаток 9). При цьому обов'язкові
підписи як того,  кого
інструктували,  так і того,  хто інструктував. Сторінки журналу реєстрації
інструктажів повинні бути пронумеровані,
журнали прошнуровані і скріплені печаткою. Таких доказів представник
відповідача не надав суду і в судовому засіданні на них не посилався,  вказуючи,
що вони відсутні.

Таким чином,  суд вважає,  що при таких обставинах в судовому засіданні
не доведено той факт,  що 02 жовтня 2006
року було встановлено неналежний рівень знань позивача з питань охорони праці і
тому його недопущення до праці беспідставне з урахуванням встановленного
порядку.

Одночасно суд приймає до уваги те,
що сукупністтю доказів доведені підстави недопущення позивача до роботи
з 26 жовтня 2006 року,  оскільки це
підтверджується протоколом № 128 від 26.10.2006 року засідання комісії по
перевірки знань з питань охорони праці,
згідно якого ОСОБА_1 не склав іспитів з цього питання і наказам
виконавчого директора № 341 від 31.10.2006 року позивачу продовжене
навчання,  яке,  з вини позивача тривало до 27.11.2006
року,  коли він склав іспити,  після чого пішов у відпустку і з 05.01.2007
року був допущений до роботи водія. З урахуванням сукупності доказів по
справі,  суд вважає необхідним в цій
частині позовних вимог відмовити у зв*язку з їх беспідставністтю.

В судовому засіданні встановлено,  і це не оспорюється сторонами,  що з 02 жовтня 2006 року позивач отримував
заробітну плату у меньшому розмірі,  ніж
він міг би отримувати працюючи водієм керуючи автомобілем,  що підтверджується довідкою про доходи.

Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача
на користь позивача різницю у заробітку між середньомісячною заробітною платою
за останні два місяці ( серпень,
вересень) і виплаченой йому у період з 02 жовтня 2006 року по 26 жовтня
2006 року.

Так,  при зарплаті
і кількості робочих днів у серпні 1575.83 грн (27 днів),  у вересні 2004.83 грн. (22 дні),  середньомісячна зарплата складає - 1790.33
грн.,  а середньоденна - (1790.33 грн.:
(27 дня + 22 дня = 49 днів : 2 =) 24.5 днів = 73.07 гривен.

Згідно табелю обліку використання робочого часу позивачем
відпрацьовано з 02 жовтня 2006 року по 26 жовтня 2006 року 20 робочих днів.
Віходячи із середньоденного заробітку,
заробітна плата позивача за 20 робочих днів складає (73.07 грн. х 20
днів =) 1461.40 гривен. Із наданой відповідачем довідки,  позивачу виплачено за вказаний період 928.54
гривни. Таким чином різниця складає у сумі ( 1461.40 грн. - 928.54 грн. =)
532.86 гривен,  яка і підлягає стягненню
з відповідача.

Одночасно суд вважає необхідним позовні вимоги позивача в
частині стягнення за рахунок відшкодування моральної шкоди залишити без
задоволення,  оскільки по справі не
встановлено підстав до її стягнення,
оскільки суд вважає,  що така
шкода позивачу не заподіяна,  оскільки
його недопущення до роботи без виконання вимог Типових положень продовжувалось
незначний час,  з його вини,  оскільки матеріалами справи доказаний факт
незадовільних знань позивачем правил охорони праці,  що потягло за собою його недопущення до
праці,  навчання,  неодноразове не складання іспитів з цього
питання.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11,  82,
209,  212-215 ЦПК України;  ст.
ст.  94,  96,
97,  231,  232,
233, 237-1,   КЗпП України суд,  -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
"ІНФОРМАЦІЯ_1" про стягнення втраченої заробітної плати у зв*язку з
незаконним переводом на роботу з меншою заробітною платою  - ЗАДОВОЛЬНИТИ ЧАСТКОВО.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю
"ІНФОРМАЦІЯ_1" код 546 м. Соледар вул.  Володарського,  1 Донецької області р / р 8000 AT "Банк
КреДІ ЛІОНЕ УКРАЇНА" МФО 300379 на користь ОСОБА_1 заробітну плату у сумі
- 532.86 гривен,  та витрати на
інформаційно-технічне забеспечення розгляду судової справи - 30 гривен.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачи в 10-денний строк з дня проголошення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.

Рішення виготовлено у нарадчій кімнаті у єдинному
примірнику.