Справа
№2-1331/07
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

26 жовтня 2007 р.

Красноперекопський
міськрайонний суд Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого судці                                            -          Романової Л.В.

при секретарі                                                     -           Джуріло Ю.П.

за участю представника позивача                   -           адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.  Красноперекопськ АРК цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та
визнання права на 1/2 частки квартири,  -

встановив:

Позивачка 08.08.2007 р. звернулась до суду із позовом про поділ спільного
сумісного майна подружжя,  вказуючи,  що з колишнім чоловіком у спільній сумісній
власності є двокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1. Шлюб між сторонами
розірвано у ІНФОРМАЦІЯ_1 p.,  але вона
продовжує проживати у даній квартирі. Проте не зареєстрована у даному жилому
приміщенні,  відповідач на реєстрацію
згоди не надає,  визнати право власності
на її частку добровільно також не бажає. Позивачка просить виділити її долю у
спільній сумісній власності подружжя - 1/4 частку спірної квартири,  та визнати на вказану частку право
власності,  на іншу 1/4 визнати право за
відповідачем.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні
вимоги,  наполягає на поділу спільної
сумісної власності та визнання права власності.

Відповідач в судовому засіданні 25.10.2007 р. позов
визнав повністю,  вважає,  що позивачка має право на свою долю у
спільній сумісній власності.

Суд,  вислухавши
пояснення сторін,  допитавши свідків
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12
,  дослідивши
письмові докази,  перевіривши матеріали
справи,  оглянувши архівні судові справи
за НОМЕР_1,  НОМЕР_2,  вважає за необхідне позов задовольнити.

При розгляді справи судом встановлені такі фактичні дані
та відповідні правовідносини сторін.

Сторони перебували у шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_2 p.,  від шлюбу мають неповнолітнього ОСОБА_13,  ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.. Шлюб між сторонами
розірвано в судовому порядку,  рішення
суду від ІНФОРМАЦІЯ_1р. набрало чинності ІНФОРМАЦІЯ_4 p.,  органом РАЦС
свідоцтво про розірвання шлюбу видано ІНФОРМАЦІЯ_5 р.

За договором купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_6 р.
відповідач став власником квартири за адресою АДРЕСА_1.

На даний час у квартирі фактично проживають позивачка з
дитиною,  але не зареєстровані
проживаючими у даному жилому приміщенні. Вирішити спірне питання про поділ
квартири та визнання за позивачкою права власності у добровільному порядку
відповідач не бажає.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сімейний кодекс України,
що набрав чинності з 01.01.2004 р. і діє одночасно з Цивільним кодексом
України,  який передбачає,  що до цивільних відносин,  які виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України або продовжують існувати після набрання ним чинності,  застосовуються положення ЦК України. Оскільки шлюб між сторонами розірвано у
ІНФОРМАЦІЯ_1 p.,  але правовідносини співвласності продовжують
існувати на час розгляду справи,  суд
вважає необхідним застосовувати перехідні положення діючого з 01.01.2004 р.
Цивільного кодексу та положення Сімейного кодексу України.

Згідно із загальними положеннями ЦК України,  майно,
що є у власності двох осіб (спів­власників),  належить їм на праві спільної власності
(спільне майно). При цьому майно може належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність
вважається частковою,  якщо договором або
законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Судом
встановлено,  що між сторонами -
подружжям - не укладалися будь-які договори,
шлюбні контракти тощо.

Разом з тим законом,
ст. 60 СК України,
встановлено,  що майно,  набуте подружжям за час перебування у
шлюбі,  належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності. Вважається,
що кожна річ,  набута за час
шлюбу,  крім речей індивідуального
користування,  є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Підставою припинення подружжям права спільної
сумісної власності щодо набутого під час шлюбу майна є його поділ,  в результа­ті якого визначається та
встановлюється частка кожного з подружжя у спільному майні,  від­повідно з якою вчинюється його поділ в
натурі у порядку,  встановленому  ст.
60,  62 СК України.

Поділ спільного сумісного майна подружжя надає
співвласнику самостійного права приватної власності на виділену йому частку
майна,  щодо якої він може одноособово на
власний розсуд здійснювати правомочності власника.

Оскільки судом безпірно встановлено,  що сторони придбали квартиру у період шлюбу,  суд прийшов до висновку про поділ спільної
сумісної власності подружжя,
встановивши,  що кожному з них
належить по Ѕ частці двокімнатної квартири,
розташованої за адресою АДРЕСА_1
на праві приватної власності.

Судові витрати позивачки за відсутністю вимог щодо їх
компенсації суд відносить на її рахунок.

Керуючись  ст.   ст.
10,  60,  61,
209,  212-215,  218 ЦПК України,  на підставі
ст.   ст.  368,
370 ЦК
України,  п.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,   ст.   ст.
60 ч.2,  61 ч.1,  62,  70
ч.1,  71 СК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного
майна подружжя та визнання права на 1/2 частки квартири,  задовольнити.

Спільне сумісне майно у вигляді жилого приміщення -
двокімнатної квартири,  розташованої за
адресою АДРЕСА_1 поділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частці кожному.

Визнати право власності на 1/2 частку двокімнатної
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Визнати право власності на 1/2 частку двокімнатної
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Красноперекопський міськрайонний суд АРК
шляхом подачі заяви про оскарження в 10-денний строк з дня проголошення
рішення,  і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги,  або в
порядку  ст. 295 ч.4 ЦПК України.