Справа №2-1671/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

місто
Ковель                                                                        16
листопада 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді                                                              Денисюка
Р.С. ,

за
участю секретаря                                     Миронюк
Т.М. ,

позивача                                                       ОСОБА_1,

відповідача                                                   ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна із чужого незаконного володіння, а у випадку неможливості
його повернення стягнення грошової компенсації суд,

встановив:

До суду із
позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння звернувся
громадянин ОСОБА_1.

Даний позов
мотивовано тим, що між ним та громадянином ОСОБА_3 22.06.2006 року було
укладено договір, відповідно до якого позивач передав останньому в тимчасове
користування належний йому телевізор «Шиляліс 32ТЦ402», вартістю 450 гривень, а
ОСОБА_3 в свою чергу зобов'язувався сплачувати ОСОБА_1 винагороду в сумі 20
гривень щомісячно.

В квітні 2007
року ОСОБА_3 помер покінчивши життя самогубством.  Після його смерті майном, в тому числі і
телевізором, почала розпоряджатися сестра покійного ОСОБА_2, яка є відповідачем
по справі.

Із заявою про
те, що відповідачка незаконно відмовляє повернути належний позивачу телевізор,
останній звернувся в міліцію. В ході проведення перевірки ОСОБА_2 визнала той
факт, що у помешканні свого брата забрала телевізор «Шиляліс», однак, повернути
його погодилась лише після представлення документів на його придбання. Факт
отримання ОСОБА_3 телевізора «Шиляліс 32ТЦ402» в користування від позивача
стверджується письмовим договором, яким і підтверджує належність даного
телевізора ОСОБА_1

Просить суд
зобов'язати ОСОБА_2 повернути йому телевізор «Шиляліс 32ТЦ402», а у випадку
неможливості повернути - стягнути вартість телевізора в сумі 450 гривень та
судові витрати по справі.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю із підстав, викладених
у позовній заяві, та просить її задовольнити. Суду пояснив, що телевізор має
маркування у договорі 32ТЦ402 а не 401, оскільки він його модернізував та поставив
нові деталі, а тому поставив цифру 402, хоча в наявності такої моделі взагалі
не існує, а є лише 410 модель.

ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона є двоюрідною
сестрою ОСОБА_3. Дійсно після його смерті вона взяла у квартирі брата
телевізор, однак, це зовсім інший телевізор, ніж стверджує позивач. Вона не є
спадкоємицею брата, оскільки у нього залишилися дружина та діти, і немає наміру
повертати телевізор позивачу, так як це не його телевізор, також вважає
безпідставною вимогу про сплату

позивачу компенсації за даний телевізор, зокрема, і в цій
сумі, що він зазначив. Просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши
пояснення позивача, відповідача, свідка, дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається
із  ст.
387 ЦК України
власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без
відповідної правової підстави заволоділа ним.

У судовому
засіданні встановлено, що позивачем по справі ОСОБА_3 відповідно до договору
від 22.06.2006 року передано в користування телевізор «Шиляліс 32ТЦ 402» із
сплатою за користування 20 гривень.

Із пояснень
відповідачки ОСОБА_2 даних в судовому засіданні вбачається, що вона дійсно
забрала до себе телевізор, що знаходився у брата, однак, не той, що стверджує
позивач.

Під час огляду
телевізора в судовому засіданні, що на даний час знаходиться у користуванні
ОСОБА_2, встановлено, що це дійсно телевізор марки «Шиляліс 32ТЦ401», однак, не
той, який позивач передав в користування ОСОБА_3 По розміру і по марці він той
же, однак, не має тих індивідуальних ознак, що були в переданому телевізорі.
Вказане підтвердив під час огляду в судовому засіданні і позивач ОСОБА_1.

Свідок
ОСОБА_4  в судовому засіданні пояснив, що
проводив перевірку по заяві ОСОБА_1 з приводу того, що ОСОБА_2 забрала його
телевізор, що був в користуванні брата та не повертає. Під час проведення
перевірки він дані телевізора записував зі слів позивача і його особисто не
оглядав тоді. Однак, по роду своєї діяльності він здійснював адміністративний
нагляд за сином відповідачки та бачив телевізор, що стояв в них у квартирі.
Представлений йому в судовому засіданні на огляд телевізор ззовні, по розміру
та кольору схожий на той, що знаходився у квартирі відповідачки.

Аналізуючи
зібрані по справі докази суд, вважає, що позивачем не доведено тієї обставини,
що телевізор, який він передав в користування ОСОБА_3 дійсно знаходиться у
відповідачки ОСОБА_2 і що дійсно вона користується телевізором позивача, тим
більше, що в судовому засіданні представлено телевізор «Шиляліс 32ТЦ401», який
є в користуванні відповідачки і це не той телевізор, який передавав позивач по
договору.

Позивач не
спростував тієї обставини, що крім представленого на огляд телевізора в ОСОБА_2
є ще інший телевізор такої ж марки. А також не довів тієї обставини, що ОСОБА_3
не міг до своєї смерті розпорядитися переданим йому в користування телевізором
на власний розсуд.

Підстав вважати,
що відповідачкою зроблено заміну телевізора в суді, немає, а протилежного в
судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 не повинна відшкодовувати
вартість даного телевізора, оскільки не доведено в судовому засіданні тієї
обставини, що саме вона забрала цей телевізор і що саме з її вини він
втрачений, чи знищений.

Де на даний час
телевізор, позивач ОСОБА_1. не знає.

Також ОСОБА_2 є
лише сестрою покійного, а прямими спадкоємцями після його смерті є дружина та
діти.

Отже, враховуючи
вищевикладені обставини, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна із чужого володіння, а у випадку відсутності майна -
стягнення грошової компенсації, слід відмовити.

Судові витрати
суд вирішує відповідно до вимог  ст.  88 ЦПК України.

На підставі
вищевказаного та керуючись  ст.  ст.
22, 386, 387, 388, 781, 1166 ЦК
України,  ст.  ст.
10, 60, 88, 209, 212, 213,214, 215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, а у випадку
неможливості його повернення - стягнення грошової компенсації, відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4  ст.  295
ЦПК України.