Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
листопада 2007 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Ісаєвої І.А.,  при
секретарі Рябенко Л.В.,  з участю
позивачки ОСОБА_1.,  її представника
ОСОБА_2,  відповідача ОСОБА_3.,
її представника ОСОБА_4,
третьої особи ОСОБА_5.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.  Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором
позики,  обґрунтовуючи свої вимоги
тим,  що відповідач у справі ОСОБА_3
позичила у неї у грудні 2005 року 23314 грн. та зобов»язалась повернути ці
гроші в строк до 20 квітня 2007 року. Укладення між ними договору
підтверджується розпискою відповідачки,
яку ОСОБА_1. отримала від ОСОБА_3. в травні 2007 року. Вона звернулась
до відповідачки з вимогою повернути борг,
але у встановлений строк вказана сума не була їй повернена. Вважає
,  що її право порушене. Відповідно
до  ст.
1049 ЦК України
позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у
такій самій сумі,  що були передані йому
позикодавцем ,  в строк та в
порядку,  що встановлені договором.  ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачки
ОСОБА_3 на її користь борг за договором позики в сумі 23314 грн. та судові
витрати.

Відповідач подав
зустрічну позовну заяву про визнання договору позики недійсним:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_3 не визнає. Договір позики на який посилається позивач не
укладався,  грошових коштів в сумі 23314
грн. вона від позивачки не отримувала. Близько півтора роки тому вона позичила
у ОСОБА_1. 2600 грн.,  які повернула
позикодавцю з урахуванням відсотків,
тобто значно більшу суму. Для цього вона оформила кредит,  запозичувала кошти в інших осіб,  щоб своєчасно розрахуватись з ОСОБА_1.
Договору позики у письмовій формі не укладали. Проте ОСОБА_1. постійно
нараховуючи завищені відсотки за користування позикою на протязі тривалого часу
постійно її шантажувала,  погрожувала
розправою,  поширювала плітки,  вимагала кошти. В травні ОСОБА_1. прийшла до
неї на роботу і стала вимагати від неї розписку про отримання грошових коштів
за минулий час.  Свої вимоги вона
мотивувала тим,  що не буде з неї
вимагати повернення нових відсотків за користування старою позикою. При цьому
Гердт погрожувала розправою,  якщо вона
не напише відповідну розписку. Під тиском,
погрозами,  діючи під обманом вона
в присутності свідків ОСОБА_6.  та
ОСОБА_7. написала розписку,  що отримала
від ОСОБА_1. 23314 грн.,  хоча в
дійсності вона їх не отримувала. При цьому вказала в розписці,  що борг поверне до 20 квітня,  але не вказала до якого року. Розписку було
складено в травні 2007 року,  але дати
складення розписки не вказала. ОСОБА_3 просила суд визнати договір позики
недійсним.  Відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Судові
витрати залишити за стронами.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  їх представників на обґрунтування своїх вимог
та заперечень,  третьої особи,  допитавши свідків,  дослідивши докази,  надані сторонами та їх представниками в
матеріалах справи,  вважає що в
задоволенні позову ОСОБА_1

до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики слід відмовити,  а зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визнання договору позики недійсним підлягає задоволенню,  з наступних підстав...

Судом
встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно
розписки (а.с. 7) ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_1 23314 грн. та зобов»язалась
повернути ці гроші в строк до 20 квітня (рік не зазначено).

Як
встановлено в ході судового засідання з пояснень позивача,  відповідача по даній справі та допитаних у
судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_7. ОСОБА_6,  ОСОБА_3 від ОСОБА_1 при написанні вище
зазначеної розписки не отримувала 23314 грн. Розписку ОСОБА_3 написала в травні
2007 року. Зазначена розписка не містить істотних умов договору позики (
відсутні: дата укладення договору,  строк
повернення позики,  підпис позикодавця).

Відповідно
до  ст.
1049 ЦК України,  позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі,  що були передані йому позикодавцем ,  в строк та в порядку,  що встановлені договором,  але в данному
випадку позивачем по даній справі не доведено факт передачі нею грошових
коштів в сумі 23314 грн. ОСОБА_3 при укладенні договору позики.

Суд не
погоджується з доводами позивача та її представника щодо факту передачі ОСОБА_1
та отримання ОСОБА_3 зазначеної суми позики у грудні 2005 року,  бо суду не надано доказів щодо укладення
договору позики в письмовій формі та отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 23314 грн. в
зазначений час.

Відповідно
ч.1  ст.
202 ЦК України,  правочином є дія особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та
обов»язків.

Відповідно
ч.4 та ч. 5  ст.  203 ЦК
України,  правочин має вчинятися у
формі,  встановленій законом.  Правочин має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків,  що
обумовлені ним.

Згідно  ст.
638 ЦК України,  договір є укладеним,  якщо сторони в належній формі досягли згоди з
усіх істотних умов договору.

Згідно  ст.
639 ЦК України,  договір може бути укладений у будь-якій
формі. Якщо сторони домовились укласти договір у письмовій формі,  такий договір є укладеним з моменту його
підписання сторонами,  а в данному випадку договір
підписаний лише відповідачкою по даній справі та свідками.

Згідно  ст.
1047 ЦК України,  договір позики укладається у письмові формі
та відповідно ч. 2  ст.  1046 ЦК
України,  договір позики є укладеним
з моменту передачі грошей.

Згідно  ст.
1051 ЦК України,  позичальник має право оспорити договір позики
на тій підставі,  що грошові кошти не
були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості,  ніж встановлено договором.

Згідно
ч.3  ст.
10,  ч. 1  ст.  60
ЦПК України,  кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно
ч.1  ст.
11 ЦПК України,  суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших
осіб,  які беруть участь у справі.

Згідно
ч. 1  ст.
15 ЦПК України,  суди розглядають
в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених,  невизнаних або оспорюваних прав,  свобод чи інтересів.

Позивачем
ОСОБА_1. та її представником не надано доказів на обгрунтування своїх вимог та
порушення прав позивача. У судовому засіданні не доведені ті обставини,  на які ОСОБА_1. та її представник посилаються
як на підставу своїх вимог та заперечень і тому суд відмовляє в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. У судовому
засіданні доведені ті обставини,  на які
ОСОБА_3. та її представник посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень
і тому суд задовольняє зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1

Олексіївни про визнання договору позики недійсним.

На
підставі  ст.  ст.
202,  203,  638,
639,  1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України та
викладеного,  керуючись    ст.
ст.  10,  11,
15,  60, 88,  208,
209,  212,  215,
292,  294,  296 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики
відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати
договір позики 23314 грн.,  укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (в формі розписки) без № та без дати складання,  недійсним.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через
Дворічанський районний суд Харківської області. Заява про апеляційне оскарження
може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  з одночасним поданням її
копії до апеляційної інстанції,  або
протягом десяти днів з дня проголошення рішення без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження.