Справа №
Рішення

Іменем України

12
листопада 2007 року                                                  Жовтневий
районний суд м. Харкова

у складі:
головуючого - судді Кириченко
О.Д.

при
секретарях - Нестеровській Л.В.,
Волковій СІ. і Корнієнко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за
позовом ОСОБА_1 до
підприємства «ААЗ Трейдінг Ко»,  3-ті особи,  які не
заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди,  заподіяних внаслідок втрати перевізником
майна пасажира,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Компанії
«Автолюкс»,  як в подальшому було
з'ясовано - підприємства «ААЗ Трейдінг Ко»,
про стягнення 7 500, 00 грн. в якості відшкодування заподіяної їй з вини
відповідача матеріальної шкоди,  а також
про стягнення 5 000, 00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Обгрунтована
була позовна заява тим,  що 9 грудня 2005
року позивачка скористувалася послугами відповідача як автоперевізника і на
належному останньому автобусі здійснила поїздку по маршруту Харків-Пирятин. При
цьому,  при посадці в автобус відповідача
вона передала водіям зазначеного автобуса,
які в ході розгляду справи за клопотанням представника відповідача були
притягнуті до участі в справі в якості 3-іх осіб,  свою спортивну сумку з належними їй
речами,  загальною вартістю близько 7
500, 00 грн. Коли ж позивачка приїхала в м. Пирятин,  то з'ясувалося,  що її багаж перевізником був втрачений з вини
водіїв автобуса,  котрі помилково видали
належну ОСОБА_1 сумку іншому пасажиру. Зазначеними діями відповідача по справі
позивачці була заподіяна матеріальна шкода в розмірі втрачених речей на суму їх
загальної вартості - 7 500, 00 грн.,  а
також моральна шкода у розмірі 5 000, 00 грн.

В
судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала і уточнила свої позовні вимоги в частині розміру заподіяної їй з
вини відповідача матеріальної шкоди,  у
зв'язку з чим з урахуванням висновків проведеної по справі товарознавчої
експертизи просила стягнути з останнього на її користь у якості відшкодування
такої шкоди 4 851, 05 грн. Решта позовних вимог були залишені позивачкою без
змін і обґрунтовані були вищенаведеними обставинами.

Представник
відповідача Харпатін М. Й.,  не
заперечуючи в судовому засіданні факту втрати з вини водіїв підприємства «ААЗ
Трейдінг Ко» багажу
позивача по цій справі,  проти позову ОСОБА_1 заперечував,  посилаючись на те,  що остання перед поїздкою в транспортному
засобі відповідача не задекларувала цінності свого багажу,  а також на те,  що позивачем не було представлено належних
доказів в підтвердження як кількості так і вартості речей,  що знаходилися в її сумці.

Залучений
до участі у справі в якості 3-ої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,  водій відповідача по справі ОСОБА_2 підтвердив в
судовому засіданні вищезазначений факт втрати сумки з речами пасажира ОСОБА_1,  пояснивши,  що це
сталося з необачності водіїв автобуса,
які помилково видали сумку позивача іншому пасажиру,  встановити котрого в подальшому не вдалося.

Водій
відповідача ОСОБА_3,  якого суд за клопотанням представника відповідача також
залучив до участі у справі в якості 3-ої особи,
в судове засідання декілька разів не з'явився і про причини своєї неявки
не повідомив,  а тому справа у відповідності
до  ст.
169 ЦП К України була розглянута за його відсутності.

Вислухавши
пояснення сторін,  3-ої особи,  допитавши свідка та дослідивши надані і
долучені до справи письмові докази,  суд
приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх
часткового задоволення,  виходячи з
наступних обставин:

Так,  як беззаперечно встановлено судом,  позивач по цій справі ОСОБА_1 9 грудня 2005
року скористувалася послугами автоперевізника в особі підприємства «ААЗ
Трейдінг Ко» для
поїздки по маршруту Харків-Пирятин. При цьому нею на автостанції м. Харків був
придбаний квиток на автобус відповідача,
яким керували водії зазначеного вище підприємства ОСОБА_2 і ОСОБА_3 При
посадці в автобус цими водіями у позивача була прийнята її спортивна сумка з належними
їй речами,  котру водії помістили в
багажний відсік автобуса. Коли ж позивач прибула в місце свого призначення при
отриманні нею свого багажу було виявлено,
що належна ОСОБА_1

сумка в багажному
відсіку відсутня. Як було з'ясовано водіями автобуса,  сумка позивача по справі була ними помилково
видана іншому пасажиру,  котрий сходив з
автобуса на маршруті ще до м. Пирятин.

Зазначені
вище обставини знайшли своє підтвердження долученими до справи і дослідженими в
судовому засіданні відповідними письмовими доказами: копією проїзного документу
у вигляді квитка на автобус автоперевізника в особі підприємства «ААЗ Трейдінг Ко» для поїздки
09.12.2005 року по маршруту з м. Харків до м. Пирятин; копією Акту про
підтвердження факту втрати багажу у вигляді сумки позивача,  складеного 9 грудня 2005 року комісією у
складі водіїв підприємства «ААЗ Трейдінг Ко» ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Крім
того,  наведені вище обставини були
визнані в судовому засіданні представником відповідача по справі,  а також 3-ою особою - водієм відповідача ОСОБА_2,  у зв'язку з чим вважаються остаточно встановленими.

У
відповідності до  ст. 910 ЦК України за
договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується
перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення,  а в разі здавання багажу - також доставити
багаж до пункту призначення та видати його особі,  яка має право на одержання багажу,  а пасажир зобов'язується сплатити встановлену
плату за проїзд,  а у разі здавання
багажу - також за його перевезення.

Згідно
вимог  ст.  915 ЦК
України перевезення,  що здійснюється
юридичною особою,  вважається
перевезенням транспортом загального користування,  якщо із закону,  інших нормативно-правових актів або
ліцензії,  виданої цій організації,  випливає,
що вона має здійснювати перевезення вантажу,  пасажирів,
багажу,  пошти за зверненням
будь-якої особи. Договір перевезення транспортом загального користування є публічним
договором.

Відповідно
до вимог ч.2  ст. 916 ЦК України плата за
перевезення вантажу,  пасажирів,  багажу,
пошти,  що здійснюється
транспортом загального користування,
визначається за домовленістю сторін,
якщо вона не встановлена тарифами,
затвердженими у встановленому порядку.

Таким
чином,  оцінюючи наведені вище
встановлені розглядом справи обставини,
суд приходить до висновку,  що в
даному разі між сторонами по справі мали місце правовідносини перевезення
пасажирів і багажу.

У
відповідності ж до  ст. 924 ЦК України
перевізник відповідає за збереження багажу з моменту прийняття його до
перевезення та до видачі одержувачеві,
якщо не доведе,  що втрата,  нестача,
псування або пошкодження багажу сталося внаслідок обставин,  яким перевізник не міг запобігти та усунення
яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату багажу у розмірі
фактичної шкоди,  якщо не доведе,  що це сталося не з його вини.

Статтею
3 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено,  що споживачі,
які перебувають на території України,
під час використання послуг для задоволення свої побутових потреб
зокрема мають право на: державний захист своїх прав; гарантований рівень
споживання; належну якість послуг; безпеку послуг; необхідну,  доступну та достовірну інформацію про
кількість,  якість і асортимент послуг;
відшкодування збитків,  завданих
послугами неналежної якості; звернення до суду та інших уповноважених державних
органів за захистом порушених прав.

Згідно
ж  ст. 24 вищезазначеного Закону України
захист прав споживачів,  передбачених
законодавством,  здійснюється судом.  При задоволенні вимог споживача суд одночасно
вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В пункті
2 Постанови Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» із змінами і
доповненнями надано роз'яснення,  що
оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж
своєї дії,  судам слід мати на
увазі,  що до відносин,  які ним регулюються,  належать,
зокрема,  ті,  що виникають із перевезення громадян та їх
вантажу.

Зважаючи
на те,  що досліджений судом факт втрати
перевізником багажу пасажира ОСОБА_1
знайшов своє об'єктивне підтвердження в судовому засіданні та власне і не
заперечувався учасниками розгляду цієї цивільної справи,  відповідачем в судовому засіданні не було
доведено,  що втрата цього багажу сталася
внаслідок обставин,  яким він не міг
запобігти та сталася не з його вини,
загальна вартість втраченого багажу згідно з висновками
судово-товарознавчої експертизи № 4392 від 17 липня 2007 року складає 4951, 05
грн.,  суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову в частині відшкодування заподіяних позивачу
збитків у розмірі вищезазначеної грошової суми у повному обсязі.

При
цьому посилання представника відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти
позову на те,  що ОСОБА_1 сама грубо
порушила Правила надання послуг пасажирського

автомобільного
транспорту,  тому що не задекларувала
цінність свого багажу та не мала при собі документу про оплату послуг
перевезення багажу,  що на думку
відповідача свідчить про відсутність підстав для відшкодування перевізником
вартості втраченого багажу,  суд находить
неправомірними.

Так,  у відповідності до  ст.  18
Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту,  затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 18 лютого 1997 року № 176,
із наступними змінами і доповненнями (далі - Правила...),  за договором перевезення пасажирський
перевізник зобов'язується безпечно перевезти пасажира до пункту
призначення,  а в разі здавання ним
багажу - доставити до пункту призначення багаж та видати його пасажиру або
уповноваженій ним особі,  а пасажир
зобов'язується внести установлену плату за проїзд,  а в разі здавання багажу - плату за його
перевезення.

Статтею
26 Правил... зокрема передбачено,  що
пасажир дійсно зобов'язаний мати при собі квиток на проїзд та на перевезення
багажу.

Разом з
тим,  судом беззаперечно
встановлено,  що підприємство-перевізник
в особі відповідача по цій справі прийняв від ОСОБА_1 її багаж,  тобто
надав передбачені укладеним між сторонами послуги перевезення,  а тому посилання на невиконання пасажиром
прийнятих на себе зобов'язань є безпідставним.

Крім
того,  суд звертає увагу на те,  що згідно зі
ст. 30 Правил... пасажир крім безпечного і якісного перевезення має
право на оголошення цінності його багажу і на компенсацію заподіяної йому
шкоди.

Зазначене
безумовно свідчить про те,  що
декларування цінності свого багажу є правом а не обов'язком пасажира,  а тому посилання на невиконання такого
обов'язку взагалі не має сенсу.

Розглядаючи
вимоги ОСОБА_1 щодо
відшкодування моральної шкоди суд виходить з того,  що вищезазначеною втратою багажу
позивача,  який складався з її особистих
і необхідних для неї речей - предметів зимового одягу,  засобів для навчання та інш.,  дійсно була завдана значна моральна шкода
позивачу,  тому що в результаті цієї
події вона пережила велике нервове потрясіння,
що призвело до втрати душевної рівноваги,  спокою,
необхідності прийняття додаткових зусиль для організації свого
подальшого життя.

У
відповідності ж до  ст. 1167 ЦК України,  моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Разом з
тим,  заявлена позивачем ОСОБА_1 в своїх вимогах
сума відшкодування такої шкоди,  на думку
суду,  не відповідає ні характеру
виявлених судовим розглядом правовідносин сторін,  ні ступені вини відповідача по справі,  а тому позов в цій частині вимог суд вважає
необхідним задовольнити частково - на суму 2 650, 00 грн.

Відповідно
з вимогами  ст. 88 ЦПК України суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді
передбаченого законодавством судового збору,
а на користь позивача - понесені нею витрати,  пов'язані з проведенням товарознавчої
експертизи по цій справі,  які склали
згідно довідки ХНДІ судових експертиз ім. М. С. Бокаріуса 778, 21 грн.

Таким
чином,  стягненню з відповідача на
користь позивача підлягають:

4 951,
05 грн. + 778, 21 грн. = 5 729, 26 грн. - у якості відшкодування матеріальної
шкоди,  завданої внаслідок втрати
перевізником багажу позивача,  а також
відшкодування судових витрат;

2 650, 00 грн. -
у якості відшкодування моральної шкоди.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст. 4, 5, 8, 10, 11, 15, 57,
58, 59, 60, 61, 79, 86, 88, 169, 179,
208, 209, 212,  213, 214, 215 ЦПК
України,   ст.  ст.
11, 12, 15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 633, 908, 910, 915, 916,  924, 1166, 1167 ЦК України,   ст.
ст.  1, 3, 12, 16, 18, 24 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
ст.  ст.  12, 18, 22, 26, 27, 31, 33 Правил надання
послуг пасажирського автомобільного транспорту,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997
року № 176,  із наступними змінами і
доповненнями,  суд -

вирішив:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до
підприємства «ААЗ Трейдінг Ко»
- задовольнити частково.

Стягнути
з підприємства «ААЗ Трейдінг Ко»,  р/р в АКБ
«АЖІО» м. Київ,  МФО 300175,  код ЗКПО 21622958,  на користь ОСОБА_1 5 729 (п'ять тисяч сімсот двадцять дев'ять) гривен 26
копійок у якості відшкодування матеріальної шкоди,  завданої внаслідок втрати багажу,  та відшкодування судових витрат.

Стягнути
з підприємства «ААЗ Трейдінг Ко»,  р/р в АКБ
«АЖІО» м. Київ,  МФО 300175,  код ЗКПО 21622958,  на користь ОСОБА_1 2 650 (дві тисячі шістсот п'ятдесят) гривен 00 копійок в
якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути
з підприємства «ААЗ Трейдінг Ко»,  р/р в АКБ
«АЖІО» м. Київ,  МФО 300175,  код ЗКПО 21622958,  на користь держави судовий збір в сумі 57
гривен 29 копійок.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання
через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його
проголошення заяви про апеляційне оскарження,
а також апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання
вказаної заяви про його апеляційне оскарження.