Справа №2-6438/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 грудня 2007
року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої -
судді Крупінської С. С,  при секретарі -Давидович А. А.,  з участю: позивача - ОСОБА_1.,  представника відповідача - Гармай І.Т.,

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визначення частки померлого у
спільній сумісній власності,

встановив:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача про визначення частки померлого у
спільній сумісній власності. Свої вимоги мотивує тим,  що після смертіІНФОРМАЦІЯ_1його батька
ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належну йому на праві спільної сумісної власності
частину квартири АДРЕСА_1,  в м.  Луцьку. Позивач є сином спадкодавця і
відповідно є спадкоємцем першої черги за законом ,  має право на спадкове майно . Однак,  ОСОБА_1. отримати свідоцтво про право
власності на спадкове майно,  а саме на
належну матері частину вище зазначеної квартири,  не може,
оскільки формально не визначені частки в праві спільної сумісної
власності на квартиру.

Враховуючи
викладене,  позивач просить визначити
,  що ОСОБА_2,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 у м.
Луцьку.

Позивач
в попередньому судовому засіданні уточнив позовні вимоги ,  просив встановити,  що його частка та частка ОСОБА_2 в праві
спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1,  в м.
Луцьку становлять по 1/2 частині кожного.

Представник
Луцької міської ради не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,  що позивачу та ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.02.2004 року (а.с. 4) на
праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1,  в м.
Луцьку.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_2,  даний факт вбачається з
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с. 5). Після його смерті в порядку  ст.
1220 ЦК України
відкрилась спадщина на належну спадкодавцю на праві спільної сумісної власності
частину квартири АДРЕСА_1,  в м.  Луцьку. З пояснень позивача вбачається,  що він фактично прийняв спадщину,    продовжував проживати в спірній квартирі.

З
свідоцтва про народження позивача вбачається,
що його матір'ю записаний ОСОБА_2. Таким чином,  позивач,
як син спадкодавця ОСОБА_2. відповідно до ст,  1261 ЦК
України є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті.

З
пояснень позивача вбачається ,  що як
спадкоємець першої черги за законом він має право на спадкове майно,  однак отримати свідоцтво про право на
спадщину,  тобто на належну спадкодавцю
частину вище зазначеної квартири,  не
може ,  оскільки формально не визначені
частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Згідно
ч, 2  ст. 370 ЦК України у разі
виділу частки із майна,  що є у спільній
сумісній власності,  вважається,  що частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними,  законом або рішенням суду.

Законом
України "Про приватизацію державного житлового фонду" не визначено
умов,  за яких один із членів сім'ї може
отримати більшу або меншу частку в приватизованому житлі. А тому в житловому
приміщенні в кожного члена сім"ї,
яким передається у власність займана квартира,  частки є рівними .

Судом встановлено,  що між
співвласниками вище зазначеної квартири не встановлено домовленості щодо
визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності . При таких
обставинах суд прийшов до висновку,  що
позов слід задовольнити та встановити,
що кожному із співвласників належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1,  в м.
Луцьку.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 212,
215, 223ЦПК України,  на підставі  ст.
328,  370ч.2 ЦК України,  суд , -

вирішив :

Позов
задовольнити.

Встановити,  що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в праві спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1,
в м.  Луцьку становлять по 1/2
частині кожного.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.