Справа №2-911/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2007 року   Джанкойський   міськрайонний суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого - судді   Кутанової
Г.М. ,  при секретарі  Буркун Т.М. ,
за участю адвоката Швець В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Джанкой справа за позовом ОСОБА_1 до
Кримської республіканської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів про
визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна й про визнання права
власності на об'єкт нерухомого майна,

УСТАНОВИВ:

05 травня 2003
року позивач ОСОБА_1звернувся до суду із позовом до відповідача Кримської
республіканської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів про визнання
права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивував наступними
обставинами. 26.03.2003 року він уклав договір безвідсоткової позики,  на підставі якого передав відповідачеві 9000
грн. Оскільки відповідач який порушив своє зобов'язання повернути суму позики
позивачеві то,  згідно із п. 6.2.
договору,  відповідач зобов'язаний
передати у власність позивачеві належну відповідачеві автостоянку № 2,  розташовану за адресою:АДРЕСА_1

Рішенням місцевого Джанкойського міського суду від
21.05.2003 року у справі № 2-1850/2003р. ухвалено: Позов задовольнити. Визнати
право власності ОСОБА_1 на автостоянку № 2,
розташовану за адресою:АДРЕСА_1

За заявою Гаражного кооперативу «Лада» ухвалою
Джанкойського міськрайонного суду від

30.01.2007 року рішення місцевого Джанкойського міського
суду від 21.05.2003 року за позовом

ОСОБА_1 до Кримської республіканської організації
Всеукраїнської

спілки
автомобілістів       було скасоване
у зв'язку з нововиявленими обставинами. Такими

обставинами суд визнав
те,  що згідно з рішенням   виконавчого
комітету Джанкойської міської ради№ 444 від 25.10.2006 року розмір
земельної ділянки,  на який
розташована   автостоянка № 2 за адресою:
АДРЕСА_1  не визначений. Після скасування
рішення,  справа призначалася до розгляду
на 08.02.2007 року та на 01.03.2007 року.

Гаражний кооператив «Лада» не звернувся до суду із
позовною заявою,  не пред'явив позов до
однієї чи обох сторін,  тобто не заявив
про своє бажання вступити в справу у якості третьої особи,  яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета
спору,  як того вимагає  ст.  34
ЦПК України. Тому в суду немає законних підстав для залучення Гаражного
кооперативу «Лада» до участі у справі у якості третьої особи,  яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета
спору. В суду немає законних підстав для залучення Гаражного кооперативу «Лада»
до участі у справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору,  оскільки Гаражний кооператив «Лада»,  на якого законом покладений обов'язок довести
обставини,  на які він посилається,  не послався в своєї заяві на те,  що рішення в справі може вплинути на його
права або обов'язки щодо однієї із сторін,
і не надав суду доказів,  що
рішення в справі може вплинути на права або обов'язки Гаражного кооперативу
«Лада» щодо однієї із сторін. За поясненнями представника Кримської
республіканської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів Гаражний
кооператив «Лада» не був й не є структурним підрозділом Кримської
республіканської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів і був
створений без участі в цьому Кримської республіканської організації
Всеукраїнської спілки автомобілістів. Гаражний кооператив «Лада» не послався на
обставини і не надав суду доказів,  що
він має якесь відношення до Кримської республіканської організації
Всеукраїнської спілки автомобілістів,  та
до автостоянки № 2.

Як пояснив представник Кримської республіканської
організації Всеукраїнської спілки автомобілістів,  члени Гаражного кооперативу «Лада»
користувалися послугами Кримської республіканської організації Всеукраїнської
спілки автомобілістів по охороні належних їм гаражів на автостоянці № 2 на
загальних підставах.

Тому
суд,  давши оцінку
заяві Гаражного
кооперативу   «Лада»,  не вбачає законних підстав для

залучення Гаражного
кооперативу   «Лада»   до участі у справі у
якості   третьої особи,  яка не

заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору,  або співвідповідача.

При перегляді справи
суд,  заслухавши позивача,  представника відповідача,         дослідивши

матеріали справи,
встановив   наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1
під час розгляду справи   змінив підстави   позову і

просив визнати дійсним договір безвідсоткової позики від
26.03.2003 року,  та додаткову угоду до

договору
безвідсоткової позики від 26.03.2003 року,  згідно із якими  Кримська Республіканська

організація Всеукраїнської спілки    автомобілістів     продає у власністьОСОБА_1 автостоянку №
2,    розташовану за адресою:   АДРЕСА_1за 9000 грн.,  які ОСОБА_1 сплатив    Кримської

республіканської організації  Всеукраїнської спілки   автомобілістів     27.03.2003 року.

Представник
відповідача Кримської республіканської організації       Всеукраїнської    спілки

автомобілістів
позов визнав по підставах,  на які
посилається позивач.

Суд,  заслухавши позивача,  представника відповідача,      дослідивши матеріали справи,  встановив

наступні обставини.

Кримська Республіканська    організація    Всеукраїнської    спілки автомобілістів є власником

автостоянки № 2,
розташованої за адресою:АДРЕСА_1

Право власності Кримської республіканської
організації   Всеукраїнської спілки    автомобілістів

на цю автостоянку підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно виданим

12.06.2000
року   виконавчим   комітетом
Джанкойської   міської   ради
на   підставі   рішення

виконавчого комітету Джанкойської міської ради №   170 від 26.05.2000 року (аркуш справи 7).

Ні в Рішенні виконавчого комітету Джанкойської міської
ради №   170 від 26.05.2000 року (аркуш

справи 90),  ні
в   свідоцтві про право власності на
нерухоме майно   виданим 12.06.2000 року

виконавчим комітетом Джанкойської міської ради на
підставі рішення виконавчого   комітету

Джанкойської міської ради №      170 від 26.05.2000 року (аркуш справи
7),  розмір земельної

ділянки,  на який
розташована автостоянка № 2 за адресою:
96100,  АР Крим,  АДРЕСА_1 не визначено.

Право
Кримської республіканської організації
Всеукраїнської   спілки      автомобілістів      на

користування земельною ділянкою,  площею 0, 6050 га,  визначено договором оренди земельної

ділянки від 19.05.2000 року (арк. справи 49).

Право власності Кримської республіканської
організації   Всеукраїнської спілки    автомобілістів

на цю автостоянку
було зареєстровано Джанкойським МБРТІ
12.06.2000 року і записано в

реєстрову книгу №1 АО
на стор. 22 за реєстром № 22.

26.03.2003 року Кримська Республіканська організація  Всеукраїнської спілки     автомобілістів -

уклала з позивачем ОСОБА_1  договір безвідсоткової позики,  на

підставі якого ОСОБА_1 надав   Кримської Республіканської  організації

спілки автомобілістів
безпроцентну позику у сумі 9000 грн. (аркуш справи За).

У виконання свого обов'язку  ОСОБА_1передав   до каси Кримської

республіканської організації   Всеукраїнської спілки    автомобілістів     9000 грн. Прийняття від

ОСОБА_1     коштів
у сумі 9000 грн. було оформлене
відповідачем

Кримською  Республіканською      організацією     Всеукраїнської      спілки    автомобілістів

прибутковим касовим ордером № 563 від 27.03.2003 року
(аркуш справи 3).

Пунктом   6.2.
договору безвідсоткової позики,
передбачено,  що у рази
неможливості повернути

борг,  тобто суму
позики,      відповідач   Кримська Республіканська   організація
Всеукраїнської

спілки
автомобілістів
позивачеві,  зобов'язується    у якості погашення боргу    передати у

власність позивача
належну відповідачеві автостоянку № 2,
розташовану за адресою: 96100,  АР

Крим, АДРЕСА_1

На усну заяву
позивача 30.04.2003 року Кримська Республіканська організація
Всеукраїнської

спілки
автомобілістів      повідомила
позивача,  що у зв'язку   з відсутністю грошових коштів

Кримська Республіканська організація Всеукраїнської
спілки автомобілістів      не має
можливості

виконати  договірне
зобов'язання за договором від 26.03.2003 року з повернення боргу.

Тому    сторони
30.04.2003 року уклали додаткову угоду до договору безвідсоткової позики від

26.03.2003 року,
якою передбачили  доповнити п.
6.2.   договору   позики в
такий спосіб:    для

погашення боргу
в сумі   9000 грн.   позичальник зобов'язується продати у
власність кредитора

нерухоме майно автостоянку № 2,  розташовану за адресою:  96100,
АР Крим, АДРЕСА_1 й 30.04.2003 року оформити в нотаріальній конторі договір
купівлі-продажу автостоянки у власність кредитора.

Однак дотепер відповідач своє договірне зобов'язання не
виконав й ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Суд приймає доводи позивача,  визнання позовів представником
відповідача,  й вважає,  що позови підлягають задоволенню.

Згідно із  ст.  227 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений,  якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
А відповідно до  ст.  47 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року
нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках,  зазначених у законі. Недодержання в цих
випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками,  передбаченими частиною другою статті 48 цього
Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала
угоду,  що потребує нотаріального
посвідчення,  а друга сторона ухиляється
від нотаріального оформлення угоди,  суд
вправі за вимогою сторони,  яка виконала
угоду,  визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У відповідності зі  ст.  657 Цивільного Кодексу України 2003 року договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У відповідності зі
ст.  220 Цивільного Кодексу
України 2003 року,  якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору,
що підтверджується письмовими доказами,
і відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.  У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору   не вимагається.

Судом встановлено,
що сторони договору безвідсоткової позики від 26.03.2003 року та
додаткової угоди до цього договору домовилися щодо усіх істотних умов договору
купівлі-продажу автостоянки № 2,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1
повністю виконали договір,  тобто
позивач сплатив відповідачеві узгоджену вартість нерухомого майна 9000
грн.,  а відповідач передав позивачеві в
натурі це нерухоме майно.

Вартість нерухомого майна,  яке є предметом договорі купівлі-продажу
відповідає дійсній ринкової вартості цього нерухомого майна - 8879 грн.,  визначеної незалежним експертом-оцінювачем
згідно із оцінкою за станом на 06.05.2003 року.

На підставі викладеного,
ст.   ст.  47 ч. 2 ЦК УРСР,   ст.  220
ч. 2 Цивільного Кодексу України 2003 року,
керуючись  ст.  ст.
10,  11,  57,
60, 212, 215   ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу,  викладений в п. 6.2. договору безвідсоткової
позики від 26.03.2003 року,  та
додаткової угоди від 30.04.2003 року,  на
підставі якого Кримська республіканська організація Всеукраїнської спілки
автомобілістів продала у власністьОСОБА_1 автостоянку № 2,  розташовану за адресою: АДРЕСА_1  за 9000, 00 гривень,  які ОСОБА_1уплатив Кримської республіканської
організації Всеукраїнської спілки автомобілістів 27.03.2003 року.

Визнати право власності
ОСОБА_1    на     автостоянку № 2,

розташовану за адресою:АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд    Автономної Республіки    Крим через

Джанкойський міськрайонний суд відповідно до вимог  ст.
294 ЦПК України 2004 року. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.