Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                            8
листопада 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді -
ВОСКОВСЬКОЇ О.А. при секретарі - ГРИЩУКО.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до КП «БУДМАТЕРІАЛИ - 99» про поновлення на роботі стягнення     середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн., суд, -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до КП „Будматеріали -99" про поновлення його на
посаді директора підприємства, стягнення середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Позовні
вимоги мотивовані тим, що починаючи з 1998 року він був обраний на посаду
директора КП „ Будматеріали -99", а в квітні 2005 року черговий раз був
переобраний на цю ж посаду рішенням зборів співвласників терміном на один рік .
Однак, по спливу річного терміну продовжував працювати на посаді директора КП,
трудовий договір чи контракт з ним раніше не укладався в зв'язку з чим вважає,
що відповідно до  ст.  39-1 КЗпП України, починаючи з 23 квітня 2006
року дія трудового договору з ним продовжена на невизначений строк. Крім того,
рішенням суду від 02.07.2007 року він вже був поновлений на посаді директора КП
„Будматеріали" з 3 травня 2007 року, однак, рішення суду залишилось
невиконаним і 03.07.2007 року його знову звільнили. Також, вважає своє
звільнення незаконним і в зв'язку з тим, що у ньому не вказано причин
звільнення. Просить поновити його на посаді директора КП „Будматеріали" з
03.07.2007 року та стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за весь
час вимушеного прогулу та завдану йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві, та просить поновити його на посаді директора КП з
03.07.2007 р. та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.
Завдану йому моральну шкоду пояснив тим, що в зв'язку з неодноразовими
незаконними звільненнями його з посади директора КП переніс душевні хвилювання
та стреси, пов'язані з необхідністю повністю захищати свої права, в тому числі,
і в судовому порядку, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 10 000
грн. моральної шкоди.

Представник
відповідача - Мартинюк К.А. позову не визнав та суду пояснив наступне. Дійсно,
рішенням зборів співвласників підприємства від 03.07.2007 року    позивача було

звільнено з посади директора КП „Будматеріали -99" у
зв'язку із втратою довіри, - про що було зазначено в протоколі зборів від
03.07.2007 року. Чому в тексті рішення про звільнення ОСОБА_1 не зазначено
причину звільнення та дату з якого звільнено позивача, - пояснити не може. Не
заперечує тієї обставини, що після видачі ним, як директором КП, - наказу від
03.05.2007 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора, останнього було
поновлено на роботі з 03.05.2007 року за рішенням суду, однак, наказу про його
поновлення він не видавав, а такий наказ було відмінено рішенням загальних
зборів співвласників від 03.07.2007 р. і цим же рішенням ОСОБА_1 знову
звільнено із займаної посади директора. Вважає рішення від 03.07.2007 р. про
звільнення позивача законним і просить відмовити в задоволенні позову.

Представник
відповідача - Юрко Л.П. - позов не визнала, та пояснила суду, що ОСОБА_1 було
звільнено з посади директора 03.07.2007 року в зв'язку з втратою довіри,
поскільки він, перебуваючи на посаді директора, допустив значні фінансово -
господарські порушення і втратив довіру колективу. На даний час прокуратурою
області проводиться слідство по кримінальній справі щодо ОСОБА_1, в зв'язку з
чим просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши
пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши письмові докази в
справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Згідно ч.1  ст.
235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до
ч.1 і ч.2  ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної
сили , не доказується при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі
особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Факт незаконного
звільнення позивача з посади директора КП „Будматеріали -99" наказом
директора Мартинюка К.А. від 03.05.2007 р. №13 на підставі п.1  ст.  41
КЗпП України був встановлений рішенням Ковельського міськрайонного суду від
02.07.2007 року по цивільній справі №2 -995/07 за позовом ОСОБА_1, до КП
„Будматеріали - 99" про поновлення на роботі, - яке набрало законної сили.
Як вбачається із зазначеного рішення суду, директор КП Мартинюк К.А. не вправі
був своїм наказом звільнити ОСОБА_1 з посади директора - за п.1  ст.  41
КЗпП України, поскільки, згідно Статуту підприємства та відповідно до  ст.
147-1 КЗпП України таке звільнення позивача із зазначених підстав може
бути проведене лише органом, який його обирав на цю посаду, а саме, - зборами
співвласників підприємства.

Як вбачається із
представленої позивачем трудової книжки, в якій останнім записом під номером
під номером 20 є запис від 03.05.2007 року про його звільнення за наказом
директора № 13 від 03.05.07 р. по п.1
ст.  41 КЗпП України з посади
директора підприємства, рішення суду від 02.07.2007 року, яким ОСОБА_1 було
поновлено на посаді директора підприємства з 03.05.2007 року залишилось
невиконаним.  Таким чином, відповідач, не
поновивши належним чином позивача на роботі, вирішує питання про його
звільнення знову 03.07.2007 p.,
що суперечить вимогам трудового законодавства.

Покликання
представників відповідача на ту обставину, що рішенням зборів співвласників КП
від 03.07.2007 р. п.1.2 було відмінено наказ директора Мартинюка К.А. від
03.05.07 р. № 13 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора не може розглядатись
як підтвердження належного виконання вищеназваного судового рішення, поскільки
наказ було видано директором підприємства і ним же повинен був бути відмінений,
з одночасним поновленням ОСОБА_1 на посаді директора та з одночасною виплатою
усіх зазначених в

рішенні суду грошових коштів та із здійсненням
відповідного запису в трудовій книжці позивача.

Отже, не
поновивши позивача на посаді директора КП „Будматеріали „ належним чином по
рішенню суду, відповідач 03.07.2007 р. приймає рішення про його повторне
звільнення , - що є підставою для визнання такого звільнення незаконним та
поновлення позивача на роботі.

Крім цього, як
на одну із підстав для поновлення його на роботі позивач покликається на
відсутність в рішенні зборів співвласників КП підстав його звільнення.

Відповідно до
ч.3  ст.
235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення
неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках,
коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає
трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину
звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з
посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Як вбачається з
п.4.1 протоколу зборів співвласників підприємства від 03.07.2007 року, було
прийнято рішення „Звільнити ОСОБА_1 з посади директора КП „Будматеріали -99 „
згідно таємного голосування", а п.4.2 було вирішено „Не надавати робочого
місця ОСОБА_1 у зв'язку з втратою довіри та значними фінансово - господарським
порушеннями і невиконанням рішень загальних зборів співвласників на протязі
2004 - 2006 років та звільнити його з підприємства".

У вказаному
рішенні зборів співвласників взагалі відсутнє будь-яке формулювання причин
звільнення ОСОБА_1, з посади директора підприємства та дата з якої позивача
було звільнено, - що позбавляє можливості суд дослідити наявність причин для
звільнення позивача з посади директора або вирішити питання про зміну
формулювання звільнення, в тому числі, - і по закінченню дії трудового договору
(  ст. 23, 39-1 КЗпП України), на що
покликається ОСОБА_1 у позовній заяві.

Хоч представники
відповідача і посилаються на ту обставину, що причиною звільнення позивача з
посади директора КП була втрата довір'я та значні фінансово - господарські
порушення, допущені останнім, - однак, як вбачається з результатів таємного
голосування та рішення , яке було прийнято загальними зборами співвласників
підприємства, зазначені обставини були лише підставою не надавати ОСОБА_1
робочого місця та звільнити його з підприємства взагалі ( п.4.2 протоколу від
03.07.2007 p.), і не зазначались, як підстава для його звільнення з
посади директора.

Таким чином,
враховуючи відсутність будь - якого формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з
посади директора КП „ Будматеріали - 99" в рішенні зборів співвласників
підприємства від 03.07.2007 року та часу його звільнення з цієї посади, таке
рішення зборів слід визнати незаконним, - що також є підставою для поновлення
позивача на роботі.

Згідно
ч.2  ст.
235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі

орган,
який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату
працівникові

середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу,            але
не більше як за один рік.

Як вбачається з
представленої позивачем довідки від 06.11.2007 року, середній заробіток
директора КП „Будматеріали - 99" за останні два календарних місяці (
вересень, жовтень 2007 р.) згідно із штатним розписом становить 1 610 грн.

Відповідно за
весь час вимушеного прогулу ( з 03.07 по 08.11.2007 p., - тобто, по день
винесення судом рішення по справі) з відповідача слід стягнути на користь
позивача 6710 грн., виходячи з наступних розрахунків. З 03.07.2007 р. по
03.11.2007 p.,
- за 4 повних місяці -1610 х 4=6440 грн., 1610:30 =54 грн. - середньоденна
зарплата і 54x5 дн.=270 грн.; 6440+270=6710 грн. за весь період з 03.07 по
8.11.2007 р. включно.

Згідно  ст. . 237 -1 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

В судовому
засіданні було встановлено ту обставину, що звільнення ОСОБА_1 з посади
директора КП „Будматеріали - 99" було проведено з порушенням вимог чинного
законодавства, що безперечно призвело до моральних страждань позивача по
справі.

Однак, позивачем
не було доведено в судовому засіданні втрати ним нормальних життєвих зв'язків,
в зв'язку з чим заявлена ОСОБА_1 до стягнення моральна шкода підлягає задоволенню
частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 150 грн. завданої
моральної шкоди.

Судові витрати -
судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення підлягають
стягненню з відповідача на користь держави

Керуючись  ст.   ст.
15, 30, 61, 62, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст.  231, 232, 235, 237 - 1 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
КОЛЕКТИВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БУДМАТЕРІАЛИ» про поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної
шкоди в розмірі 10 000 гривень задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1
на посаді директора колективного підприємства «БУДМАТЕРІАЛИ -99» з 3 липня 2007
року.

Стягнути з
КОЛЕКТИВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БУДМАТЕРІАЛИ - 99» в користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 03.07.2007 р. по 08.11.2007 року включно
в розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять ) гривень.

Стягнути з
КОЛЕКТИВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БУДМАТЕРІАЛИ - 99» в користь ОСОБА_1 моральну шкоду
в розмірі 150 ( сто п'ятдесят) гривень.

Стягнути з
КОЛЕКТИВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БУДМАТЕРІАЛИ - 99» в користь держави судовий збір в
розмірі 59, 50 грн. ( 8,50 +51 грн.) та витрати за інформаційно - технічне
забезпечення в розмірі 30 грн.

На підставі п.4
ч.1  ст.
367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі допустити до
негайного виконання.

В решті позову
відмовити.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви протягом строку,
встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження.