справа №ц-2-3037/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27
червня  2007року                                                                   м.  Миколаїв

Центральний
райсуд м.  Миколаєва в складі: головуючого - судді -
Ямкової О.О.,  при секретарі -
Петровській О.С. ,  за участю позивача -
ОСОБА_1..,  відповідача - ОСОБА_2.,  представника відповідача - ОСОБА_3.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про вселення,  усунення
перешкод у користуванні житловим приміщенням,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2. про вселення до квартири
АДРЕСА_1,  посилаючись на те,  що він фактично є співвласником спірної
квартири разом з відповідачем,  оскільки
дане нерухоме майно придбано ними на сумісні кошти в період знаходження у
шлюбі. Зважаючи на те,  що відповідач з
січня 2007року перешкоджає йому вселитися і проживати в спірній квартирі,  змінила замки на вхідній двері,  а іншого житла він не має,  тому мешкає у знайомих.

У
судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав,  посилаючись на обставини,  викладені у позові.

Відповідач,  представник відповідача вимоги позову не
визнали,  посилаючись на те,  що спірна квартира придбана на кошти батьків
відповідача й не є спільною власністю подружжя,
а також на наявність між сторонами домовленості,  відповідно до якої у випадку розірвання шлюбу
позивач буде проживати в сумісно придбаній квартирі,  що знаходиться в м.  Усть-Куті РФ,  а
відповідач з дітьми залишиться в придбаній її батьками спірній квартирі. Також
наявність неприязних стосунків та противоправна
поведінка позивача робить неможливим їх сумісне проживання,  в тому числі з іншою жінкою позивача.

Вислухавши
пояснення сторін,  показання
свідків,  вивчивши матеріали справи,  судом встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Згідно
матеріалів справи,  ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 1980року по 28.03.2007року,  від якого мають дітей ОСОБА_4. та ОСОБА_5.,  ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.

В період
знаходження у шлюбі 21.12.1993року сторони придбали квартиру АДРЕСА_2,
право власності на яку зареєстровано за позивачем,  який є громадянином РФ й зареєстрований в
даній квартирі як власник. Після чого сторони переїхали на проживання в
Україну,  де проживали в м.  Миколаєві в різному житлі за договорами
оренди,  у тому числі у домі батьків
відповідача.

Як
пояснила відповідач,  що підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_4.,  ОСОБА_6. ,  ОСОБА_7.,
13.07.1997року на кошти батьків відповідача,  які були передані у дар відповідачу ОСОБА_2.
була придбана квартира АДРЕСА_1 й право власності на неї зареєстровано за
ОСОБА_2.,  в якій проживали сторони з
дітьми. До придбання спірної квартири сторони домовилися про порядок
користування сумісно нажитим майном,  а
саме у випадку розірвання шлюбу позивачу залишиться квартира в м.  Усть-Кут
РФ,  де він буде
проживати,  а відповідач з дітьми
залишиться в придбаній нею за отримані у дар кошти батьків,  квартирі АДРЕСА_1,  у зв'язку з чим позивач не отримував
громадянства України,  не знімався з
реєстрації в РФ,  щоб зберегти за собою право користування квартирою
АДРЕСА_2.

Як
вбачається із пояснень сторін,  що також
підтверджено матеріалами справи,  позивач
ОСОБА_1. тимчасово зареєструвався,  як
громадянин РФ за згодою відповідача та став проживати у квартирі АДРЕСА_1.
Наприкінці 2006року позивач став наполягати на виселенні відповідача з
дітьми,  у зв'язку з приїздом його
майбутньої дружини з Республіки Італії,
з якою він мав намір проживати в спірній квартирі. На вимогу позивача
2.01.2007року відповідач з дітьми ОСОБА_4. та ОСОБА_5.,  1991року народження,  вимушені були виселитися із спірної квартири

й до 2.02.2007року тимчасово проживали в матері і подруги відповідача.
Після чого,  відповідач разом з дітьми
повернулися у спірну квартиру і між сторонами на цьому ґрунту стали відбуватися
конфлікти,  в процесі яких у середні
лютого 2007року позивач добровільно пішов з квартири,  залишив належні йому речі.

Вказане
підтверджується також наданими копіями постанов Центрального РВ ММУ УМВС
України в Миколаївській області про відмову в порушенні кримінальної справи від
15.01.2007року,  24.02.2007року,  14.03.2007року,  14.05.2007року та також поясненнями сторін,  що 17.02.2007року позивач добровільно покинув
квартиру АДРЕСА_1,  після чого відповідач
змінила замки з метою попередити на наступне заподіяння насильства по
відношенню до неї і дітей з боку колишнього чоловіка. Після чого,  12.03.2007року позивач здійснив спробу війти
до спірної квартири,  однак відповідач
стала перешкоджати позивачу у доступі і проживанні в квартиру у зв'язку з досягнутою
домовленістю щодо проживання позивача в іншому житлі,  а також через неприязні стосунки між
сторонами,  які призводять до скандалів
та взаємних образ,  проте остання не
заперечує повернути речі позивача в присутності працівників ОВС з метою усунення
протиправної поведінки відносно неї та дітей сторін.

На
наступний час у квартири АДРЕСА_1 проживає відповідач та діти сторін ОСОБА_4.
та неповнолітня ОСОБА_5.,  1991року
народження.

Як
пояснив позивач,  що також підтверджено
матеріалами справи,  він тимчасово був
зареєстрований в спірній квартирі,
згодом отримував тимчасову реєстрацію за місцем мешкання батьків його
майбутньої дружини ОСОБА_8.  - по
АДРЕСА_3,  де йому продовжено термін
перебування,  як громадянину РФ до 21.06.2007року.

На
підставі викладеного,  у відповідності
до  ст.
ст.  9,  156 ЖК України,   ст.
ст.  3,  4 Закону України "Про
власність",  суд дійшов
висновку,  що між позивачем ОСОБА_1. та
власником спірної квартири ОСОБА_2. мала місце домовленість при придбанні
спірної квартири щодо окремого проживання в належних кожному житлових
приміщеннях в разі розірвання шлюбу,  у
зв'язку з чим за позивачем зареєстровано право власності й він залишився
зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_2,  громадянином якої він є,
а відповідач разом з дітьми лишається проживати в придбаній для неї
квартирі АДРЕСА_1. У зв'язку із зазначеним,
зважаючи на досягнуту угоду між сторонами,  а також припинення подружніх стосунків,  неприязні відносини між сторонами,  неправомірну поведінку позивача до
особистості відповідача як колишньої дружини і доньки ОСОБА_4.,  позовні вимоги є необгрунтованими й
задоволенню не підлягають.

Таким
чином,  у задоволенні позову слід
відмовити.

Відповідно
зі  ст.
81,  88 ЦПК України  судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись  ст.
ст.  14,  209, 212-215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про вселення,  усунення перешкод у користуванні житловим
приміщенням - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подачі заяви з надісланням особою,  яка її подає,
копії апеляції до апеляційної інстанції.