Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

"03"
жовтня 2007 p.
Корабельний районний суд м.
Миколаєва у складі головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі -
Грицюк О.П.,

за участю
представника позивача -ОСОБА_1,  розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3про визнання особи
такою,  що втратила право
користування житловим приміщенням ,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2007
р. позивач звернувся до суду із позовною заявою,  в якій просить визнати відповідача таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1

В
обгрунтування позову позивач вказав,  що
відповідач є його сином,  він
зареєстрований в належній йому частині житлового будинку. Проте в квітні 1996
року відповідач зібрав свої свої речі та добровільно переїхав на інше місце
проживання,  яке позивачеві не
відомо,  відносини із батьком не
підтримує,  за комунальні послуги не
сплачує. В 2003-2006 p.p. деякий час
проживав в притулку для осіб без визначеного місця проживання. Поскільки строк
відсутності без поважних причин відповідача у спірному житловому приміщенні
перевищує б місяців, позивач просить визнати його таким, що втратив право
користування вказаним житловим приміщенням.

В
судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю на
вищевказаних підставах,  просили суд його
задовольнити.

Відповідач
в судове засідання не з»явився,  його
місцепроживання та місцезнаходження позивачеві та суду невідомо,  тому його виклик був здійснений в порядку ч.9  ст.  74
ЦПК України.

Заслухавши
пояснення позивача та його представника,
свідка та дослідивши письмові докази по справі,  суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню через наступне.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі
рішення Корабельного районного суду від 22.04.2005 року позивачеві - ОСОБА_2
належить право власності на 66/100 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 В
даному житловому будинку зареєстровані позивач та

його син
- відповідач по справі з 10.01.99 року,
який проживав в ньому як ч.1ен сім»ї власника,  що підтверджується наявною у справі копією
домової книги.

Проте в
квітні 1996 року відповідач зібрав свої речі та добровільно залишив житлове
приміщення,  і переїхав в інше,  яке позивачеві невідомо. При цьому будь-яких
перешкод у проживанні та користуванні житлом позивач відповідачеві не чинив.

Факт
непроживання відповідача у спірному житловому будинку понад б місяців
підтверджується поясненням свідка - ОСОБА_4 , який пояснив суду,  що відповідач не проживає в даному будинку
більш ніж 5 років,  його речей в будинку
немає,  житлово-комунальні послуги він не
сплачує,  місце його проживання невідомо.
Також свідок пояснив,  що позивач
перешкод у проживанні та користуванні житловим приміщенням відповідачеві не чинив.

Із акту
про непроживання від 18.05.2007р., який складено за участю представників КЖЕП
вбачається,  що відповідач з квітня 1996
року в спірному житловому будинку не проживає,
і його речей в будинку немає.

Згідно  ст. 71, 72 ЖК України, наймач або ч.1ени його
сім»ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове
приміщення,  якщо вони без поважних
причин не проживали більше б місяців в житловому приміщенні.

Враховуючи
наведене,  суд вважає,  що позов ОСОБА_2 є обгрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.
ст. 4, 3, 7, 11, 214-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати
ОСОБА_3втратившим право користування житловим приміщенням в житловому будинку
АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.