Справа №2-1996/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
жовтня 2007 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
- судді        Поліщук Н.В.

при
секретарі                Задорожньому А.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М. Києві в залі суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  що діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,  3-я
особа Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на
спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове
майно,  зазначивши наступне.

ОСОБА_4,  маючи у власності 2-кімнатну АДРЕСА_1,  помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті
залишились позивач,  як рідний брат і
останній родич,  та син ОСОБА_3,  який через представника також претендує на
спадщину. Однак позивач зазначив,  що
після 1995 року,  коли шлюб між братом та
його дружиною було розірвано,  колишня
дружина та син покинули його та переїхали на інше місце проживання. В
подальшому колишня дружина ОСОБА_2 одружилась з іншим чоловіком,  який усиновив сина померлого ОСОБА_3

Позивач
вказав також,  що з 1995 року брат почав
дуже хворіти на хворобу серця та він вимушений був проживати з братом,  вести спільне господарство та допомагати
йому.

Мотивуючи
зазначеним,  позивач вважає,  що є єдиним спадкоємцем за законом після
смерті брата ОСОБА_4 та просив постановити рішення,  яким визнати за ним право на спадщину майна
та АДРЕСА_1.

В
подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив постановити
рішення,  яким визнати за позивачем право
на спадкування разом із спадкоємцями першої черги; визнати за позивачем право
власності на спадкове майно,  а саме 3/4
частини АДРЕСА_2та на 1/2 частину АДРЕСА_1

Вказані
позовні вимоги обгрунтував тим,  що
ІНФОРМАЦІЯ_2померла мати позивача ОСОБА_5,
після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної
ізольованої АДРЕСА_2. Спадкоємцями першої черги за законом були позивач та брат
,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та не встиг
відмовитись від спадщини на користь позивача.

Спадкоємцем
брата за законом є неповнолітній син ОСОБА_3,
шлюб між братом та матір"ю якого було розірвано в 1995 році.

Позивач
вказав,  що після смерті брата він є
спадкоємцем другої черги. Далі зазначив,
що з 2003 року брат хворів на тяжку хворобу,  через яку майже не міг ходити,  був позбавлений працювати та самостійно
забезпечувати себе. Весь час хвороби брата позивач піклувався про нього,  матеріально забезпечував,  надавав іншу необхідну допомогу. Мотивуючи
зазначеним,  на підставі  ст.
ст.  1259, 1261, 1267 ЦК України просив
позов задовольнити.

В
судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні
вимоги,  посилаючись на обставини,  в ній викладені. Крім того,  позивач зазначив,  що за неповнолітнім сином померлого брата
ОСОБА_3слід визнати право власності на 1/4 частини АДРЕСА_2та на Уг частину
АДРЕСА_1

Відповідачка
та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог
заперечували,  вказавши ,  що позивач є спадкоємцем другої черги за
законом.  Спадкоємцем першої черги є
неповнолітній ОСОБА_3,  батько якого був
позбавлений батьківських прав,  але
дитина усиновлена не була. Також відповідачка вказала,  що її колишній чоловік ОСОБА_4помер у віці 37
років,  тяжкою хворобою не хворів,  у безпорадному стані не був,  а отже матеріальної допомоги не потребував.
Крім того,  відповідачка в судовому
засіданні підтвердила,  що право
власності на 1/2 частину АДРЕСА_2повинно бути визнано за позивачем,  а на іншу 1/2 частину цієї квартири та
повністю на АДРЕСА_1 не неповнолітнім сином ОСОБА_4-ОСОБА_3

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  їх представників,  свідків,
спеціаліста,  дослідивши матеріали
справи,  вважає,  що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню,  а саме слід визнати за
ОСОБА_1в порядку спадкування право власності на Уг частину АДРЕСА_2; за ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_3народження,  в порядку спадкування право власності на Уг
частину АДРЕСА_2та право власності на АДРЕСА_1,
в іншій частині заявлених позовних вимог відмовити,  виходячи з наступного.

Представник
3-ї особи Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не
з»явився,  про час і місце розгляду
справи повідомлений судом належним чином,
подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника у
відповідності до вимог чинного закнодавства ( а.с.  100 ).

Судом
встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4(а.с.  5,  68
).

ІНФОРМАЦІЯ_2померла
ОСОБА_5 ( а.с.  6,  28 ).

З даних
свідоцтв про народження вбачається,  що
позивач та ОСОБА_4 - є братами,  а
ОСОБА_5. їх мати ( а.с.  7,  73).

Відповідно
до даних Договору купівлі-продажу від 30 квітня 2003 року ОСОБА_5. придбала
АДРЕСА_2та за даними довідки-характеристики Київського міського БТІ є власником
цієї квартири ( а.с.  44, 45 ).

Як
вбачається з даних довідки по формі №3 від 01 серпня 2006 року,  ОСОБА_1 ,
син власника,  зареєстрований за
адресою АДРЕСА_2 з 15.05.2003 року ( а.с.
30).

Відповідно
до даних Свідоцтва про право власності на житло від 19 листопада 1998
року,  квартира №190 ,  що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,  дійсно належить на праві приватної власності
ОСОБА_4( а.с.  17).

Даними
свідоцтва про народження та копією актового запису підтверджується,  що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3народження,  є сином
ОСОБА_4( а.с.  79-81,  102 ). З актового запису вбачається,  що зміни стосовно батька в даний актовий
запис не вносились.

Відповідно
до  ст.
1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,  усунення
їх від права на спадкування,  неприйняття
ними спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків,  встановлених
статтею 1259 ЦК України.

За
змістом ч.2  ст.  1259 ЦК України фізична особа,  яка є спадкоємцем за законом наступних
черг,  може за рішенням суду одержати
право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги,  яка має право на спадкування,  за умови,
що вона протягом тривалого часу опікувалася,  матеріально забезпечувала,  надавала іншу допомогу спадкодавцеві,  який через похилий вік,  тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному
стані.

За
правилами  ст.  1261 ЦК
України діти спадкодавця мають право у першу чергу на спадкування за
законом,  статтею 1262 ЦК України
визначено,  що рідні брати та сестри
спадкодавця мають право у другу чергу на спадкування за законом.

Відповідно
до  ст.
1276 ЦК України
якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і
не встиг її прийняти,  право на прийняття
належної йому частки спадщини,  крім
права на прийняття обов"язкової частки у спадщині,  переходить до його спадкоємців ( спадкова
трансмісія).

Встановлено,  що спадкоємцем першої черги після померлого
ОСОБА_4є його неповнолітній син ОСОБА_3,
1990 року народження.

Твердження
позивача в тій частині,  що він протягом
тривалого часу опікувався,  матеріально
забезпечував,  надавав іншу допомогу
ОСОБА_4 через його тяжку хворобу,  а тому
має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги,  не знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду.

Так,  з даних довідки №547 від 26 липня 2007 року
вбачається,  що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4народження,  згідно записів в
амбулаторній картці знаходився на обліку у лікаря-невропатолога з 12.04.2003
року,  останнє звернення до
лікаря-невропатолога 18 лютого 2006 року ( а.с.
138). Такі ж дані містить виписка з амбулаторної карти хворого ОСОБА_4 (
а.с.  120) ,  а також дані амбулаторної картки,  яка була досліджена в ході судового розгляду
.

Допитаний
в якості спеціаліста ОСОБА_6,  що має кваліфікацію лікаря-спеціаліста за спеціальністю
неврологія ( а.с.  158) ,  пояснив,
що згідно даних амбулаторної карти в 2003 році ОСОБА_4 встановлено
діагноз " остеохандроз поясничного
отдела с корешковым синдромом,
вегетосенсорная

полинейропатия конечностей". Виходячи з такого діагнозу,  хворий мав слабкість в ногах,  ходити міг,
мова йде лише про затерпання кінцівок. Як правило,  такі особи працездатні,  виходячи з цього діагнозу підстав для
направлення на ЛТЕК не має. В 2004 році діагноз такий же. В 2005 році діагноз
"енцефалополипаропатия с
легким нижним
парапарезом",  що свідчить про
легку слабкість в ногах та враження головного мозку,  мислить,
але знижуються розумові здібності. Виходячи з діагнозу,  грубих вражень кінцівок не має. Як
правило,  такі люди ведуть нормальний спосіб
життя. Але як конкретно відчував себе хворий ОСОБА_4 можна лише припускати.
Також спеціаліст зазначив,  що ,  як правило,
такі захворювання виникають внаслідок токсичного або метаболічного
впливу,  тобто внаслідок роботи з
фарбами,  лаками,  зловживання алкоголем,  наркотиками. Вказав,  що судячи з діагнозу,  захворювання у ОСОБА_4 з часом все менше та
менше було пов"язано з болічними відчуттями,  скоріш за все в нього зменшувалась
чуттєвість.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_7 пояснила,  що їй
відомо про хворобу ОСОБА_4останні 3 роки зі слів його матері,  з якої вони спілкувались. З її ж слів
відомо,  що до брата приходив
ОСОБА_1,  брав білизну,  яку мати прала,  ночував ОСОБА_1 то у матері,  то у ОСОБА_4. Самого ОСОБА_4 бачила лише у
матері на похоронах,  він не виходив з
машини,  оскільки боліли ноги. Зазначила
також,  що ОСОБА_4та ОСОБА_1 працювали з
18 років з батьком,  займались ремонтом
машин.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила,  що батько позивача та її мати чоловік та
дружина. їй відомо,  що ОСОБА_4 останні
три роки не працював,  ОСОБА_1 працював
та допомагав брату і матері. Періодично відвідувала ОСОБА_4,  питала,
чому він не працює,  на що
останній відповідав про погане самопочуття. ОСОБА_4 кульгавив,  тягнув одну ногу.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_9
пояснила,  що протягом 10 років проживає
з позивачем в цивільному шлюбі. Зазначила,
що ОСОБА_1 допомагав брату продуктами,
ліками,  давав одяг,  приносив їжу. Мати також допомагала
ОСОБА_4,  який міг пройтись по ринку,  вийти у двір,
але фізично працювати не міг,
оскільки боліли ноги.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила,  що позивача знає зі шкільних років,  рядом проживають. ОСОБА_4на дворі часто
зустрічала,  коли гуляла з дітьми. З його
слів відомо,  що він не працював.
Знаю,  що він проживав з дівчиною,  яка працювала касиром в банку. Виглядав
ОСОБА_4 нормально,  охайно,  допомагав їй дитячу коляску заносити в
під"їзд. Часто бачила його біля ринку. Вказала також,  що зі слів подруги відомо,  що ОСОБА_4 спілкувався з наркоманами.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_11 пояснила,  що
ОСОБА_4знає,  оскільки проживали по
сусідству,  часто зустрічала у дворі,  біля кіосків. Бачила його в компаніях з
наркоманами. 12 чи 13 липня 2006 року зустріла його на ринку з сумками ,  запам'ятала цей день,  оскільки 14 липня в неї день народження.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснила,  що ОСОБА_4знала зі шкільних років,  останній товаришував з її братом,  який вживав наркотичні засоби та на даний час
є засудженим.  Часто знаходила свого
брата в одній з ОСОБА_4 в неблагонадійних компаніях . Також свідок
зазначила,  що ОСОБА_4 їздив на машині,  яку йому мати подарувала,  по день смерті проживав з дівчиною,  яка працювала в банку. Вказала також,  що

незадовго до дня
народження сина ІНФОРМАЦІЯ_1 бачила ОСОБА_4на ринку   з покупками.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснив,  що позивача знає протягом 5 років,  останній надавав йому послуги з
обслуговування автомобіля. Знав також його мати,  яка розповідала,  що один з синів хворів.

Допитані
в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 дали аналогічні
пояснення та пояснила,  що разом з
ОСОБА_1з 2003 року працювали в кооперативі по обслуговуванню автомобілів. Крім
того,  ОСОБА_143азначив,  що приходив додому до ОСОБА_4,  на вигляд він був здоровим,  але не міг стати на ногу.

Оцінюючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд доходить висновку,  що не
знайшли свого підтвердження твердження позивача в тій частині,  що він опікувався,  матеріально забезпечував,  надавав іншу допомогу спадкодавцеві,  та такі дії мали тривалий і постійний
характер.

Крім
того,  не знайшло свого підтвердження
посилання позивача на перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку
хворобу. З дослідженої в судовому засіданні медичної документації та даних
пояснень спеціаліста не вбачається,  що
ОСОБА_4 перебував в безпорадному стані

З даних
пояснень всіх допитаних в судовому засіданні свідків вбачається,  що ОСОБА_4 вів спосіб життя,  який несумісний з перебуванням в безпорадному
стані.

За таких
обставин періодичне надання певної допомоги братові,  який не перебував в безпорадному стані,  не може вважатися вчиненням дій,  що могли б давати підстави для одержання
права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги,  яка має право на спадкування.

З огляду
на встановлене,  суд вважає,  що після смерті ОСОБА_5. спадкоємцями є її
діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Оскільки ОСОБА_4 помер після відкриття спадщини і не
встиг її прийняти,  право на прийняття
належної йому частки спадщини у спадщині,
переходить до його спадкоємців ( спадкова трансмісія ).

Єдиним
спадкоємцем ОСОБА_4 є його неповнолітній син ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_3

Вважаючи
на встановлене,  суд доходить
висновку,  що слід визнати за ОСОБА_1в
порядку спадкування право власності на х/г частину АДРЕСА_2; а також визнати за
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_3народження,  в порядку спадкування право власності на 1А
частину АДРЕСА_2та право власності на АДРЕСА_1.

Керуючись  ст.
ст.  10, 15Ж, 66, 212-215, 218 ЦПК
України,  на підставі  ст.
ст.  1258, 1259, 1261, 1267, 1276 ЦК України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1в порядку спадкування право власності на Уг частину АДРЕСА_2.

Визнати
за ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_3народження,  в порядку спадкування право власності на 1/2
частину АДРЕСА_2та право власності на АДРЕСА_1.

В іншій частині
заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження
,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений статтею 294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду м.
Києва через Оболонський районний суд м. Києва.