Справа №2-1239/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 листопада
2007 року Жовтневий районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді
Старостіна В.В., при
секретарі - Машури А.І.,

розглянувши
у відкритому судновому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
служба у справах неповнолітніх Жовтневої районної ради м. Харкова про
визначення місця проживання малолітніх дітей та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа:
служба у справах неповнолітніх Жовтневої районної ради м. Харкова про
визначення місця проживання малолітніх дітей, -

встановив:

ОСОБА_1. звернулася до
суду з позовом в якому просить визнати місце проживання ОСОБА_3, 1996 року
народження та ОСОБА_4, 2002
року народження з ОСОБА_1.,
залишив їх на утриманні матері.

Обґрунтовуючи
позовну заяву ОСОБА_1. зазначає,
що 10.09.94 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрував його у відділі
реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Харкова, актовий запис
НОМЕР_1.

За час
спільного життя від шлюбу народилися діти - ОСОБА_3, 1996 року, та ОСОБА_4,
2002 року.

З
30.08.06 року в провадженні Жовтневого районного суду перебуває цивільна справа
за позовом ОСОБА_2. про
розірвання шлюбу.

ОСОБА_1. вказує, що
позов її чоловіка про розірвання шлюбу не містить питання про визначення місця
проживання дітей. Так, протягом восьми років подружжя ОСОБА_1проживало в
АДРЕСА_1 в будинку, який належить відповідачу ОСОБА_2. на праві приватної власності. В серпні 2006 року між
подружжям фактично припинені шлюбні стосунки, внаслідок чого позивачка з сином
ОСОБА_4 за ініціативи ОСОБА_2. вимушена була повернутися жити до своїх батьків
за адресою: АДРЕСА_2, а донька ОСОБА_3 залишилася проживати з батьком.

В
судовому засіданні позивач підтримуючи свій позов пояснила суду, що її чоловік,
ОСОБА_2. неспроможний в повній мірі займатися вихованням доньки внаслідок
зайнятості на роботі, що підтверджується фактичним проживанням неповнолітньої
ОСОБА_3 в батьків чоловіка, за адресою: АДРЕСА_3.

Неможливість
проживання неповнолітньої ОСОБА_3, на думку позивачки, виражається в тому, що
вона виховується бабусею, ОСОБА_5, яка є активною прихильницею бабтистської
релігії та залучає дитину до служіння її Богу. В підтвердження своїх фактів,
позивачка наголошує, що її небажання активної участі дитини до релігійної
общини є однією з причин розірвання шлюбу ОСОБА_1, яке сталося внаслідок
небажання ОСОБА_1. стати членом релігійної секти, участь в якій зламала б її
волю та звичайний життєвий устрій. Невдале залучення до релігії ОСОБА_1. її
свекрухою призвело до віддалення її від доньки, яка стала приймати активну
участь в молитовних зборах, літніх таборах, організованих релігійною громадою.

В липні
2006 року, після перебування в літньому таборі, ОСОБА_3 не повернулася додому,
категорично відмовляючись від повернення до матері. З того часу, вона постійно
проживає у батьків ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1. наголошує, що
батьки відповідача порушують її переважне право перед іншими особами на
особисте виховання власної дитини та внаслідок морального тиску змушують дитину
відмовлятися від опіки матері.

Відповідач
ОСОБА_2. в судовому
засіданні проти позову заперечив, надав до суду зустрічний позов, в якому
спростовуючи твердження ОСОБА_1.
просить суд визнати місце проживання ОСОБА_3, 1996
р.н. та ОСОБА_4, 2002
р.н. з ним.

Зустрічний
позов ОСОБА_2.
ґрунтується на твердженнях про те, що його син, ОСОБА_4, з літа 2006 року,
після переїзду з ОСОБА_1.
до іншого місця проживання - АДРЕСА_2виховується бабкою, ОСОБА_6., оскільки
позивачка крім основного місця працевлаштування, працює розповсюджувачем в МЛМ
компанії, часто перебуває у відрядженнях, разом з матір'ю ОСОБА_6. залучають
сина до виправлення обрядів православної релігії та супроти волі змушують
ходити до церкви.

В
судовому засіданні відповідач за основним позовом, позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2.
підтримуючи свої вимоги щодо визначення місця проживання обох дітей разом з ним
пояснив суду що, внаслідок дій ОСОБА_1.
спрямованих на ізоляцію сина ОСОБА_4 від батька, він отримує моральну
травму.

Представник
3-ї особи в судовому засіданні підтримав позов ОСОБА_1., надав до суду висновок виконавчого комітету № 2/689 від
20.04.07 року, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_3, згідно
якого членами опікунської ради проведено обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3
та ОСОБА_1, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично мешкає: АДРЕСА_2. За результатами
обстеження складені відповідні акти з яких вбачається, що ОСОБА_2.
зареєстрований в двокімнатній квартирі, а проживає в приватному будинку, який
складається з 4 кімнат в якому також мешкають ОСОБА_5, ОСОБА_7, батьки
відповідача. Для проживання малолітньої дитини відведено прохідну кімнату, в
якій створено умови для проживання та відпочинку.

ОСОБА_2. працює в
приватному підприємстві „СУЄС Інтегра" на посаді інженера, отримує
середньомісячну заробітну плату в розмірі 1549.24 гривень, на обліку в
наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, до кримінальної
відповідальності не притягувався.

ОСОБА_1 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, фактично мешкає в АДРЕСА_2, в ізольованій квартирі, яка
складається з трьох кімнат, в яких крім ОСОБА_1.
мешкають ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_8. Для проживання малолітнього сина відведено ізольовану кімнату
в якій створено умови для належного проживання, відпочинку, навчання та
дозвілля.

ОСОБА_1. працює в
управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м.
Харкова на посаді спеціаліста 1 категорії, отримує середньомісячну заробітну
платню в розмірі 1003.97 гривень. На неї поширюються пільги та компенсації,
передбачені Законом України „Про державну службу". На обліку в
наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, до кримінальної
відповідальності не притягувалася.

Дослідив
зазначені обставини, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування,
рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір'ю, ОСОБА_1.

Допитана
в судовому засіданні малолітняОСОБА_3в присутності завуча школи пояснила суду,
що після розлучення батьків, вона проживає разом з батьком в житлових умовах,
які задовольняють її потреби, знаходиться на його утриманні, бажає залишитися
проживати разом з ним.

Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_7.,
ОСОБА_9. пояснили суду, що неповнолітня ОСОБА_3, після розлучення батьків, за власної ініціативи
переїхала проживати до батька, який створює їй належні умови проживання,
приділяє достатньо уваги вихованню дитини, має стабільний матеріальний дохід,
який дозволяє самостійно утримувати доньку.

Суд,
заслухав пояснення сторін, їх представників та третіх осіб, допитав свідків,
вивчив матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1. не є
обґрунтованими та задоволенню не підлягають, зустрічні вимоги ОСОБА_2. варто
задовольнити частково з наступних підстав.

Актом
обстеження житлових умов малолітньої ОСОБА_2.,
складеним 23.03.07 року завідувачем сектору служби у справах неповнолітніх
Жовтневої районної ради у м. Харкові, встановлено, що неповнолітня має
нормальні житлові умови та матеріальне забезпечення, створене ОСОБА_2. та його
батьками. Стосунки між членами родини ОСОБА_2. є доброзичливими.

Відповідно
до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере
до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Як
вбачається з характеристики Харківської гімназії № 39 від 07.03.07 року ОСОБА_3
позитивно характеризується за місцем навчання, не агресивна, проживає з батьком
та бабусею, які приділяють велику увагу вихованню доньки.

Харківською
гімназією № 39 до суду надана позитивна характеристика обох батьків та
вихователів ОСОБА_3.

При
визначенні місця проживання малолітньої ОСОБА_3, суд
враховує, що зміна місця проживання дитини всупереч її волі залишитися з
батьком, може спричинити негативні наслідки для дитини, а саме: вплине на
вразливу психіку дитини, незважаючи на бажання матері виховувати доньку та її
позитивні характеристики.

Проживання
малолітньої ОСОБА_3 не позбавляє її мати - ОСОБА_1. виконувати свої батьківські обов'язки та реалізувати
материнські права як то - право на зустріч з дитиною, права піклування, турботу
та інше.

Суд
вважає за доцільне на сьогоднішній час визначити місце проживання ОСОБА_3 з
батьком враховуючи її наміри та бажання, які в разі подальшої зміни не
позбавляють її можливості самостійно обрати своє місце проживання, після
досягнення нею 14 років.

Відношення
дитини з матір'ю яка в судовому засіданні не захотіла навіть спілкуватися з
нею, називаючи матір на „Ви" та по „батькові", свідчать про конфлікт
малолітньої ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_1.
який в даний час не може бути вирішений шляхом визначення місця її
проживання.

Приймаючи
рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд також виходить з
того, що малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали
заручниками сварки та розлучення батьків, взаємні образи яких призводять до
поглиблення існуючого між ними конфлікту, розбіжності у поглядах яких
спричинило небажання дітей проживаючих з одним із батьків спілкуватися з іншим,
що пояснюється постійним тиском з боку обох батьків на дітей, у зв'язку з чим в
даний час зміна місця мешкання дітей може призвести до постійного перебування
дитини в депресійному стані, та погіршення ситуації у зв'язку з чим, суд вважає
необхідним в даний час не міняти місця проживання дітей до зміни оточуючої них
обстановки.

Враховуючи
бажання малолітньої ОСОБА_2.
залишитися проживати з батьком, його матеріальний стан, житлові умови, що
документально підтверджується дослідженими судом актами обстежень, позитивні
характеристики з місця навчання, суд вважає за необхідне та доцільне залишити
її на утриманні батька, ОСОБА_2.
виходячи з того, що ст. 160 СК України передбачає що місце проживання
дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та
самої дитини. Суд приймає до уваги, що батьки не дійшли згоди щодо визначення
місця проживання неповнолітньої

ОСОБА_3, 1996 р.н.,
яка виявила бажання проживати з батьком, у зв'язку з чим вважає за
необхідне та доцільне залишити її на утриманні батька, ОСОБА_2.

При
вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, 2002 р.н.,
судом враховуються ставлення матері до виконання своїх батьківських обов'язків,
малолітній вік дитини, який не дозволяє виховання дитини без матері, позитивні
характеристики матері - ОСОБА_1.,
у зв'язку з чим, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2. в цій частині задоволенню не підлягають.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 19, 151, 161 СК України, ст. ст. 213, 215, 292,
294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1. -
відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_2. задовольнити
частково.

Визнати
місце проживання малолітньої ОСОБА_3, 1996
року народження з батьком - ОСОБА_2, 1971
р. народження.

В
задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2. щодо
визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, 2002
року народження - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області. Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.