Справа № 2 - 495 / 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2007 року                                    Таращанський районний суд Київської області

в складі:

головуючого: Бойка М.Г.

при секретарі: Островершенко О.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Тараща справу за позовомОСОБА_1 до відділу освіти Таращанської районної державної
адміністрації Київської області, третя особа: ОСОБА_2про поновлення на
роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
вищеназваним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов,
мотивуючи тим, що звільнення позивачки з ініціативи адміністрації за п. 1 ст.
40 КЗпП України з посади вчителя історії Лісовицької ЗОШ 1-ІЙ ступенів було проведено з порушенням вимог чинного законодавства про
працю, оскільки вважають, що позивачка має переваги на
залишення на посаді вчителя історії перед іншими вчителями, в тому числі і
історії, цієї ЗОШ, оскільки вона є спеціалістом першої категорії, має вищу
освіту за спеціальністю „Історія" та кваліфікацію вчителя історії і
крім того позивачці не була запропонована будь-яка інша робота у цій школі. А тому вони просять суд визнати наказ
начальника відділу освіти Таращанської районної державної адміністрації від 21 серпня 2007 року № 37 про
звільнення позивачки з посади вчителя історії Лісовицької ЗОШ 1-Ш ступенів з 21
серпня 2007 року у зв'язку із скороченням чисельності працівників на підставі
п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним,
поновити її на вказаній посаді та стягнути на користь позивачки середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 22 серпня 2007 року до дня її поновлення на роботі
включно, взявши до уваги, що на день звільнення її середньомісячний заробіток
становив 840,74 грн., а середньоденний заробіток - 40,03 грн.. Крім того
позивачка пояснила, що із наказом начальника відділу освіти Таращанської РДА від 25 травня 2007 року №23 про можливе
наступне вивільнення в зв'язку із скороченням чисельності працівників
Лісовицької ЗОШ І-ІІІ ступенів її було ознайомлено під розписку у відділі
освіти наступного дня 26.05.2007 року, де вона власноручно зробила запис про
те, що з наказом не погоджується.

Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що дійсно позивачку на
виконання рішення Таращанського районного суду від 25.10.2006 року на
підставі наказу начальника відділу освіти Таращанської РДА від 26 жовтня 2006
року №35 було поновлено на посаді вчителя історії Лісовицької ЗОШ І-ІІІ
ступенів. На підставі наказу начальника відділу освіти Таращанської РДА від 25
травня 2007 року №23 її та ще одного вчителя історії ОСОБА_3. було попереджено
з 01.06.2007 року про можливе наступне
вивільнення в зв'язку із скороченням чисельності працівників Лісовицької ЗОШ
І-Ш ступенів. Із вказаним наказом позивачку було ознайомлено під розписку у відділі
освіти наступного дня 26.05.2007 року, де вона власноручно зробила запис про
те, що з наказом не погоджується. А на підставі наказу начальника
відділу освіти Таращанської РДА від 21 серпня 2007 року № 37 ОСОБА_1. було
звільнено з посади вчителя історії Лісовицької ЗОШ І-ІІІ ступенів з 21 серпня
2007 року у зв'язку із скороченням чисельності працівників на підставі п. 1 ст.
40 КЗпП України. Вказане звільнення було проведено
на законних підставах, оскільки при прийнятті рішення про її звільнення було
надано перевагу в залишенні на роботі - на посаді вчителя історії
вказаної школи ОСОБА_3., яка так само, як і позивачка
є спеціалістом першої категорії, має вищу освіту за спеціальністю „Українська
мова, література та історія" та кваліфікацію вчителя історії,
української мови та літератури, оскільки на її утриманні троє неповнолітніх дітей та тривалий безперервний стаж
роботи (9 років) в даній школі. Переведення на іншу роботу у вказаному
навчальному закладі позивачці не пропонувалось в зв'язку з тим, що в Лісовицькій
ЗОШ І-ІІІ ступенів не було вільних вакансій.
Щодо надання згоди на звільнення позивачки профспілковим органом, то її
звільнення було дійсно проведено без надання такої згоди, оскільки вона з 20
березня 2007 року не є членом профспілкової організації Лісовицької ЗОШ І-ІІІ
ступенів.

2

Третя особа - начальник відділу освіти Таращанської районної державної
адміністрації ОСОБА_2. також вважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають
задоволенню, оскільки ОСОБА_1. була звільнена із посади вчителя історії
Лісовицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів на законних підставах в зв'язку із скороченням
чисельності працівників вказаної школи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України про
що її та іншого вчителя історії було в установленому законом порядку
заздалегідь попереджено (не менше ніж за два місяці до звільнення) і при її
вивільненні переважне право в залишенні на роботі - посаді вчителя історії було надано вчителю історії вказаної
школи ОСОБА_3., оскільки при однаковій повній вищій освіті,
кваліфікаційному рівні у ОСОБА_3. перебуває на утриманні троє неповнолітніх
дітей та тривалий безперервний стаж роботи
(9 років) в даній школі. Переведення на іншу роботу у вказаному навчальному
закладі позивачці не пропонувалось в зв'язку з тим, що в Лісовицькій ЗОШ І-ІІІ
ступенів не було вільних вакансій.

Свідок ОСОБА_3.
показала, що вона працює на посаді вчителя історії у Лісовицькій ЗОШ І-ІІІ
ступенів і крім неї також на посаді вчителя історії до скорочення працювала
позивачка. Весною, в травні місяці її в учительській школи було ознайомлено з
наказом від 25 травня 2007 року №23 про попередження можливого наступного
вивільнення в зв'язку із скороченням чисельності працівників Лісовицької ЗОШ
І-ІІІ ступенів, в якому були зазначені її прізвище та ще одного вчителя історії
ОСОБА_1.. Вона має повну вищу освіту за
спеціальністю „Українська мова, література та історія" та кваліфікацію вчителя
історії, української мови та літератури, є спеціалістом першої категорії,
працює в даній школі протягом тривалого
безперервного строку. Крім того вона має на утриманні трьох неповнолітніх
дітей, її чоловік за спеціальністю технік-будівельник і в даний час тимчасово
не працює, і тому саме з цих мотивів профком
Лісовицької ЗОШ І-ІІІ ступенів на своєму засіданні 14.08.2007 року не дав згоди
на її вивільнення. На даний час
тільки вона має години історії і викладає даний предмет в Лісовицькій ЗОШ І-ІІІ
ступенів.

Свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5., які по своїй суті дали аналогічні покази,
ствердивши той факт, що після звільнення позивачки ніхто інший , крім ОСОБА_3.
історії в Лісовицькій ЗОШ І-Ш ступенів не викладає.

Судом встановлено, що згідно наказу № 25 від 09 вересня 2002 року відділу
освіти Таращанської районної державної адміністрації Київської області
позивачку було призначено на посаду вчителя історії старших класів Лісовицької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 10 вересня 2002 року по строковому трудовому
договору до 25 серпня 2003 року.

Згідно наказу відповідача №18 від 21 серпня 2006 року позивачку було
звільнено з роботи за ст. 36 п.2 КЗпП України в зв'язку з закінченням дії строкового
договору.

На виконання
рішення Таращанського районного суду від 25.10.2006 року на підставі наказу начальника відділу освіти Таращанської РДА від 26
жовтня 2006 року №35 позивачку було поновлено на посаді вчителя історії
Лісовицької ЗОШ І-ІІІ ступенів.

На підставі наказу начальника відділу освіти Таращанської РДА від 25 травня
2007 року № 23 її (позивачку) та ще одного вчителя історії вказаної школи
ОСОБА_3. було попереджено з 01.06.2007 року про можливе наступне вивільнення в
зв'язку із скороченням чисельності працівників Лісовицької ЗОШ І-ІІІ ступенів.
Із вказаним наказом позивачку було ознайомлено під розписку у відділі освіти наступного дня 26.05.2007 року, де вона
власноручно зробила запис про те, що з наказом не погоджується. На
підставі наказу начальника відділу освіти Таращанської РДА від 21 серпня 2007
року № 37 ОСОБА_1. було звільнено з посади
вчителя історії Лісовицької ЗОШ І-ІІІ ступенів з 21 серпня 2007 року у зв'язку
із скороченням чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.
При прийнятті рішення про її звільнення
було надано перевагу в залишенні на роботі - на посаді вчителя історії вказаної
школи ОСОБА_3., яка так само, як і позивачка є спеціалістом першої категорії,
має вищу освіту за спеціальністю
„Українська мова, література та історія" та кваліфікацію вчителя історії,
української мови та літератури, оскільки на її утриманні троє
неповнолітніх дітей та тривалий безперервний стаж роботи (9 років) в даній
школі. Переведення на іншу роботу у вказаному навчальному закладі позивачці не
пропонувалось в зв'язку з тим, що в Лісовицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів не було
вільних вакансій. Щодо надання згоди на звільнення позивачки профспілковим
органом, то її звільнення було проведено без надання такої згоди, оскільки вона
з 20 березня 2007 року не є членом профспілкової організації Лісовицької ЗОШ
І-Ш ступенів і членом будь-якої профспілкової організації. Проте позивачка та
її представник мотивуючи тим, що звільнення позивачки з ініціативи адміністрації за п. 1 ст. 40 КЗпП України з
посади вчителя історії Лісовицької ЗОШ І-ІІІ ступенів було проведено з
порушенням вимог чинного законодавства про працю, оскільки вважають, що
позивачка має переваги на залишення
на посаді вчителя історії перед іншими вчителями, в тому числі і історії, цієї
ЗОШ, оскільки вона є спеціалістом
першої категорії, має вищу освіту за спеціальністю „Історія" та
кваліфікацію вчителя історії і крім
того позивачці не була запропонована будь-яка інша робота у цій школі. А тому
вони просять суд визнати наказ начальника відділу освіти Таращанської районної
державної адміністрації від 21

3

серпня 2007
року № 37 про звільнення позивачки з посади вчителя історії Лісовицької ЗОШ І-III ступенів з 21 серпня 2007 року у зв'язку із скороченням чисельності працівників на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним, поновити її на вказаній посаді та
стягнути на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 серпня 2007 року до дня її поновлення на роботі
включно, взявши до уваги, що на день звільнення її середньомісячний заробіток становив
840,74 грн., а середньоденний заробіток - 40,03 грн..

Указані обставини встановлено із пояснень сторін, показів свідків,
матеріалів справи, вивчених у судовому засіданні.

Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що в судовому засіданні
знайшли підтвердження ті обставини, що при розірванні
трудового договору з позивачкою на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України було
дотримано встановлений для такого випадку порядок вивільнення, оскільки вона
була попереджена про наступне вивільнення не пізніше ніж
за два місяці, при скороченні однієї посади вчителя історії з існуючих двох вона не мала переважного права чи переваги в
залишенні на роботі і відділ освіти Таращанської РДА не мав змоги перевести її
за згодою на іншу роботу в тій самій школі через відсутність такої роботи, суд вважає
за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позову.

Судом не може
бути взяте до уваги твердження позивачки та її представника про те, що вона (позивачка) мала переважне право на залишення на
роботі перед іншими вчителями Лісовицької ЗОШ І-Ш ступенів крім вчителя
історії ОСОБА_3., оскільки скорочувалася саме одна посада вчителя історії і
крім того за змістом ст. 42 КЗпП України переважне право й перевага в залишенні
на роботі діють за наявності у роботодавця
працівників, які займають таку саму посаду або виконують таку ж роботу, що й вивільнюваний,
а не будь-який інший.

На підставі відмови в задоволенні позовних вимог з позивачки підлягають
стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 10,11,15, 81, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 40
п.1,42, 43, 221,232, 233, 235 КЗпП України суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до відділу освіти Таращанської
районної державної адміністрації Київської області, третя особа:
ОСОБА_2про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Стягнути зОСОБА_1 7,5 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги до
апеляційного суду.