Справа № 2-1066 2007 року
РІШЕННЯ

Іменем    України

07
вересня 2007 року                                                                   місто
Вугледар

Вугледарський міський суд
Донецької області в складі: головуючої - судді Биліни ТІ. при секретарі
Соколовій Л.М., за участю позивача ОСОБА_1, відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Вугледарі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі продажу в
окремій його частині,

Встановив:

Позивач звернувся в суд з
позовною заявою про визнання угоди купівлі -продажу в окремій його частині не
дійсною.

Позовні вимоги мотивовані
тим, що позивач в 1997 році за пропозицією ОСОБА_2 викупила у власність 1/2
частину кафе, розташованого в місті Вугледарі по АДРЕСА_1, яке було власністю
відповідача, другу 1/2 частину кафе він запропонував ОСОБА_3, як забезпечення виконання зобов'язань по договору позики
укладеному з ОСОБА_3
Після укладення договору купівлі - продажу ОСОБА_2
продовжував користуватися 1/2 частиною кафе, так як ОСОБА_3 не мав намірів створювати для себе права та обов'язки по
володінню приміщенням. Наявність власника, який не здійснює підприємницьку
діяльність створює для позивача перепони в оформленні документів, які
стосуються приміщення кафе на теперішній час добудованого. Вона неодноразово
зверталася до ОСОБА_2 з вимогами про відновлення його прав власності на 1/2
частину кафе, так як укладена угода в частині продажу 1/2 частини приміщення ОСОБА_3 фактично є нікчемною, на що відповідач ОСОБА_2 пояснив,
що він не має можливості укласти новий договір купівлі - продажу з ОСОБА_3, так як в 1998-1999 році до приміщення кафе була
зроблена добудова, право власності на яку до теперішнього часу не визнано.
Позивач просить суд визнати, договір купівлі - продажу в частині продажу 1/2
частини приміщення ОСОБА_3
недійсним з моменту його укладення. -

В судовому засіданні
позивач підтримав свої вимоги та обгрунтування, наполягаючи на задоволенні
позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в
судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі і суду пояснив, що
дійсно, в зв'язку з необхідністю отримання в борг грошових коштів він
запропонував ОСОБА_3
укласти договір купівлі - продажу 1/2 частини кафе,
розташованого в місті Вугледарі по АДРЕСА_1, яке йому належало, домовившись, що
після повернення грошей вони укладуть нову угоду, згідно

2

якої він викупить 1/2 частину кафе, але в 1998 - 1999
році до кафе було добудовано додаткове приміщення, яке до теперішнього часу
належним чином не оформлено, з цих причин вони не мають можливості укласти
новий договір купівлі - продажу. ОСОБА_3 ніколи не здійснював підприємницьку діяльність в кафе, яке набув у
власність, відповідач, як користувався так і користується 1/2 частиною кафе.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі
і суду пояснив, що дійсно між ним і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі -
продажу 1/2 частини кафе, розташованого в місті Вугледарі по АДРЕСА_1, яке
належало ОСОБА_2, але фактично ця угода була забезпеченням виконання договору
позики, укладеному між ним та ОСОБА_2 На теперішній час ОСОБА_2 повернув йому
борг, але укласти договір купівлі продажу, щоб відновити право власності
ОСОБА_2 на 1/2 частину кафе не доводиться можливим, так як кафе було
перебудовано, але перебудова до теперішнього часу належним чином не оформлена.

Заслухавши в судовому
засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що 2.09.1997 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу
кафе, розташованого в місті Вугледарі по АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_2 продав
а покупці ОСОБА_3
та ОСОБА_1 купили кафе в рівних частках кожен.

Договір купівлі-продажу
кафе в нотаріальній конторі засвідчений у встановленому законом порядку. Однак,
згідно ст.215 ЦК
України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний
судом недійсним.

В судовому засіданні
встановлено, що сторони вчинили удаваний правочин з метою приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили - це договір позики. Договір позики,
згідно стверджень відповідачів виконано.

У відповідності зі ст. 203
ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 214 ЦК України, особи, які вчинили дво- або багатосторонній
правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках
передбачених законом відмовитися від нього, навіть і в тому разі , якщо його
умови повністю ними виконані.

Стаття 217 ЦК України передбачає, що недійсність окремої частини
правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому.

У відповідності до CT..204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або
якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст..236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст.213-215 ЦПК України, суд

3

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дублікат, що має
силу оригіналу від 06.04.1999 р. договору купівлі-продажу кафе, розташованого в
місті Вугледарі по АДРЕСА_1, укладений 02.09.1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1, - недійсним в частині продажу 12 частини
будівлі кафе ОСОБА_3, з моменту його вчинення.

Заяву про апеляційне
оскарження цього рішення може буте подано до місцевого суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на це
рішення може буде подана в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області через місцевий суд протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.