Справа
№2-398/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
листопада 2007 року                                                      м.
Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого
- судді:      Ротаєнко Д.С.

при
секретарі:                 Пугач
В.І.,  Побережець 1.1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за позовом
ОСОБА_1 до Монастирищенської районної громадської організації Українського
товариства мисливців та рибалок про визнання недійсним рішення та його
скасування,  визнання незаконними
вилучення документів,  відшкодування
моральної шкоди,  завданої незаконними
діями,

встановив:

Позивач
20.08.2007 року звернувся в суд із позовом до відповідача про примусове
виконання обов»язку в натурі та відшкодування моральної шкоди,  завданої незаконними діями. Підставою свої
вимог вважає,  те що 9 грудня 2006
року,  він,  як керівник приватного підприємства
«ІНФОРМАЦІЯ_1»,  перебував на земельній
ділянці площею 145 га,  яка розташована в
межах Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської
області,  і знаходиться у користуванні
вказаного підприємства. На території розташованого на цій же земельній ділянці
саду,  він виявив тушу козулі,  яку хотів забрати із саду та використати на
корм собакам,  оскільки,  вона була пошкоджена,  а її м»ясо мало зеленуватий відтінок та
неприємний запах. Однак,  в цей час до
нього підійшов голова президії Монастирищенської районної організації УТМР
ОСОБА_2.,  і,  не звертаючи уваги на його пояснення,  відібрав у нього посвідчення мисливця серії
ЧК №НОМЕР_1 та картку обліку відстрілу дичини,
а також склав протокол виявлення та вилучення козулі. При цьому жодних
документів з приводу вилучення у нього посвідчення мисливця та картки обліку
відстрілу дичини ОСОБА_2. не складав. 15 грудня 2006 року ОСОБА_2. направив
матеріали про начебто,  незаконне
добування ним козулі до державної інспекції з охорони НПС Монастирищенського
району для вирішення питання про притягнення його до кримінальної
відповідальності за незаконне полювання за
ст.  248 КК України,  про що зазначив у супровідному листі за
вихідним № 53. Постановою Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській
області від 20 березня 2007 року у порушенні кримінальної справи за фактом
незаконного полювання відмовлено на підставіОСОБА_22  ст.  6
КПК України у зв»язку з відсутністю складу злочину. Таким чином,  перевіркою встановлено,  що в його діях жодних порушень закону не
було,  а дії відповідача щодо вилучення у
нього документів мисливця та порушення питання про притягнення його до
кримінальної відповідальності є безпідставними і неправомірними. Посвідчення
мисливця та картка обліку відстрілу дичини безпідставно вилучені і до часу
звернення до суду не повернуті. Вважає,
що протиправними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода,  що виразилося у тому,  що мисливський сезон для полювання на пушного звіра відкрився
в листопаді 2006 року,  а закінчився у
лютому 2007 році. Перед початком сезону він сплатив усі передбачені законом
внески та інші кошти,  витративши у
загальному 200 гривень. Однак,  внаслідок
незаконних дій відповідача він з 9 грудня 2006 року був позбавлений можливості
полювання. Оскільки,  спортивне полювання
є його

улюбленим
заняттям,  одним із способів відпочинку
після напруженої праці,  позбавлення його
цієї можливості негативно відобразилось на його психологічному стані,  спричинило у нього відчуття
занепокоєння,  знервованості,  образи,
зневіри у справедливість,
викликало душевні страждання. Крім того,
він був позбавлений можливості реалізувати свої звичайні звички і
бажання,  пов»язані із відпочинком.  Оскільки,
свої незаконні дії відповідач вчиняв у присутності інших осіб,  були також значно принижені його честь та
гідність,  а також його ділова репутація
як фізичної особи та як керівника підприємства. Адже в очах присутніх він з
вини відповідача постав як особа,  яка
порушує встановлені правила полювання та фактично вчинила злочин. Ці обставини
змусили його виправдовуватись перед знайомими,
доводити свою невинуватість. Особливих душевних страждань він
зазнав,  коли дізнався про порушення
відповідачем питання про притягнення його до кримінальної відповідальності.
Адже він раніше жодних злочинів чи правопорушень не вчиняв,  усвідомлював,
що не вчинив нічого протизаконного і 9 грудня 2006 року,  тому дії відповідача спричинили у нього
сильне нервове збудження,  психологічний
стрес,  у якому він перебував кілька
місяців,  аж до кінця березня 2007
року,  коли дізнався,  що відносно нього в порушенні кримінальної
справи відмовлено. Він з нетерпінням очікував відкриття мисливського сезону
полювання на пернату дичину,  який
відкривається у серпні,  але коли 3
серпня 2007 року він звернувся до відповідача з пропозицією повернути йому
вилучені документи мисливця та прийняти внески члена УТМР,  йому в цьому було відмовлено. Ці дії
відповідача також завдали йому додаткових моральних страждань. Просить
повернути вилучені у нього посвідчення мисливця і картку обліку відстрілу
дичини,  стягнути у відшкодування
моральної шкоди,  завданої незаконними
діями,  10 000 гривень та судові витрати.

У
судовому засіданні 17 жовтня 2007 року позивач позовні вимоги збільшив,  просить визнати незаконними та скасувати
рішення президії Монастирищенської районної громадської організації
Українського товариства мисливців і рибалок від 29.12.2006 року про виключення
його з членів Українського товариства мисливців та рибалок на
підставіОСОБА_23.8 Статуту Українського товариства мисливців та рибалок та
стягнути з Монастирищенської районної громадської організації Українського
товариства мисливців і рибалок на його користь моральну шкоду в сумі 15 000
гривень і судові витрати (а.с. 134-136).

У
судовому засіданні 21 листопада 2007 року позивач від позовних вимог в частині
повернення посвідчення мисливця та картки обліку відмовився та ухвалою
Монастирищенського районного суду провадження у справі в цій частині закрито
(а.с. 227).

У
судовому засіданні 21 листопада 2007 року позивач позовні вимоги доповнив,  просить також визнати незаконним вилучення
головою Монастирищенської районної громадської організації УТМР ОСОБА_2 9
грудня 2006 року належних йому посвідчення мисливця серії ЧК №НОМЕР_1 та картки
обліку відстрілу дичини (а.с. 228).

У
судових засіданнях позивачОСОБА_1 пояснив суду,
що 9 грудня 2006 року вранці з братом знаходились в садку,  який орендує. Вони почули постріли зі сторони
лісу. Брат пішов в сторону вистрілу. А він підійшов пізніше і побачив,  що біля брата стояли сім чоловік -
ОСОБА_4,  ОСОБА_9,  ОСОБА_5 та інші,  невідомі йому,  особи. Вони сперечалися з приводу вбитої
козулі. Він запропонував,  що може
забрати козулю,  оскільки,  вона була вбита в садку,  а її м»ясо мало зеленуватий відтінок. В цей
час до них підійшов ОСОБА_2. і ОСОБА_4 А. сказав,  що вбито козулю. ОСОБА_2почав складати
протокол. Він сказав,  що може   купити ліцензію на полювання

козуль,  яка коштує 250 грн,
але ОСОБА_2. сказав заплатити 1000 грн. Він сказав,  що козулю не вбивав і не згідний з
протоколом.  Протоколу не підписував. В
березні 2007 року йому стало відомо,  що
відносно нього відмовлено в порушені кримінальної справи. У серпні звернувся в
УТМР з приводу сплати членських внесків і його повідомили,  що він позбавлений права полювання строком на
три роки. З 26.10.1997 року є членом Монастирищенської районної організації
УТМР,  сплачує членські внески вчасно.
Заяви про втуп в члени Монастирищенської районної громадської організації УТМР
не подавав ні у 1997 році,  ні пізніше.
За сплачені внески розписувався у журналі. Інші фінансові документи за здані
внески не видавались. Був у садку на законних підставах,  так як є орендарем.  Документів на згоду про визнання даного садка
відновлюваною зоною не давав. Документи надав ОСОБА_2. добровільно,  так як він сказав,  що буде складати протокол. Він є членом
Всеукраїнського об»єднання Українське товариство мисливців та рибалок.
Організація,  яку очолює ОСОБА_2.,  є окрема юридична особа,  яка має свій статут,  і до Всеукраїнської організації ніякого
відношення немає,  про що свідчить
статут,  печатка та штамп відповідача. У
дану організацію заяву не подавав та не є її членом.  Вважає,
що відповідач не мав права позбавляти його членства у іншій організації.
Просить визнати дії відповідача по вилученню посвідчення та картки відстрілу
незаконними,  визнати незаконним рішення
про виключення його з членів товариства,
стягнути із відповідача судові витрати та у відшкодування моральної
шкоди 15 000 гривень.

Представник
позивача ОСОБА_3позовні вимоги позивача підтримав,  просить їх задоволити,  так як вважає,  що відповідач не мав законних підстав та
повноважень на вилучення документів. Крім цього,  позивач не є членом Монастирищенської
районної громадської організації і відповідач не мав права позбавляти його
членства у даній організації. Також вважає,
що рішення про виключення з членів позивача не відповідає діючому
законодавству,  так як при його прийнятті
відповідач керувався статутом Українського товариства мисливців і рибалок,  будучи самостійно юридичною особою і маючи
свій статут,  де виключення з членів
товариства мають право приймати лише загальні збори організації. Просить позов
задоволити повністю.

Представник
відповідача ОСОБА_2 позов не визнав повністю та пояснив суду,  що з 1997 року організація називалася
Монастирищенською районною організацією УТМР,
яка була структурним підрозділом Черкаської обласної УТМР. У 2001 році
пройшла реорганізація і вони зареєструвалися як окрема юридична особа зі своїм
статутом,  печаткою та штампом.  Організація залишилася та сама,  лише вони перестали бути підлеглими обласній
організації. Усі питання реорганізації вирішувались за погодженням із обласною
організацією. Слово «громадська» також внесена по рекомендації вищестоящої
організації в зв»язку з неприбутковістю. Згідно рішення зборів уповноважених
Монастирищенської районної організації мисливців і рибалок від 27.04.2001 року
прийнято рішення про створення районної громадської організації,  затверджено статут новоствореної
організації,  її назву,  раду,
президію та голову залишено обраними тих,  що і обрані конференцією від 21.01.2000 року
строком на 5 років. Згідно протоколу конференції за 2000 рік він обраний
головою президії УТМР. 9.12.2006 року він проводив відстріл козуль по ліцензії
в с. Княжа Криниця. Йому зателефонували на мобільний телефон і повідомили,  що в садку смт.  Цибулів лунають постріли. Він сказав,  щоб мисливці пішли в садок і взнали,  що там робиться. Коли він приїхав в
садок,  то бригадир мисливців ОСОБА_4
розповів,  що вони побачили як до садка з
різних боків почали під»їжджати машини. Потім почули постріли. Коли прийшли в
садок,  то побачили невідомих осіб з
рушницями,  а собаки  знайшли
вбиту козулю. Через хвилин п»ять до них

підійшов
позивач,  якого він запитав хто дав
дозвіл на полювання в садку. Позивач відповів,
що він власник саду і робить що хоче,
що дав дозвіл на полювання в садку і вбив козулю. Також позивач
сказав,  що може викупити ліцензію на
відстріл козуль за 250 грн. Він відповів,
що за 250 грн. купується ліцензія до проведення полювання,  а в даному випадку це незаконне полювання і
що він буде складати протокол,  а також
те,  що за незаконне полювання
передбачений штраф в сумі 1000 грн. Він попросив позивача надати мисливські
документи для складання протоколу. Позивач надав йому мисливські
документи,  і він склав протокол. Позивач
відмовився написати пояснення та підписати протокол. Він сказав позивачу
прибути в приміщення УТМР 11 грудня для вирішення питання,  але позивач не прийшов,  тому було прийнято рішення у його відсутність
про позбавлення його права на полювання строком на три роки. На підставі рішення
конференції Монастирищенської районної громадської організації УТМР він обраний
головою даної організації терміном на 5 років. У 1997 році його було обрано
вперше головою районної організації. Вважає,
що Українське товариство мисливців та рибалок існує і вони є його
підрозділом,  з нього не виходили. Це
підтверджує їх статут. Право позбавляти ліцензії має президія згідно статуту. В
організації 295 членів і ніхто заяви про вступ в члени організації після
реорганізації не писав. Позивач заяви про вступ у члени Монастирищенської
районної громадської організації УТМР також не писав. Протокол про порушення
правил полювання складений в одному примірнику і 15.12.06 р. направлений
інспектору охорони середовища Бондарю К.В. Про проведення реорганізації усі
члени організації повідомлялися. У 2001 році були збори усіх членів організації
і вони усі знали про реорганізацію. Пояснити чому позивачу про це невідомо не
може. 29.12.2006 року секретар віднесла на пошту конверт з документами позивача
і вкинула в поштову скриньку,  які
відправлені простою кореспонденцією. Організація є підрозділом Всеукраїнської
організації УТМР,  але фінансові питання
вирішують самостійно. Вважає рішення законним,
так як воно прийнято на підставі Статуту Всеукраїнської ороганізації
УТМР,  а вони є її складовою частиною.

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_4,  показав суду,  що є бригадиром мисливців Цибулівської
мисливської дільниці. В той день вони зібралися на полювання у відтворювальній
дільниці - Цибулівському садку. Коли ішли полем,  то побачили як до садка почали з різних боків
з'їзджатися автомобілі. Потім почули в садку постріли. Коли вони зайшли в
садок,  то побачили мисливців,  які сказали,
що полюють з дозволу позивача. Коли вони розмовляли,  то собаки знайшли вбиту козулю. Вона була
впольована на протязі 5-10 хв. Коли вони почали запитувати хто це зробив,  підійшов позивач,  який сказав,
що садок його власність і він має право тут полювати. Вони хотіли козулю
вкинути в багажник автомобіля,  але їм не
дали. В цей час під'їхав ОСОБА_2З мисливців запишись біля них позивач і його
брат,  інші розійшлись. На запитання
ОСОБА_2 позивач відповів,  що полювання
організував він і козу вбив він. Також сказав,
що має бажання її викупити за таку суму,
скільки коштує ліцензія. ОСОБА_2 сказав,
що 250 грн. коштує законно придбана ліцензія,  а в даному випадку можливо заплатити лише
штраф за незаконне полювання. ОСОБА_2. склав протокол. У позивача в його
присутності ОСОБА_2ОСОБА_2 вилучив документи. Подальша доля вилучених
документів йому невідома. Він є членом Українського товариства мисливства та
рибалок з 1986 року. З того часу не вступав у члени будь - якої іншої
організації. Зміни ніякі не приймали з часу його членства. Був присутнім на
засідання президії 29.12.2006 року. Це було засідання Монастирищенської
районної організації мисливців та рибалок. Згідно рішення позивач  позбавлений членства на два роки в
організації

УТМР. У 2001 році
змінилася лише назва організації. На всіх засіданнях організації присутній не
був.

Свідок
ОСОБА_5,  показа суду,  що вони
ішли бригадою мисливців по садку и
виявили вбиту козулю. Позивач пояснив,
що козулю вбив він. В цей час під'їхав ОСОБА_2. і склав протокол про
незаконне полювання. Позивач сказав,  що
він господар саду,  робить що хоче і
козулю вполював також він. Позивач і його брат були із зброєю. ОСОБА_2мОСОБА_2
були вилучені у позивача мисливські документи. Доля документів в подальшому
йому не відома. На засіданні президії не був,
але знає,  що позивача позбавили
права полювання. Українська організація мисливства та рибальства існує із 1992
року. У будь - які інші мисливські організації не вступав. Раніше був 1
квиток,  а зараз 2 квитки. У нього є
членський квиток,  мисливська
картка,  а також посвідчення мисливця.
Раніше було Українське товариство,  а
потім стала Монастирищенська районна громадська організація УТМР.

ОСОБА_6,  допитаний в якості свідка,  показав суду,
що працює директором Монастирищенської районної лабораторії ветеринарної
медицини. 09.12.2006 року його,  як
представника ветеринарної медицини,
запросили на ліцензійний мисливський відстріл дичини. Вони полювали в с Княжа
Криниця,  коли ОСОБА_2. сказав,  що потрібно поїхати в с Цибулів так як
там у відтворювальній зоні затримано чоловіків,
які незаконно полюють. Коли вони приїхали в смт. Цибулів,  то побачили позивача який стояв з мисливцями.
Біля них лежала вбита козуля. ОСОБА_2 запитав позивача,  що тут відбувається. Позивач відповів,  що він організував полювання,  тому,
що він є власником садка і що він вполював дику козу. Також він
сказав,  що може купити козу за 250 грн.
Коли він оглянув козу,  то вона була іще
тепла,  з рани текла кров. Він відібрав
зразки крові на експертизу. Вважає,  що
козуля була вбита незадовго до їх приїзду,
так як кров забитої тварини звертається за 6 годин. Позивач і його брат
були із зброєю. В його присутності вилучалися мисливські документи у позивача і
складався протокол про незаконне полювання. Посвідчення мисливця у позивача
вилучав ОСОБА_2. Знає зі слів ОСОБА_2ОСОБА_2,
що документи позивача направлено в обласне управління лісового
господарства. Чи був на засіданні президії 29.12. 2006 року не пам'ятає.
Рішенням засідання позивача позбавлено права на полювання терміном на 2 роки. Є
членом організації УТМР .з 1996 року,
має членський квиток районного УТМР. Заяву писав,  коли вступав у члени цієї організації.

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_7,  показав
суду,  що 9.12.2006 р. він,  ОСОБА_4,
ОСОБА_9,  ОСОБА_5 та ОСОБА_10
вийшли на ліцензійний відстріл дичини. Коли вони проходили по полю,  то побачили,
як до садка почали під'їзджати автомобілі,  потім почули в садку постріли. Коли вони зайшли
в садок,  першого побачили брата
позивача,  який був із зброєю. На їх
пропозицію показати документи на право полювати він відмовився. Дальше вони
зустріли молодого хлопця,  і ще двох
чоловіків із зброєю. Коли вони з ними розмовляли,  собаки виявили тушу забитої дикої кози. В цей
час до них підійшов позивач і сказав,  що
дику козу вполював він. Позивач з братом намагалися покласти тушу кози в
багажник автомобіля,  але вони не дали їм
цього зробити. В цей час до них підійшов ОСОБА_2.,  який склав протокол про незаконне полювання
та вилучив у позивача мисливські документи. Є членом УТМР біля семи років. Має
два квитки тому,  що спочатку вони
відносилися до однієї організації і їм видали квитки,  а потім,
коли назва організації змінилася,
видали інші. Йому невідомо чи є в районі інша мисливська організація.
Перше посвідчення було від Уманського лісгоспу,
а друге видане десь у 2000 році.

ОСОБА_8,  допитаний в якості свідка,  показав суду,
що працює юристом Черкаського обласного об'єднання УТМР. Черкаська
обласна організація керується статутом Українського товариства мисливців та
рибалок,  свого статуту немає.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
позивача,  його представника,  представника відповідача,  показання свідків,  суд вважає,
що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного:

·     згідно
ч.1  ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку,  встановленому цим
Кодексом,  звернутися до суду за захистом
своїх порушених,  невизнаних або
оспорюваних прав,  свобод чи інтересів;

·     в
частині визнання незаконним вилучення у ОСОБА_1 головою президії
Монастирищенської районної громадської організації УТМР ОСОБА_2 мисливського
посвідчення ЧКНОМЕР_1 та картки обліку добутої дичини позов підлягає до
задоволення,  так як:

-                   у відповідності до
Порядку видачі посвідчення мисливця та контрольної

картки обліку добутої дичини і порушень правил
полювання,  затвердженого наказом

Міністерства лісового господарства України № 32 від
21.03.1997 року ведення справ з

питань видачі посвідчень мисливця та контрольних карток
обліку добутої дичини і

порушень правил полювання здійснюється Мінлісгоспом,  обласними управліннями

лісового господарства,
державними лісогосподарськими об'єднаннями;

-              у
відповідності до  ст. 3 17 ЦК України власникові
належать права

володіння,
користування та розпорядження майном;

·   згідно
ч.1  ст. 3 19 ЦК України власник
володіє,  розпоряджається своїм майном на
власний розсуд;

·   право
власності згідно ч.1  ст. 321 ЦК України є
непорушним.  Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні;

·   у
відповідності до ч.2  ст. 321 ЦК України особа
може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку,  встановленому
законом;

·   у
відповідності до  ст. 265 КУпАП
вилучаються речі і документи,  що є
знаряддям або безпосереднім об"єктом правопорушення;

-              суд
вважає,  що при полюванні косулі
безпосереднім об"єктом

правопорушення є туша косулі,  а знаряддям - рушниця чи інші предмети,  за

допомогою яких вбивається тварина,  а не посвідчення мисливця чи картка

відстрілу;

-            у
відповідності до ч. 1  ст.  265 КУпАП вилучення речей і документів,  що є

знаряддям або безпосереднім об"єктом
правопорушення,  проводиться

уповноваженими посадовими особами,  які здійснюють державний нагляд за

додержанням правил полювання;

-              відповідачем
не надано суду доказів наявності у голови президії

Монастирищенської районної громадської організації
ОСОБА_2ОСОБА_2 повноважень

на здійснення саме державного нагляду за додержанням
правил полювання у

відповідності до Кодексу України про адміністративні
правопорушення,  Закону

України "Про охорону навколишнього природного
середовища" № 1264-ХИ від

25.06.1991 року із змінами і доповненнями,   ст. 39 Закону України "Про мисливське

господарство та полювання" № 1478-ІП від 22.02.2000
року із змінами і

доповненнями,
Закону України "Про тваринний світ" № 3041-XII від
03.03.1993

року із змінами і доповненнями,  Наказу Міністерства екології та природних

ресурсів України № 88 від 27.02.2002 року "Про
затвердження Положення про

громадських інспекторів з охорони довкілля",  Закону України "Про прокуратуру"

№ 1789 -XII
від 05.11.1991 року із змінами і доповненнями,  та інших нормативно-

правових
актів України;

· суд
критично оцінює пояснення представника відповідача,  що він діяв правомірно і у відповідності до
діючого законодавства,  так як у
відповідності до  ст. 354 ЦК України до особи
може бути застосовано позбавлення права власності на майно лише за рішенням
суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках
встановлених законом;

· в
частині визнання незаконним та скасування рішення президії Монастирищенської
районної громадської організації Українського товариства мисливців і рибалок
від 29 грудня 2006 року про виключення ОСОБА_1 з членів Українського товариства
мисливців та рибалок на підставі пункту 3.8. Статуту Українського товариства
мисливців та рибалок позов підлягає до задоволення виходячи із наступного:

· згідно
Закону України "Про об"єднання громадян" № 2460-ХП від 16 червня
1992 року із змінами і доповненнями,
об'єднання громадян діє на основі статуту або положення;

· у
відповідності до наданої копії посвідчення позивача він є членом
Монастирищенської районної організації УТМР з 1997 року (а.с.  144);

· у
відповідності доОСОБА_21.5 Статуту Монастирищенської районної громадської
організації УТМР об»єднання та його члени діють на підставі свого Статуту (а.с.
82);

· згідноОСОБА_25.2
Статуту Монастирищенської районної громадської організації УТМР прийняття у
члени даного товариства здійснюється загальними зборами первинної організації
на основі письмової заяви бажаючого вступити до УТМР з наступним затвердженням
президією(а.с. 85);

-        пунктом
5.4. Статуту Монастирищенської районної громадської

організації УТМР передбачено прийняття у члени даного
товариства членів інших

мисливсько-рибальських товариств в порядку,  передбаченомуОСОБА_25.2 Статуту

(а.с. 85);

-      згідно
пояснень позивача та представника відповідача позивач будь-яких

заяв про прийняття його у члени Монастирищенської
районної громадської

організації УТМР не подавав,  рішення загальними зборами та президією саме

громадської організації про прийняття його у члени
товариства не приймалося;

відповідачем     рішення
про     прийняття     позивача     у
члени Монастирищенської районної громадської організації УТМР суду не
надано;

-      крім
цього,  у відповідності до наданого суду
Протоколу № 3 засідання

президії Монастирищенської районної організації УТМР із
штампом районної

громадської організації,
29 грудня 2006 року засідала президія Монастирищенської

районної громадської організації УТМР де були присутні 28
осіб членів ради та 9

осіб членів президії;

·  згідно
розділу XII Статуту Монастирищенської районної громадської
організації УТМР президія повноважень на виключення з членів товариства немає
(а.с. 90-91);

·  виключення
з членів товариства та прийняття у його члени передбачено розділом VII
Статуту і це є виключною компетенцією Загальних зборів товариства (а.с.
87-88);

-        у
відповідності до абзацу 3ОСОБА_21.3 Загальних положень Статуту

Українського товариства мисливців і рибалок для виконання
статутних завдань

Товариства юридичними особами можуть бути районні
організації,  які діють за

власними статутами,
реєстрація яких здійснюється на підставі рішення ради

обласної організації або президії,  цього Статуту або статуту обласної
організації у

відповідності до чинного законодавства (а.с. 215);

· тому суд вважає,  що відповідачем,  всупереч положень свого статуту та абзацу
3ОСОБА_21.3. Статуту Українського товариства мисливців і рибалок використано
положення статуту Всеукраїнського об»єднання при наявності свого;

· у
відповідності доОСОБА_23.8 Статуту Українського товариства мисливців і рибалок
рішення про виключення з членів Товариства приймається загальними зборами
первинної організації і затверджується президією районної ради УТМР. Якщо
рішення про виключення прийнято вищестоящим органом районної організації УТМР,  президією Всеукраїнської ради,  про це повідомляється первинна організація
УТМР (а.с. 218);

-                  як слідує із
Статуту Всеукраїнської організації УТМР та Статуту

Монастирищенської районної громадської організації УТМР,  президія районної

УТМР не наділена правом позбавлення членства у товаристві;

-      із змісту протоколу засідання
президії судом встановлено,  що рішення
про

виключення з членів товариства приймалося членами президії та членами ради

(а.с. 43);

-       враховуючи положення статуту
відповідача,  а також те,  що члени президії

і ради заяви про вступ у новостворену громадську організацію не подавали,

рішення про їх прийняття у члени засновниками товариства відсутнє,  вони не мали

повноважень на прийняття вказаного рішення;

-        відповідачем не надано суду
доказів повідомлення позивача про

проведення засідання,  де повинно
було вирішуватись питання про позбавлення

його членства у товаристві 29 грудня 2006 року;

· тому суд
вважає,  що прийняття президією з
присутніми членами ради рішення відносно позивача про виключення з членів
товариства,  згідно листа -позбавлення
його права полювання,  прийнято за межами
компетенції Громадської організації,  а
тому є незаконним і підлягає скасуванню;

· в
частині відшкодування моральної шкоди суд вважає,  що позов підлягає частковому задоволенню
виходячи із наступного:

· відповідно
до ч.2  ст. 27 Закону України "Про
об"єднання громадян" об"єднання громадян несуть
відповідальність,  передбачену цим
Законом та іншими законодавчими актами України;

-                         у відповідності до
ч.1  ст. 1172 ЦК України,  юридична особа

відшкодовує шкоду,  завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх

трудових (службових) обов'язків;

· відповідно
до ч. 1  ст.  23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди,  завданої внаслідок порушення її прав;

· відповідно
до ч. 1  ст.  1167 ЦК України моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала;

· згідноОСОБА_22
таОСОБА_23 ч. 2  ст.  23 ЦК України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях,  яких фізична особа
зазнала у зв»язку із протиправною поведінкою щодо неї самої,  у зв»язку із знищенням її майна;

· відповідно
до ч.3  ст. 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми,  іншим
майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення,  глибини фізичних та душевних страждань,  погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх реалізації,
ступеня вини особи,  яка завдала
моральної шкоди,  а також з врахуванням
інших обставин,  які мають істотне
значення;

-        судом встановлено,  що посадовою особою відповідача у позивача

незаконно вилучено документи,  які в
послідуючому були втрачені,  а також

відповідачем      прийнято   неправомірне   рішення
про   виключення   з
членів

товариства,  таким чином відповідачем
протиправно позбавлено позивача можливості користуватися своїм майном та
реалізовувати свої потреби в частині відпочинку,  відновлення яких потребує додаткових зусиль
та коштів;

·  суд
вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача у відшкодування
моральної шкоди 1 500 гривень і вважає,
що такий розмір відшкодування відповідає вимогам розумності і
справедливості згідно ч.3  ст. 23 ЦК України;

·  в
задоволенні позову в іншій частині моральної шкоди відмовити,  так як позивачем не надано суду доказів для
задоволення його в повному обсязі;

·    в
частині стягнення судових витрат підлягає задоволенню частково,  виходячи із наступного:

·    у
відповідності до ч.1  ст. 88 ЦПК
України,  якщо позов задоволено
частково,  судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно задоволених позовних вимог;

-             судом задоволено дві позовні вимоги
позивача повністю і одну частково;

· виходячи
із суми сплаченого судового збору,  на
користь позивача із відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 17
гривень 85 копійок,  оскільки,  стягненню підлягають 8, 50 грн в частині
вимоги визнання незаконним вилучення; в сумі 8, 50 грн в частині визнання
рішення незаконним; в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 0,  85 грн так як судом задоволено позовну вимогу
в розмірі 10 % від заявленої позивачем;

· виходячи
із суми сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду судової справи,  стягненню
підлягає 5 гривень 81 коп,
оскільки,  ІТЗ сплачено в розмірі
8 гривень 50 коп,  суму якого розділяємо
на три рівні частини,  з яких дві
стягненню підлягають в повному обсязі,  а
третя частина в розмірі 10%,  що
становить 8, 5 : 3 = 2, 8 грн;                     2,
8грн + 2, 8 грн + (2, 8 грн х 10 : 100%) = 5, 81 грн;

· в
задоволенні позову в частині стягнення інших судових витрат відмовити,  оскільки,
позивачем не надано суду доказів для задоволення його в повному обсязі.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  З,
5,  6,  7,
8,  10,  11,
14,  88,  158-159,
213-215,  291-292,  294-296 ЦПК України,   ст.
ст.  23,  317,
319,  321,  354,
1167 ЦК України,  Порядком видачі
посвідчення мисливця та контрольної картки обліку добутої дичини і порушень
правил полювання,  затвердженого наказом
Міністерства лісового господарства України № 32 від 21.03.1997 року,   ст. 265 КУпАП,  Законом України "Про охорону
навколишнього природного середовища" № 1264-ХП від 25.06.1991 року із
змінами і доповненнями,   ст. 39 Закону
України "Про мисливське господарство та полювання» № 1478-ІП від
22.02.2000 року із змінами і доповненнями,
Законом України "Про тваринний світ" № 3041-XII від
03.03.1993 року із змінами і доповненнями,
Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 88 від
27.02.2002 року "Про затвердження Положення про громадських інспекторів з
охорони довкілля",  Законом України
"Про прокуратуру" № 1789 -XII від 05.11.1991
року із змінами і доповненнями,  Законом
України "Про об'єднання громадян" № 2460-ХИ від 16 червня 1992 року
із змінами і доповненнями,  суд

вирішив:

Позов задоволити
частково.

І.Визнати
незаконним вилучення головою Монастирищенської районної громадської організації
Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_2 9 грудня 2006 року
посвідчення

мисливця
серії ЧК №НОМЕР_1 та картки обліку відстрілу дичини у ОСОБА_1.

2.
Визнати незаконним та скасувати рішення президії Монастирищенської районної
громадської організації Українського товариства мисливців і рибалок від 29
грудня 2006 року в частині виключення ОСОБА_1 з членів Українського товариства
мисливців та рибалок на підставіОСОБА_23.8 Статуту Українського товариства
мисливців та рибалок.

З.Стягнути
з Монастирищенської районної громадської організації Українського товариства
мисливців і рибалок індефікаційний код НОМЕР_2АДРЕСА_1на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 1 500 (одну тисячу п»ятсот) гривень 00 коп. та
судові витрати : судовий збір в сумі 17 гривень 85 коп та витрати за ІТЗ
розгляду справи в сумі 5 гривень 81 коп,
а всього 1 523 (одна тисяча п»ятсот двадцять три) гривні 66 копійок.

4.В задоволенні
позову в іншій частині відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до апеляційного суду Черкаської області через
Монастирищенський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Черкаської області через Монастирищенський районний суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.