Справа №2-2160/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

"27"
вересня 2007 р.                              Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі:   головуючого судді                  Оксюти Т.Г.

при
секретарі                          Богуславець
І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
заподіяної внаслідок ДТП,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП
і просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі - 43 567,09 грн.,
витрати на проведення експертизи в сумі - 330,00 грн., 1 440,00 грн. за
понесені транспортні витрати за час ремонту автомобіля, судові витрати в сумі -
733,37 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Свій позов обґрунтовує тим, що 20 грудня 2006 року, близько 14 год. 10 хв.
відповідач, керуючи автомобілем Субару, д.н. НОМЕР_1, на перехресті вул.
Бендери -Шопена - Татарської в місті Тернополі, порушив пункт 16.6 ПДР України,
внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген, д.н. НОМЕР_2, що
належить позивачу на праві власності завдавши позивачу значної матеріальної
шкоди.

В результаті вказаного зіткнення автомобіль позивача було суттєво
пошкоджено і згідно висновку спеціаліста вартість відновлювального ремонту
автомобіля Фольксваген, д.н. НОМЕР_2, становить 43
567,09 грн.

Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було
завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних
з протиправною поведінкою щодо його особисто та пошкодженням майна. Завдану
йому моральну шкоду позивач оцінює у сумі 5 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2.
повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3. в судове засідання 27.09.2007 року не
з'явився, хоча був повідомлений належним чином через оголошення у пресі про час
та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, пояснень чи
заперечень проти позову не надав, а тому суд на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України
вважає за можливе слухати справу у його відсутність. Зі згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та
співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєвої
Л.А. від 19.02.2007 року, ОСОБА_3. винен у скоєнні ДТП 20.12.2006 року,
а саме в тому, що він, керуючи автомобілем Субару, д.н. НОМЕР_1, на перехресті
вул. Бендери - Шопена - Татарської в місті Тернополі, порушив пункт 16.6 ГІДР
України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген, д.н.
НОМЕР_2. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. (а. с. 9)

Таким чином у відповідності до ст. 61 ЦПК України вина відповідача у
скоєнні ДТП є
доведеною.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3869 від
12.01.2007 року проведеного СПДФО спеціалістом - автотоварознавцем Мазур М.С.,
позивачу заподіяна матеріальна шкода в результаті пошкодження автомобіля Фольксваген, д.н. НОМЕР_2, в сумі
43 567,09 грн. У суду не виникає сумніву у вірності висновку, експертиза
проведена повно і всебічно, тому суд визначає для відшкодування і стягнення із
відповідача 43 567,09 грн. матеріального збитку за пошкодження автомобіля
позивача у ДТП. (а. с 12-16)

Відповідач був повідомлений про час та місце огляду ТЗ, однак не з'явився
на призначений час. (а. с. 11)

За проведення автотоварознавчого дослідження позивач сплатив СПДФО
спеціалісту - автотоварознавцю Мазур М.С. 330,00 грн., що підтверджується
відповідною квитанцією, (а. с. 26)

Що стосується вимоги позивача стосовно відшкодування на його користь
транспортних витрат в сумі 1 440,00 грн., які він поніс у звязку із тривалим
ремонтом автомобіля, то суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні,
оскільки дана вимога не підтвержена належними доказами, які б давали суду
підстави вважати, що такі витрати дійсно були понесені позивачем, (а. с. 27)

Отже, матеріальні збитки, заподіяні позивачу джерелом підвищеної небезпеки,
яким керував відповідач ОСОБА_3. становлять : 43 567,09 грн. + 330,00 грн. = 43
897,09 грн.

Автомобіль Фольксваген,
д.н. НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності, що підтверджується
Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ від 11.04.2006 року, виданим Тернопільським МРЕВ.
(а. с 10)

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 22 ЦК України, збитками визнаються витрати, які
особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити для відновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина водія ОСОБА_3. в скоєнні ДТП
доведена і підтверджується матеріалами адміністративної справи, поясненнями
представника позивача та постановою Солом'янського суду від 19.02.2007 року, що
були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного суду України у Постанові „Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6
від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна
особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка
її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є вина

зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності вини.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного
господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору
оренди, довіреності тощо).

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3., який керував
автомобілем Субару, д.н. НОМЕР_1, внаслідок чого позивач поніс значні
матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП, а тому суд
приходить до висновку, що з нього повинно бути стягнуто всю суму матеріального
збитку заподіяного позивачу.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог,
характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань
потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Таким чином суд визначає для відшкодування на користь позивача 43 897,09
грн. матеріальної шкоди.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. В даному випадку моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо до нього особисто, та у душевних стражданнях, які він зазнав у
зв'язку з пошкодженням майна. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань,
ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою
для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не
пов'язана з розміром цього відшкодування.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу було завдано моральної шкоди,
а тому з урахуванням перенесених моральних страждань суд вважає за можливе
стягнути на користь позивача відшкодування цієї шкоди.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позивач довів,
що шкода була заподіяна відповідачем, а тому він повинен відшкодувати позивачу
матеріальну та моральну шкоду. При цьому суд вважає, що позов в частині
відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у сумі 1 000,00
грн.

Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті
докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на
які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи положення ЦПК України та Декрету
Кабінету Міністрів України «Про державне мито», з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача

438,98 грн. державного мита по матеріальній
шкоді, 8,50 грн.
державного мита по моральній шкоді, 30,00 грн. витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а всього 477,48 грн.
судових витрат.

Згідно п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про
причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причини неявки
будуть визнані судом неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у ній
даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти
такого вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 59, 60, 62, 64. 84, 88, 169,
212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1167. 1172, 1187, 1192,
1195 ЦК України,
Постановами Пленуму Верховного суду України № 6 від № 6 від 27.03.2003 року
„Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди (з
подальшими змінами) та № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами),
Методикою товарознавчої експертизи, Декретом Кабінету Міністрів України «Про
державне мито», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
заподіяної внаслідок ДТП
-задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1з ОСОБА_3- 43 897,09 грн. матеріальної шкоди,
477,48 грн. судових витрат, 1 000,00 грн. моральної шкоди, а всього - 45 374
грн. 57 коп.

У решті позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем на протязі 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається в десятиденний
термін з дня проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його
постановив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання
його копії.