справа №2- 4803
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
р.     Голосіївський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого                          - судді: Іваненко
Ю.Г.,

при
секретарі -                       -   Гой О.В.

з участю
відповідача              - ОСОБА_2

розглянувши   у відкритому попередньому судовому засіданні
в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до      ОСОБА_2 про   розірвання шлюбу.

встановив:

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Свої
вимоги мотивує тим, що 11.03.2000 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, було укладено шлюб, та Відділом РАГС Ленінградського району м.
Києва було вчинено актовий запис №240.

Однак,
спільне життя позивача з відповідачем не склалося через нерозумінням між
подружжям та власними переконаннями в життєвій позиції кожного. У зв"язку
з цим на початку серпня 2005 року позивачка припинила з відповідачем шлюбні
стосунки та перестала вести спільне господарство.

Від
шлюбу у сторін є син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом з позивачем і
перебуває на її утриманні.

Спільне
господарство не ведеться.

Таким
чином, подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити власним
інтересам сторін, які мають істотне значення для кожного.

Спір між
сторонами щодо спільного майна на момент звернення до суду відсутній.

Також,
за спільним рішенням між сторонами, син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і в подальшому
буде проживати разом з матір"ю.

З огляду
на наведене, позивач вважає що їхня сім"я розпалася остаточно, тому строку
для примирення їм не потрібно.

В
попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій
просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач
в попередньому судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав.

Відповідно
до п. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні
судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової
угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу.

Згідно
п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши
відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як
встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 11 березня 2000
року, про що в книзі реєстрацій актів громадянського стану Ленінградського
району м. Києва зроблено актовий запис №240.

Від шлюбу мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Спільне
життя не склалось, стали виникати непорозуміння, виявилась відсутність спільних
інтересів, поглядів. В результаті чого вони втратили почуття любові та поваги
одне до одного.

Сторони
разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують
шлюбно-сімейні стосунки.

Сторони заперечували
проти надання строку для примирення та зауважили.

Відповідно
до ст.. 112 СК
України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда
та інші обставини життя подружжя.

Суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В даному
судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечить інтересам сторін по даній справі.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,
ст. ст. ст. ст.10, 57, 58, 195, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1    та    ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2

, зареєстрований
в відділі реєстрацій  актів
громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 240 -
розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 державне мито на
користь держави в розмірі 17 гривень.

ОСОБА_1   звільнити від сплати державного мита.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.