Справа № 2-5226 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року
Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді
Фатєєвій Н.І. при секретарі - Єськовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,  суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом доОСОБА_2.,  в якому просить визнати за ним право
власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 загальною площею 591, 6 кв.м.  При цьому позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги тим,  що він є власником
нежитлової будівлі літ. «А-2»,  загальною
площею 289, 8 кв.м.  АДРЕСА_1. Як зазначає
позивач 05 березня 2007 року між ним та відповідачкою було укладено договір про
спільну діяльність,  згідно умов якого
відповідачка зобов'язалася здійснювати роботи з замовлення та оплати технічного
паспорту та технічного висновку третього поверху нежитлової будівлі
АДРЕСА_1Позивач зазначає,  що прийняті на
себе зобов'язання за договором про спільну діяльність,  відповідачка не виконала та зверталася до
позивача з претензіями,  у яких право
власності позивача на реконструйоване нежитлове приміщення,  не визнає. Позивач не визнає зазначену
позицію відповідачки,  вважає її
необгрунтованою,  зазначає про повне
виконання всіх своїх зобов'язань за договором про спільну діяльність.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав
у повному обсязі,  просив суд позовні
вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1. визнав,  проти
задоволення позову не заперечував та зазначив,
що дійсно, ОСОБА_2. прийняті на себе зобов'язання за договором про
спільну діяльність по замовленню та отриманню технічного паспорту та технічного
висновку третього поверху нежитлового приміщення, АДРЕСА_1 не виконала.

Виходячи з наведеного,
суд вважає,  що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4
ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку,  встановленому  ст. 174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4
ст.  174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3
ст.  10 та ч. 1  ст.  60
Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 листопада
2006 року,  посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованого в реєстрі за № 1166 - ОСОБА_1 придбав нежитлову будівлю літ.
«А-2»,  загальною площею 389, 8 кв.м.
,  АДРЕСА_1. Згідно витягу з реєстру №
12802664 зазначений договір було зареєстровано в КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» 07 грудня 2006 року,
реєстровий номер НОМЕР_1

Як підтверджено матеріалами справи між позивачем та
відповідачем 05 березня 2007 року було укладено договір про спільну діяльність
у будівництві. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору відповідач та позивач
зобов'язалися шляхом об'єднання майна та спільних зусиль проводити будівництво
третього поверху нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1,  тобто належної на праві власності за
договором купівлі-продажу позивачу. Відповідно до п.2.1 Договору про спільну
діяльність - позивач зобов'язався проводити фінансування та будівельні роботи з
будівництва третього поверху нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Згідно п. 2.2.
Договору - відповідач зобов'язалася здійснити роботи з замовлення та оплати
технічного паспорту та технічного висновку третього поверху зазначеного
нежитлового приміщення.

Відповідно до матеріалів справи,
позивач у належному йому на праві власності нежитловому будинку літ.
«А-2» АДРЕСА_1своїми силами провів реконструкцію,  шляхом добудови до нежитлового приміщення
третього поверху. До того ж позивачем було замовлено та оплачено виготовлення
технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»,  яке провело технічну інвентаризацію
реконструйованого нежитлового приміщення,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено,  що приміщення складається з трьох поверхів та
має загальну площу 591, 6 кв.м.

Крім того,  позивач
своїми силами та засобами замовив проектній організації виконання технічного
висновку.

У відповідності до Технічного висновку «Про можливість
збереження самочинно збудованих конструкцій будинку АДРЕСА_1 у м.  Харкові та можливості його подальшої
експлуатації за цільовим призначенням»,
самочинно реконструйоване приміщення третього поверху відповідає вимогам
ДБН,  протипожежним,  санітарно-гігієнічним та ергономічним
параметрам.

Таким чином,
матеріалами справи підтверджено,
та не заперечується представником відповідача,  що прийнятих на себе зобов'язань за договором
про спільну діяльність відповідачка не виконала.

Крім того,  з
матеріалів справи вбачається,  що
відповідачка звернулася до позивача з претензією,  в якій не визнає право власності позивача на
реконструйоване нежитлове приміщення АДРЕСА_1 у зв'язку з невиконанням своїх
зобов'язань за Договором про спільну діяльність.

Відповідно до
ст.  392 Цивільного Кодексу
України,  власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також у разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності.

Виходячи з того,
що позивач виконав всі свої зобов'язання за договором про спільну
діяльність,  тобто оплатив та організував
реконструкцію приміщення шляхом добудови третього поверху,  підстав вважати що позивачем не виконано
прийнятих на себе зобов'язань за договором про спільну діяльність у суду не
має. Крім того,  відповідно до матеріалів
справи позивач також виконав і всі обов'язки відповідача щодо замовлення та
оплати технічного паспорту та технічного висновку проведеної реконструкції
нежитлового приміщення. У суду немає доказів того,  що позивач не є власником спірних
приміщень,  що правовстановлюючи
документи визнані недійсними. Отже,
оспорювання відповідачем права власності ОСОБА_1. на спірні приміщення є
необгрунтованим та безпідставним.
Належні позивачу приміщення реконструйовані на підставі проектних
документів та згідно матеріалів справи відповідають діючим протипожежним,  будівельним та санітарним вимогам
законодавства України.

Таким чином,
визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить
закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до
ст.  41 Конституції України кожен
має право володіти,  користуватися та
розпоряджатися власністю. Право приватної власності набувається в порядку
визначеному законом.  Право власності є
непорушним.

Виходячи з вищенаведеного,  керуючись
ст.  ст.  41 Конституції україни,   ст.
392 ЦК
України,   ст.  ст. 10,
11,  60, 130,  174 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитловий будинок
АДРЕСА_1загальною площею 591, 6 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційний суд Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі у
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.