Справа №2-3248-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року   Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого                   Миколаєць
І.Ю.

при секретарі                   Співаков
І.І.

за участю

позивачки                         ОСОБА_1

відповідача                       ОСОБА_2

розглянувши у    попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просить
шлюб,  зареєстрований 03.03.2000 року
Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку
сім"ї (актовий запис № 271) із ОСОБА_2 розірвати,  посилаючись на різні погляди на ведення
господарства,  на виховання дитини,  у зв"зку з чим виникали непорозуміння.
На даний час спільне господарство не ведеться,
сімейно-шлюбні стосунки не підтримуються,  не мають спільного бюджету,  вихованням дитини займається сама. Від шлюбу
мають сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
народження.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала,  просить шлюб між нею та відповідачем
розірвати.

Відповідач позов визнав. Пояснив,  що дійсно з позивачкою вони фактично
проживають окремо з грудня 2006 p.,  шлюбні стосунки
не підтримуються,  спільне господарство
не ведеться. Заперечує можливість примирення з позивачкою і просить шлюб
розірвати. На даний час спору про майно немає. Угода про місце проживання,  участь у забезпеченні умов життя та утримання
сина,  а також умови здійснення прав на
виховання дитини досягнута.

Виходячи з наведеного суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4
ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку,  встановленому  ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 с 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову
суд,  за наявності для того законних підстав,  ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином,  у
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2000 року. Від
цього шлюбу мають синаОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження.

Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують,  спільного господарства не ведуть,  проживають окремо і не мають спільного
бюджету,  а також те,  що подальше спільне життя суперечить
інтересам сторін,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до  ст. 110 Сімейного Кодексу України   позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до  ст.  112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу,  якщо буде
встановлено,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

За таких обставин суд дійшов висновку,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

На підставі викладеного та керуючись  ст.
ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,
ст.  ст.  10, 57, 60,
130,  174,  209,
213-215,  218,  292,
294 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  зареєстрований 03.03.2000 року Центральним
відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім"ї
(актовий запис № 271) розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_2 17, 00 грн. на користь держави,
ОСОБА_1 від витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржене
в Апеляційному суді м. Києва через районний суд шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.