Справа
№2-2418-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
жовтня  2007 року                                                                       м.Київ

Святошинський
районний суд м. Києва

у складі:

головуючого
судді -                                      Миколаєць
І.Ю.,

при
секретарі                                                 Співакову
І.І.

з участю
позивачки                                      ОСОБА_1

відповідача                                                     ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: служба у справах

неповнолітніх
Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про

надання дозволу
на відчуження майна, яке належить на праві власності малолітній

особі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовною заявою до
ОСОБА_2, третя
особа: служба у справах неповнолітніх Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації про надання дозволу на відчуження 1/6 частини квартири,
яка належить на праві власності її сину ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. У своїх вимогах
посилається на те, що 26.09.2006 p., реалізувавши право її сина ОСОБА_3 на приватизацію
державного житлового фонду, він став власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.

Оскільки
син часто хворіє, лікарями йому було рекомендовано проживати у екологічно
чистій місцевості. Власник індивідуального жилого будинку у смт Цибулів
Монастирищенського району Черкаської області погоджується продати їй цей
будинок.

Разом з
іншими співвласниками квартири АДРЕСА_1 планують продати свої частки. За
виручені кошти з продажу своєї та сина часток планує купити будинок у смт
Цибулів Монастирищенського району Черкаської області.

За
отриманням дозволу на продаж частини квартири, що належить її сину,
неодноразово зверталась до свого колишнього чоловіка - батька її сина,
відповідача по справі, але отримувала він нього відмову.

Просить
дозволити їй, як законному представнику ОСОБА_3, провести відчуження 1/6
частини квартири АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності.

Позивачка
та представник позивачки у судовому засіданні підтримали позовні вимоги.
Позивачка суду пояснила, що власниками АДРЕСА_1 є її батьки, дідусь та брат, що
звільнився з місць позбавлення волі, а також вона із сином. Всі її родичі бажають
продати вказану квартиру у зв"язку із неприязне ними стосунками та купити
кожен окремо житло. Відмова відповідача надати дозвіл до служби у справах
неповнолітніх на

відчуження
квартири позбавляє її можливості надати сину належне житло у тій місцевості,
яка була рекомендована його лікарями.

Відповідач
проти задоволення позову заперечує. Пояснив, що його син повинен проживати у
м.Києві, оскільки у тому місці де він зараз проживає з матір"ю
„знаходиться урановий завод і невідомо, чи безпечно там проживати". Також
пояснив свої заперечення щодо продажу частини квартири посилаючись на те, що
він може бачитись із сином лише у м.Києві і не зможе бачитись із сином у смт
Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, а задля його
здоров"я син може проживати із ним у с.Верхнячка Христинівського району
Черкаської області і висловив думку, що сину у м.Києві „буде більше можливостей
для розвитку".

Третя
особа - служба у справах неповнолітніх Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації до судового засідання не з'явилась, про місце і час
розгляду справи повідомлялась належним чином, справу просить слухати без
присутності представника Служби та винести рішення в інтересах та на користь
малолітньої дитини.

Суд,
заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, свідка
ОСОБА_4 дослідивши матеріли справи дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно
до ч.1 ст.8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані
цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами цього Кодексу , інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія
закону). Застосовуючи аналогію закону , суд керується нормами ст..67 Цивільного
кодексу України.

Відповідно
до ч.3,4 ст.67 Цивільного кодексу України, опікун вчиняє правочини від імені та
в інтересах підопічного. Опікун зобов"язаний вживати заходів щодо захисту
цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно
до ч.6 ст.203 Цивільного Кодексу України, правочин, що вчиняється батьками не
може суперечити правам та інтересам неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом
встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1
- позивачка у справі, ОСОБА_3 - її малолітній син, кожному з яких належить 1/6
частина квартири (а.с.9-10).

Із
пояснень позивачки, а також свідка ОСОБА_4 встановлено, що між проживаючими у
квартирі склалися неприязненні стосунки у зв"язку із проживанням людей
різних поколінь, а також у зв"язку із специфічною поведінкою брата
позивачки, який нещодавно звільнився із місць позбавлення волі. Спільним
бажанням всіх проживаючих у даній квартирі є її продаж та роздільне проживання
сімей. Вказані обставини, у разі проживання позивачки та її сім"ї у
вказаній квартирі, як ввважає суд, можуть негативно позначитись на розвитку
дітей.

Відповідно
до ст.2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", громадянам України гарантується свобода пересування
та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які
встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або
и відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

На даний
час позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною    та
разом    зі    своїм
другим    чоловіком  ОСОБА_9, шлюб з яким був зареєстрований
Цибулівською селищною радою Монастирищенського району Черкаської області
18.09.2007 p., і двома дітьми ОСОБА_3, 2003 р.н. і ОСОБА_10, 2006
р.н., які проживають у смт Цибулів Монастирищенського району Черкаської області
у батьків чоловіка.

Намір
позивачки щодо придбання будинку у смт Цибулів Монастирищенського району
Черкаської області підтверджується заявою ОСОБА_11 про його намір продати
ОСОБА_1 належний йому на праві власності і отриманий по спадщині за законом та
за заповітом житловий будинок із надвірними спорудами, посвідчений державним
нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. 12.06.2007
р.(а.с.11-23).

Як
свідчать надані позивачкою докази щодо стану здоров"я її сина ОСОБА_3, з
моменту народження у 2003 р. він знаходився на стаціонарному лікуванні, надалі
у 2004 p.,
2005 р., у 2006 р. та у 2007 р.- на стаціонарному
лікуванні у лікарнях м.Києва з діагнозами гострого обструктивного бронхіту.
Знаходиться на обліку у дільничного педіатра за місцем своєї реєстрації з
діагнозом рецидивуючий обструктивний бронхіт, респіраторний алергоз, яким було
рекомендовано проживання в умовах екологічно чистої місцевості, до якої може
бути віднесена Черкаська область. Як свідчить довідка дільничного педіатра
Цибулівської дільничної лікарні, ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку і
з приводу захворювань з червня по жовтень 2007 р. включно до лікаря не
звертався (а.с.47-54).

Вказані
обставини, а саме: неможливість проживання сім'ї позивачки, що наразі
складається із чотирьох осіб у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 разом із членами
її колишньої родини: матір"ю, батьком, дідусем та братом, намір продажу
квартири АДРЕСА_1 членами її колишньої сім'ї, намір здійснення купівлі-продажу
будинку у смт Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, фактичне
проживання сім'ї позивачки у смт Цибулів Монастирищенського району Черкаської
області, а також стан здоров"я ОСОБА_3, як вважає суд, є обґрунтованими та
достатніми для надання дозволу позивачці на проведення відчуження 1/6 частини
квартири АДРЕСА_1, що належить її сину ОСОБА_3.

Посилання
відповідача щодо несприятливої екологічної обстановки у смт Цибулів
Монастирищенського району Черкаської області матеріалами справами не
підтверджено. Твердження відповідача, про те що з урахуванням стану
здоров"я його сина він може проживати з ним у с.Верхнячка Христинівському
районі Черкаської області, судом не може бути прийнято, оскільки встановлення
місця проживання дитини не є предметом спору у даній справі і ці вимоги не
заявлялись відповідачем. Крім того, незалежно від місця проживання дитини,
батько - відповідач у справі - не позбавляється прав та своїх обов'язків щодо
виховання та розвитку дитини. Твердження відповідача щодо його місця проживання
у с.Верхнячка Христинівському районі Черкаської області, суперечить його ж
посиланням на те, що він, у разі надання дозволу на відчуження квартири у
м.Києві, не зможе бачитись із сином, оскільки син буде проживати у смт Цибулів
Монастирищенського району Черкаської області.

Таким
чином, беручи до уваги обставини що склалися, суд вважає, що заборона вчинення
правочину з відчуження 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, що належить малолітньому
ОСОБА_3 не мала достатнього обґрунтування, і навпаки, вчинення правочину із
власністю ОСОБА_3 не позбавить його права на житло, про що свідчить наміри
позивачки і власника будинку у смт Цибулів Монастирищенського району

Черкаської
області укласти договір купівлі-продажу будинку і є гарантією збереження цього
права. Крім того, відповідно до ч.6 ст.177 Сімейного кодексу України, неналежне
виконання батьками своїх обов'язків щодо управління майном дитини є підставою
для покладення на них обов'язку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду.

Керуючись
ст.2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання
в Україні", ст.177 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 67, 203 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 205, 209, 212-215, 218, 292 Цивільного
Процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити.

ДозволитиОСОБА_1
яка є законним представником малолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 провести
відчуження 1/6 квартири АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної
власності.

Роз"яснитиОСОБА_1
яка є законним представником малолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, що у разі
неналежного виконання нею обов'язків, пов"язаних з управлінням майном
дитини та заподіянні матеріальної шкоди, на неї може бути покладений обов'язок
відшкодувати її відповідно до загальних умов виникнення зобов'язань із
заподіяння шкоди.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви на апеляційне оскарження.