Справа №2-496/07
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада
2007 року      Кельменецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого
- судді:                                                    Харабари
І.В.

при
секретарі:                                                               Дєдовій
B.C.

з участю
позивача:                                                       ОСОБА_1

представника
відповідача

ОСОБА_3
адвоката:                                                    ОСОБА_4

відповідачки:                                                                ОСОБА_2.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.  Кельменці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву у якій з врахуванням уточнених в судовому
засіданні позовних вимог,  просить
стягнути з відповідачів солідарно на його користь 30300 гривень в рахунок
повернення боргу,  7111 гривень в рахунок
відсотків,  411 гривень в рахунок
відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору,  30 гривень в рахунок відшкодування витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 2000 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Відповідач
ОСОБА_3 викликався до суду в порядку,
встановленому ЦПК України і був сповіщений про час та місце розгляду
справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідачка
ОСОБА_2.  в судовому засіданні визнала
позов частково та пояснила суду,  що 08
березня 2006 року вона та ОСОБА_3 позичили у ОСОБА_1 15000 гривень. Вони мали
сплатити йому 15 відсотків від цієї суми за користування коштами за один рік. У
розписці на прохання ОСОБА_1 написали суму 30300 гривень. Кошти мали повернути
до 08 березня 2007 року. Кошти позичені у ОСОБА_1 вона та відповідач ОСОБА_3 не
повернули.

Представник
відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4  в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив
суду,  що зі слів ОСОБА_3 йому
відомо,  що ОСОБА_3 та ОСОБА_2.  позичили у ОСОБА_1 15000 гривень на один рік
до 08 березня 2007 року. У розписці на писали 30300 гривень. Кошти в строк не
повернули. ОСОБА_4  вважає,  що ОСОБА_1
не є банком і не має права на отримання відсотків. Адвокат вважає,  що відповідачі не повинні відшкодовувати
позивачеві моральну шкоду,  оскільки він
не представив доказів що йому заподіяна така шкода.

2

Позивач
ОСОБА_1,  пояснив суду,  що 8 березня 2006 року в смт.  Кельменці між ним та відповідачами
ОСОБА_2.  та ОСОБА_3 був укладений
договір позики,  згідно якого він передав
їм 30300 гривень і відповідачі погодилися сплачувати з вказаної суми 15 %
річних. Підтвердженням укладення даного договору є борговий договір,  який відповідачі підписали і в якій
зобов'язувалися повернути йому дані кошти до 08 березня 2007 року. Однак,  у встановлений у розписці строк і на прохання
позивача відповідачі ОСОБА_2.  та ОСОБА_3
позичені кошти не повернули та не сплатили встановлені договором проценти в
розмірі 15% річних. 15 % річних за період з 08 березня 2006 року по даний час
складає 7111 гривень. Позивач вважає,  що
йому заподіяна моральна шкода,  яка
полягає в тому що у нього у зв'язку з тим,
що йому не повернули кошти погіршився стан здоров'я,  він хвилюється з приводу повернення боргу.

Судом
досліджено такі докази: борговий договір від 08 березня 2006 року,  доповнення до договору позики від 08 березня
2006 року від 24 березня 2006 року та від 10 серпня 2006 року.

Судом
встановлено,  що між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачами ОСОБА_2.  та ОСОБА_3 08
березня 2006 року був укладений договір позики грошей на суму 30300 гривень,  що підтверджується відповідним борговим
договором від 08 березня 2006 року. Згідно даного договору відповідачі
погодилися оплатити позивачу 15 % річних від суми позики. Отже,  між позивачем та відповідачами відповідно до  ст.
1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з
приводу позики грошей,  тобто грошові
зобов'язання. Згідно  ст.  541 Цивільного кодексу України солідарний
обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках,  встановлених договором.  Згідно даного договору повернення боргу відповідачами
мало відбутись в строк до 08 березня 2007 року. Проте,  до вказаної дати,  а також на вимогу позивача відповідачі в
порушення умов договору та  ст.  1049 Цивільного кодексу України суму позики
не повернули. Факт отримання відповідачами коштів за договором позики
стверджується борговим договором,  який
підписали позивач та відповідачі ОСОБА_2.
та ОСОБА_3 Сума процентів за вказаним вище борговим договором складає
7674 гривні 61 копійку ( 30300 х 15% / 100 = 7674 гривні 61 копійку за 1 рік і
8 місяців 7 днів з 08 березня 2006 року по 15 листопада 2007 року).

Згідно  ст.
526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,  інших актів цивільного законодавства.
Проте,  відповідачі ОСОБА_2.  та ОСОБА_3 в порушення умов договору,  який згідно
ст.  629 Цивільного кодексу України
є обов'язковим до виконання,  в
порушення  ст.  525 Цивільного кодексу України односторонньо
відмовився від своїх зобов'язань за цим договором,  порушили свої зобов'язання по поверненню суми
позики за цим договором.  Згідно  ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний
обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках,  встановлених договором.  Згідно
ст.  612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким,  що
прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений
договором.  Згідно  ст. 1049
Цивільного   кодексу  України
позичальник  зобов'язаний  повернути

3

позикодавцеві
позику у строк та в порядку,  що
встановлені договором.  Згідно  ст. 1050 Цивільного кодексу України
позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до  ст.
625 Цивільного кодексу України,
якою передбачено,  що боржник не
звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно  ст.  1048 Цивільного кодексу України розмір і
порядок одержання процентів встановлюється договором.  У разі відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У справі немає
будь-яких фактичних даних про те,  що
відповідачі ОСОБА_2.  та ОСОБА_3
своєчасно виконали своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не
порушували умови договору,  а відповідачі
не надали суду доказів,  які б
підтвердили ту обставину,  що вони
відповідно до  ст. 1049 Цивільного
кодексу України повернули позивачу борг в сумі 303ООгривень та проценти як
плату за договором позики.

Суд
вважає,  що у задоволенні вимоги позивача
про стягнення із відповідачів на його користь 2000 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Зокрема позивач ОСОБА_1 не надав
суду жодних доказів,  які б стверджували
що він переніс душевні страждання у зв'язку з невиконання умов договору позики.

Враховуючи
наведені вище обставини суд вважає,  що
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2.  та
ОСОБА_3 про стягнення боргу підлягає задоволенню частково,  а саме з відповідачів слід стягнути на
користь позивача 30300 гривень боргу,
7111 гривень в рахунок 15% річних від суми позики згідно договору
позики,  374 гривні 11 копійок в рахунок
відшкодування витрат понесених ним по сплаті судового збору та 30 гривень
судових витрат,  пов'язаних з оплатою
витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Суд
вважає,  що позивач має право вимагати
сплати відсотків у ©умі 7111 гривень. Така сума є меншою ніж фактичний розмір
процентів за вказанимм вище борговим договором,
які складають 7674 гривні 61 копійку ( 30300 х 15% /100 = 7674 гривні 61
копійку за 1 рік і 8 місяців 7 днів з 08 березня 2006 року по 15 листопада 2007
року).

Визначаючи
розмір судових витрат які слід стягнути із відповідачів на користь
позивача,  суд враховує,  що якщо позов задоволено частково,  то судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вказані
вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів,  досліджених судом у їх сукупності. Дані
докази є належними та допустимими.

На
підставі викладеного вище,
керуючись,   ст.   ст.
192,  325,  525, 526, 541, 610, 611, 612, 623, 625,
629,  1047, 1048,  1049,
1050,  Цивільного кодексу
України,   ст.   ст. 3, 8, 10,  15,
60,  79,  84,
88,  179,  212, 213,
214,  215,  України,
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути    солідарно   з
ОСОБА_2,    жительки АДРЕСА_1 та
ОСОБА_3,  жителя с Нелипівці
Кельменецького району

4

Чернівецької
області,  на користь ОСОБА_1,  жителя АДРЕСА_2,  30300 (тридцять тисяч триста) гривень в
рахунок боргу за договором позики грошей,
7111 (сім тисяч сто одинадцять) гривень процентів за договором
позики,  374 (триста сімдесят чотири)
гривні 11 (одинадцять) копійок в рахунок відшкодування понесених позивачем
судових витрат у вигляді судового збору та 30 (тридцять) гривень судових
витрат,  пов'язаних з оплатою витрат на
інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження даного рішення або апеляційна скарга може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.