Справа № 2-901 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

14
вересня 2007 року                                    Сторожинецький
районний суд

Чернівецької
області  в складі:

головуючого
судді   Яківчика І.В.

при
секретарі       Гулей М. Г.

за участю
представника позивачки ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сторожинець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2та ОСОБА_3про визнання договору
міни недійсним

з'ясував:

ОСОБА_1
звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на те,  що вона піддавшись на уговори своєї доньки та
зятя,  22.09.2005 року уклала із
відповідачем ОСОБА_2договір міни свого будинковолодіння що в с. Костинці,  Сторожинецького району на належну
відповідачеві частку в спільній квартирі,
що розташована в АДРЕСА_1. Відповідачі обіцяли їй окрему кімнату в даній
квартирі,  а тому вона після підписання
договору міни перейшла проживати у вказану квартиру де проживши декілька днів
зрозуміла,  що її обмануто,  оскільки ніякої окремої кімнати їй не
виділялось,  а в квартирі крім неї
проживають ще донька із зятем та син донь від першого шлюбу із своєю сім*єю. В
зв*язку з цим вона покитнула дану квартиру та повернулась у своє домоволодіння
де в даний час і проживає. Вважаючи,  що
її обманули,  скориставшись її
материнською любов*ю та бажанням допомогти доньці,  позивачка просить визнати договір міни
недійсним оскільки він був укладений під впливом обману,  з метою заволодіння її майном.

В
судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали повністю,  посилаючись на
викладені обставини.

Відповідачі
в судове засідання не з*явились,  хоча
судом і були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду
справи через засоби масової інформації,
в зв*язку з чим суд знаходить можливим розгляд справи провести без
участі відповідачів на підставі доказів представлених позивачкою та ухвалити в
зв*язку з цим заочне рішення проти чого не заперечує позивачка та її
представник.

Свідок
ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні,
суду показав,  що восени 2006
року,  перед тим як позивачка повернулась
в село проживати,  він мав розмову із
ОСОБА_2в ході якої останній йому повідомив,
що має намір продати домоволодіння в с. Костинці,  на виручені кошти зробити ремонт квартири в
Чернівцях,  а тещу тобто позивачку,  вигнати з квартири. Коли позивачка
повернулась в село,  він її повідомив про
вказану розмову.

Заслухавши
пояснення позивачки та її представника,
покази свідка та дослідивши письмові докази по цивільній справі судом
встановлені наступні факти та визначені відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1,  являючись власником житлового АДРЕСА_1,  загальною вартістю 15659 гривень із
відповідачем ОСОБА_2,  котрий являвся
власником 1/3 частини АДРЕСА_1із вартістю цієї частки в розмірі 3263, 67
гривень,  договір міниуклала із.Ф.
звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на те,  що вона піддавшись на уговори своєї доньки та
зятя,  22.09.2005 року уклали 22.09.2005
року договір міни,  згідно якого
здійснили обмін один з одним належного їм житла. Договір міни,  цього ж числа,  було посвідчено приватним нотаріусом та
зареєстровано в реєстрі за № 2796,  а
також зареєстровано в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної
інвентаризації.

Після
укладення договору міни,  а саме
29.11.2005 року позивачка перереєструвалася в поміняну нею квартиру в м.
Чернівці,  а в даний час мешкає в

с. Костянці,
стверджуючи що її обманули і договір міни вона уклала під впливом
обману.

Відповідно
до вимог ч.1  ст. 715 ЦК України,  за договором міни (бартеру) кожна із сторін
зобов*язкється передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший
товар.

Згідно
положень ч.1  ст. 230 ЦК України,  якщо одна із сторін правочину вела другу
сторону в оману щодо обставин,  які мають
істотне значення,  (частина перша  ст. 229 цього Кодексу),  такий правочин визначається судом
недійсним.  Обман має місце,  якщо сторона зеперечує наявність
обставин,  які можуть перешкодити
вчиненню правочину,  або якщо вона
замовчує їх існування.

Згідно
ч.1  ст. 22 9 ЦК України,  істотне значення має помилка щодо природи
правочину,  прав та обов*язків
сторін,  таких властивостей і якостей
речі,  які значно знижують її цінність
або можливість використання за цільовим призначенням.

На
підставі аналізу встановлених судом фактів і визначених відповідних їм
правовідносин суд знаходить,  що позовні
вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Суд
вважає,  що позивачка ОСОБА_1 в момент
укладення договору міни від 22.09.2005 року діяла під впливом обману,  щодо обставин які мають істотне значення,  котрі могли,
якби були їй відомі,  перешкодити
їй вчинити даний правочин. Дані обставини які мають істотне значення,  судом визначаються як обставини що прав
позивачки на окреме приміщення (кімнату) для проживання в АДРЕСА_1. Заперечуючи
чи замовчуючи та обставину,  що позивачці
після її вселення в поміняне нею житло,
небуде надано для проживання окрема кімната,  відповідач ОСОБА_2  умисно ввів позивачку в оману щодо її прав на
житло та природи правочину.

Даний
умисел,  на думку суду,  підтверджується також і тим,  що відповідач мав,  на момент укладення договору міни,  право власності тільки на 1/3 частку
зазначеної квартири. Пунктом 5 договору,
передбачалось виселення та вселення сторін договору в обміняне ними
житло,  однак інші співвласники 2/3
часток квартири участі у вчинюваному правочині не приймали,  а відповідно і незнали про домовленість щодо
виділення позивачці окремої кімнати. ОСОБА_2
же втрачаючи право власності на свою частку в квартирі і виселяючись із
неї немав права підтверджувати право позивачки на зайняття окремої кімнати в
квартирі,  а мав бажання обманути
позивачку щодо наслідків правочину,  що в
суді знайшло своє підтвердження також і показами свідка ОСОБА_6

Невідповідність
вартості обмінюваних 1/3 частки квартири та домогосподарства,  а також пристарілий вік позивачки,  як сторони по договору міни,  при якому позивачка могла бути введена в
обман щодо природи правочину та її прав,
а також всі вищезазначені підстави і дають суду можливість вважати,  що між сторонами по справі 22 вересня 2005
року було укладено договір міни і при цьому даний правочин зі сторони ОСОБА_1
було укладено під впливом обману зі сторони відповідачів.

Керуючись  ст.
ст.  10,  60,
213,  215,  223,
224-233 ЦПК України,   ст.  ст. 229,
230,  715 ЦК України суд,

РІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання договору міни недійсним задовільнити.

Договір
міни від 22.09.2005 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1котрий посвідчений
приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу і
зареєстрованим в реєстрі за № 2796,
визнати недійсним.

Рішення
може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідачів,  котра може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Заява про апеляційне оскарження рішення суду
подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецькиц
районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на
рішеення суду подається в тому ж порядку,
протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.