Справа № 2-469
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2007
року                                                                                     м.
Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючої -
судді                                           Хоминець
М.М.

секретаря                                                         Гундич
Г.В.

з участю
представника позивачки -

адвоката                                                           ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ВАТ «Калуське автотранспортне підприємство», ЗАТ «Українська страхова компанія
«Княжа» в особі Івано-Франківського обласного відділення, ВАТ «Українська страхова
компанія «Дженералі Гарант» в особі Івано-Франківської філії, третя особа на
стороні відповідача - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок ДТП,
-

встановив:

Позивачка
03.05.2007 р. звернулася в суд з позовом до відповідача - ВАТ «Калуське
автотранспортне підприємство» про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою суду від
22.05.2007 р. до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача
без самостійних позовних вимог залучено ОСОБА_3.

Ухвалою суду від
08.06.2007 р. в якості
відповідачів по справі притягнуто ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» в
особі Івано-Франківського обласного відділення та ВАТ «Українська страхова
компанія «Дженералі Гарант» (колишня назва «Гарант-Авто») в особі Івано-Франківської філії.

16.08.2007 р.
позивачка збільшила свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідачів -
страхових компаній страхові виплати.

30.08.2007 р.
позивачка уточнила позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди, а саме
просила розподілити заявлену нею суму моральної шкоди між відповідачами -
власником транспортного засобу та страховими компаніями.

Свої позовні
вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 22.03.2005 р. близько 15 год. на автодорозі
Стрий-Чернівці між населеними пунктами Павлівка - Угринів Тисменицького району
відбулось зіткнення маршрутного пасажирського мікроавтобуса «Івеко» р.н. НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_3 з автомобілем МАЗ 9380 р.н. НОМЕР_2 та
автомобілем «Мерседес Бенц»
р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4.
Вона була пасажиром маршрутного пасажирського мікроавтобуса «Івеко»
сполученням Калуш - Івано-Франківськ і в результаті ДТП отримала тілесні
ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини з розривами
печінки і масивною внутрішньою кровотечею, закритої травми органів грудної
клітки у вигляді забою правої легені, закритого перелому правої променевої
кістки в типовому місці, відкритого слабоконсолідуючого перелому основної
фаланги 4-го пальця правої кисті, закритої внутрішньочерепної травми типу
струсу головного мозку, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, і до
тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий
розлад здоров'я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Вона була
госпіталізована в Івано-Франківську ОКЛ, де знаходилась на лікуванні у
відділенні реанімації, хірургії та травматології кістково-гнійної інфекції з
22.03. до 21.04.2005 р. Нею за

2

власний рахунок були придбані медикаменти на суму 1105,44
грн.; внаслідок ДТП були
пошкоджені та стали непридатними для використання одяг і взуття, в яких вона
перебувала в момент ДТП,
а саме куртка вартістю 200 грн., джемпер вартістю 90 грн., брюки капрі вартістю
120 грн., чоботи вартістю 280 грн., а всього вартість пошкоджених речей складає
690 грн. Крім майнової шкоди, їй спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює у
50000 грн., оскільки вона терпіла фізичну біль і страждання, душевні
страждання, у неї був нервовий розлад, тривалий час лікувалась, у неї
залишились значні шрами від отриманих травм, які змінили її зовнішність. У
зв'язку зі зверненням до суду вона понесла витрати на правову допомогу в сумі
750 грн. Просила стягнути з відповідача - ВАТ «Калуське автотранспортне
підприємство» як власника транспортного засобу, який зобов'язаний відшкодувати
шкоду, завдану своїм працівником під час виконання ним своїх трудових
обов'язків, 1795 грн. матеріальної шкоди, 750 грн. судових витрат; 50000 грн.
моральної шкоди просила розподілити між відповідачами, стягнувши зі страхових
компаній по 2550 грн. та з ВАТ «Калуське АТП» - 44900 грн., а також стягнути з
ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» 1020 грн. та із ЗАТ «УСК «Княжа» 426,25 грн.
страхових виплат за тимчасову втрату нею працездатності.

Позивачка в
судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала і просила їх
задовольнити, стягнувши матеріальну шкоду у сумі 1795 грн. з відповідача - ЗАТ
«УСК «Княжа» та зменшивши розмір страхової виплати, що підлягає стягненню з другої
страхової компанії-ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», з 1020 грн. до 170 грн.

Представники
відповідача - ВАТ «Калуське автотранспортне підприємство» у судовому засіданні
позов визнали частково, погодились на відшкодування матеріальної шкоди у сумі
795 грн., оскільки 1000 грн. позивачці відшкодував водій ОСОБА_3. Згідні на
часткове відшкодування спричиненої позивачці внаслідок ДТП моральної шкоди,
оскільки заявлена позивачкою сума є надто великою. Просили при визначенні
розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, врахувати, що
підприємство знаходиться у досить важкому фінансовому становищі через пожежу,
що мала місце 01.03.2007 p., внаслідок чого підприємству завдано значних збитків.
Проти часткового задоволення позову не заперечували.

Представники
відповідачів - ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» та ВАТ «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант» - в судове засідання не з'явились,
відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, у
поданому запереченні на позов ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» просила
справу розглядати у відсутності свого представника, від ВАТ «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант» не надійшло повідомлення про причини
неявки представника в судове засідання.

Третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 22.03.2005 р.
маршрутний пасажирський мікроавтобус «Івеко» р.н. НОМЕР_1 під
його керуванням спричинив ДТП,
внаслідок якої постраждала позивачка. Він відвідував останню в лікарні, дав
їй 1000 грн. на придбання лікарств.

Вислухавши
пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Встановлено, що
22.03.2005 р. близько 15 год.
на автодорозі Стрий-Чернівці між населеними пунктами Павлівка - Угринів
Тисменицького району Івано-Франківської області відбулось зіткнення маршрутного
пасажирського мікроавтобуса «Івеко» р.н. НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_3. з автомобілем МАЗ 9380 р.н. НОМЕР_2 та
автомобілем «Мерседес Бенц»
р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4. У
результаті ДТП ОСОБА_1
- позивачка по справі, яка була пасажиром маршрутного пасажирського
мікроавтобуса «Івеко» сполученням Калуш - Івано-Франківськ, отримала тяжкі та
середньої тяжкості тілесні ушкодження. Винним у ДТП визнано ОСОБА_3., якого
постановою Тисменицького районного суду від 06.03.2007 р. звільнено від
кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» від
31.05.2005 р. (а.с.17-18).

Власником маршрутного
пасажирського мікроавтобуса «Івеко» є відповідач по справі -ВАТ «Калуське
автотранспортне підприємство», яке 21.01.2004 р. уклало договір про порядок
проведення обов'язкового особистого страхування пасажирів автомобільного
транспорту від нещасних випадків з Івано-Франківською обласною дирекцією ВАТ
Українська страхова компанія «Гарант-Авто», правонаступником якої є ВАТ УСК
«Дженералі Гарант» - відповідач

3

по справі, та 11.09.2004 р. уклало договір страхування
цивільної відповідальності власників транспортних засобів на території України
із ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» -відповідачем по справі.

ДТП, внаслідок якої позивачка 10 днів, а саме з 22.03. до
31.03.2005 p.,
знаходилась на лікуванні в Івано-Франківській ОКЛ (а.с.9), сталася в строки
дії вказаних договорів страхування, однак, ніякого страхового відшкодування
позивачка не отримала. Згідно першого договору страхування, що укладений
відповідно до Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних
випадків на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №
959 від 14.08.1996 р. (з наступними змінами), ВАТ УСК «Дженералі Гарант»
зобов'язана виплатити позивачці, виходячи з розміру страхової суми, що на час
ДТП становив 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за кожну добу
тимчасової втрати працездатності 0,2% страхової суми, що складає 17 грн., тобто
за 10 днів 170 грн. Згідно другого договору страхування (п.10.3 договору) ЗАТ
«Українська страхова компанія «Княжа» зобов'язана виплатити позивачці, виходячи
з визначеної договором розміру страхової суми -8500 грн., страхове
відшкодування за кожен день непрацездатності у розмірі 0,5% страхової суми, що
складає 42,5 грн., тобто за 10 днів 425 грн. Тому з відповідачів - страхових
компаній слід стягнути в користь позивачки вказані суми страхових виплат.

Внаслідок ДТП позивачці
спричинено матеріальну шкоду на суму 1795 грн., що складається з 1105 грн.,
витрачених нею на лікування і підтверджених наданими суду оригіналами чеків
(а.с.15-16), та 690 грн. за пошкоджені під час автоаварії одяг і взуття
(а.с.7-8). З урахуванням того, що водій ОСОБА_3. відшкодував позивачці 300 грн.
на лікування, оскільки саме ця сума, а не 1000 грн., про які стверджував
ОСОБА_3., знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, з відповідача - ВАТ
«Калуське автотранспортне підприємство» слід стягнути в користь позивачки 805
грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 750 грн. судових витрат (а.с.1).
Шкоду, яку понесла позивачка внаслідок пошкодження свого майна, а саме одягу, в
сумі 690 грн. слід стягнути з відповідача - ЗАТ «Українська страхова компанія
«Княжа».

Внаслідок ДТП позивачці
завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болю і стражданнях, яких
остання зазнала у зв'язку зі спричиненими їй тілесними ушкодженнями, та у
душевних стражданнях, що їх зазнала позивачка, у якої був нервовий розлад,
тривалий час лікувалась, у якої залишились шрами від отриманих травм, що
змінили її зовнішність, здоров'я якої підірване. Вирішуючи питання про розмір
грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог розумності і
справедливості та враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних і
душевних страждань позивачки.

Суд вважає, що
спричинену позивачці моральну шкоду слід оцінити у 10000 грн. та стягнути її з
власника джерела підвищеної небезпеки - ВАТ «Калуське автотранспортне
підприємство», водій якого ОСОБА_3. під час виконання своїх трудових обов'язків
вчинив ДТП.

Суд не може
застосувати у даному випадку положення ст.22 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів», яка передбачає стягнення зі страховика моральної шкоди, про що
просила позивачка та представники відповідача - ВАТ «Калуське автотранспортне
підприємство», оскільки вказаний Закон регулює відносини, що виникають з
договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів. Встановлено, що договір, укладений між
власником транспортного засобу і ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» від
11.09.2004 р. є договором добровільного страхування цивільної відповідальності
власника транспортного засобу, загальні умови і порядок здійснення якого
визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог Закону України «Про страхування». Згідно ст.6 цього Закону
добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору
між страхувальником і страховиком, а вказаним договором страхування
відшкодування моральної шкоди не передбачено. Щодо другого страховика ВАТ
«Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», з якою був укладений договір
про порядок проведення обов'язкового особистого страхування пасажирів
автомобільного транспорту від нещасних випадків, вказаний договір укладений
відповідно до Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних
випадків на транспорті, яке не

4

передбачає стягнення зі страховика моральної шкоди, до
набрання чинності Законом України від 01.07.2004 р. «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів».

З відповідачів -
ВАТ «Калуське автотранспортне підприємство» та ЗАТ «Українська страхова
компанія «Княжа» слід стягнути у солідарному порядку судовий збір в дохід
держави в розмірі 51 грн. (за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди),
з відповідачів -страхових компаній слід стягнути у солідарному порядку судовий
збір в дохід держави в розмірі 51 грн. (за позовну вимогу про стягнення
страхових виплат) та з відповідача - ВАТ «Калуське автотранспортне підприємство»
- 8,50 грн. судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди та
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі
наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 23, 543, 979, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК
України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів», постанови Кабінету Міністрів України № 959 від 14.08.1996 р. «Про
затвердження Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних
випадків на транспорті», керуючись ст.ст. 81, 88, 213-215 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ
«Калуське автотранспортне підприємство» у користь ОСОБА_1 805 (вісімсот п'ять)
грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 10000 (десять тисяч) грн. на
відшкодування моральної шкоди, 750 (сімсот п'ятдесят) грн. судових витрат, а
всього 11555 (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. та в дохід держави
8 (вісім) грн. 50 коп. судового збору і 30 (тридцять) грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути із ЗАТ
«Українська страхова компанія «Княжа» у користь ОСОБА_1 425 (чотириста двадцять
п'ять) грн. страхової виплати та 690 (шістсот дев'яносто) грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, а всього 1115 (одну тисячу сто п'ятнадцять) грн.

Стягнути з ВАТ
«Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» у користь ОСОБА_1 170 (сто
сімдесят) грн. страхової виплати.

Стягнути з ВАТ
«Калуське автотранспортне підприємство» та ЗАТ «Українська страхова компанія
«Княжа» у солідарному порядку в дохід держави 51 (п'ятдесят одну) грн. судового
збору.

Стягнути із ЗАТ
«Українська страхова компанія «Княжа» та ВАТ «Українська страхова компанія
«Дженералі Гарант» у солідарному порядку в дохід держави 51 (п'ятдесят одну)
грн. судового збору.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються через Тисменицький районний суд.