Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2007
року        Ріпкинський районний суд
Чернігівської області

у складі:
головуючого - судді Жовток Є.А. при секретарі Нерус Н.І. з участю сторін,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2.
про поділ майна, зазначивши, що з 04.07.2000 року вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак з листопада 2006 року сторони
спільно не проживають. Позивач вказує, що за час перебування у шлюбі,
відповідач пребував на її утриманні, вона несла витрати на ремонт житлового
будинку, котрий належить ОСОБА_2. , оплачувала комунальні послуги та вела
господарство. За час спільного проживання сторони придбали:

-ліжко
двоспальне, вартістю 1024 грн.; -телевізор «Самсунг», вартістю 1500 грн.;
-холодильник «Стінол», вартістю 1485 грн.; -комплект (диван, два крісла, два
пуфіки), вартістю 1360 грн.;

Всього на суму
5369 грн.

Оскільки домовленості
про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, позивач просить
винести рішення, яким визнати спільною власністю подружжя   АДРЕСА_1,
вартістю  27669  грн.
та поділити  майно,  що  є
спільною власністю, виділивши позивачці: -ліжко двоспальне, вартістю 1024 грн.;
-телевізор «Самсунг», вартістю 1500 грн.; -холодильник «Стінол», вартістю 1485
грн.; -комплект (диван, два крісла, два пуфіки), вартістю 1360 грн.;

Всього на суму
5369 грн.

Відповідачу
виділити житловий АДРЕСА_1, вартістю 27669 грн.

В судовому
засіданні позивач уточнила заявлені вимоги та, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, просить визнати спільною власністю подружжя
АДРЕСА_1, вартістю 27669 грн. та поділити майно, що є спільною власністю,
виділивши їй:

-ліжко двоспальне,
вартістю 1024 грн.;

-комплект
(диван, два крісла, два пуфіки), вартістю 1360 грн.

Відповідачу
просить виділити: -телевізор «Самсунг», вартістю 1500 грн.; -холодильник
«Стінол», вартістю 1485 грн.

Відповідач
позовні вимоги не визнав, зазначивши, що житловий АДРЕСА_1 дістався йому як
спадщина в 1992 році після померлої тітки ОСОБА_3 і за час перебування у шлюбі
з позивачкою за рахунок праці останньої суттєво в ціні не збільшувався.
Меблевий комплект з дивана, двох крісел, двох пуфіків, вартістю 1360 грн. був
придбаний для тітки позивача ОСОБА_3., за її кошти та перебуває у власності
останньої, отже вказане майно не є спільною власністю подружжя. Крім того,
відповідач зазначає, що за час перебування у шлюбі з позивачкою, вони придбали
музичний центр «Соні», вартістю 1499 грн. та пральну машину «Донбас», вартістю
400 грн., які необхідно включити до переліку майна, котре підлягає розподілу.
Таким чином, ОСОБА_2.  просить відмовити
в задоволенні позовних вимог щодо визнання спільною власністю подружжя житлового
АДРЕСА_1; виключити зі списку майна, яке підлягає поділу, меблевий комплект,
вартістю 1360 грн.; включити до списку спільного майна музичний центр «Соні»,
вартістю 1499 грн. і пральну машину «Донбас», вартістю 400 грн. За результатами
розгляду справи відповідач просить виділити позивачу:

-музичний центр
«Соні», вартістю 1499 грн.; -пральну машину «Донбас», вартістю 400 грн.

Відповідачу
виділити: -ліжко двоспальне, вартістю 1024 грн.; -телевізор «Самсунг», вартістю
1500 грн.; -холодильник «Стінол», вартістю 1485 грн.

Заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає що
позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому
засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2000
року, однак шлюбні відносини між ОСОБА_1. та ОСОБА_2.  припинено з осені 2006 року; домовленості
щодо добровільного розподілу майна між сторонами не досягнуто. Неповнолітніх
дітей від шлюбу сторони не мають.

У відповідності
до ч.1  ст. 69 Сімейного кодексу України,
дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно  ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного
заробітку.

З пояснень
позивача, а також показів свідка ОСОБА_4., вбачається, що музичний центр
«Соні», вартістю 1499 грн. та пральна машина «Донбас», вартістю 400 грн. були
придбані ОСОБА_5. за власні кошти та подаровані позивачці. Вказані пояснення
відповідачем не спростовані.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що музичний центр «Соні», вартістю 1499 грн. та пральна
машина «Донбас», вартістю 400 грн. не підлягають включенню до переліку майна,
що підлягає поділу між стронами.

З пояснень
відповідача та показів свідка ОСОБА_3. вбачається, що меблевий комплект, що
складається з дивана, двох крісел та двох пуфіків, вартістю 1360 грн., був
придбаний за кошти ОСОБА_3., для неї особисто та перебуває в її власності.
Вказані пояснення позивачем не спростовані.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що меблевий комплект, який складається з дивана, двох
крісел та двох пуфіків, вартістю 1360 грн. підлягає виключенню з переліку
майна, котре підлягає поділу.

З свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 10.11.1992 року, вбачається, що спадкоємцем
житлового АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.  після
смерті ОСОБА_3

Як вбачається з
пояснень сторін, а також показів свідків ОСОБА_4. і ОСОБА_3., за час спільного
проживання ОСОБА_1. та ОСОБА_2. , житловий АДРЕСА_1 не добудовувався, не
перебудовувався, капітального ремонту не зазнавав. Прибудинкові споруди також
не добудовувались та не перебудовувались. Різниця вартості житлового будинку, котра
вказана у свідоцтві про право на спадщину від 10.11.1992 року, а також у
технічному паспорті на житловий будинок від 22.03.2007 року, на думку суду,
може бути пояснена як різною валютою оцінки майна, так і загальною тенденцією
збільшення вартості нерухомого майна.

Суд не може
погодитися з доводами позивача про те, що поточний ремонт будинку, а також
заміна частини огорожі, здійснені за спільні кошти сторін, мали своїм наслідком
таке суттєве збільшення вартості майна, набутого відповідачем до шлюбу, що було
б підставою для визнання його об»єктом спільної сумісної власності подружжя, в
порядку, визначеному  ст. 62 СК України.

Відповідно до
ч.1  ст. 57 Сімейного кодексу України,
особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте до шлюбу, майно
набуте за час шлюбу на підставі договору дарування, майно набуте нею, ним за
час шлюбу, але за кошти які належали їй, йому особисто.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. в частині визнання спільною
сумісною власністю подружжя житлового АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають.

Сторони не
заперечують, що за час перебування у шлюбі вони за спільні кошти придбали:
ліжко двоспальне, вартістю 1024 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 1500 грн.;
холодильник «Стінол», вартістю 1485 грн. Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що вказане майно є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу
між ними.

Сторони дійшли
взаємної згоди щодо ціни майна, яке підлягає поділу та просять не проводити
товарознавчу експертизу з метою встановлення його вартості на момент розгляду
справи.

У відповідності
до ч.1  ст. 70 СК України, у разі поділу
майна, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини
та чоловіка є рівними.

В судовому
засіданні не встановлено істотних обставин, котрі давали б суду підстави
відступити від засад рівності часток подружжя.

Таким чином,
поділу між сторонами підлягає майно, загальною вартістю 4009 грн., тобто кожній
із сторін припадає частка в розмірі 2004 грн. 50 коп.

У відповідності
до ч.2  ст. 70 СК України, неподільні
речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між
ними.

Оскільки з
урахуванням обставин справи суд не може встановити порядок спільного
користування або розпорядження неподільними речами, вони підлягають поділу в
натурі, зі сплатою компенсації тією стороною, на користь якої було виділено
майно більшої вартості.

Таким чином,
майно між сторонами підлягає поділу у слідуючих частинах:

ОСОБА_1.
необхідно виділити: ліжко двоспальне, вартістю 1024 грн. та холодильник
«Стінол», вартістю 1485 грн., всього на загальну суму 2509 грн.

ОСОБА_2.  необхідно виділити: телевізор «Самсунг»,
вартістю 1500 грн.

З ОСОБА_1.
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2.
компенсація вартості майна у розмірі 504 грн. 50 коп.

У відповідності
до  ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2.  підлягає стягненню судовий збір у розмірі 25
грн. 50 коп.

У відповідності
до п.18  ст. 4 Декрету КМУ «Про державне
мито», ОСОБА_1. підлягає звільненню від сплати судового збору як особа,
потерпіла від аварії на ЧАЕС.

На підставі
викладеного, керуючись  ст.  ст. 10, 57, 209, 212, 215, 218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Виділити
ОСОБА_1: ліжко двоспальне, вартістю 1024 грн. та холодильник «Стінол», вартістю
1485 грн.

Виділити ОСОБА_2
телевізор «Самсунг», вартістю 1500 грн.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2в якості компенсації вартості майна 504 грн. 50 коп.

Стягнути з
ОСОБА_2судовий збір у розмірі 25 грн. 50 коп.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.