Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубае Т.В. ,  при секретарі Паламарчук 1.1. ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
треті особи Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської області,
Перша Київська обласна державна нотаріальна контора,  приватний нотаріус Київського міського
нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна про визнання права власності на
земельну ділянку,  визнання недійсними
доручення та договору купівлі-продажу земельної ділянки, -

встановив:

У
вересні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду з названим позовом до відповідачів та просив визнати за
ним право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1  розміром 0, 0787 га,  визнавши недійсним договір купівлі-продажу
цієї ділянки,  укладений між ОСОБА_3.
,  що діяв від імені ОСОБА_2. на підставі
доручення,  та ОСОБА_4. ,  нотаріально посвідчений державним нотаріусом
Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 7 лютого 2003 року.
Одночасно просив визнати недійсним доручення,
видане ОСОБА_2ОСОБА_3
на продаж спірної земельної ділянки,
посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
Габрієль Л.Є. 22 липня 2002 року.

В
обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1посилався
на те,  що восени 1999 року придбав
незакінчений будівництвом будинок АДРЕСА_2розташований на земельній ділянці
розміром 0, 08 га.

Навесні
2000року він домовився із землекористувачем сусідньої земельної ділянкиАДРЕСА_1
у цьому ж населеному пункті ОСОБА_2про купівлю цієї земельної ділянки,  розміром 0, 0787 га за 6000 доларів США. Досягши усної
домовленості,  позивач сплатив
відповідачці 5000 доларів завдатку та 200 доларів США для приватизації
цієї земельної ділянки на її ім"я,
не взявши ніяких розписок.

1 липня
2000 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на спірну земельну
ділянку.

Після
чого позивач став проводити на спірній земельній ділянці опоряджувальні та
ландшафтні роботи,  побудував цегляну
огорожу1,  штучне водоймище,  насадив дерева,  загалом виконав роботи за період з 2000 року
на суму 37000 доларів США.
Відповідачка ОСОБА_2 передала позивачеві державний акт на право власності
на земельну ділянку на її ім. "я. Проте нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу земельної ділянки позивач та відповідачка не оформили.

Натомість,  у 2002 році ОСОБА_1,  заборгувавши
за усною домовленістю відповідачу ОСОБА_3гроші,
попросив ОСОБА_2в якості забезпечення зобов"язання позивача по
поверненню ОСОБА_3боргу видати останньому доручення на продаж спірної земельної
ділянки.

22 липня
2002 року ОСОБА_2 видала ОСОБА_3доручення,
посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
Габрієль Л.Є.,  на продаж спірної
земельної ділянки,  яка оформлена на її
ім"я. Проте це доручення є недійсним відповідно до вимог  ст. 58 ЦК
України 1963 року,  так як видане з
метою

2

приховати іншу угоду,  а саме договір застави земельної ділянкиАДРЕСА_1

7 лютого
2003 року ОСОБА_3  незаконно продав
земельну ділянку своєму брату ОСОБА_4  за
1000 грн.,  порушивши при цьому право
власності на вказану земельну позивача,
оскільки продати може земельну ділянку лише власник,  аОСОБА_2фактично визнавала,  що власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_1,  а він повноважень відповідачеві ОСОБА_5 на укладення
договору купівлі-продажу земельної ділянки не давав.

Тому
позивач просив визнати недійсними доручення та договір купівлі-продажу з
підстав,  передбачених відповідно  ст.
ст. 58,  48 ЦК України 1963
року та визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку.

В судовому
засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. ОСОБА_2   в судове засідання не з»явилася направила
суду заяву про слухання справи в її відсутності.

Представники
відповідача ОСОБА_3  та ОСОБА_4 позов не
визнав,  посилався на те,  що його довіритель діяв у межах наданих йому
повноважень власником земельної ділянки ОСОБА_2

Представники
третіх осіб в судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи належно повідомлені направили суду
листи про слухання справи в їх відсутності.

Вислухавши
пояснення осіб,  які брали участь у
справі дослідивши письмові докази ,  суд
відмовляє в позові з таких підстав.

З матеріалів
справи вбачається,  що угода,  щодо якої позивачем фактично заявляються
вимоги про визнання її дійсною,  тобто
про купівлю ним у ОСОБА_2. земельної ділянки навесні 2000 року,  а також оспорювані позивачем угоди (доручення
та купівлі-продажу) були укладені до 1 січня 2004 року,  тому спірні відносини регулюються нормами
Цивільного кодексу України 1963 року.

Відповідно
до  ст. 225 ЦК України 1963
року право продажу майна,  крім випадків
примусового продажу,  належить
власникові.

У
позовній заяві ОСОБА_1
зазначає,  що навесні 2000 року між
ним та ОСОБА_2 була укладена усна угода купівлі-продажу земельної
ділянкиАДРЕСА_1 за 6000 грн. і ним повністю були виконані умови угоди.

Проте
навесні 2000 року відповідачка не була власницею земельної ділянки,  оскільки відповідно до вимог статей 22,  23 ЗК України ,  що діяв з 1992 року,  право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. З
матеріалів справи вбачається,  що
державний акт на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянкуАДРЕСА_1 був
виданий Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою лише 1 липня 2000 року.
Тому в силу  ст. .225 ЦК України 1963 року навесні 2000 рокуОСОБА_2не могла бути
продавцем спірної ділянки і ділянка не могла бути об"єктом купівлі-продажу.

Не можна
погодитися і з доводами позивача про те,
що ним було сплачено відповідачці 200 доларів завдатку,  оскільки відповідно до вимог  ст. 195 вищезазначеного Кодексу завдаток
сплачується на підтвердження укладеного договору,  а договір купівлі-продажу земельно ділянки
вважається укладеним,  коли він
нотаріально посвідчений. Так як договір купівлі-продажу між сторонами не було
укладено у письмовій формі і нотаріально не посвідчено,  то зазначена позивачем сума не могла бути
завдатком.

Оскільки
станом на 22 липня 2002 року ОСОБА_2 була власником земельної ділянки,  то відповідно до вимог  ст. .225 ЦК України мала право її продати,  а тому на законних підставах видала
ОСОБА_3доручення,  посвідчене приватним
нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є.,  на продаж спірної земельної ділянки на умовах
та на розсуд ОСОБА_3

3

Доводи
позивача про те,  що вказана угода доручення є
прихованою чи удавано,  не грунтуються на
доказах,  оскільки у матеріалах справи
відсутні договір позики грошей (розписка,
чи нотаріально посвідчений договір застави або договір поруки).
Показання свідків з приводу укладення перерахованих угод суд не може визнати
достовірними,  оскільки вони суперечать
письмовим доказам у справі.

Діючи в
межах повноважень,  наданих власником
земельної ділянки ОСОБА_2,  відповідач
ОСОБА_3  7 лютого 2003 року продав
зазначену ділянку ОСОБА_4  на визначених
ним умовах . Суд не знаходить підстав для визнання вказаної угоди недійсною з
тих підстав,  що ОСОБА_1 не уповноважував
ОСОБА_3  на продаж цієї земельної
ділянки,  оскільки позивач не довів
відповідно до вимог  ст. 60 ЦПК України,  що він був власником цієї земельної ділянки.

Неспроможними
суд визнає доводи позивача про те,  що
він сплатив відповідачці всю обумовлену вартість земельної ділянки та провів
роботи по благоустрою земельної ділянки на суму 37000 доларів США,  оскільки» позивачка заперечує ці обставини та
посилається на те,  що позивач заплатив
їй лише частину грошей,  а частину їй
сплатив ОСОБА_3 ,  а що стосується листа
про вартість здійснених позивачем робіт на ділянці,  то позивачка посилається на те,  що лист писала під диктовку позивача на його
прохання і просить визнати його недійсним,
оскільки їй невідомо які роботи і на яку суму виконав ОСОБА_1 (а.с.  30-34).

За таких
обставин,  коли позивач не довів
заявлених ним позовних вимог,  суд
відмовляє у задоволенні позову.

На
підставі викладеного,   ст. 48,  58,
225 ЦК України
1963 року,  22, 23 ЗК України 1990
року,  керуючись  ст.
ст.    60,  212 - 215,
218 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  треті особи
Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району
Київської області,  Перша Київська
обласна державна нотаріальна контора,
приватний нотарікс Київського міського нотаріального округу Габрієль
Лідія Євгенівна про визнання права власності на земельну ділянку,  визнання недійсними доручення та договору
купівлі-продажу земельної ділянки.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.