Справа № 2-214
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10
грудня  2007 року                         Іванівський районний суд Херсонської області

в особі судді
Крисанової В.І. при секретарі Аненко Л.В.

розглянувши у
відкритому судовому засідання в смт. Іванівка

справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання дитини,

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,
посилаючись на те, що в період з 7 січня 2001 року по 23 квітня 2006 року вона
проживала спільно з відповідачем в селі Фрунзе,
Іванівського району, Херсонської області, від сумісного з ним проживання
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3. 4 квітня 2006 року сім'я переїхала
проживати в АДРЕСА_1. 23 квітня 2007 року відповідач вигнав її з дому і відмовився
віддати їй дитину, перешкоджає у спілкуванні з сином та в здійсненні обов'язку
по його вихованню. Залишення дитини у відповідача може негативно відобразитися
на здоров'ї і психіці дитини, так як відповідач характеризується як
неврівноважена, бурхлива людина, зловживає спиртними напоями, неодноразово
заподіював їй тілесні ушкодження, вчиняв сварки, є інвалідом III групи і
ніде не працює. Після народження дитини вона весь час проявляла материнську
турботу, увагу, обходилася з нею лагідно і чутливо, син має до неї особливу
прив'язаність. На даний час дитині лише 2 роки і 7 місяців, вона потребує
материнської ласки, теплоти і догляду. Алкогольними напоями вона не зловживає,
за місцем свого проживання характеризується позитивно, має всі умови для
виховання сина. Вважає, що при даних обставинах дитині буде краще з нею.
Просить суд визначити місце проживання сина з нею в селі Фрунзе, Іванівського
району, Херсонської області.

Позивачка
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві та доповнила їх тим, що після того як відповідач
вигнав її з будинку, де проживала сім'я, через тиждень 3 травня 2007 року вона
приїхала до дитини, але відповідач відмовив їй у спілкуванні з нею. В той же
день вона звернулась до сільського голови Шляхівської сільської ради,
Бериславського району в усній формі, який порекомендував їй звернутись в
опікунську раду м. Берислава. 10 травня 2007 року вона вдруге приїхала
відвідати сина в дитячому садку, коли вона спілкувалась з дитиною, появився
відповідач, вирвав у неї з рук сина, а її схопив за одяг і виштовхав з
приміщення незважаючи на крик дитини. Після того вона поїхала до м. Берислава,
з допомогою адвоката звернулась до опікунської ради, засідання якої було
призначено на 17 травня 2007 року. На засіданні були присутні баба, дід,
відповідач та вона. Опікунська рада вирішила передати дитину під опіку баби та
діда до вирішення справи в суді. Щоб не травмувати дитину більше вона її не
відвідувала.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав, пояснивши суду, що позивачці в спілкуванні з дитиною
не перешкоджав, першого разу позивачка мала намір забрати дитину, а другого

разу викрасти.   В
дитячому садку він
позивачку не бив, дитина плакала і він попросив залишити її в садку, а
позивачку вивів. Він дзвонив позивачці, заспокоював її. Позивачка сама не
захотіла приїздити до дитини.

Заслухавши
пояснення сторін та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач проживала на
території Фрунзенської сільської ради в період з 2001 по 2006 рік (а.с.6);
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 ( а.с.5); ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за місцем
проживання характеризуються позитивно (а.с. 17, 47); позивачка має дохід від
підсобного господарства, відповідач - підсобного господарства, земельної
ділянки та пенсії, сторони мають всі необхідні матеріально-побутові умови для
проживання і виховання дитини, у відповідача вони кращі (а.с. 18, 43, 40, 42);
позивачка та відповідач постійної роботи не мають, обидва одержують дохід від
підсобного господарства, відповідач, крім того від земельної ділянки та як
інвалід третьої групи одержує пенсію в сумі 326, 69 грн. (а.с. 40, 42, 44); 17
травня 2007 року опікунська рада при Шляхівській сільській раді вирішила до
рішення суду тимчасово визначити місце проживання малолітнього Журіка В.В. з
бабою та дідом (а.с.21).

Із
пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є мешканцями АДРЕСА_2 видно, що в період
сумісного проживання позивачки з відповідачем, останній поводився з нею
жорстоко, зловживав спиртними напоями, принижував її честь і гідність, наносив
їй тілесні ушкодження. В 2006 році позивачка і відповідач переїхали жити до
батьків відповідача, їм відомо, що відповідач припинив зловживати спиртними
напоями, але продовжував вчиняти щодо неї насильство. Один раз позивачка
покинула відповідача, але приїхала його мати і позивачка примирилась з
відповідачем і знову поїхала до нього жити. В цьому році позивачка приїхала і
проживає у своєї матері. Двічі вона їздила до дитини, але першого разу батько,
дід та баба їй дитину не дали, а другого разу, коли вона відвідувала дитину в
дитячому садку, забрали її.

Згідно
висновків опікунської ради при Фрунзенській сільській раді, опікунської ради
при Іванівській районній державній адміністрації дитину слід залишити проживати
з матір'ю (а.с. 19, 66).

Згідно
висновку органу опіки та піклування при Шляхівській сільській раді місцем
проживання дитини треба визначити с Шляхове, Бериславського району, Херсонської
області (а.с.73).

Згідно
висновків психологічного обстеження малолітній ОСОБА_2 перебуває у
стримано-сумному настрої, рідко виявляє живі яскраві емоції на заняттях та в
повсякденному житті в дошкільному закладі, потребує постійної уваги та ласки з
боку вихователя (сам виявляє бажання тілесного контакту, обіймів) (а.с.67).

Статтею
153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Відповідно
до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка проживає з одним
чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі
контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам
дитини.

Суд
вважає, що відповідач після припинення сумісного проживання з позивачкою
утримував у себе малолітню дитину, перешкоджав у спілкуванні дитини і матері
між собою. Відповідач незаконно позбавив дитину і матір взаємного спілкування,
в одержанні будь-якої інформації стосовно один одного протягом семи місяців і
продовжує це робити. Внаслідок неправомірних дій відповідача по відношенню до
дитини і матері у дитини під час психологічного обстеження виявлено
стримано-сумний настрій, потребу постійної уваги та ласки з боку вихователя.
Відсутність материнської лінії виховання справило негативний вплив на психіку
дитини, яка має потребу в тілесному контакті, обіймах і заповнити цю ємність
може лише мати.

Відповідач
відмовившись від сумісного проживання з позивачкою, взявши на себе обов'язок по
догляду та вихованню дитини мав не перешкоджати в здійсненні природної потреби
особистого контакту дитини з матір'ю. Позивачка змушена була добиватись
зустрічі

з дитиною, але кожного разу їй в цьому перешкоджав
відповідач. Після другої невдалої спроби позивачка до дитини не приїздила, щоб
її не травмувати.

Згідно
ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли
згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними
може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час
вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Суд
вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько і
мати створили дитині належні умови для виховання і розвитку, позивачка має
дохід від підсобного господарства, а відповідач - від підсобного господарства,
земельної ділянки та одержує пенсію по інвалідності. Дитина протягом семи
місяців проживає з батьком, який чинив перешкоди у спілкуванні дитини з
матір'ю, внаслідок чого перешкоджав нормальному розвитку дитини і тому в
інтересах дитини місце її проживання необхідно визначити з матір'ю.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст. 153, ч.1
ст.161 Сімейного кодексу України, ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини, суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити
місце проживання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження з матір'ю
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження до Іванівського районного суду Херсонської
області протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги
на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.