Справа №2-21 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2007 р.                                                                               м.
Харків

Орджонікідзевський
районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого
-         судді Саркісян О.А.

при
секретарі-           Герасименко О.Є.,

з участю
адвокатів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
з участю сторін,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб та
розділити сумісно нажите в шлюбі майно.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2002 року шлюб між
сторонами було розірвано, в порядку розподілу сумісного майна подружжя за
позивачкою визнано право власності на 2/3 частини жилого будинку АДРЕСА_1. За
відповідачем визнано право власності на 1/3 частини цього будинку. За
позивачкою визнано право власності на автомобіль "Мерседес-Бенц"-300
а за відповідачем - право власності на автомобіль ГАЗ-21.

Ухвалою
судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області від 11.03.2004 року рішення суду першої інстанції в частині розподілу
майна подружжя було скасоване і справа направлена на новий розгляд в новому
складі суду.

При
новому судовому розгляді позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги
і в кінцевому вигляді позовні вимоги виглядають таким чином:

Позивачка
просить визнати спільним майном подружжя та розділити наступне майно:
Автомобіль "Мерседес-Бенц-300", 1986 року випуску, держномер НОМЕР_1,
куплений 05.07.2000 року, вартістю 20000 грн.

·
автомобіль "Газ-21", 1960 року випуску,
держномер НОМЕР_2, куплений 24.03.1989 року, вартістю 1000 грн;

·
грошові кошти в сумі 70000 грн., що відповідач програв в
казіно;

·
двухкімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2, куплену
21.10.1997 року, вартістю 194875 грн;

·
житловий будинок з надвірними пост ройками по АДРЕСА_1,
куплений 13.06.2001 року, вартістю 173890 грн;

·
нежиле приміщення №7, 8 по АДРЕСА_3, куплене 19.01.2001
року, вартістю 67545 грн;

А всього
на суму 527310 грн.

З урахуванням інтересів дітей, яких у них троє, на момент подачі позову всі
були неповнолітні, на час подачі уточненого останнього позову двоє з них
неповнолітніх, всі вони проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні,
відповідач аліменти на їх утримання не сплачує, а також з урахуванням поведінки
відповідача, який діяв

2

не в інтересах сім'ї,
позивачка просить визнати її долю в спільному майні подружжя в 5/6 та виділити
їй 2-кімнатну квартиру по АДРЕСА_2, житловий будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1 та не житлове приміщення по вул. Соколовій, 7, 8 в м. Харкові а
відповідачеві виділити автомобілі та грошові кошти в розмірі 70000 грн.

Відповідач звернувся з зустрічним позовом до позивачки, в якому просить
розділити сумісно нажите в шлюбі майно, в подальшому зазначене в уточненій
позовній заяві позивачки за виключенням грошових коштів в сумі 70000 грн,
зазначаючи, що ці гроші він не програв, а виграв та витратив на потреби
сім"ї, а також за виключенням автомобіля ГАЗ - 21, 1960 року випуску,
посилаючись на те, що він в період шлюбу був проданий, а гроші потрачені на
потреби сім"ї, а саме виділити йому житловий будинок з надвірними пост
ройками по АДРЕСА_1, куплений 13.06.2001 року, вартістю 173890 грн та
автомобіль "Мерседес-Бенц-300", 1986 року випуску, держномер НОМЕР_1,
куплений 05.07.2000 року, вартістю 20000 грн.

Представники
сторін підтримали своїх довірітелей.

Кожен з
позивачів підтримав свої позовні вимоги, проти зустрічних позовних вимог
заперечували. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, показання
свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд
вважає, що заявлені сторонами позовні вимоги підлягають частковому задоволенню
з наступних підстав.

Згідно зі ст. 22
Кодексу про шлюб та сім*ю України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх
спільною сумісною власністю. Подружжя користуються рівними правами на майно і в
тому випадку, коли один з них був зайнятий веденням домашнього господарства,
доглядом за дітьми та по іншим поважним причинам не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 28 Кодексу про шлюб та сім*ю України у разі поділу майна, що є
об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини
та чоловіка є рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності
часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей чи заслуговуючи на
увагу інтереси одного з подружжя.

ст. 29 Кодексу про шлюб та сім*ю
України визначає способи на порядок поділу майна, що є об"єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Як
встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 06.02.1988 року /т.1а.с. 11/.
09.07.2002 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання
шлюбу, а 31.07.2002 року з позовом про розподіл майна подружжя, які були
розглянуті судом по суті 27.11.2002 року.

Рішенням Орджонікідзевського райсуду
м. Харкова від 27.11.2002 року шлюб розірвано, проведено розподіл
майна подружжя з відступом від рівності часток подружжя з урахуванням інтересів
трьох неповнолітніх дітей і за позивачкою визнано право власності на 2/3
частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та автомобіль «Мерседес-Бенц»-300, а за
відповідачем визнано право власності на 1/3 частини спірного будинку та на автомобіль
ГАЗ-21/ т.1а.с. 46-47/.

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ Харківського
апеляційного суду від 11.03.2004 року зазначене рішення в частині розірвання
шлюбу було залишене без змін, а в частині розподілу майна подружжя - скасоване
з направленням справи на новий розгляд/ т. 1 а.с. 109-110/.

Відповідно до рішення Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 27.11.2002 року, що набрало чинності і з
яким погодився відповідач, встановлено, що причиною розпаду сім*ї є те, що
відповідач не приділяв належної уваги сім*ї та порушував вірність.

В шлюбі сторони мають трьох дітей, які на момент подачі позивачкою позову
до суду та в період судового розгляду були неповнолітніми, а саме -

3

ОСОБА_5/ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н/, ОСОБА_6/ІНФОРМАЦІЯ_2
р.н/, ОСОБА_7/ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н/,
/т.1 а.с. 9-10/.

Всі діти
після того, як сім*я розпалася в 2002 році, залишилися проживати з матір'ю та
знаходяться на повному її утриманні.

За час
шлюбу подружжя придбало наступне майно, яке суд визнає об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя і яке підлягає розподілу:

·
двухкімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 яка була
придбана 21.10.1997 року за договором купівлі-продажу на ім.*я ОСОБА_1.
Вартість цієї квартири відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи
становить 194875 грн/т.1 а.с. 15/;

·
приміщення №7 та №8 в нежитловому приміщенні літ А-1 по
АДРЕСА_3, які були придбані 19.01.2001 року на ім.*я ОСОБА_1, вартістю
відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи 67545 грн/т.1 а.с.
13-14/;

·
житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, який
придбаний за договором купівлі-продажу від 13.06.2001 роуц на ім.*я ОСОБА_2.
Вартість цього будинку відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи
складає 173890 грн. /т.1 а.с. 145/.

·
автомобіль «Мерседес
Бенц» -300, 1986 роу випуску, держномер НОМЕР_1, придбаний за договором
купівлі-продажу 05.07.2000 року на ім.*я ОСОБА_2 /т.1.а.с. 12, 146/.Вартість
автомобіля складає 20000 грн. за домовленістю сторін.

Всього
майна на суму 456310 грн.

Суд не включає до майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та
підлягає розподілу автомобіль ГАЗ-21, 1960 року випуску, дежномер НОМЕР_2,
оскільки він відсутній в натурі, не рахується в ДАІ Харківської області по
причині не проходження техогляду, вибув з володіння подружжя ОСОБА_2 ще за час
ведення ними спільного господарства. Крім того, в судовому засіданні сама
позивачка за основним позовом в усній формі відмовилася від того, щоб цей
автомобіль було враховано при розподілі майна подружжя.

Суд не враховує при розподілі майна подружжя суму в 70000 грн., яку, як
стверджує позивачка за основним позовом ОСОБА_1 відповідач програв в казіно.

Відповідач
не заперечував в судовому засіданні того факту, що грав в казіно.

Як вбачається з чеків /т.1а.с. 23/, на які посилається позивачка, то вони
свідчать про те, що 18.06.2002 року їх володільцем було придбано в казіно ТОВ
«Спліт-Харків» 10 фішок по 500 грн. кожна на загальну суму в 5000 грн. Цими
фішками грали в казіно, вигравали, програвали, в кінцевому рахунку фішки були
повернуті казіно, а володільцю повернуті кошти без виграшу та без програшу.

Допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили суду, що
відповідач грав у казіно та програвав великі суми грошей.

Ці факти будуть враховані судом при вирішенні питання при визначенні частки
ОСОБА_2 у спільному майні подружжя, але доказів тому, що він програв у казіно
саме цю суму - 70000 грн. суду позивачкою не надано.

При визначенні розміру часток у спільному сумісному майні подружжя суд не
може вважати їх рівними та повинен відступити від рівенства часток з
урахуванням сукупності дуже важливих обставин по даній справі, винної поведінки
відповідача, та, в першу чергу, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей
подружжя.

При цьому суд вважає, що слід враховувати те, що подружжя має трьох дітей і
після розірвання шлюбу всі вони залишилися проживати з матір'ю та знаходяться
на повному її утриманні. Відповідач не оспорює того факту, що на протязі 5
років після розпаду сім*ї не спілкується з дітьми взагалі, не бачиться з ними,
не цікавиться їх

4

навчанням та
здоров*ям, взагалі їх життям, не поздоровляє з святами та днями народження, в
добровільному порядку не допомагає матеріально. Стягнуті в судовому порядку
аліменти практично не сплачує, заборгованість по аліментам станом на 01.08.2007
року становить 11953 грн.30 к/т.2 а.с. 69/. Як видно з наданих відповідачем
квитанцій, то аліменти він сплатив тричі в 2004 році по 125 грн, тричі в 2005
році - двічі по 125 грн. та один раз 377 грн/а.с. 138т.2/. Посилання
відповідача на те, що позивачка не бажає отримувати від нього аліменти та
повертає їх голословні, сама позивачка в судовому засідання пояснила, що дуже
потребує матеріальної допомоги і ті мізерні поодинокі кошти в 2004 та 2005 році
отримувала. Про те, що літом 2007 року, перед закінченням розгляду даної
справи, відповідач вислав 500 грн. аліментів і вони йому були повернуті поштою
вона чує вперше, оскільки весь літній період працює на межами м. Харкова і якщо
і були повернуті ці кошти, то з причини неотримання їх у зв*язку з відсітністю
її по місцю проживання.

Суд
також вважає, що слід враховувати інтереси саме трьох дітей, що знаходяться на
утриманні у позивачки з наступних причин:

·
по-перше, справа розглядалася тривалий час не з вини
позивачки, а двоє старших дітей подружжя тільки напередодні винесення судового
рішення по цій справі стали повнолітніми і саме цього часу дії відповідача були
спрямовані на затягування винесення судового рішення.

·
по- друге, вони продовжують знаходитися на утриманні
матері, оскільки навчаються у вищих навчальних закладах на денних відділеннях
та не мають самостійного заробітку. Відповідач продовжує не надавати їм ніякої
допомоги, що спонукає позивачку до підготовки позову про стягнення аліментів з
нього на утримання повнолітніх дітей, що навчаються.

·
По-третє, діти не забезпечені нормальними житловими
умовами.

Суд також враховує той факт, що відповідач не приділяв належної уваги
сім*ї, грав та програвав кошти в казіно, що підтверджується показаннями вище
перерахованих свідків, чим ставив свою сім*ю в тяжке матеріальне становище.
Крім того, відповідач порушував подружню вірність, що і стало причиною розпаду
сім*ї, як зазначено в судовому рішенні про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач має житло, але не проживає
там. В той час позивачка з трьома дітьми мешкає в двухкімнатній квартирі.
Ствердження відповідача про те, що позивачка зайняла одну кімнату з його
квартири №11, що є сусідньою, ніякими доказами не підтверджуються. Акт від
25.09.2007 року /т.2а.с. 118/ підтверджує той факт, що двері в одну з кімнат в
квартирі АДРЕСА_4 закладені, але висновки, що вона перейшла до сусідньої
квартири зроблені безпідставно. Пори проведенні судово-товарознавчої експертизи
експерт проводив огляд спірної квартири і переобладнань саме спірної квартири,
а не сусідньої, не встановив. Переобладнання в квартирі АДРЕСА_4 не відносяться
до суті даної справи, оскільки ця квартира не є предметом судового розгляду.

Аналізуючи всі ці обставини в сукупності суд вважає необхідним відступити
від равенства часток в
спільному майні подружжя , визначивши позивачці з урахуванням інтересів дітей -
3/4 частини, а відповідачу - 1/4 частину спільного сумісного майна, що в
грошовому виразі становить 114077 грн.50 к.

Посилання відповідача на те, що слід враховувати інтереси його дітей в
новій сім*ї, які народилися вже під час судового розгляду цієї справи, не
ґрунтуються на законі та не можуть бути враховані судом.

При розподілі майна суд приймає до уваги те, хто яким майном володіє на
даний час, фактично користується ним, призначення цього майна, реальне
виконання судового рішення, взаємну згоду сторін / відносно автомобіля
«Мерседес-Бенц»-300/, забезпеченість сторін житлом / відповідач має житло в квартирі,
що є його роздільною

5

власністю і не
підлягає розподілу. А позивачка проживає в квартирі, яка підлягає розподілу і
іншого житла не має/, думку сторін щодо подальшого цільового призначення
виділеного майна / позивачка бажає забезпечити дітей житлом, відповідач
висловив думку з приводу виділення йому майна, яке можливо б було продати/,
професійну зайнятість сторін / позивачка є приватним підприємцем та потребує
свого приміщення для роботи, відповідач є найманим працівником в і офісному приміщенні
не потребує для своєї роботи/. Виходячи з цього суд виділяє позивачці за
основним позовом:

·
двухкімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 яка була
придбана 21.10.1997 року за договором купівлі-продажу на ім.*я ОСОБА_1,
вартістю 194875 грн;

·
приміщення №7 та №8 в нежитловому приміщенні літ А-1 по
АДРЕСА_3, які були придбані 19.01.2001 року на ім*я ОСОБА_1, вартістю 67545
грн;

·
1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, який придбаний за договором купівлі-продажу від 13.06.2001 році на
ім.*я ОСОБА_2, вартістю 86945грн.,

А всього на загальну суму 349 365 грн., що на 7132 грн.50 к. більше, ніж
припадає на її частку.

Відповідачу
суд виділяє:

·
1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, який придбаний за договором купівлі-продажу від 13.06.2001 році на
ім.*я ОСОБА_2, вартістю 86945 грн;

·
автомобіль «Мерседес
Бенц» -300, 1986 року випуску, держномер НОМЕР_1, придбаний за договором
купівлі-продажу 05.07.2000 року на ім.*я ОСОБА_2, вартістю 20000 грн;

а всього на загальну суму 106945 грн, що на 7132 грн.50к. менше, ніж
припадає на його долю.

З позивачки на користь відповідача слід стягнути грошову компенсацію в сумі
7132 грн. 50 к.

В порядку ст. 88 ЦПК
України суд стягує недоплачене держмито на користь держави - з позивачки - 1649
грн, а з відповідача - 728 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 88. 209, 212-218 ЦПК
України, ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім*ю України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2про розподіл
спільно майна подружжя задовольнити частково.

Розділити спільне сумісне майно подружжя та виділити на праві особистої
приватної власності ОСОБА_1:

·
двухкімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 яка була
придбана 21.10.1997 року за договором купівлі-продажу на ім.*я ОСОБА_1,
вартістю 194875 грн;

·
приміщення №7 та №8 в нежитловому приміщенні літ А-1 по
АДРЕСА_3, які були придбані 19.01.2001 року на ім*я ОСОБА_1, вартістю 67545
грн;

1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, який
придбаний за договором купівлі-продажу від 13.06.2001 році на ім.*я ОСОБА_2,
вартістю 86945грн., А всього на суму 349365 грн.

6

Виділити на праві особистої приватної власності ОСОБА_2:

·
1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, який придбаний за договором купівлі-продажу від 13.06.2001 році на
ім.*я ОСОБА_2, вартістю 86945грн;

·
автомобіль «Мерседес
Бенц» -300, 1986 року випуску, держномер НОМЕР_1, придбаний за договором
купівлі-продажу 05.07.2000 року на ім.*я ОСОБА_2, вартістю 20000 грн;

а всього на
загальну суму 106945 грн.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 7132 /сім тисяч сто
тридцять дві/ грн.50к.

В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2- відмовити.

Стягнути
на користь держави недоплачене держмито - з ОСОБА_1 - 1649 /одну тисячу
шістьсот сорок дев*ять/ грн., а з ОСОБА_2 - 728 /сімсот двадцять вісім /грн..

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через районний суд
шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.