Справа 2-ц-785 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 листопада 2007 року   Болградський районний  суд Одеської області в

складі  головуючого                      Тимошенко ІВ

при секретарі                                  Бородастової
О.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в м. Болград цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3про визнання недійсним договору дарування
квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
просить постановити рішення,  яким
визнати недійсним договір дарування АДРЕСА_1, укладений 2.07.2004 року,  відповідно до якого відповідач ОСОБА_2  подарував вказану квартиру ОСОБА_3 Позивач
посилається на те,  за рішеннями суду від
10.10.2005 року на його користь з ОСОБА_4стягнуто 27 000 грн. боргу за
договорами позики. Рішення суду по теперішній час в повному обсязі не виконані
через відсутність у боржника ОСОБА_4 майна,
на яке може бути звернено стягнення. Разом з тим вказана квартира раніше
належала на праві власності ОСОБА_4,  але
у 2004 році він цю квартиру подарував своєму синові -відповідачу по справі
ОСОБА_2,  який потім подірував цю квартиру
відповідачці ОСОБА_3 Договір дарування вказаної квартири,  укладений між відповідачами,  є фіктивним,
має мету ввести в оману зацікавлених осіб,  що у ОСОБА_4 відсутнє майно і таким чином
зробити неможливим виконання рішень суду про стягнення боргу з ОСОБА_4 на його
користь.

Відповідач
ОСОБА_2  позов не визнав,  посилаючись на те,  що вказану квартиру він подарував своїй
рідній тітці ОСОБА_3 в зв»язку з тим,  що
заборжав їй гроші в сумі-5000 доларів США. Між ним та ОСОБА_3 була досягнута
домовленість про те,  що він дарує
ОСОБА_3 свою квартиру,  а ОСОБА_3
відмовляється від повернення боргу. Крім того,
він ніякого відношення до боргу,
стягнутого з його батька ОСОБА_4 на користь позивача не має і своїм
майном за цей борг не відповідає.

Представник
відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_5 позов не визнала,  посилаючись на те,  що вказану квартиру ОСОБА_2  подарував її матері ОСОБА_3,  оскільки між ними була досягнута
домовленість,  що ОСОБА_2  дарує її матері квартиру,  а її мати відмовляється від повернення ОСОБА_2  боргу в сумі 5000 доларів США.

Третя
особа на боці відповідача ОСОБА_4
в судове засідання не з»явився,
надіслав заяву,  в якій просить
справу розглянути у його відсутність.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи ,  вважає,
що позов задоволенню не підлягає.

2 липня
2004 року між відповідачами був укладений договір дарування,  відповідно до умов якого відповідач
ОСОБА_2  подарував,  а відповідачка ОСОБА_3 прийняла в дар
АДРЕСА_1

2

Одеської
області. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Белградського районного
нотаріального округу Одеської області Цоєвою М. І. по реєстру за № 4305.

Посилка
позивача на те,  що вказаний договір є
фіктивним,  укладений з метою приховати
майно належне ОСОБА_4
,  на яке може бути
звернено стягнення за договорами позики - є безпідставною. Дійсно судом
встановлено,  що 30.05.2002 року і
7.06.2002 року між позивачем і ОСОБА_4були укладені договри позики ,  за умовами яких позивач позичив ОСОБА_4 27000 грн.
Рішеннями Белградського районного суду від 10 жовтня 2005 року з ОСОБА_4 на
користь позивача стягнутий борг в загальній сумі 27000 грн. З рішень суду
вбачається,  що відповідач ОСОБА_2  до цього боргу відношення не має і не
відповідає за цим боргом.  Тому визнання
вказаного договору дарування квартири недійсним не створює для позивача
будь-яких правових наслідків.

Судом
встановлено,  що спірна квартира раніше
на праві власності належала ОСОБА_4,  його дружині ОСОБА_6. та його сину ОСОБА_2.  в рівних частках відповідно до вимог закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду». У 2004 році ОСОБА_4 і ОСОБА_6
подарували належні їм частки квартири своєму синові ОСОБА_2 Таким чином судом
встановлено,  що до 2004 року ОСОБА_4 у вказаній
квартирі належала лише 1/3 частина.

З
боргових розписок ОСОБА_4
та з пояснень позивача вбачається,  що
при укладанні договорів позики договір застави між позивачем та ОСОБА_4 укладений не
був,  тому за договорами позики ОСОБА_4 не відповідає по
борговому забов»язанню своїм майном,  а
може відповідати своїм майном по борговому забов»язанню лише в порядку
виконання рішень суду про стягнення з нього боргу. За таких обставин той
факт,  що ОСОБА_4 у 2004 році
подарував належну йому 1/3 частину спірної квартири відповідачу ОСОБА_2 не є
підставою для визнання недійсним договору,
що оспорюється позивачем,
оскільки ця квартира не була предметом застави..

Посилка
позивача на те,  що договір дарування
квартири,  який він оспорює , був
укладений з тією метою,  щоб зробити
неможливим виконання рішень суду про стягнення боргу з ОСОБА_4 на його користь
також є безпідставним.  Так
встановлено,  що договір дарування
квартири,  який оспорюється позивачем,  був укладений 2липня 2004 року; до
Болградського районного суду з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_4 позивач
звернувся 16 травня 2005 року; ухвалою суду від 20 травня 2005 року з метою
забезпечення позову був накладений арешт на майно ОСОБА_4; рішення суду про
стягнення боргу з ОСОБА_4
на користь позивача були постановлені 10 жовтня 2005 року.. Таким чином судом
встановлено,  що вказаний договір
дарування був укладений ще до звернення позивача до суду з позовом про
стягнення боргу з ОСОБА_4

Твердження
позивача про те,  що відповідачі
насправді при укладанні договору не мали мети дійсно передати цю квартиру з
власності ОСОБА_2  у власність
ОСОБА_3,  тобто їх воля не була дійсно
направлена на реальне настання правових наслідків,  передбачених договором дарування,  не знайшло в судовому засіданні свого
підтвердження. Так відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_5
в судовому засіданні пояснили,  що
спірний договір був укладений між відповідачами в зв»язку з тим,  що ОСОБА_2
заборжав ОСОБА_3 5000 доларів США,  а також,  що з
дозволу ОСОБА_3 ОСОБА_2

3

зі своєю
сім»єю продовжує проживати у цій квартирі,
оскільки вони є родичами,  ОСОБА_3
має інше житло і у користуванні спірною квартирою не має потреби. Позивач будь-
яких доказів на заперечення цих поясненнь відповідачів не надав. За таких
обставин суд підстав для задоволення позову не знаходить.

Керуючись
ст. . 10, 11, 60, 212 - 215,  294 ЦПК УКРАЇНИ,   ст. 215, 234 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання недійсним договору дарування квартири-відмовити..

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський
районний суд в наступному порядку: заява про апеляційне оскарження рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення,  апеляційна скарга може бути подана протягом 20
днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.