РІШЕННЯ ЇМ' ЯМ      УКРАЇНИ

2 жовтня 2007 р. Магдалинівський районний суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Соловйова М.І., при секретарі
Сергієнку Д.С., розглянувши у відкритому судовому

засіданні в
залі суду смт. Магдалинівка справу за позовом ОСОБА_1

до    ОСОБА_2
про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку, розташованого
на земельній ділянці дійсною

ВС ТАНОВИВ:

У вересні 2007р.
до суду надійшла заява позивача до відповідача про визнання угоди
купівлі-продажу будинку, розташованого на земельній ділянці дійсної.
Посилаючись на те, що 15 вересня 2006р. між ним та відповідачем була досягнута
угода про купівлю-продажу житлового
будинку, розташованому на земельній ділянці у АДРЕСА_1. На підтвердження угоди, відповідач отримала гроші,
домовившись про укладення договору у нотаріальній
конторі. Але після цього, остання стала ухилятися від нотаріального укладення договору
купівлі-продажу житлового будинку. У зв'язку наведеним, вимушений звернутися до суду і просить винести рішення, яким угоду
купівлі - продажу визнати дійсною. Визнати право власності на будинок та
земельну ділянку.

Згідно ухвали суду до участі у справі притягнуто у якості зацікавленої
особи Личківська сільська рада.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Стаття 41 Конституції України законодавчо затвердила, що кожен має право
володіння, користування і розпорядження своєю
власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню,
користуванню і розпорядженню майном. Право
власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні
має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно
з іншими. Всі форми власності рівноправні.

Ст. 220 ЦК України /Правові наслідки недодержання вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору/, стверджує, що у разі недодержання
сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується  письмовими
доказами,  і  відбулося повне

2

або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Відповідач є власником не тільки житлового будинку згідно свідоцтва про
право на спадщину ВЕВ № 973492 від б жовтня 2006р. за
заповітом, а також і земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /а.с. 3-7,
12,13,14/.

При таких обставинах, позивач, як громадянин України згідно закону володів,
користувався і розпорядився майном особисто. 15 вересня 2006р. позивач
з відповідачем, домовився про
купівлю-продажу будинку з господарськими будівлями, які були розташовані на
земельній ділянці АДРЕСА_1. При цьому були погоджені всі
належні умови купівлі-продажу, зокрема щодо ціни, передачі житла у
власність, оформлення договору в нотаріальній конторі.

На а.с. 10 розписка відповідача, яка повністю підтвердила факт домовленості
купівлі-продажу житлового будинку, який
розташований на земельній ділянці у АДРЕСА_1, за що отримала
гроші.

З вини відповідача, яка отримала гроші за житловим будинком, договір
купівлі-продажу належним чином   не
оформлений в нотаріальній конторі.

Обставини які склалися в зв'язку з угодою купівлі-продажу, свідчать про
наявність укладення угоди між сторонами. Об'єктивно сторони угоди
купівлі-продажу, порушили вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору. Але позивач и і відповідачі, як сторони угоди домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося часткове виконання договору.

Позивач, одна із сторін, отримавши будинок, розташований
на земельній ділянці, сплативши

гроші, з вини відповідача, яка ухиляється від
нотаріального посвідчення договору, не може

нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. При таких
обставинах, суд використовуючи

своє право передбачене законом, може визнати такий
договір дійсним. У цьому разі наступне

нотаріальне
посвідчення   договору            не вимагається.

У судовому засіданні суд з достовірністю встановив, що позивач, звертався
до відповідача про продаж йому житлового будинку, розташованого на
земельній ділянці, необхідних для проживання їх сім'ї.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 220 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов   ОСОБА_1
до   ОСОБА_2   про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку,
розташованого на земельній ділянці
дійсною задовольнити.

Угоду купівлі-продажу за 10000 грн. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1, розташованих на
земельній ділянці площею 0.2500 гектарів в
межах згідно з планом та земельній ділянці площею 0.0725 га. в межах
згідно з планом у АДРЕСА_1
Магдалинівського району Дніпропетровської області - визнати дійсною.

3

Визнати право власності за ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1

на житловий будинок АДРЕСА_1, на
земельну

ділянку площею                0.0725      гектарів   в
межах   згідно      з
планом      у   АДРЕСА_1, державний акт на
право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 149512 зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 09 від 18 липня 2007р. на
земельну ділянку площею 0.2500 гектарів в межах згідно з планом у АДРЕСА_1

державний акт на право власності на земельну ділянку
серія ЯЕ № 149511 зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №
10 від 18 липня 2007р.

Стягнути   с ОСОБА_2 на користь:

·
Держави судовий збір   331 грн. 70 грн.

·
ОСОБА_1 витрати 30 грн.

·
Інформаційне технічне забезпечення
ТЗ 30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного

суду у Дніпропетровській області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

№ 2 - 884 - 2007р.