Справа №2-1920
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12
листопада 2007 року                           Коломийський
міськрайонний суд

Івано-Франківської
області

В складі:

Головуючого-судді        „
КавацюкаМ. Ф.

Секретаря                      Гайової Г.Ф.

Позивача                       ОСОБА_1

Представник
відповідача   ОСОБА_2

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за

позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3  про визнання дійсним договору
дарування,   визнання права власності на

нежитлові приміщення , -

встановив:

позивач,
підтримуючи позовні вимоги в попередньому судовому засіданні,  просить визнати дійсним договір дарування
укладений 06.04.2000року між ним таОСОБА_3,
згідно якого він як обдарований,
набув право власності на 10 ки.м не житлової площі будинкуАДРЕСА_1 та
визнати за ним право власності на влаштовані на вказаній не житловій площі
приміщення,  а саме: кухню площею
6.7кв.м,  яка позначена за НОМЕР_3 на
план схемі технічного паспорта квартири НОМЕР_4 будинкуАДРЕСА_1,  ванну площею 1.8кв.м,  яка позначена на план-схемі заНОМЕР_5,  коридор площею 1.0кв.м,  який позначений на план-схемі за №1 вказаної
квартири.

Просить позовні
вимоги задовольнити.

ПредставникОСОБА_3
не заперечує проти даного позову.

Суд
вислухавши поясненья сторін,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

30.12.1998рокуОСОБА_1
уклав зОСОБА_3 в особі директораОСОБА_4договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_4
будинкуАДРЕСА_1.

Згідно
даного договору,  який посвідчений
приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округ;/ ОСОБА_5 за
реєстровим номером НОМЕР_1,  позивач став
власником вказаної квартири і зареєстрував за собою право власності в
Коломийському МЕТІ.

Рішенням
загальних зборів акціонерівОСОБА_3 від 06.04.2000року було вирішено передати
позивачу безкоштовно у власність 10кв.м.
нежитлової площі будинкуАДРЕСА_1. Таким чином 06.04.2000року між ОСОБА_1
таОСОБА_3 був укладений договір дарування,
згідно якого йому подаровано 10 кв.м.
нежитлової площі будинкуАДРЕСА_1.

Відповідно
до вимог ст 153ЦК України (редакції 1963року,
що діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір вважається
укладеним,  коли між сторонами досягнуто
згоди по всім істотним умовам договору.

В квітні
2000року між ОСОБА_1 таОСОБА_3 була досягнута згода по всім істотним умовам
договору дарування 10кв.м нежитлової площі будинкуАДРЕСА_1.

Згідно  ст. 243 ЦК
України (редакції 1963року) по договору дарування одна сторона передає
безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається
укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Після
рішення зборів ОСОБА_3передало позивачу,
а він прийняв у власність спірну нежитлову площу.

Той
факт,  що 06.04.2000рокуОСОБА_3
подарувало ОСОБА_1 10кв.м нежитлової площі будинкуАДРЕСА_1 стверджується
довідкоюОСОБА_3 за НОМЕР_2 від 13.06.2005року,
технічним паспортом на квартиру позивача.

Згідно
вимог  СТ. 47 ЦК України
(редакції,  що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо одна з сторін повністю або частково виконала
угоду,  що потребує нотаріального
посвідчення,  а друга ухиляється від
нотаріального посвідчення договору,  то
суд вправі за вимогою сторони,  яка
виконала угоду,  визнати її дійсною.
Аналогічна норма передбачена і нині діючим Цивільним кодексом України,  а саме згідно
ст. 220 ЦК України,  якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове
виникнення договору,  суд може визнати
договір дійсним.

Оскільки умови спірного договору дарування повністю виконані
сторонами,  то даний договір слід визнати
дійсним.

За ст..11 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Відповідно
до вимог  ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати
документа. що засвідчує його право власності.

Отже,  суд визнає за ОСОБА_1 право власності на не
житлові приміщення кухні,  ванни,  коридору,
які влаштован* позивачем на подарованій йому не житловій площі і які
фактично на даний час є складовою частиною його квартири.

На
підставі  ст.  ст.
47,  153,  243 ЦК
України (редакції 1963року),
ст.  ст. 16,  392 ЦК
України (редакції 2003року) та керуючись
ст.  213-215 ЦПК України , -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
дійсним договір дарування укладений 06.04.2000року між ОСОБА_1таОСОБА_3,  згідно якого позивач як обдарований,  набуває право власності на 10кв.м не житлової
площі будинкуАДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на влаштовані на
вказаній не житловій площі приміщення,  а
саме: кухню площею 6.7кв.м,  яка
позначена за НОМЕР_3 на план-схемі технічного паспорта квартири НОМЕР_4
будинкуАДРЕСА_1,  ванну площею
1.8квм,  яка позначена на план-схемі
заНОМЕР_5,  коридор площею 1.0кв.м,  який позначений на плаї--схемі за №1 вказаної
квартири.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного
суду через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції.