Справа № 2-2151/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 грудня 2007 року Вознесенський міськрайонний
суд Миколаївської

області
в складі: головуючої - судді Лузан Л.В.,
при секретарі - Сиверин

Л.А.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,    ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (далі
-ОСОБА_3),    третя особа: Вознесенська
філія ОСОБА_3 (далі -Вознесенська філіяОСОБА_3) про відшкодування матеріальних
збитків та моральної (немайнової) шкоди,
-

встановив:

18.10.2007 року позивачі ОСОБА_1,    ОСОБА_2,
що проживають в будинку АДРЕСА_1,
як споживачі електроенергії,
звернулися до суду з позовом доОСОБА_3 про відшкодування матеріальних
збитків та моральної (немайновоі) шкоди в зв'язку з постачанням відповідачем
електроенергії,    параметри якості якої
не відповідали гарантованому рівню безпеки,
надійності,    що визначені
державними стандартами.

В   обґрунтування позовних вимог позивачі
зазначали,    що в результаті

різкого
та значного підвищення напруги в електромережі за місцем їх

проживання,    яке мало місце 05 липня 2007 року о 17 год.
00 хв.,    вийшли з ладу

телевізор
марки ІНФОРМАЦІЯ_1 та холодильник ІНФОРМАЦІЯ_2,    чим були заподіяні їм

матеріальні
збитки в розмірі 355 грн. у вигляді затрат на ремонт

вищевказаної
побутової техніки,    який був здійснений
останніми за власний

рахунок.

Небажання
відповідача в добровільному порядку відшкодувати позивачам понесені ними
збитки,    стало підставою для
зверненняОСОБА_1,   ОСОБА_2 з даним
позовом до суду.

Вимогу
про стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 3000 грн.: по 1500 грн.
кожному,    позивачі обґрунтовували
тим,    що декілька днів займалися
питаннями ремонту побутової техніки самостійно,    продукти харчування не було де
зберігати,    був порушений звичайний
ритм їх повсякденного життя,    що
негативно відобразилося на їх емоційному стані,    та,
в подальшому,    виникла
необхідність додавати додаткові зусилля для захисту свого права в судовому
порядку.

В
судовому засіданні позивачі просили задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. При цьому,    посилаючись на
те,    що побутова техніка,    яка вийшла з ладу,    є спільною сумісною власністю,    вважали,
що розмір понесених матеріальних збитків підлягає стягненню з
відповідача на їх користь в рівних частках.

Також,    просили стягнути з відповідача в повернення
понесені ними витрати з інформаційно - технічного розгляду справи в сумі 30
грн.,    що були сплачені при подачі до
суду даної позовної заяви.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,    посилаючись на недоведеність вини
відповідача в заподіяні позивачам шкоди,
а також,    на належне та
своєчасне обслуговування підстанції,
що розташована на вулиці за місцем їх проживання. При цьому,    зазначав,
що на його думку,    основною
причиною виходу з ладу побутової техніки позивачів є споживання останніми
електричної енергії понад встановленої договором потужності електроустановок.

2

Між
тим,    самого факту пошкодження лінії
електромережі,    по якій здійснювалося
постачання електроенергії по АДРЕСА_1,
яке спричинило пошкодження побутової техніки в споживачів
електроенергії,    зокрема,    позивачів,    не заперечував.

Представник
третьої особи,    яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини,    про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.  Оскільки,    матеріали справи містять достатньо
відомостей про права та взаємовідносини сторін,    суд вважає за можливе розглянути справу за
його відсутності.

Заслухавши
показання свідків ОСОБА_4,   ОСОБА_5,    дослідивши та оцінивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів,    відповідно до cm. 11 ЦПК
України,    суд прийшов до наступного.

Так,    в судовому засіданні встановлено,    що позивачка ОСОБА_1,    яка проживає разом зі своєю сім'єю за
адресою: АДРЕСА_1,    знаходиться в
договірних відносинах з ОСОБА_3 на постачання електроенергії,    відповідно до договору від 19.01.2007
року,    що відповідачем не оспорювалося.

Згідно
умов договору,   ОСОБА_3 зобов'язувалося
надійно постачати в будинок АДРЕСА_1,
де проживає побутовий споживач,
електричну енергію в необхідних йому обсягах відповідно до потужності
електроустановок споживача - 3 кВт,    з
гарантованим рівнем надійності,
безпеки і якості,    якісні
характеристики якої визначені державними стандартами,    та відшкодовувати збитки завдані,    внаслідок порушення прав  споживача.

Проте,    в порушення вказаних умов договору,    ввечері 05.07.2007 року відбулося
пошкодження лінії електромережі,    по
якій здійснюється постачання електроенергії по АДРЕСА_1,    зокрема,
будинку позивачів,    та даний
факт знаходиться в причинному зв'язку з тим,
що вийшла з ладу побутова техніка,
яка належить ОСОБА_1,
ОСОБА_2,    як власникам.  На підтвердження зазначеного,    враховуючи положення п.49,    50 Правил користування електроенергією для
населення,    затверджених постановою КМУ
України від 26 липня 1999 року НОМЕР_1 з послідуючими змінами та
доповненнями,    10.07.2007 року був
складений акт в довільній формі.

Правовідносини
між споживачами послуг та виконавцями ( продавцями товару) цих послуг,    регулюються Законом України " Про
захист прав споживачів" в редакції від 01.12.2005 року (далі - Закону) та  ст.
ст.  1209,    1210 ЦК
України.

Так,    згідно ч.1  ст.  14 Закону,
споживач має право на належну якість та безпеку товару (послуги),    відсутність ризику,    в тому числі,    й для його майна.

Відповідно
до вимог  ст. 16 Закону,    cт. 1209 ЦК України,    шкода заподіяна майну споживача підлягає
відшкодуванню в повному обсязі стороною,
яка її заподіяла. При цьому,
виконавець ( продавець) товару (послуги) звільняється від
відповідальності тільки у випадках,
якщо доведе,    що шкоду заподіяно
з вини самого споживача або дії непереборної сили.

Проте,    представником відповідача,    в порушення положень cm. 60 ЦПК
України,    відповідно до яких кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,    не надано жодного доказу на підтвердження
своїх доводів щодо заподіяння шкоди з вини самого споживача. Твердження ж
представника відповідача щодо понаднормового споживання позивачами електроенергії
на час виходу з ладу

3

побутової
техніки не приймається судом до уваги,
оскільки останнє не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких
обставин,    беручи до уваги
вищевикладене,    суд вважає,    що позовні вимоги ОСОБА_1,    ОСОБА_2 доОСОБА_3 про стягнення майнової
шкоди в розмірі 355 грн.,    відповідно
до наданих фінансових документів,    є
обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також,    на підставі вимог cm. 22 Закону,    при задоволенні вимог споживача,    суд одночасно вирішує питання про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже,    позовні вимоги про стягнення моральної
(немайнової) шкоди підлягають задоволенню в грошовому виразі в сумі 100 грн. (в
рівних частках кожному позивачу),    при
цьому суд враховує,    відповідно до
положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року за № 4
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)»
характер та обсяг страждань,    що
зазнали позивачі,    тяжкість вимушених
змін у життєвих стосунках та доведеність моральних страждань в судовому
засіданні.

Згідно
ч.1,   3 cm. 88 ЦПК
України,    з відповідача на користь
позивачів також підлягають стягненню витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.,
що були понесені останніми при зверненні з даними позовом до суду,    та 51 грн. судового збору на користь
держави.

Керуючись  ст.
ст.  10,   11,
60,    61,    88,
209,   212 - 215 ЦПК України,    суд -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1,    ОСОБА_2

доОСОБА_3,    третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальних збитків та моральної (немайновоі) шкоди - задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в порядку відшкодування майнової шкоди 355 грн.,    моральної (немайнової) шкоди - 100
грн.,    а також в повернення 30 грн.
витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи,    а всього 485 (чотириста вісімдесят п'ять)
грн. у рівних частках,    тобто по 242
(двісті сорок дві) грн. 50 коп. кожному.

Стягнути
з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3) судовий збір у сумі 51 (п'ятдесят одна) грн. на
користь держави (в особі місцевого бюджету м.
Вознесенська: ІНФОРМАЦІЯ_4).

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через
Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,    або в порядку ч.4 cm. 295 ЦПК України.