Справам
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року                                                         Криворізький
районний суд

Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
судді:                                               Бондарчука Г.Д.

при  секретарі                                                       Ференц 1.3.

за участю:

позивача                                                                ОСОБА_1

відповідача                                                              ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення боргу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому
вказала, що 07.09.2001 року вона, будучи головним бухгалтером ВАТ
"Гейківське" в рахунок заборгованості по заробітній платі отримала в
господарстві 5647 кг зерна і 1000 кг зерна за оренду її земельного паю.

21.09.2001  року
частину зерна в кількості 3669 кг вона здала приватному підприємству

"Жайвір" для подальшої переробки на муку і
зберігання до реалізації.

На 01.04.2002
року на зберіганні знаходилося 3669 кг муки різних сортів.

01.04.2002  року до
позивачки звернувся виконуючий обов'язки голови правління ВАТ

"Гейківське"ОСОБА_2з проханням видати йому під
розписку 3669 кг муки для

погашення боргу колишнього керівника ВАТ
"Гейківське" ОСОБА_3 передОСОБА_4, працівником ПП
"Жайвір".ОСОБА_3
в той час перебував під

слідством й знаходився під арештом.

У вересні 2002 року з-під арешту був звільнений ОСОБА_3, і при з'ясуванні
обставин пояснив, що ніякого боргу перед ОСОБА_4 він не ма і ніяких доручень
ОСОБА_2 не давав у зв'язку з цією справою.

Після цього вона кілька разів зверталася до ОСОБА_2, втому числі і
письмово, повернути їй борг, але безрезультатно.

Незаконними діями відповідача позивачці також була спричинена моральна
шкода, яку вона оцінює в 5000 гривень і яка полягає в тому, що вона пережила
душевні страждання та приниження через відсутність засобів існування, був
порушений її звичайний спосіб життя, переживала приниження честі та гідності,
беручи в борг гроші для проживання.

Позивачка просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача все, що
отримано за розпискою від 01.04.2002 року, тобто 3669 кг муки або грошовий
еквівалент на момент розгляду справи та стягнути суму моральної шкоди в розмірі
5000 гривень

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила та просила стягнути
з відповідача грошовий еквівалент вартості 3669 кг борошна та моральну шкоду.
На обґрунтування своїх вимог вказувала нате, що 01.04.2002 року відповідач п
справі написав розписку про отримання в неї 3669 кг борошно, яке він брав на
погашення боргів ОСОБА_3. Проте при з'ясуванні обставин, вона дізналася, що
ОСОБА_3 ніяких боргів не мав, чому відповідач взяв її борошно він пояснити не
може. При зверненні до ОСОБА_2 з проханням повернути належне їй борошно,
останній відмовився.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав
та просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що позивачка по справі
дійсно мала борошно, яке зберігалося на млину в ПП "Жайвір". Для
погашення боргів ВАТ "Гейківське" і зокрема його

колишнього
керівника ОСОБА_3., він залишив борошно ОСОБА_1 в якості завдатку на млину і
отримав своє борошно в кількості 7,5 т, яким і погасив борг. Борошно позивачки
він не брав, воно знаходиться на млину в ПП "Жайвір" і позивачка може
отримати його в будь-який час, пред'явивши накладну на товар.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

В судовому засіданні, з показань позивача та письмових матеріалів справи,
було встановлено, що 01.04.2002 року ОСОБА_2 - відповідач по справі взяв за
згодою ОСОБА_1 - позивачки по справі муку: вищий сорт в кількості 1835 кг, І
сорт - 917 кг, II сорт - 917 кг для погашення боргу ОСОБА_3перед ОСОБА_4.
(а.с. 30).

Зазначена мука належала ОСОБА_1, і була отримана нею від ВАТ
"Гейківське" в рахунок погашення боргу за заробітну плату (а.с. 11,
12, 14, 16, 17- 19).

Як передбачено положеннями п. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо
договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом
тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не
встановлено договором.

Як установлено в процесі дослідження розписки від 01.04.2002 року стронами
по справі при укладанні договору строк повернення боргу не був обумовлений.
Таким чином для належного виконання письмового договору позики та взятого на
себе зобов'язання відповідач повинен був бу повернути позивачці борг, а саме
муку в кількості 3669 кг або її грошовий еквівалент протягом тридцяти днів від
дня пред'явлення позивачкою вимоги про

ЦЄ.

На виконання умов договору позики позивачка передала
відповідачу 3669 кг муки різних сортів, тим самим у повному обсязі виконавши
умови договору позики. При зверненні позивачки в письмовому порядку до
відповідача з проханням повернути їй муку в кількості 3669 кг, яка була
отримана відповідачем по розписці від 01.04.2002 року (а.с. 21). в цьому ж
листі позивачка встановила строк повернення боргу, а саме до 10.10.2003 року
(а.с. 21).

Оскільки відповідач до встановленого строку муку не
повернув, жодних пояснень щодо строків повернення муки позивачці не надав,
порушивши тим самим умови виконання укладеного між ними договору позики, то
ОСОБА_1 звернулася до Криворізького РВ УМВС України в Дніпропетровській області
за захистом свого порушеного права, вимагаючи притягнути ОСОБА_2. до
кримінальної відповідальності, проте їй було відмовлено, оскільки в матеріалах
вбачалися цивільно-правові відносини (а.с. 15).

Згідно ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки, як було встановлено письмовими матеріалами справи, відповідач
відмовляється виконати умови укладеного договору позики від 01.04.2002 року,
позивачка була змушена звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

Факт укладання договору позики між стронами по справі
підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки:ОСОБА_3., ОСОБА_5та
ОСОБА_4

Як пояснив в судовому засіданні свідокОСОБА_3., ОСОБА_1 дійсно
передала на зберігання та переробку пшеничне борошно в кількості 3669 кг ПП "Жайвір".
Свідок вказав, що пояснення відповідача про те, що відповідач взяв борошно
позивачки для погашення його, як колишнього керівника ВАТ
"Гейківське" боргів перед ОСОБА_4 не відповідають дійсності, оскільки
ніяких боргів не існувало. Він запитував у ОСОБА_2. навіщо той взяв борошно,
проте останній нічого пояснити з цього приводу не зміг.

З пояснень свідка ОСОБА_4 стало відомо, що в 2002 році
працівники ВАТ "Гейківське" здавали йому зерно на переробку з урожаю
2001 року. 01.04.2002 року до

гіього
приїхали ОСОБА_1 та ОСОБА_2, щоб отримати свою муку.ОСОБА_2отримав муку свою,
ОСОБА_1., ОСОБА_3 та ОСОБА_6. ОСОБА_1 таОСОБА_2написали розписки про те. Що
ОСОБА_1 передала муку в кількості 36669 кг,
аОСОБА_2отримав її. Також свідок надав суду розписку, де
зазначено, скільки позивачка передала відповідачу борошна та якого сорту, а
також вказано, що ОСОБА_2 дійсно отримав муку ОСОБА_3 та ОСОБА_6. з зазначенням
кількості муки та сорту (а.с. 75).

В суду не має
підстав не довіряти та ставити під сумнів показання свідків.

Таким чином, оскільки судом було встановлено, що між сторонами був
укладений договір позики пшеничного борошна в кількості 3669 кг, позивачка
умови укладеного договору виконала у повному обсягу, передавши відповідачу
борошно, відповідач умови договору порушив, не повернув ні борошно в кількості
3669 кг, ні його грошовий еквівалент, тому суд вважає, що з нього підлягає
стягненню сума вартості борошна станом на 17.08.2007 року за наступним цінами:
борошно вищого гатунку за 1 кг - 3,00 грн, борошно І сорту за 1 кг - 2,80 грн.,
борошно II сорту за 1 кг - 2,60 грн.

Вартість борошна надана розрахунковим об'єднанням ринків
м. Кривого Рогу "Центральний ринок" і вказана станом на 17.08.2007
року (а.с. 46).

Враховуючи кількість борошна, яке відповідач отримав згідно розписки від
01.04.2002 року та його вартість станом на 17.08.2007 року, загальна вартість
борошна становить: (1835 кг (борошно вищого гатунку) * 3,00 грн.) + (917 кг
(борошно І сорту) * 2,80 грн.) + (917 кг (борошно II сорту) *
2,60 грн.) = 10456,80 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача в
повному обсягу на користь позивачки.

Аналізуючи письмові матеріали та докази по справі, пояснення сторін, суд
вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача спричиненої їй
моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством, яке
регулює правовідносини, які випливають з договору позики, не передбачено
стягнення моральної шкоди у разі не виконання або неналежного виконання
обов'язків, передбачених цим видом договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволенні
в повному обсягу, то з відповідача підлягає стягненню всі судові витрати, понесені
позивачем при поданні позову до суду, а саме: судовий збір в розмірі 73,90
грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у
сумі 30 грн.

Крім того, оскільки позивачкою при поданні позовної заяви не був сплачений
у повному обсязі судовий збір, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає достягненню на користь держави судовий збір у розмірі
30,67 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України та
керуючись ст. ст. З, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення боргу та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1: 10456 (десять тисяч
чотириста п'ятдесят шість) гривень 80 коп.
у рахунок відшкодування боргу, 103 (сто три) гривні 90 коп. у рахунок
відшкодування судових витрат

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави: 30 (тридцять)
гривень 67 коп. у рахунок
відшкодування судових витрат.

В задоволенні
інших вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня подачі заяви на апеляційне
оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
або протягом 10 днів без подачі заяви на апеляційне оскарження.