Справа №2-34/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26
січня   2007 р.                                                                                             смт.
Ріпки

Ріпкинський
районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Хоменко
Л.В.,  при секретарі Костюк Г.О.,

за участю
прокурора Руденка П.В.,  представника
позивача Догадіної C.O.,
відповідачаОСОБА_1,
представника відповідача Міщанін H.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду    в смт. Ріпки справу за позовом
прокурора Ріпкинського району в - інтересах Ріпкинської ЦРЛ до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди,  завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
Ріпкинського району звернувся до суду в інтересах Ріпкинської центральної
районної лікарні з позовом доОСОБА_1,  у
якому просить відшкодувати 1531 грн. 72 коп. матеріальної шкоди,  заподіяної Ріпкинській ЦРЛ витратами,  понесеними на лікування потерпілої ОСОБА_2 .
Свої вимоги мотивував тим,  що
ОСОБА_2  знаходилась на лікуванні в
Ріпкинський ЦРЛ в неврологічному відділенні з 12 січня 2005 року по 14 лютого
2005 року. Вироком Ріпкинського районного суду від 07.11.2005 рокуОСОБА_1
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого  ст.  122 ч.1 КК України,  потерпілою від даного злочину є ОСОБА_2  На даний час витрати Ріпкинській центральній
районній лікарні за її лікування не відшкодовані.

У
судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги,  посилаючись на обставини викладені в позовній
заяві,  та просив задовольнити в повному
обсязі,  оскільки Ріпкинська ЦРЛ понесла
витрати на лікування потерпілої ОСОБА_2 . Згідно вироку суду від 07.11.2005
року ОСОБА_1засуджений за умисний злочин.

Представник
позивача Догадіна C.O. позов підтримала
в повному обсязі та просила його задовольнити,
посилаючись на те,  що Ріпкинська
ЦРЛ понесла витрати на лікування ОСОБА_2 ,
яка потерпіла від злочину. Згідно розрахунку дані витрати становлять
1531 грн. 72 коп. В зазначену
суму не входять витрати на лікарські засоби та медикаменти,  які потерпіла придбавала за власний рахунок.

Відповідач
ОСОБА_1позов не визнав та зазначив,  що в
момент злочину перебував у стані нервового потрясіння,  викликаного тяжкою образою з боку
потерпілої,  яка хизувала з нього
тим,  що в його сім'ї не має дітей.
Зазначив,  що потерпла не знаходилась на
стаціонарному лікуванні,  а щовечора
приїжджала додому. Також стверджував,  що
відшкодував потерпілій витрати на лікування та моральну шкоду,  присуджені вироком суду.

Представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнала та показала ,  що її брат в момент скоєння злочину перебував
у стані афекту,  сильного душевного
стресу,  викликаного образою
потерпілої,  він не розумів значення
своїх дій та не міг керувати ними в момент скоєння злочину. У таких випадках
вважала,  що шкода не стягується
відповідно до цивільного законодавства. Стверджувала,  що постійні образи з боку потерпілої
викликали уОСОБА_1 емоції,  які він не
зміг стримати в один з моментів,  тому
раптово заподіяв шкоду потерпілій.

Допитаний
в якості свідка відповідач ОСОБА_1показав суду,
що бачив,  як потерпіла Казимір
Л.М в період перебування на стаціонарному лікування в Ріпкинській

ЦРЛ,  десь через
день ходила зранку в напрямку центру
села,  звідки відходить
автобус до смт.  Ріпки,  з чого
випливає,  що вона ночувала вдома. А про
те,  що вона ввечері приїжджала додому
він знає зі слів жителя села Сичук,  який
на даний час уже помер.

Суд,  вислухавши пояснення прокурора,  представника позивача,  відповідача,
представника відповідача,  свідка,  дослідивши письмові докази у справі
вважає,  що позов підлягає  задоволенню в повному обсязі.

Судом
встановлено,  що за вироком Ріпкинського
районного суду від 07 листопада 2005 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні
злочину,  передбаченого  ст.
122 КК України,  тобто в умисному
спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості,  за що призначено покарання у вигляді
позбавлення волі з іспитовим строком.
Також стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_2  матеріальні збитки в сумі 990 грн. 80 коп.
Ухвалою колегії сіддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Чернігівської області від 16 .01.2005 року вирок змінено в частині задоволення
цивільного позову потерпілої та стягнуто на її користь 1500 грн. моральної
шкоди. В іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно
довідки Ріпкинської ЦРЛ ( а.с.  3)
ОСОБА_2  знаходилась на стаціонарному
лікуванні в Ріпкинський ЦРЛ в неврологічному відділенні з 12 січня 2005 року по
14 лютого 2005 року. Загалом на лікуванні вона провела 33 ліжко- днів ,  з них 20-у січні 2005 року; 13 - у лютому
2005 року,  вартість перебування ОСОБА_2  на лікуванні у січні складає - 930 грн. 60
коп.,  у лютому - 601 грн. 12 коп.,  а загалом 1531 грн 72 коп. (а.с.  4);

Згідно
медичної картки стаціонарного хворого НОМЕР_1 ОСОБА_2  госпіталізована 12.01.2005 року в
неврологічне відділення Ріпкинської ЦРЛ та виписана 14.02.2005 року. Згідно
відміток на листку лікарських призначень за період лікування щодня їй
застосовувались ліки за призначенням лікаря.

За
висновком комплексної амбулаторної судової психолого- психіатричної експертизи від 17.10.2005 року ОСОБА_1в
період інкримінованого йому діяння перебував в стані стресу,  що в свою чергу,  визвав у нього виразне емоційне
збудження,  яке суттєво впливало на його
свідомість та поведінку у той час.
УОСОБА_1 на момент інкримінованого йому діяння стану фізіологічного
афекту не знайдено. Під час інкримінованогои йому діяння він міг усвідомлювати
свої дії та керувати ними. ( а.с.  23-29)

Відповідно
до ч.1  ст. .1206 ЦК України особа,  яка вчинила злочин,  зобов'язана відшкодувати закладові охорони
здоров'я витрати на лікування потерпілого від цього злочину,  крім випадку завдання шкоди при перевищенні
необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання,  що виникло раптово внаслідок насильства або
тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони
здоров"я,  що є у державній
власності,  у власності Автономної
Республіки Крим або територіальної громади,
кошти на відшкодування витрат зараховуються до відповідного бюджету.

Виходячи
з наведеного,  обов'язок відшкодування
витрат закладові охорони здоров"я на лікування потерпілого покладається на
особу,  яка умисно вчинила злочин.
Вироком суду підсудний засуджений за
ст.  122 ч. 1 КК України,  тобто за вчинення ним умисного злочину.

Дослідженими
по справі доказами підтверджується скоєння підсудним кримінально-карного діяння
у стані емоційного стресу та збудження,
однак,  з вироку суду не
випливає,  що підсудний скоїв злочин у
стані сильного душевного хвилювання,  що
виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Твердження
ОСОБА_1про те,  що потерпіла ОСОБА_2  не знаходилась постійно на стаціонарному
лікуванні суд не приймає до уваги,
оскільки вони повністю спростовані наданими довідками Ріпкинської ЦРЛ.
Відповідач,  допитаний у якості свідка,  не зміг конкретно назвати дату,  коли саме потерпіла не перебувала на
лікуванні.

Тому,
в даному випадку шкода,  заподіяна Ріпкинський ЦРЛ витратами на лікування
ОСОБА_2  підлягає стягненню зОСОБА_1

Ріпкинська
центральна районна лікарня є державним лікувально - профілактичним закладом
охорони здоров'я,  і згідно довідки
відділу статистики і Ріпкинському районі належить до комунальної власності
Ріпкинської районної ради,  тому
відповідно до ч.3  ст.  1206 ЦК
України витрати понесені лікарнею на лікування потерпілої ОСОБА_2  підлягають відшкодуванню до бюджету
Ріпкинської районної ради.

Відповідно
до ч.2  ст.  1166 ЦК
України особа,  яка завдала шкоди
звільняється від її відшкодування,  якщо
вона не доведе,  що шкоди завдано не з її
вини.

Відповідно
до ч. 4  ст.  1193 ЦК
України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди,  завданої фізичною особою,  залежно від її матеріального становища,  крім випадків,  коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Тому,  шкода підлягає відшкодуванню в
повному обсязі.

Судовий
збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи
підлягають стягненню з відповідача.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 10,
13,  14,  60,
208, 209, 215, 218 ЦПК України,
ст. 1206,  1186,  1193, 22 ЦК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 до бюджету Ріпкинської районної ради 1531 грн. 72 коп. ,  в рахунок витрат,  понесених Ріпкинською центральною районною
лікарнею на лікування ОСОБА_2

В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Стягнути
з  ОСОБА_1 судовий збір на користь
держави в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через
Ріпкинський районний суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської
області через Ріпкинський районний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження рішення суду.