Справа №2-229/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

06
вересня 2007 року                                                                               селище
Компаніївка

Компаніївський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого
судді - Мумигі І.М.

при секретарі -
Степанової Л.Г.

за участю
представника позивача - Мороза
B.C.

та відповідачки
- ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
позовом прокурора Компаніївського району Кіровоградської області в інтересах
держави в особі Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської
області до ОСОБА_1 про повернення державі самовільно зайнятих земель,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
Компаніївського району Кіровоградської області звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки площею
20 м.  кв. без відшкодування затрат,  понесених незаконним користувачем за час
незаконного користування.

В судовому
засіданні    представник позивача позов
підтримав та пояснив,  що проведеною   прокуратурою   перевіркою
з   питань   дотримання
вимог   земельного законодавства
України на території Полтавської сільської ради встановлені порушення з . боку
громадянки ОСОБА_1,  а саме,  самовільно не маючи правовстановлюючих
документів,  вона зайняла та використовує
земельну ділянку площею 20 м.  кв.

Відповідачка
в судовому засіданні позов визнала та пояснила,
що документів на землю не має,
для їх оформлення потрібно 2 500 грн. такі кошти у неї відсутні,  але є рішення сесії Полтавської сільської
ради Компаніївського району Кіровоградської області і вона вважала,  що цього достатньо. Постійно сплачує орендну
плату,  але договору про оренду землі
немає. Магазин який розташований на цій землі є її єдиним доходом.

Заслухавши
пояснення представника позивача,
відповідачки,  дослідивши
матеріали справи,  суд дійшов
висновку,  що даний позов підлягає
задоволенню по наступним підставам.

Відповідно
до вимог ч.1  ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних ділянок,
що перебувають у державній або комунальній власності,  здійснюється на підставі рішення відповідного
органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Згідно
ч.2  ст.
125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає
після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Як
встановлено в судовому засіданні рішенням Полтавської сільської ради
Компаніївського району Кіровоградської області № 99 від 27.05.2004 року ОСОБА_1
надано в оренду земельну ділянку,  яка
знаходиться між приміщенням Полтавської сільської ради та торгівельною точкою
ОСОБА_2  в с Полтавка по вул.
Леніна,  розміром 20 кв.м.  для торгівельної діяльності,  але договір оренди до теперішнього часу не
укладений між Полтавською сільською радою Компаніївського району
Кіровоградської області та ОСОБА_1.

Згідно
ч.3  ст.  125
Земельного кодексу України передбачено,
що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у
натурі (на місцевості),  одержання
документа,  що посвідчує право на неї та
державної реєстрації забороняється.

Відповідно
до ч.1  ст.  126 Земельного кодексу України право
власності на земельну ділянку і право постійного користування нею посвідчується
державними актами.

За
вказані правопорушення 02.02.2007 року постановою № 25 притягнуто ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності заступником начальника Компаніївського
міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_3 та
складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства на підставі
протоколу за № 0055148 від 29.01.2007 року про адміністративне
правопорушення,  передбачене  ст. 53-1 КупАП і вручено припис № 0055678 від
29.01.2007 року про усунення виявлених порушень.

Відповідно
до вимог ч.1  ст.  212 Земельного кодексу .України самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування затрат,
понесених за час незаконного користування ними.

Згідно
ч.3  ст. 212 Земельного кодексу України
повернення самовільно зайнятих ділянок провадиться за рішенням суду.

Таким
чином,  громадянка ОСОБА_1 самовільно
зайняла та використовує землі Полтавської сільської ради Компаніївського району
Кіровоградської області,  які є землями
державного фонду.

Згідно  ст.  88
ЦПК судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачки.

Згідно  ст.
ст.  79,  81 ЦПК України та „Розмірів витрат з
інформаційно-технічного забезпечення" затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1258 підлягають стягненню витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судових процесів,  пов"язаних з розглядом цивільних та
господарських справ.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  125,  126,
212 Земельного кодексу України,
ст.   ст.  10,
57-61,  79,  81,
88,  208-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Задовольнити
позов прокурора Компаніївського району Кіровоградської області в інтересах
держави в особі Полтавської сільської ради Компаніївського району
Кіровоградської області до ОСОБА_1 про повернення державі самовільно зайнятих
земель повністю.

Повернути
сомовільно зайняту ОСОБА_1 земельну ділянку площею 20 м. кв. без відшкодування
затрат,  понесених незаконним
користувачем за час незаконного користування.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави (розрахунковий рахунок: 0226,  МФО
банку: 823016,  Банк отримувача - ГУ ДКУ в
Кіровоградській області,  код отримувача
- 23896884) державне мито в розмірі 51 грн.

Стягнути
з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних
справ отримувач коштів:  УДК у Компаніївському
районі,  банк отримувача коштів ГУ, ДКУ у
Кіровоградській області,  номер рахунку:
0225,  код за ЄДРПОУ -
23896884,  код банку (МФО) - 823016 в
розмірі 7, 50 гривен.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської
області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії,  до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4  ст. 295 ЦПК. України.