Справа №2-1332/07
РІШЕННЯ Іменем України

17 жовтня 2007
року

Красноперекопський
міськрайонний суд АР Крим

у
складі: головуючого судді               Литвиненко
В.П.,

при    секретарі                                        Дзюмак
О.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Красноперекопську цивільну справу за позо­вом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання мирової угоди недійсною, треті особи - відділ
державної виконавчої служби Красноперекопського міськрайонно-го управління
юстиції АРКрим, Кримська філія Української універсальної біржі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, просить
визнати мирову угоду, укладену між ним та відповідачкою 07.07.2004 року
недійсною, мотивуючи вимоги тим, що при розгляді цивільної справи
Красноперекопським міськрайонним судом №2-1339 у 2004 році про розподіл спільно
нажитого майна, ними була укладена мирова угода, згідно якої, відповідачка у
строк, до 15.09.2004 року повинна була сплатити йому вартість 12 частини
квартири АДРЕСА_1, що становило - 10500 грн.

Проте до теперішнього часу відповідачка не виконала умови мирової угоди,
позивач вва­жає, що підставою укладання мирової угоди було бажання відповідачки
будь-якою ціною закрити провадження по справі і небажання добровільно
виконувати умови мирової угоди і заволодіти квартирою. Відповідачка чинить
перепони представникам державної виконавчої служби, а він не­се додаткові
витрати за найм житла.

Вважає, що згідно ст.ст. 203, 230, 233-234 ЦК України, їх
правочин є фіктивним, бо не був спрямований на реальне настання правових
наслідків, що були ним обумовлені, бо відповідачка навмисно ввела його в оману,
а він під впливом тяжкої для нього обставини - розлученням і не­можливістю
спільного проживання на вкрай невігідних умовах уклав мирову угоду і просить ви­знати
її недійсною та поновити провадження по справі №2-133904.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним
вимоги і наполягає на їх задоволен­ні.

Відповідачка
та її представник позов не визнали у повному обсязі, мотивуючи тим, що від­повідачка
13.09.2004 року отримала у банку „Київська Русь" кредит 10 тис. грн. для
сплати пози­вачу за умовами мирової угоди, але позивач відмовився їх отримати,
оскільки у 10-денний строк з дня отримання кредиту необхідно було оформити
договір застави нерухомого майна, а саме ква­ртири АДРЕСА_1 для банку, для чого
повинна бути згода ОСОБА_1, яку він не дав. Крім того, ОСОБА_1 відмовився брати
зазначену суму, оскільки вважає, що за ці гроші він не зможе придбати собі
житла, а відповідачка вимушена була 23.09.2004 року повернути суму кредиту і
сплатити проценти. Вважають, що позивач добровільно відмовився від виконання
мирової угоди, не оскарджив ухвалу суду у встановлений законодав­ством строк,
тому підстав для визнання її недійсною не має. Крім того, відповідачка та її
предста­вник просять стягнути з ОСОБА_1 суму - 400 грн. за надання правової
допомоги.

Представники
третіх осіб в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені.

Суд, вислухавши позивача, відповідачку та її
представника, дослідивши матеріали спра­ви, матеріали цивільної справи
№2-133904, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.04.2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до від­повідачки про визнання за ним права власності на 12 частину квартири
АДРЕСА_1, визначення порядку користування квартирою та зо-

бов'язати
відповідачку не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням і сплатити
йому 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що їх
шлюб було розі­рвано 19.08.2003 року, в період шлюбу ними була придбана
вищевказана квартира . 07.07.2004 року ОСОБА_1 від попередньо заявлених вимог
відмовився, уточнив вимоги позову і просив суд затвердити мирову угоду,
укладену між ним та колишньою дружиною - ОСОБА_2, згідно якої він передає у
власність ОСОБА_2 належну йому на праві спільної власності подружжя 12 частину
квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 сплачує йому вартість 12 частини вищевказаної
квартири у розмірі - 10500 грн., у строк до 15.09.2004 року.

Ухвалою суду від 07.07.2004 року провадження в частині попередньо заявлених
вимог про визнання за позивачем права власності на 12 частину квартири
АДРЕСА_1, визначення порядку користування квартирою та зобов'язання від­повідачки
не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням і сплатити йому 1500
грн. у відшкодування моральної шкоди, - закрито, в зв'язку з відмовою позивача
від позову в цій час­тині і прийняттям його судом.

Ухвалою суду від 07.07.2004 року судом затверджена мирова
угода, укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно якої він передає у власність
ОСОБА_2 належну йому на праві спіль­ної власності подружжя 12 частину квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 сплачує йому вартість 12 частини вищевказаної квартири у
розмірі -10500 грн. а також судові витрати з оплати державного мита -17 грн., а
всього - 10517 грн., у строк до 15.09.2004 року, провадження по справі закрито,
(а.с.44)

Згідно кредитного договору №647Д-КР13-0904 від
13.09.2004 року, ОСОБА_2 отримала у банку „Київська Русь" кредит -10000
грн., згідно п.2.2.2 цієї угоди вона повинна у 10-ти денний строк оформити в
якості застави нерухоме майно, а саме- квартиру , розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.(а.с. 41-42)

В судовому засіданні відповідачка повідомила, що ОСОБА_1 відмовився
отримувати гроші, в зв'язку з чим вона вимушена була 23.09.2004 року повернути
їх до банку і сплатити відсо­тки, що підтверджується квитанціями №23,24 від
23.09.2004 року (а.с.43)

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем в
обгрунтування за­явлених вимог не представлено суду доказів того, що укладена
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мирова угода була фіктивною та не була спрямована на
реальне настання правових наслідків, що були нею обумовлені. Крім того, суду не
представлено доказів навмисного введення позивача в оману, а також укладення
мирової угоди під впливом тяжкої для ОСОБА_1 обставини та вкрай на невігідних
умовах.

Згідно протоколу судового засідання від 07.07.2004р.,
сторонам судом роз'яснена ст.228 ЦПК України (1963р.), ОСОБА_1 сказав с судовому
засіданні, що ст. 228 ЦПК України йому роз'яснена і зрозуміла. (а.с.26-оборот,
справи №№2-133904)

Ухвалу суду про затвердження мирової угоди, позивач міг у
15-денний термін оскарджити до Апеляційного суду АРКрим. Проте ухвала до
теперешнього часу не оскарджена, підстави, встановлені ст.204 ЦПК України для
поновлення провадження по справі №2- 1339X04- відсутні.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, судові витрати по оплаті позивачем
державного мита та витрат на інформаційно- технічне забезпечення -
відшкодуванню не підлягають. Витра­ти відповідачки за правову допомогу у сумі -
400 грн. необхідно стягнути з позивача на користь відповідачки.(а.с.34-35)

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3-11, 30, 60, 79, 88, 208-209,
212-215, 292, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 203, 230, 233-234 ЦК України,
ст.ст.227,228 ЦПК України (1963р.) суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання мирової угоди
недійсною, - відмовити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Кра-сноперекопська, на
користь ОСОБА_2 витрати за правову допомогу у розмірі -400 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР
Крим через Красноперекопський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголо­шення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеля­ційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.