Справа № 2-16502007 р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

10 січня 2007 року.                                                                         м.  Запоріжжя.

Заводський районний суд
м.  Запоріжжя

у складі: головуючого судді
Федоренко Р.Г.,  секретаря Васильченко
Н.О.,

за участю представника
відповідачки - ОСОБА_1,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики та компенсації за завдану моральну шкоду,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_2
з позовом до ОСОБА_4. з позовом про стягнення з неї за договором позики та
компенсації від 12 квітня 2006 року 9 945 грн. та компенсації за завдану
моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

В обґрунтування позовних
вимогОСОБА_2 посилається на те,  що 12
квітня 2006 року за договором позики позичила відповідачці 9 945 грн. з
терміном повернення - 12 липня 2006 року,
про що та власноруч оформила розписку. В обумовлений термін ОСОБА_4
гроші не повернула.

Оскільки відповідачка
добровільно борг не повертає,  була
змушена звернутись за захистом порушених своїх інтересів до суду.

В своєму додатковому
позовіОСОБА_2 просить стягнути з відповідачки компенсацію за завдану моральну
шкоду в розмірі 2 000 грн.

В обґрунтування своїх
позовних в частині стягнення з відповідачки компенсації за завдану моральну
шкоду ОСОБА_2
посилається на те,
що 18 липня 2007 року звернулась до Заводського районного суду м.  Запоріжжя з позовною заявою,  в якій просила стягнути на її користь з
ОСОБА_4,  9 945 (дев'ять тисяч дев'ятсот
сорок п'ять) суми боргу за договором позики.

При цьому вважає,
що окрім матеріальної шкоди їй спричинені також моральна шкода з
наступних підстав:

Далі позивачка посилається на те,  що надала в борг відповідачці 9 945 (дев'ять
тисяч дев'ятсот сорок п'ять) строком на три місяці. При цьому повідомила
її,  що в неї хвора дитина,  і їй вже досить скоро знадобляться ці гроші
для її лікування (ускладнення на очі після перенесеного грипу),  отже просила її не затримувати з віддачею.
Проте у той час,  коли настав час гроші
повертати, ОСОБА_4 віддавати їх відмовилась,
мотивуючи тим,  що ці гроші вона
брала у борг для свого товариша,  проте
він,  нібито,  її «підставив».

Отже борг вона так і не повернула,  не дивлячись на її постійні нагадування. У
зв'язку з цим,  змушена була дзвонити
матері Відповідачці,  її родичам,  оскільки сама відповідачка вже на контакт не
виходила. Кожного разу,  коли намагалась
її розшукати вдома,  або за мобільним
телефоном,  то вислуховувала образи з
боку сім'ї,  матір заявила,  що ні про які гроші вона не знає,  дочка почала ображати,  а потім взагалі звинуватила її в тому,  що збираюсь вбити її матір. Ця жінка
сказала,  що ніхто ці гроші взагалі
віддавати не буде,  оскільки ніхто нічого
не винен.

Не дивлячись на ці образи,  все ж таки намагалась вирішити проблеми
мирним шляхом і продовжувала розшукувати Відповідачку. Одного разу,  додзвонилась до неї,  і ми навіть зустрілися у мене вдома. При
зустрічі Відповідачка знову обіцяла повернути гроші в повному обсязі протягом
тижня. Однак своїх грошей до теперішнього часу так і не отримала.

В кінці квітня 2007 року змушена була брати в борг у
своїх друзів для того,  щоб оплатити
операцію своєї дитини,  а також для цього
продати дачу. Не дивлячись на всі ці труднощі,
ще вірила в те,  що ця проблема
буде вирішена мирно. Проте своєю цинічною поведінкою до неї,  та,  а
що саме головне,  до її дитини,  Відповідачка змусила звернутися до суду за
захистом своїх прав,  оскільки вже
втомилася благати віддати свої власні гроші та вислуховувати образи. В сім'ї
почалися непорозуміння,  постійно
свариться з чоловіком,  оскільки така
сума досить суттєва для їхнього сімейного бюджету. Стала роздратована,  погано спить,
доводиться постійно докладати додаткових зусиль задля того,  щоб адекватно спілкуватися не тільки з
близькими людьми,  але й з оточуючими.

До неї та до близьких звертаються знайомі,  друзі,
які висловлюють обурення з приводу цієї ситуації,  розповідають про численні махінації Відповідачки
з грошима,  через що їй доводиться знову
й знову хвилюватися,  переживати,  оскільки тільки тепер починає розуміти,  що Відповідачка і не збиралась віддавати
борг,  тобто постійно знаходиться в стані
постійної нервової напруги. Все це перешкоджає зосередитися на нормальному
житті,  а тому змушена витрачати значний
час та особисті кошти для захисту своїх та сімейних інтересів,  спостерігати,
як разом зі нею переживають мої близькі.

В судовому засіданніОСОБА_2 підтвердила свої позовні
вимоги і просить задовольнити їх у повному обсязі.

ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнала і показала,
що у ОСОБА_2. кілька разів займала гроші під відсотки. Завжди своєчасно
повертала борг. Останній раз особисто написала розписку 12 квітня 2006 року
позивачці про одержання у неї у борг 9 945 грн.

Після того,  як підрахувала скільки грошей брала у борг у
ОСОБА_2. під відсотки,  прийшла до
висновку,  що остання сума боргу в 9 945
грн. є саме розміром відсоткових виплат за договором позики,  а тому вирішила,  що борг позивачці повернула у повному обсязі
і вирішила цю суму не повертати,
оскільки виплата боргу з урахуванням відсотків не була передбачена.

Вислухавши пояснення
сторін,  представника відповідачки,  вивчивши матеріали справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає частковому задоволенню - в
частині стягнення розміру заборгованості по договору позики - у повному обсязі,  а в частині стягнення компенсації за завдану
моральну шкоду - частково.

Як свідчать матеріали
справи ОСОБА_4) відповідно до розписки від 12 квітня 2006 року одержала у
ОСОБА_2. у борг 9 945 грн.

Той факт,  що розписку писала саме вона,  у судовому засіданні підтвердила сама
відповідачка. При цьому вона не посилається на те,  що писала цю розписку під будь-яким тиском з
боку позивачки.

В судовому засіданні був
допитаний за клопотанням відповідачки свідок - ОСОБА_3. ( чоловік
відповідачки),  який пояснив у судовому
засіданні,  щоОСОБА_2 дала його жінці у
квітні 2006 року вказану суму (на той час співмешканціОСОБА_4.) у борг 9 945
грн.,  які були,  як стало потім відомо йому від жінки,  були відсотками за раніше надані у
користування позивачкою ОСОБА_4 гроші.

В судовому засіданні також
була допитана за клопотанням позивачки у якості свідка ОСОБА_5.,  яка пояснила у судовому засіданні,  щоОСОБА_4 неодноразово займала у ОСОБА_2.
гроші в борг. Постійно повертала борг,  а
потім відмовилась повернути гроші які взяла останній раз у позивачки. Це їй
стало відомо зі слів ОСОБА_2.

Зважаючи на те,  що допитані в судовому засіданні свідки за
клопотанням сторін: ОСОБА_3. та ОСОБА_5. не були присутні при передачі грошей
ОСОБА_2. ОСОБА_4.,  а чули про обставини
цього зі слів сторін,  суд не бере до
уваги їхні пояснення в

суді.

Як встановлено судом і визнано відповідачкою,  що розписку про одержання у позички у борг 9
945 грн. писала добровільно без примусу з боку позивачки саме вона.

Окрім того,  залучені до матеріалів справи розписки про
одержання грошей у борг у ОСОБА_2. ОСОБА_4,
свідчать про те,  що відповідачка
неодноразово одержувала у борг гроші,  про
що писала відповідні розписки. Як свідчать пояснення ОСОБА_2. відповідачка
віддавала борг своєчасно,  а потім знову
брала у неї у борг гроші.

Посилання ОСОБА_4. на
те,  що ОСОБА_2. давала їй у борг гроші під 10% відсотків,  не найшло свого підтвердження. В розписках
про одержання грошей у борг,  написаних
відповідачкою не вказано,  що вона бере
гроші у ОСОБА_2. гроші під відсотки.

Будь яких доказів,  окрім її тверджень в судовому засіданні про
цю обставину,  ОСОБА_4 суду не надала.

Згідно п.3  ст.  10
ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Такі ж вимоги містяться і в
п. 1  ст.
60 ЦПК України.

Таким чином,  факт одержання ОСОБА_4. у борг у ОСОБА_2. у
борг 9 945 грн. і не повернення цієї суми позичальнику,  встановлений судом.

Щодо позовних вимог
ОСОБА_2. в частині стягнення з відповідачки компенсації за завдану моральну
шкоду,  то суд вважає,  що вони підлягають частковому
задоволенню,  в розмірі 1 000 грн.

Як встановлено судом
Чернолуцька (Савіна) О.Л. взяла у борг у ОСОБА_2. 9 945 грн. 12 квітня 2006
року,  які не повернула до теперішнього
часу,  що свідчить про порушення нею прав
позивачки,  що стало причиною для
звернення позивачки з позовом до суду.

Відповідачкою не
спростовані твердження про те,  що в
наслідку її дій позивачка вимушена була нести моральні страждання.

Між тим,  зважаючи на те,  що відповідачка не довела свої позовні вимоги
в цій частині свої позовні вимоги у повному обсязі,  суд вважає,
що вони підлягають частковому задоволенню -в розмірі 1 000 грн.

На підставі
викладеного,        керуючись  ст.
ст.  526,  530,  1
167 ЦК
України,   ст.   ст.
58-60,  209,  212-215,
218 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 9 945 грн.

Стягнути з ОСОБА_4на корить
ОСОБА_2 1 000 грн. в якості компенсації за завдану моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати: на оплату державного мита -
99,  45 грн. та витрати понесені на
оплату інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи в сумі 30
грн.

Стягнути з ОСОБА_4 державне
мито в розмірі 17 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області шляхом подачі на протязі 10 днів заяви про апеляційне
оскарження,  а потім - в термін 20 днів
самої апеляційної скарги.