Справа № 2-3369/2007 року
Комінтернівський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого судді - Бенедик А.П.
при секретарі                   -   Прилипко О.С.
за участю адвоката -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
права особистого сервітуту на право користування житлом,
ОСОБА_1.3вернулась   до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 ,  в якій просить встановити особистий сервітут
на право користування однією кімнатою в квартирі АДРЕСА_1,  яка належить на праві приватної власності
Позивач посилається на те,  що 09 листопада 2004 року уклала з
відповідачем ОСОБА_2  договір дарування
квартири АДРЕСА_1,  яка належала їй на
праві. Даний договір дарування укладений нею з метою позбавлення у подальшому
відповідача,  який є її рідним сином,  від додаткових витрат при оформленні спадщини
та спорів з іншими спадкоємцями після її смерті та вважала,  що після укладання договору дарування
залишиться проживати у цій квартирі. У 2005 році її син,  відповідач ОСОБА_2 ,  залишив свою сім'ю та разом з іншою жінкою
вселився у спірну квартиру. Несподівано він повідомив,  що має намір продати квартиру та придбати їй
особисто інше житло,  а на залишок грошей
побудувати будинок. Спірна квартира має невелику площу,  її вартість досить незначна,  щоб придбати нормальну однокімнатну квартиру.
Ті квартири,  які їй запропонував
відповідач,  не відповідають її вимогам,  оскільки вона є інвалідом 2 групи,  страждає на алергічну астму та перебуває на
диспансерному обліку,  періодично
лікуючись у лікарні № 13,  яка
розташована в районі за місцем проживання; оскільки вона часто викликає швидку
медичну допомогу,  їй необхідний телефон.
Крім того,  поруч проживають її
друзі,  чиєї підтримки вона потребує.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. уточнила позовні
вимоги,  просила встановити особистий
сервітут на користування кімнатою,
м. ,  у квартирі АДРЕСА_1,  та пояснила,  що до укладання договору дарування,  вона і відповідач домовились,  що вона залишиться проживати у цій квартирі.
Проживаючи у спірній квартирі,  вона
тривалий час займає кімнату,  площею 17,
8 кв. м. ,  тому просить встановити
особистий сервітут саме на цю кімнату,  а
у подальшому має намір укласти договір найму жилого приміщення - кімнати,  площею 17.8 кв.м.
Підтримуючи позовні вимоги,  позивач також зазначила,  що за весь час проживання у квартирі,  у тому числі після укладання з відповідачем
договору дарування,  вона сплачувала
квартплату та комунальні послуги. Відповідач ОСОБА_2 взагалі не претендував на
спірну квартиру,  однак вона за власною
ініціативою подарувала йому квартиру,
яка належала їй на праві власності,
з метою позбавлення від додаткових витрат та питань щодо прийняття
спадщини,  які можуть виникнути після її
у судове засідання не з'явився,
про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,  причину своєї неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи,  що відповідає
вимогам  ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача,  дослідивши надані письмові докази,  суд вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Встановлено,  що спірним жилим приміщенням є квартира
АДРЕСА_1,  яка складається з двох кімнат
житловою площею 29,  5 кв.м. ,  у тому числі: одна кімната,  площею 11, 7 кв.м. ,  друга кімната 17, 8 кв.м.
Спірна квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1. таким чином:
1/2 частина квартири належала на підставі права власності на житло від
06.12.1993 року,  виданого Харківськім
міським центром приватизації державного житлового фонду № 3-93-7166; 1/2 -
частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом,  виданого Сьомою Харківською державною
нотаріальною конторою 22.08.2002 року за реєстровим № 3-1830.
Згідно договору дарування
від 09 листопада 2004 року року,
посвідченого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної
нотаріальної контори ОСОБА_3,  реєстр №
3-3521,  ОСОБА_1. подарувала,  а ОСОБА_2 прийняв у дар   квартиру АДРЕСА_1 / а.с.  5-6/.
наданих 22.10.2007 року КП „Харківське міське БТІ",  право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано на ОСОБА_2 на підставі договору дарування,  посвідченого 09.11.2004 року Сьомою
Харківською державною нотаріальною конторою,
реєстровий № 3-3521 /а.с.  37/.
Як свідчить довідка,
що видана 09.07.2007 року дільницею № 21 Комінтернівської філії КП
„Жилкомсервіс",  у квартирі АДРЕСА_1
зареєстрована та проживає ОСОБА_1. /а.с.
Позивачем ОСОБА_1. надані судові квитанції за період з
лютого 2003 року по жовтень 2007 року про сплату нею особисто квартплати та
комунальних послуг /а.с.  38-63/.
405  ЦК  України  ч.1ени
сім'ї     власника житла,   які проживають разом з ним,  мають право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове приміщення,
яке вони мають право займати,
визначається його власником.
Свідоцтво про народження ОСОБА_2,  1957 р.н.,
що видане 30.08.1957 року Артемівською селищною радою Чутівського району
Полтавської області,  свідчить про
те,  що ОСОБА_1 є матір'ю відповідача
позивач разом з чоловіком,  а також після
його смерті,  займала та займає досі
кімнату,  площею 17.8 кв.м.  Враховуючи вік позивача,  її стан здоров'я,  той факт,
що вона дійсно мешкає саме в цій кімнаті і фактично до листопада 2004
року була самостійно єдиним власником всієї квартири,  самостійно сплачує комунальні послуги та
квартплату,  суд вважає можливим
задовольнити її вимоги в повному обсязі.
З урахуванням наведеного суд вважає,  що позовні вимоги заявлені обґрунтовано,  знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні,  тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного,
ст. 10,  11,  ч.1,  ч.2
224-226 ЦПК України,   ст.   ст.
України,  суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1
Встановити ОСОБА_1 особистий сервітут на користування
кімнатою,  площею 17, 8 кв.м. ,  у квартирі АДРЕСА_1,  яка належить що праві власностіОСОБА_2.
Рішення може бути оскаржено до судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд
міста Харкова шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку,
передбаченому ч.4  ст.  295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,  що його ухвалив,  за письмовою заявою відповідача,  поданою протягом десяти днів з дня отримання
його копії.