Справа № 2о-108/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                              15
листопада 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого - судді Лапіна О.Ф.,

народних
засідателів Мельник Л.В.,

Рихлюк Л.М.
,  за участі секретаря        Зикової М. В.,

заявника -
лікаря психіатра Ковельського МТМО Рибак Т.М. ,
прокурора       Клімука B.C.,

представника
органу опіки та піклування  Гарбарчук
Н.М. ,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні при попередньому розгляді цивільну справу за заявою  лікаря-психіатра Ковельського  МТМО
Рибак  Т.М.   про
надання  амбулаторної
психіатричної   допомоги    у
примусовому    порядку    громадянину    ОСОБА_1, -

встановив:

Лікар-психіатр
Ковельського МТМО Рибак Т.М.  звернулася
до суду із заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому
порядку громадянину ОСОБА_1,  1961 року
народження,  мешканцю АДРЕСА_1,  з тих підстав,  що останній перебуває на обліку в
психіатричному кабінеті з приводу психічного розладу та рішенням лікарсько -
консультативної комісії стаціонару Волинської обласної психіатричної лікарні
м.  Луцьк від 28.09.2007 року щодо нього
рекомендовано примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної
психіатричної допомоги у примусовому порядку. Заявник вказує,  що хворий на неодноразові виклики до лікаря
не з'являвся,  у зв'язку із чим остання й
ставить питання про надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку.

У
судовому засіданні заявниця - лікар-психіатр Ковельського МТМО Рибак Т.М.  заяву підтримала та прохає її задовольнити.
Суду пояснила,  що ОСОБА_1,  1961 року народження протягом тривалого часу
страждає на психічне захворювання та з цього приводу перебуває на обліку в
психіатричному кабінеті. Вказала,  що
ОСОБА_1 у періоди загострення проявляє агресивність до оточуючих,  його поведінка є антисоціальною. Періодично
проходить курси лікування в умовах стаціонару на базі Волинської обласної
психіатричної лікарні,  однак,  після лікування - виписується додому,  як і 28.09.2007 року із зобов'язанням
проходити амбулаторне лікування за місцем проживання,  однак на таке лікування не з'являється,  на вимоги лікаря не відповідає,  чим фактично ухиляється від призначеного
комісією лікування. Даними про встановлення над хворим опіки чи піклування та
про особу опікуна (піклувальника) заявниця не володіє.

ОСОБА_1
у судовий розгляд не з'явився,  хоча про
час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку,  про що свідчить письмова розписка в отриманні
поштового відправлення.

Представник
органу опіки та піклування в судовому розгляді заяву визнала та не заперечує
проти її задоволення,  вказала,  що ОСОБА_1 є інвалідом II
- ї групи по психічному захворюванню та йому виплачується пенсія.
Вказала,  ОСОБА_1 недієздатним чи
обмежено дієздатним не визнавався,  опіка
та піклування в установленому законом порядку щодо нього не встановлювались.

Суд,  заслухавши пояснення заявника,  представника органу опіки та піклування та
думку прокурора,  який вважає заяву
підставною та такою,  що підлягає до
задоволення,  вивчивши матеріали справи
та оглянувши медичну картку хворого ОСОБА_1,
- прийшов до висновку,  що заява
підставна та підлягає до задоволення.

Судом
встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1,  1961 року народження,  мешканець АДРЕСА_1,  є інвалідом II групи по
психічному захворюванню,  довічно.

Із
виписки з історії хвороби № 808 та медичної картки хворого також вбачається що
ОСОБА_1 неодноразово лікувався в умовах стаціонару,  зокрема,
був виписаний 19.04.2007 року та в подальшому 21.04.2007 року допустив
агресію та був знову поміщений у психіатричну лікарню із якою був виписаний
28.09.2007 року за умови амбулаторного нагляду психіатром за місцем проживання.

Як
стверджено у судовому засіданні лікарем психіатром та вбачається із висновку
комісії лікарів - психіатрів Ковельського МТМО,
- ОСОБА_1 ухиляється від проходження амбулаторного лікування за місцем
проживання,  а тому щодо нього вирішено
застосувати заходи амбулаторної психіатричної допомоги,  - примусово.

Статтею
12 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено,  що за загальним правилом амбулаторна
психіатрична допомога надається лікарем-психіатром на прохання або за
усвідомленою згодою особи,  однак,  відповідно до ч. 2 вказаної статті ,  -може надаватися без усвідомленої згоди особи
або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого
психічного розладу,  внаслідок чого вона
завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану
у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Причому встановлено,  що амбулаторна психіатрична допомога особі
без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається
лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду на підставі заяви
лікаря-психіатра про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку,  до якої додається
висновок лікаря-психіатра,  який містить
обґрунтування про необхідність надання особі такої допомоги.

На
підставі доказів,  досліджених в ході
судового розгляду встановлено,  що
ОСОБА_1 проявляє агресію щодо оточуючих,
його поведінка є антисуспільною,
у зв'язку із чим неодноразово поміщався до психіатричних лікувальних
закладів на тривалі строки,
-востаннє,  - проходив курс
лікування у Волинській обласній психіатричній лікарні у період з 08.03.2007
року по 19.04.2007року повторно поміщений 21.04-2007 по 28.09.2007 року. При
виписці із стаціонару,  рішенням ЛКК
Волинської обласної психіатричної лікарні,
останньому рекомендовано амбулаторний нагляд психіатра за місцем
проживання,  однак від добровільного
лікування хворий ухиляється та висновком комісії лікарів - психіатрів
Ковельського МТМО щодо нього рекомендовано надання амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку

Таким
чином,  у судовому засіданні знайдено
достатньо доказів тому,  що ОСОБА_1,  1961 року народження,  мешканця АДРЕСА_1 слід надати амбулаторну
психіатричну допомогу в примусовому порядку.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  60,  209,
212,  214-215,  234,
235,  281,  282 ЦПК України,  Закону України «Про психіатричну
допомогу»,  суд,  -

вирішив:

Заяву
лікаря-психіатра Ковельського МТМО Рибак Т.М.
задовольнити повністю. Надати ОСОБА_1,
1961 року народження,  мешканцю
АДРЕСА_1 амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,  встановленого для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений статтею 294 цього
Кодексу,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.