Справа №2-2013/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13
грудня 2007 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в
складі: головуючого - судді Серебрякової Т.В.,

при секретарі
судового засідання - Григоренко О.С. ,

за
участю прокурора Мазуренко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Вознесенську цивільну справу за позовом
Вознесенського міжрайонного прокурора Миколаївської області в інтересах Держави
в особі фінансового управління Вознесенської міської Ради Миколаївської області
доОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування,    -

ВСТАНОВИВ:

В
вересні 2007 р. Вознесенський міжрайонний прокурор Миколаївської області
звернувся до суду в інтересах Держави в особі фінансового управління
Вознесенської міської Ради Миколаївської області з позовом доОСОБА_1 про
стягнення 230 грн. 03 коп.,    які були
витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2
від протиправної поведінки відповідача.

В
позовній заяві зазначено,    що 29 вересня
2004 р. в вечірній
час вАДРЕСА_1,    відповідач
ОСОБА_1,    перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння,    порушуючи
громадський порядок,    проявив явну
неповагу до існуючих правил та норм моралі в суспільстві,    з хуліганських спонукань,    безпідставно вдарив ОСОБА_3декілька разів в
область живота та обличчя,    чим
заподіяв останній легкі тілесні ушкодження,
які спричинили короткочасний розлад здоров'я.

17
грудня 2004 р. відносно ОСОБА_1була порушена кримінальна справа за ознаками
злочину,    передбаченого ч. 1  ст. 296 КК України.

Вироком
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2005 р.
відповідач був визнаний винним у скоєні злочину,    передбаченого ч. 1  ст. 296 КК України і йому призначено
покарання у вигляді одного року обмеження волі та підставі  ст. 75 КК України звільнено від відбування
призначеного покарання з встановленням останньому іспитовий строк випробуванням
1 рік.

Посилаючись
на те,    що потерпіла ОСОБА_3знаходилася
з 30 вересня 2004 р. по 15 жовтня 2004 р. на стаціонарному лікуванні в КУ
„Вознесенська центральна районна лікарня",    яка є бюджетною організацією та
фінансується з місцевого бюджету м.
Вознесенська,    прокурор просив
позов задовольнити,    стягнути з
відповідача ОСОБА_1на користь держави в особі фінансового управління
Вознесенської міської Ради Миколаївської області витрати,    які були витрачені закладом охорони
здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3в сумі 230 грн. 03 коп. та
судові витрати,    пов'язанні з розглядом
справи.

В
судовому засіданні прокурор підтримала вимоги,    викладені в позовній заяві та просила
стягнути з відповідача ОСОБА_1на користь фінансового управління   Вознесенської   міської
Ради   Миколаївської   області
230   грн.

2

03 коп.,    витрачених лікувальним закладом на
лікування потерпілої від злочину,    а
також судові витрати.

Представник
позивача - фінансового управління Вознесенської міської Ради Миколаївської
області,    в судове засідання не
з'явився,    про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
направив до суду заяву,
відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить
розглянути справу у його відсутність.

Відповідач
ОСОБА_1 в
судове засідання не з'явився,    про час
і місце розгляду справи повідомлявся належним чином,    про що свідчать наявні в матеріалах справи
розписки про отримання судових повісток,
про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у
відсутність представника позивача та відповідача,    оскільки в справі є достатньо матеріалів
про права та взаємовідносини сторін.

Вислухавши
прокурора,    дослідивши та оцінивши
матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі
наданих сторонами доказів,    відповідно
до вимог  ст.  11 ЦПК України,    судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Так,    в судовому засіданні встановлено,    що 29 вересня 2004 р. в вечірній час
вАДРЕСА_1,    відповідач ОСОБА_1,    перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння,    порушуючи громадський
порядок,    проявив явну неповагу до
існуючих правил та норм моралі в суспільстві,
з хуліганських спонукань,
безпідставно вдарив

ОСОБА_3декілька
разів в область живота та обличчя,    чим
заподіяв останній легкі тілесні ушкодження,
які спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Вироком
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2005 р.
відповідач ОСОБА_1 був
визнаний винним у скоєні злочину,
передбаченого ч. 1  ст. 296 КК
України та йому призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі,    а на підставі  ст. 75 КК України звільнено від відбування
призначеного покарання з встановленням останньому іспитовий строк випробуванням
1 рік.

Вищезазначене
знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В
зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_3з 30 вересня 2004
р. по 15 жовтня 2004 р. знаходилася на стаціонарному лікуванні у КУ
„Вознесенська центральна районна лікарня". На її лікування,    з врахуванням вартості одного ліжко
-дня,    закладом охорони здоров'я було
витрачено 230 грн. 03 коп. (вартість ліжко - дня х кількість днів перебування
на стаціонарному лікуванні).

Згідно
листа НОМЕР_1 від 04 червня 2007 р.,    КУ „Вознесенська центральна районна
лікарня" є бюджетною установою та фінансується з бюджету м.  Вознесенська.

Відповідно
до вимог  ст. 1206 ЦК України,    особа,
яка вичинила злочин,
зобов'язана відшкодувати витирати закладові охорони здоров'я на
лікування потерпілого від цього злочину,
крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у
стані сильного душевного хвилювання,
що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку
потерпілого.

Якщо
лікування проводилося закладом охорони здоров'я,    що є у державній   власності,      у
власності      Автономної   Республіки
Крим   або

3

територіальної  громади,
кошти   на  відшкодування   витрат
на  лікування зараховуються до
відповідного бюджету (ч.3  ст.  1206 ЦК України).

За таких
обставин,    суд приходить до
висновку,    що відповідач ОСОБА_1
зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування
потерпілої ОСОБА_3,    яка перебувала на
стаціонарному лікування в КУ „Вознесенська центральна районна лікарня" з
30 вересня 2004 р. до 15 жовтня 2004 р. через неправомірні дії
відповідача,    тому заявлені позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню,    а з відповідача на користь держави в особі
фінансового управління Вознесенської міської Ради Миколаївської області
підлягають стягненню витрати на стаціонарне лікування в розмірі 230 грн. 02
коп.

Згідно
ч.5  ст. 81,    ч.3
ст. 88 ЦПК України,    п.30
Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито" від 21 січня 1993
р. з відповідача також підлягають стягненню на користь держави судовий збір в
розмірі 51 грн. 00 коп.

Керуючись  ст.
ст.  10,   11,
209,   212,   213,
214,   215 ЦПК України,    суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов
Вознесенського міжрайонного прокурора Миколаївської області в інтересах Держави
в особі фінансового управління Вознесенської міської Ради Миколаївської області
доОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування задовольнити.

Стягнути
зОСОБА_1 на користь держави в особі фінансового управління Вознесенської
міської Ради Миколаївської області (ІНФОРМАЦІЯ_1) 230 (двісті тридцять) грн. 03
коп. витрат на стаціонарне лікування.

Стягнути
зОСОБА_1 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп. судового збору на користь держави в
особі місцевого бюджету м.  Вознесенська
(ІНФОРМАЦІЯ_2).

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів після проголошення
рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.