Справа№2-5090/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

9 листопада 2007
року    Луцький міськрайонний суд   Волинської області в складі: головуючої-
судді Крупінської С. С. ,  при секретарі
- Давидович А.А.,  з участю позивачів ОСОБА_1.,  ОСОБА_2,  відповідача ОСОБА_3. ,  представника відповідача ОСОБА_4.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3.  про усунення перешкод у вихованні та
спілкуванні з дитиною.

Свій
позов мотивують тим,  що ОСОБА_1.
перебував у шлюбі з ОСОБА_3.  до 12
вересня 2005 року. Від шлюбу у них н ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5. Після розірвання
шлюбу син став проживати з матір'ю - ОСОБА_3.
З того часу у них постійно виникають конфлікти з приводу участі у
вихованні та спілкуванні з неповнолітній ОСОБА_5.  Крім
того,  вказують,  що відповідач налаштовує сина проти
батька,  наговорює на нього,  дозволяє бачитись з дитиною лише через
додаткові матеріальні збагачення,  при
цьому вчасно отримує аліменти на утримання неповнолітньої дитини,  також позивач періодично купує для сина певні
речі,  ласощі та фрукти.

Вважають
що дії відповідача у вчиненні перешкод у спілкуванні з дитиною -ОСОБА_5,
порушують їх права як батька дитини та бабусі. Вжиті ними
заходи по вирішенню питання через органи опіки та піклування не дали бажаного
результату. Просять зобов'язати ОСОБА_3.
не чинити перешкод у спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_5 батькові
ОСОБА_1та бабусі ОСОБА_2,  встановити для
ОСОБА_1. способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною : систематичний
спільний відпочином з сином ОСОБА_5 кожної п'ятниці та неділі,  щороку влітку,  а саме з 01 липня по 20 липня,  а також спільне проведення не менш як
чотирьох годин під час релігійних та державних свят,  таких як Новий рік,  різдво,
Великдень та День народження сина,
встановити для бабусі ОСОБА_2 можливість спілкування з ОСОБА_5 кожного
четверга.

В
судовому засіданні позивачі уточнили свої вимоги,  просили зобов'язати ОСОБА_3.  не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні
з ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  дозволити ОСОБА_1. та ОСОБА_2 брати участь у
вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: щосереди з 17 до 20 години та
щонеділі з 10 до 15 години,  дозволити
ОСОБА_1.проводити спільний відпочинок з ОСОБА_5 щороку в літній період протягом
двох тижнів,  а ОСОБА_2 - протягом одного
тижня,

2

зобов'язати
ОСОБА_3.  не чинити перешкод у побаченні та
відвідуванні ОСОБА_1. та ОСОБА_2 малолітньогоОСОБА_5 у святкові дні,  а саме : Новий рік,  різдво,
Великдень та 24 лютого кожного року.

Відповідач
та її представник ОСОБА_4. в судовому засіданні позов не визнали та суду
пояснили,  що ОСОБА_3.  не бажає,
щоб неповнолітній син спілкувався з батьком та бабусею,  оскільки зустрічі позивачів з дитиною
негативно впливають на малолітнього ОСОБА_5а,  ОСОБА_1. належним чином за дитиною не доглядав та не
піклувався в той час коли дитина перебувала з ним.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Статтею
153 Сімейного кодексу України передбачено,
що мати,  батько та дитини мають
право на безперешкодне спілкування.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3,  шлюб між якими було розірвано рішення
Луцького міськрайонного суду 12 липня 2005 року. (а.с.  6, 7,
8).

З
пояснень сторін вбачається,  що
неповнолітній ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  після розірвання
шлюбу проживає з матір'ю - ОСОБА_3.

Відповідно
до ч.2  ст.  157 Сімейного кодексу України,  той з батьків,  хто проживає окремо від дитини,  зобов'язаний брати участь у її вихованні і
має право на особисте спілкування з нею.

ОСОБА_2
є матір'ю ОСОБА_1,  що стверджується
копіює свідоцтва про народження останнього,
відповідно являється бабусею малолітньогоОСОБА_5.

Статтею
257 Сімейного кодексу України передбачено,
що баба,  дід,  прабаба ,
прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками,  правнуками,
брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи,  з якими проживає дитина,  не мають права перешкоджати у здійсненні
бабою,  дідом,  прабабою,
прадідом своїх прав щодо виховання внуків,  прануків.

Як
пояснили в судовому засіданні позивачі,
відповідач ОСОБА_3.  чинить
перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1. та ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
з приводу чого останні звертались у службу у справах неповнолітніх
Луцької міської ради.

Рішенням
відділу опіки та піклування служби у справах неповнолітніх Луцької міської ради
за № 14 від 01.08.2007 року вирішено дозволити ОСОБА_1брати участь у вихованні
малолітнього синаОСОБА_5 щонеділі з 16 год до 18 год,  ОСОБА_2дозволено брати участь у вихованні
малолітнього онукаОСОБА_5 щосереди з 16 год 15 хв. до 20 год 15 хв. Даним
рішенням зобов'язано ОСОБА_1. та ОСОБА_2 чітко дотримувати визначених годин
побачень та рекомендацій матері дитини - ОСОБА_3,  останню зобов'язано не перешкоджати батькові
та бабусі брати участь у вихованні сина та онука.

Згідно
вимог ч.1  ст.  159 Сімейного кодексу України,  якщо той з батьків,  з ким проживає дитина,  чинить перешкоди тому з батьків,  хто проживає окремо,  у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні,  зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та піклування,  другий із батьків має право звернутись до
суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно
до ч.3  ст.  157 Сімейного кодексу України,  той з батьків,  з ким проживає дитина,  не має права перешкоджати тому з
батьків,  хто проживає окремо,  спілкуватися з дитиною та брати участь у її
вихованні,  якщо таке спілкування не
перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

3

Як
вбачається з досліджених в судовому засіданні характеристик ОСОБА_1. та ОСОБА_2
по місцю роботи характеризуються позитивно,
ОСОБА_1. та обліку у психіатра та в Волинському обласному наркологічному
диспансері не перебуває. Крім того,
останній справно платить аліменти ОСОБА_3.  на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,  що стверджується дослідженими квитанціями.

Таким
чином,  проаналізувавши зібрані та
досліджені по справі докази в їх сукупності,
суд прийшов до висновку,  що слід
зобов'язати ОСОБА_3не чинити перешкод ОСОБА_1та ОСОБА_2 у вихованні та
спілкуванні з ОСОБА_5 та дозволити позивачам брати участь у його вихованні.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 212, 215    ЦПК України,

на підставі  ст.
ст. 153,  157,  158, 159 Сімейного кодексу України,

суд, -

ВИРІШИВ :

Позов
задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_3не чинити перешкод ОСОБА_1та ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з
ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дозволити
ОСОБА_1та ОСОБА_2 брати участь у вихованні малолітньогоОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1:
щосереди з 17 до 20 години та щонеділі з 10 до 15 години.

Дозволити
ОСОБА_1проводити спільний відпочинок з ОСОБА_5 щороку в літній період протягом
двох тижнів,  а ОСОБА_2- протягом одного
тижня.

Зобов'язати
ОСОБА_3не чинити перешкод у побаченні та відвідуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
малолітньогоОСОБА_5 у святкові дні,  а
саме : Новий рік,  різдво,  Великдень та 24 лютого кожного року.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не була
подана у строк,  встановлений  ст.
294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.