Справа
№ 2-178/07
РІШЕННЯ

Іменем     України

10 травня 2007 року                                 Баглійський     районний      суд
м.       Дніпродзержинська

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді                       Каратаєвої
Л.О.

при секретарі                               Попенко
Л.С.

за участю адвокатів        ОСОБА_9,  ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.  Дніпродзержинську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  третя особа без
самостійних позовних вимог приватний нотаріус Дніпродзержинського нотаріального
округу Дербіна Регіна Євгенівна про визнання договору купівлі-продажу житлового
будинку недійсним та зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1про усунення перешкод
у користуванні власністю,  -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,  третя особа без самостійних
позовних вимог приватний нотаріус Дніпродзержинського нотаріального округу
Дербіна Регіна Євгенівна про визнання договору купівлі-продажу житлового
будинку недійсним.  В обґрунтування
позовних вимог посилається на те,  що їй
на праві власності належить АДРЕСА_1Протягом багатьох років вона підтримувала
дружні стосунки з ОСОБА_3 У зв'язку з втратою документів на домоволодіння,  вона звернулася до ОСОБА_3 з проханням
допомогти поновити документи. Остання погодилась. У 1999 р. у 2-й Держнотконторі м.  Дніпродзержинська
удруге вона отримала свідоцтво на право власності,  при цьому розписувалася у документах. У січні
2000 р. вона удруге разом із ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_2 їздила до нотаріуса.
Але вже нічого не підписувала. Мета поїздки їй була невідома.

У 2002 р. їй стало відомо,  що вона
нібито продала будинок. На її запитання ОСОБА_3пообіцяла все уладнати. Весь час
вона мешкала у будинку. У 2004 р. вона звернулася до племінниці,  яка з'ясувала,  що 31.01.2000 р. був оформлений договір
купівлі-продажу будинку та його власником є ОСОБА_2. Вважає що договір був укладений шляхом обману та просить визнати його
недійсним.

В наслідок зазначеного їй було завдано моральної шкоди,  яка полягає у моральних стражданнях в зв'язку
з позбавленням права власності на житловий будинок,  що призвело до погіршення стану здоров'я та
загрози життю. Моральну школу оцінює у 2000 грн.,  які просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги,  та просила їх задовольнити.

Представник позивача позовні вимоги підтримала за означеними вище
обставинами,  позов просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2
позов не визнав та заявив зустрічний позов до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користування власністю,
посилаючись на те,  що угода
купівлі-продажу спірного будинку була укладена за ініціативою ОСОБА_1,  з котрою вони знаходилися у дружніх
стосунках. Вона наполягала саме на укладанні договору купівлі-продажу. Він за
хату сплатив ОСОБА_1 3000 грн. При укладанні договору домовилися,  що ОСОБА_1 залишиться проживати у хаті,  так як у неї немає нікого з рідних,  а також немає іншого житла. Після укладання
договору,  він перевіз у хату до ОСОБА_1 свої
речі,  20 курей. Ремонтував огорожу,  підвал,
курятник,  тобто вів себе,  як власник. У 2005 р. сестра ОСОБА_1 та її
племінниці,  с котрими вона тривалий час
не підтримувала ніяких стосунків,  з
метою заволодіти будинком увійшли у довіру до останньої та підговори ОСОБА_1
звернутися до суду. Замінили замки на хвіртки та перешкоджають користуватися
будинком,  який належить йому на праві
власності. Просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити,  його позов задовольнити. При вирішенні позову
ОСОБА_1,  просив застосувати строк
позовної давності.

Представник відповідача позов ОСОБА_1 не визнала та просила у його задоволенні
відмовити,  позовні вимоги ОСОБА_2а просила задовольнити.

Позивачка та її представник зустрічний позов ОСОБА_2а про усунення перешкод у користування власністю не визнали та просили у його
задоволенні відмовити.

Третя особа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2а про визнання договору купівлі-продажу недійсним -приватний нотаріус Дербіна
Р.Є. позовні вимоги не підтримала,  у
позові просила відмовити,  посилаючись на
те,  що ОСОБА_1 приїздила до неї укладати
договір купівлі-продажу,  вона дуже
ретельно роз'яснювала ОСОБА_1 суть угоди. Казала,  що ОСОБА_1 прийшла з будинком,  тобто господаркою,  а уходить без будинку. Остання була з усім
згодна,  розуміла що відбувається,  угоду підписувала власноруч.

Спір щодо визнання угоди купівлі-продажу будинку недійсним підлягає
вирішенню у відповідності до ЦК України 1963 р.,  так як обставини
мали місце у 2000 р.

Суд вислухавши пояснення позивачки,
відповідача,  їх
представників,  третьої особи,  свідків,
дослідивши матеріали справи,
вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання договору купівлі-продажу

домоволодіння не обґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню. Позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю - обґрунтованими та
такими,  що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні,
АДРЕСА_1належав ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від
13.09.1991 р. № 1-683. З 1973 р. між ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_2а - ОСОБА_3
склалися дружні стосунки,  які
підтримувалися протягом багатьох років,
а саме майже до часу звернення ОСОБА_1 до суду,  тобто до 2005 р. ОСОБА_3протягом декількох
років із своєю сім'єю знімала квартиру у ОСОБА_1. Після того,  як ОСОБА_3отримала своє житло,  стосунки не припинилися. ОСОБА_3відвідувала
ОСОБА_1,  коли була потреба допомагала
їй,  так як остання була похилого
віку,  не мала дітей,  пізніше втратила чоловіка та залишилася
самотньою. Зазначені обставини у судовому засіданні підтвердили як
ОСОБА_1,  так і ОСОБА_3.

Після смерті чоловіка ОСОБА_1,
ОСОБА_4 ,  на початку 2000 р.
остання звернулася до ОСОБА_3 за допомогою у поновленні правовстановлюючих
документів на будинок,  так як вона їх
втратила. ОСОБА_3погодилась допомогти ОСОБА_1. Разом із ОСОБА_1 ОСОБА_3ходила
до БТІ та до нотаріуса,  де отримали
дублікати документів. За документи розписувалася ОСОБА_1. Зазначені обставини
також у судовому засіданні підтвердила як ОСОБА_1,  так і ОСОБА_3.

У подальшому,  як
пояснила ОСОБА_3,  ОСОБА_1,  яка знала,
що батьки ОСОБА_3 похилого віку,
погано себе відчувають,
потребують сторонньої допомоги,  а
мешкають дуже далеко,  у м.
П'ятихатки,  запропонувала ОСОБА_3,  щоб вони переїхали жити до неї у хату,  бо вона не має нікого з близьких,  а з сестрою та її дітьми стосунки не склалися
та вона не бажає залишати їм хату. До часу переїзду батьків ОСОБА_3,  ОСОБА_1 запропонувала зробити на ОСОБА_3
заповіт на хату,  так як вона себе погано
відчувала. ОСОБА_3 погодилась. 10.01.2000 р. ОСОБА_1 склала заповіт,  який був посвідчений державним нотаріусом
2-ої Дніпродзержинської державної нотконтори (а.с. 38). У кінці січня 2000 р.
до ОСОБА_3 приїхав батько,  ОСОБА_2. Вони разом пішли до ОСОБА_1,  де
домовились,  що ОСОБА_2 придбає у неї будинок за 3000 грн.,
при цьому ОСОБА_1 залишиться проживати у будинку.

31.01.2000 р. ОСОБА_3з ОСОБА_2 прийшли до ОСОБА_1,  де ОСОБА_2 залити останній 3000 грн. Розписку за отримані гроші ОСОБА_2 не брав. Після цього,  всі разом пішли
до нотаріуса,  де уклали договір
купівлі-продажу будинку. У договорі власноруч підписалися ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Зазначені обставини підтверджується відповідними підписами у самому договорі та
книзі реєстрації (а.с. 64,  83-84),  достовірність котрих ОСОБА_1 не оспорює та
поясненнями приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального
округу Дербіною Р.Є.,  наданими у судовому
засіданні,  згідно яких вона дуже
ретельно роз'яснювала ОСОБА_1 суть угоди. Остання була з усім згодна,  розуміла що відбувається,  угоду підписувала власноруч.

ОСОБА_1 не заперечує проти того,  що
вона,  ОСОБА_3та ОСОБА_2 ходили до нотаріуса,  де вона підписувала
документи,  але вона вважала,  що підписує поновлені документи на
будинок,  які були втрачені. Зазначені
твердження ОСОБА_1 спростовуються поясненнями самої ОСОБА_1,  згідно яких коли вона була у нотаріуса їй
казали,  що вона до нотаріуса прийшла з
будинком,  а уходить без будинку.
Аналогічні пояснення надала у судовому засіданні нотаріус Дербіна,  що посвідчувала угоду.

Після підписання договору,
03.02.2000 р.
ОСОБА_2 зробив відповідні відмітки у домовій книзі,  про що свідчить штам (а.с. 45). Користуючись
правом власника,  ОСОБА_2 перевіз у АДРЕСА_1своє майно,
курей,  будматеріали. Також ОСОБА_2 відремонтував підвал,  огорожу,  курятник. Сам ОСОБА_2 та його дружина в будинок не вселилися внаслідок поганого стану здоров'я та
необхідність сторонього догляду,  в
зв'язку з чим стали мешкати разом із дочкою ОСОБА_3. Зазначені обставини
підтверджуються довідками про стан здоров'я ОСОБА_2а (а.с. 36, 48-53).

Після укладання угоди ОСОБА_3та ОСОБА_2 продовжували відвідувати ОСОБА_1,
надавати необхідну допомогу,
підтримувати у належному стані будинок,
двір. У будинку знаходилися речі ОСОБА_2а. При цьому ОСОБА_2
мав свої ключі від будинку,  мав можливість у будь-який час зайти у
двір,  будинок. Документи на будинок
також знаходилися у ОСОБА_2а,  що у судовому засіданні
підтвердила ОСОБА_1,  пояснивши,  що документи на хату знаходилися у ОСОБА_3.
Також проти цього не заперечувала ОСОБА_3. Тобто ОСОБА_2 у повному обсягу використовував права власника стосовно користування,  володіння та розпорядження будинком.

У 2005 р. ОСОБА_1 стала заперечувати проти того,  щоб ОСОБА_2 та ОСОБА_3ходили у хату,
пояснивши,  що до неї буде ходить
племінниця ОСОБА_5. Після цього ОСОБА_1 замінила на хвіртки замок та звернулась
до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним.

Суд критично відноситься до пояснень позивачки,  про те що їй було невідомо,  що вона підписала договір купівлі-продажу
будинку та розцінює їх як бажання ввести суд в оману,  оскільки вони спростовуються обставинами
встановленими по справі. Так дії ОСОБА_1 свідчать про те що вона мала намір на
підтримку тривалих стосунків з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та фактично підтримувала ці
стосунки. Про це свідчить цим заповіт,
який склала ОСОБА_1 на ОСОБА_3 від 10.01.2000 р. (а.с.  38) на своє майно,  також заповіт ОСОБА_1 на ОСОБА_3 на
компенсаційні виплати від 20.04.2001 р. (а.с. 39). Також зазначені обставини
підтверджуються наданими у судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_6,  згідно яким вона разом з ОСОБА_3 неодноразово
приходила провідувати ОСОБА_1. Нікого з рідних у ОСОБА_1 вона не бачила. Зі
слів ОСОБА_3 їй відомо,  що вона придбала
у ОСОБА_1 будинок для своїх батьків.

Суд також критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_7,  згідно яким вона під час оформлення субсидій
ОСОБА_1 на газ на 2002-2003 р. з домової книги дізналася,  що будинок проданий. Про це повідомила
ОСОБА_1,  на що остання сказала,  що будинок не продавала. До 2002 р. у домовій книзі не було

відміток,  що будинок проданий. Зазначені твердження
спростовуються наявністю штампа у домовій книзі від 03.02.2000 р. (а.с. 45). У
зв'язку з чим суд вважає їх такими,  що
надані з метою ввести суд в оману.

Також
суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_8 та не приймає їх до уваги
бо вони протирічять самі собі,  а також
поясненням позивачки. Так свідок пояснює,
що він є чоловіком рідної сестри ОСОБА_1. У його жінки є дочка ОСОБА_5.
Вони всі постійно відвідували ОСОБА_1 та відразу дає свідчення що з 1999 р. по
2004 р. вони до ОСОБА_1 не ходили бо у них склалися погані стосунки. Також
пояснює що домова книга весь час знаходилась у ОСОБА_1. Остання стверджує
протилежне,  що книга була у ОСОБА_3.
Проти цих обставин не заперечую сама ОСОБА_3.

Також
суд дає критичну оцінку поясненням ОСОБА_1,
згідно котрих вона не знала,  що
будинок проданий,  дізналась про це у
2002 р. від соціального робітника ОСОБА_7,
протягом всього часу підтримувала добрі стосунки з племінницею ОСОБА_5,  так як вони не відповідають дійсним
обставинам та логічної поведінки людини,
яка раптом дізналася,  що її
будинок без її відома хтось продав. Так,
ОСОБА_1 дізнавшись у 2002 p.,  що їх
будинок проданий до 2005 р. не приймає жодних мір щоб з'ясувати що сталося з
домом,  не звертається за допомогою до
близьких - сестри,  племінниці. Також ані
ОСОБА_1,  ані її сестра або племінниця не
зверталась до органів внутрішніх справ з приводу укладання зазначеної угоди
шляхом обману. Не ставить питання про визнання її підпису на договорі
недійсним.

Всі
обставини у сукупності свідчать про те що ОСОБА_1 дійсно мала намір та укладала
договір купівлі-продажу АДРЕСА_1,
відповідач відносно неї не скоював обману,  в зв'язку з чим суд не вбачає підстав для
задоволення позову відповідно до вимог
ст. 57 ЦК України (1963 p.).

У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним
договору купівлі-продажу будинку,  суд
вважає за необхідне відмовити також і у задоволенні позовних вимог щодо
стягнення моральної шкоди.

Також у
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1 дійсно замінила замок на вхідній двері будинку та калиткиАДРЕСА_1,  що остання підтвердила у судовому засіданні.
Таким чином ОСОБА_2 не має
можливості володіти та користуватися домоволодінням.

Відповідно
до вимог  ст. 317,  ч. 1
ст. 319 ЦК України
(2003 р.) власнику належить право володіння,
користування та розпорядження своїм майном,  яке він здійснює на свій розсуд. Згідно
до  ст. 321 ЦК України (2003
р.) право власності є непорушним.  Ніхто
не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
здісненні.  ст.  391 ЦК
України (2003 р.) встановлено,  що
власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

У
зв'язку із зазначеним,  суд вважає
обґрунтованими вимоги ОСОБА_2а
щодо усунення перешкод у користуванні АДРЕСА_1та зобов'язанні ОСОБА_1
усунути зазначені перешкоди,  а позовні
вимоги такими що підлягають задоволенню.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  6-14, 60,  212-218 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ    :

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2,  третя особа без самостійних позовних вимог
приватний нотаріус Дніпродзержинського нотаріального округу Дербіна Реґіна
Євгенівна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним та
стягненні моральної шкоди - відмовити.

Позовні
вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_1усунути перешкоди у користування ОСОБА_2АДРЕСА_1забезпечивши вільний
доступ у всі приміщення домоволодіння,
надвірні споруди та користуванні земельною ділянкою.

Рішення
може бути оскаржене протягом 10 днів з часу його проголошення шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження з подальшою подачею апеляційної скарги у
20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення рішення.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається Апеляційному суду
Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м.  Дніпродзержинська. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається апелянтом до Апеляційного суду Дніпропетровської
області.