справа №2-2119-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада
2007р. Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді   Оношко І.В.

при
секретарі                          Полосенко
Г.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2,  3-ті особи ОСОБА_3,  ОСОБА_4про визнання права власності на 1/4
частину квартири ,  суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом,
при цьому в судовому засіданні суду пояснив,  що він перебував в зареєстрованому шлюбі з гр.ОСОБА_2
-відповідачкою по справі,  шлюб з якою
був розірваний 23.05.2006р. В період спільного проживання в 2000 році вони
придбали трикімнатну АДРЕСА_1. На придбання цієї квартири у них не вистачало
грошей і він брав в борг у своєї двоюрідної сестри ОСОБА_52800доларів США для придбання
квартири. Оскільки квартиру вони придбали за спільні кошти просить суд поділити
спірну квартиру та визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири.

Відповідачка
та 3-ті особи проти позову заперечували,
при цьому суду пояснили,  що
22.08.2000року вона разом з своїми батьками (3-ті особи по справі) продали
трьохкімнатну квартиру,  що належала їм в
рівних долях. Продаж квартири вчинений за 28700грн. 1.11.2000року відповідачка
разом зі своєю матір"ю ОСОБА_3 придбали АДРЕСА_1за кошти отримані від
продажу вищевказаної квартири в розмірі 19900грн. Крім того,  ОСОБА_3 була придбана ще однокімнатна
квартира в м. Києві за 8500грн. Тобто кошти отримані від продажу квартири є
власністю ОСОБА_2  та ОСОБА_3,  а позивач ніякого відношення до спірної
квартири немає. У зв"язку з чим просять суд відмовити в задоволенні
позову.

Суд,  вислухавши пояснення позивача,  його представника,  представника відповідачки,  3-х осіб,
дослідивши письмові докази по справі,
встановив наступне.

31 січня
1997року позивач ОСОБА_2
зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі ОСОБА_6 ,  яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище
чоловіка. Даний шлюб був розірваний 23 травня 2006року.

Позивач
посилався на те,  що в період шлюбу,  тобто в 2000році вони придбали трьокімнатну
АДРЕСА_1за спільні сімейні кошти.

Згідно
договору купівлі-продажу квартири від 1.11.2000року відповідачка ОСОБА_2та її
мати 3-тя особа по справі ОСОБА_3 купили в рівних частках АДРЕСА_1. Вартість
квартири згідно договору складає 19832грн.75коп.

При
цьому відповідачка та 3-ті особи посилалися на те,  що вони придбали зазначену квартиру за
рахунок коштів від проданої ними квартири по вул. Глушкова. Із наданого
відповідачкою договору купівлі-продажу квартири,  укладеного 22.08.2000року вона,  її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4.,  а також її сестра ОСОБА_7 продали
АДРЕСА_2,  яка належала їм в рівних долях
на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Згідно договору купівлі-продажу
квартири її вартість складала 28633грн.84коп.

При
цьому як вбачається із наданого договору позивач ОСОБА_1  не приймав участі в продажу зазначеної
квартири,  оскільки не був її
співвласником.

Крім
того,  3-тя особа ОСОБА_3 придбала
однокмшатну АДРЕСА_3,  що підтверджується
договором купівлі-продажу квартири від 1.09.2000року. Варість квартири складає
8419грн.69коп.

Тобто
вартість двох придбаних квартир складає 28252грн.44коп.,  а вартість проданої відповідачкою та її
батьками і сестрою АДРЕСА_2складає 28633 грн. 84коп. Тобто в судовому засіданні
знайшли своє підтвердження пояснення представника відповідачки та 3-х осіб про
те,  що спірну квартиру по вул.
Литвиненко-Вольгемут вони придбали за кошти від проданої ними квартири по вул.
Глушкова,  яка належала їм в рівних долях
на праві власності.

У
зв"язку з чим суд не приймає до уваги посилання позивача на розписку,  яку він дав гр.ОСОБА_5. про отримання у неї в
борг 2800доларів США,  які як пояснив позивач він взяв в борг на придбання
спірної квартири. Суд також критично оцінює покази свідка ОСОБА_5. в частині
того,  що позивач брав у неї в борг гроші
на придбання спірної квартири і що вона як брокер,  яка займалася оформленням документів і
підшукувала варіанти покупки квартири,
знає,  про те,  що на придбання квартири по вул.
Литвиненко-Вольгемут у брата з його дружиною не вистачало грошей і що квартиру
вони придбали за спільні кошти.

Згідно
ч.2  ст. 60 Сімейного кодексу України
вважається,  що кожна річ,  набута за час шлюбу,  крім речей індивідуального користування,  є об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно
ч.3  ст. 368 ЦК України
майно,  набуте подружжям за час
шлюбу,  є їхньою спільною сумісною
власністю,  якщо інше не встановлено
догвоором або законом.

Згідно
п.3 ч.1  ст. 57 Сімейного кодексу України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно,  набуте
нею,  ним за час шлюбу,  але за кошти,
які належали їй йому особисто.

В
судовому засіданні достовірно встановлено,
що придбана 1.11.2000року відповідачкою ОСОБА_2  та 3-ю особою ОСОБА_3 АДРЕСА_1за кошти,  які вони отримали 22.08.2000року від продажу
АДРЕСА_2яка належала їм на праві власності,
в той час як позивач будь-якого відношення до даної квартири не
мав,  оскільки не був співвласником
зазначеної квартири.

Враховуючи
докази,  оцінку яким суд дав вище,  суд вважає,
що позовні вимоги є необгрунтованими. У зв"язку з чим суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1щодо поділу квартири та
визнання за ним права власності на 1/4частину АДРЕСА_1

Керуючись
вимогами п.3 ч.1  ст. 57,  ч.2
ст. 60 Сімейного кодексу України,
ч.3  ст. 368 ЦК України,   ст.
ст.  209,  212,
213,  214,  215,
218,  292,  294 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду м.
Києва шляхом подачі до районного суду заяви про його оскарження протягом
10 днів з дня проголошення рішення суду та апеляційної скарги протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.