Справа № 2-75807
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 вересня 2007
року

Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Городецького Д.І.

при секретарі -
Тен І.О.

адвокатів
ОСОБА_1., ОСОБА_2 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третім
особам - ОСОБА_5, Піщанської сільської ради Новомосковського району
Дніпропетровської області, Новомосковської районної державної нотаріальної
контори Дніпропетровської області про визнання недійсним доручення, визнання
недійсними договорів дарування жилого будинку і земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2006
року ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4., третьої особи -
Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про
визнання недійсним доручення, визнання недійсним договору дарування жилого
будинку.

Ухвалою
суду від 04.07.2006 року до участі у справі в якості третьої особи була
залучена Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської
області.

2006
року ОСОБА_3. звернулася до суду з додатковою позовною
заявою до ОСОБА_4, третім
особам - Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської
області, Новомосковської районної державної нотаріальної контори
Дніпропетровської області про визнання недійсним доручення, визнання недійсними
договорів дарування жилого будинку і земельної ділянки.

2007
року до участі у справі в якості третьої особи на боці
відповідачки був залучений ОСОБА_5.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивачка стверджує, що відповідачка
ОСОБА_4. є її дочкою.

На
підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, їй - ОСОБА_3., належав
жилий будинок, розташований по АДРЕСА_1.

Відповідачка
ОСОБА_4. звернулася до неї з проханням оформити договір довічного утримання,
згідно якого, вона мала передати відповідачці належний їй жилий будинок, а та,
в свою чергу, повинна була доглядати її, піклуватися, утримувати до смерті.

Позивачка
посилається на те, що вона довго не наважувалася, але потім, зрозуміла, що не в
змозі себе доглядати, дала згоду на пропозицію відповідачки.

Вона
вважала, що угода буде оформлена в нотаріальній конторі, але відповідачка
повезла її до сільської ради, де їй запропонували підписати доручення. Вона це
доручення не читала, все робилося дуже швидко, підписала доручення, т.я.
думала, що вона доручає оформити договір довічного утримання.

У 2006
році відповідачка ОСОБА_4.
стала поводитися з нею грубо, погрожувала, що відправить її до
психіатричної лікарні.

Позивачка
посилається на те, що незважаючи на її прохання, відповідачка не надавала їй
ніяких документів щодо відчуження жилого будинку. Але коли вона отримала в БТІ
копії документів, ій стало відомо, що доручення було зроблено не на договір
довічного утримання, а на дарування.

Позивачка
ОСОБА_3. посилається в своїй заяві на те, що вона не могла подарувати свій
будинок нікому, тому, що боїться залишитися на старості без даху над головою.
Вона вважає, що і доручення і договір дарування оформлений в результаті обману.

Добровільно
розірвати договір дарування відповідачка не бажає, погрожує продати спірний
будинок і вигнати її з дому, що змусило її звернутися до суду,

В
додатковій позовній заяві позивачка ОСОБА_3. посилається на те, що їй стало
відомо, що згідно доручення і договору дарування, від її імені ОСОБА_5.
подарував відповідачці як жилий будинок, так і земельну ділянку, площею 0,587
га., яка розташована по АДРЕСА_1.

В
зв"язку з вищенаведеним, в позовній заяві ОСОБА_3. просить суд визнати
недійсним доручення, оформлене від її імені в Піщанській сільській раді
Новомосковського району Дніпропетровської області 06.07.2005 року на ім*я
ОСОБА_5, яка надавала останньому право подарувати від її імені жилий будинок і
земельну ділянку площею 0,587 га., які розташовані по АДРЕСА_1, визнати
недійсним договори дарування від 28.07.2005 року, посвідченого Новомосковською
районною державною нотаріальною конторою, згідно якого ОСОБА_5, від її імені,
подарував ОСОБА_4жилий будинок і земельну ділянку площею 0,587 га., які
розташовані по АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в
повному обсязі, посилаються на обставини звернення до суду, викладені в
позовній заяві, просять суд визнати недійсним доручення і договори дарування
земельної ділянки і жилого будинку.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_3. також пояснила, що її дочка ОСОБА_4. звернулася до
неї з проханням «переписати» на неї хату, посилалася на те, що буде доглядати
за нею, проведе в будинок газове опалення. Вони поїхали в сільську раду, вона
не пам*ятає, які документи оформили. Доручення було оформлене на ОСОБА_5.,
співмешканця відповідачки.

Вона залишилася
проживати в будинку, але відповідачка погано до неї ставилася, не пускала в
будинок, била її.

Відповідачка
ОСОБА_4. в судовому
засіданні позов не визнала, показала, що позивачка ОСОБА_3. 1921 р.н. - її
мати. Позивачка проживала сама, була власником жилого будинку і земельної
ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1.

Відповідачка
пояснила, що вона навіщала матір приблизно раз на тиждень, частіше її
провідував син її співмешканця ОСОБА_5.

Вона
ніколи не просила матір переоформити право власності на будинок, але навесні
2005 року ОСОБА_3. через дітей попросила прийти до неї поговорити. Через
декілька днів вона прийшла до позивачки, мати сказала, що має намір подарувати
їй будинок. Ніякої мови про те, що вона повинна за це доглядати позивачку,
годувати, поховати її після смерті, не йшла.

В
зв*язку з тим, що мати має похилий вік, хворє, їй в БТІ порадили оформити
довіреність. В сільській раді с. Піщанка мати оформила довіреність на ім*я
ОСОБА_5. Секретар сільської ради задавала питання ОСОБА_3., що вона хоче
оформити, і вона відповіла, що має намір подарувати будинок. В подальшому, в
липні 2005 року у нотаріуса були укладені договори дарування жилого будинку і
земельної ділянки. Від імені позивачки, за дорученням, діяв ОСОБА_5.

Позивачка
залишилася проживати в будинку, а вона і її співмешканець зробили капітальний
пемонт колодязя, побілили хату, господарські будівлі, ремонтували димохід,
готувалися до зіми. Через деякий час мати стала проклинати її, висловлювала
незадоволення, але чому, не відомо.

Відповідачка
пояснила. що не визнає позов, оскільки все було добровільно, сама мати казала
сусідці, що подарувала хату, і все у її дворі робиться, була задоволена.

Представник
третьої особи - Піщанської сільської ради Новомосковського району
Дніпропетровської області в судове засідання не з*явився, в своїй заяві просить
суд розглянути справу без його участі.

Представник
третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним
чином повідомлений.

Третя
особа на боці відповідача - ОСОБА_5. в судовому засіданні показав, що він
проживає з відповідачкою ОСОБА_4.
однією сім*єю без реєстрації шлюбу з 198 6 року в будинку по АДРЕСА_2.
Будинок належить ОСОБА_4.,
з ними проживає його син - ОСОБА_6. Позивачку знає, т.я. вона є матір*ю
ОСОБА_4.

Його син
- ОСОБА_6., приблизно півроку проживав в жилому будинку, який належав позивачці
ОСОБА_3. Вони допомогали ОСОБА_3., возили їжу, забирали до себе додому, купали,
вона говорила, що її будинок залишиться їм.

ОСОБА_5.
також пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_3. оформила в сільській раді
довіреність на його ім*я на право подарувати будинок і земельну ділянку. Він
особисто не був присутній в сільській раді при оформленні довіреності, їздив на
автомобілі його син ОСОБА_6. Дату він не пам*ятає, влітку, в м. Новомосковську
був оформлений договір дарування.

Вони
постійно допомагали позивачці, от вона і вирішила подарувати дочці будинок.
Йому відомо, що позивачка подала позов, чому вона це зробила, йому не відомо.
Після оформлення договору дарування, він і ОСОБА_4. провели ремонт будинку, побілили все, покрасили, вони
також, хотіли провести газ в будинок.

Свідок
ОСОБА_7. в судовому засіданні показала, що відповідачку ОСОБА_4. знає, т.я.
проживає біля неї в с. Піщанка. Позивачка ОСОБА_3. була жінкою її двоюрідного
брата, який помер. До ОСОБА_3. часто приходила, приблизно навесні 2006 року
вона також була у ОСОБА_3., в будинку була ОСОБА_4. і її нерідний син, вони робили ремонт, білили. ОСОБА_3.
сказала їй, що вона подарила
хату дочці, а та буде її доглядати. Так же їй відомо, що ОСОБА_4. часто возила
матері їжу, доглядала її.

Свідок
ОСОБА_8. в судовому засіданні показала, що позивачку ОСОБА_3. знає дуже давно,
вони сусіди, також вона знайома з ОСОБА_4.,
яка є дочкою позивачки. На протязі всього часу між ОСОБА_3. і ОСОБА_4. дуже погані
стосунки. ОСОБА_4. не поважає
свою матір, дуже рідко провідувала її, не допомагала. Точну дату вона не
пам*ятає, приблизно в 2005 році, вона прийшла до ОСОБА_3., застала її в
розгубленому стані, вона пояснила, що її дочка посадила її у машину і відвезла
в сільську раду, де підписала якісь документи. Що саме підписала ОСОБА_3.. їй
не відомо. ОСОБА_3. ніколи не говорила, що подарує свій будинок дочці.

Свідок
ОСОБА_9, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3. вона знає близько 20 років,
проживає рядом з нею в с. Піщанка. Відповідачку ОСОБА_4. вона знає приблизно 2
роки, їй відомо, що вона є дочкою ОСОБА_3., між ними дуже неприязнені
відносини.

Приблизно
влітку 2005 року вона прийшла до ОСОБА_3., та плакала, пояснила, що приїздила
дочка посадила її в машину, відвезла до сільської ради, де вона щось підписала,
а що саме, вона не пам*ятає. В розмовах ОСОБА_3 говорила, що якщо дочка буде її
доглядати, то все майно залишить сину і дочці.

Свідок
ОСОБА_6. в судовому засіданні показав, що його батько -ОСОБА_5. проживає без
реєстрації щлюбу з ОСОБА_4.
Позивачка ОСОБА_3. є матір*ю ОСОБА_4.

Приблизно
влітку 2005 року він і його дівчина ОСОБА_10. приїхали до ОСОБА_3., щоб
провідати. Вона попросила передати ОСОБА_4,,
щоб та приїхала до неї. Пізніше він, ОСОБА_10 ОСОБА_4. приїхали до
ОСОБА_3., остання сказала, що подарує свій будинок ОСОБА_4., після чого вони
домовилися поїхати в сільську раду, для оформлення договору. Через декілька
днів вони поїхали в сільску раду, що там відбувалося, йому не відомо. Із слів

ОСОБА_4. йому відомо, що ОСОБА_3
подрувала їй свій будинок, була оформлена довіреність на ім*я його
батька. На той час між позивачкою і відповідачкою були нормальні стосунки.
Ніяких розмов про те, що ОСОБА_4.
буде доглядати за ОСОБА_3., а за це. Остання подарує свій будинок, не було.

Свідок
ОСОБА_10. в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні поясненням свідка
ОСОБА_6., доповнила, що вона, ОСОБА_11., ОСОБА_4. після поїздки до сільскої
ради допомогали ОСОБА_3., варили їй їсти, купали, прали.

Свідок ОСОБА_12. в судовому
засіданні показала, що працює секретарем Піщанської сільської ради
Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивачку і відповідачку
знає як мешканців с. Піщанка. Дату вона не пам*ятає, ОСОБА_3. звернулася до неї
з проханням оформити доручення від її імені на ім*я ОСОБА_5., яке дає ому право
подарувати належний їй будинок ОСОБА_4.

ОСОБА_3..
була у неї особисто, їй було роз*яснено і про наслідки договору дарування і
договору довічного утримання, але ОСОБА_3. сказала, що має намір подарувати
будинок своїй дочці. ОСОБА_3. фактично не прислухалася до її слів, наполягала
на своєму. Говорила, що вони і так за нею доглядають, носять їжу, будуть
проводити газ. На момент складання дорчення ОСОБА_3. була жвава, усвідомлювала
значення своїх дій.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали
цивільної справи, приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_3. підлягають
частковому задоволенню, з наступного.

В
судовому засіданні встановлено, що 06.07.2005 року в Піщанській сільській раді
ОСОБА_3. оформила довіреність за № 148, згідно до якої, уповноважила ОСОБА_5
подарувати ОСОБА_4належний
їй жилий будинок і прилеглу до неї земельну ділянку, які розташовані по
АДРЕСА_1, (а.с.17)

28.07.2005
року у Новомосковській районній державній нотаріальній конторі були укладені
догвори дарування, зареєстровані за № 1-1960 і 1-1962, згідно якого ОСОБА_5.,
який діяв на підставі довіреності, від імені ОСОБА_3.. подарував ОСОБА_4земельну ділянку
площею 0,587 га. і жилий будинок, розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.11,1б)

Суд
приходить до переконання, що у позивачки ОСОБА_3. на момент оформлення
довіреності, був намір передати належний їй будинок і земельну ділянку у
власність ОСОБА_4. Про це свідчать пояснення відповідачки ОСОБА_4., третьої
особи ОСОБА_5., свідків ОСОБА_7., ОСОБА_6., ОСОБА_10, ОСОБА_12. і тому, суд вважає,
що в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсною довіреності на ім*я
ОСОБА_5. належить відмовити.

В той же
час, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3. в частині визнання недійсними
договорів дарування земельної ділянки і жилого будинку підлягають задоволенню.

Суд не
виявив факту обмана ОСОБА_3.
(як посилається позивачка в своїй позовній заяві) її дочкою чи іншими особами,
але, згідно ст. 202 ЦК України,
угоди, це дії особи які направлені на виникнення, зміну або припинення прав та
обов*язків. Згідно ст. 203 ЦК
України, волевиявлення учасника угоди повинно бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.

Згідно
ст. 229 ЦК України,
якщо особа, яка уклала угоду, помилилася щодо обставин, які мають істотне
значення, така угода може бути визнана судом недійсною. Істотне значення має
помилка відносно природи угоди, прав і обов*язків сторін.

В
судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_13. до оформлення
договорів дарування, доглядала свою матір - ОСОБА_3. 1921 р.н., яка має похилий
вік.

Третя
особа - ОСОБА_5. пояснював, що він і ОСОБА_4.
допомогали ОСОБА_3., возили їжу, забирали до себе додому, купали. Після
оформлення договору дарування, він і ОСОБА_4.
провели ремонт будинку, побілили все, покрасили, вони також, хотіли
провести газ в будинок.

Свідок
ОСОБА_7. поясняла, що ОСОБА_4.
і її нерідний син робили ремонт, білили будинок. ОСОБА_3. говорила, що вона
подарила хату
дочці, а та буде її доглядати. ОСОБА_4.
часто возила матері їжу, доглядала її.

Свідок
ОСОБА_9, показала, що ОСОБА_3 говорила, якщо дочка буде її доглядати, то вона
все майно залишить їй і сину.

Свідок
ОСОБА_10. в судовому засіданні надала пояснення, що вона, ОСОБА_11., ОСОБА_4. після поїздки до
сільскої ради допомогали ОСОБА_3., варили їй їсти, купали, прали.

Свідок ОСОБА_12. пояснила, що
ОСОБА_3. говорила, що за нею доглядають, носять їжу, будуть проводити газ.

Всі ці
твердження свідків дають суду підставу вважати, що дії ОСОБА_3. не відповідали
її волі, її дії свідчать про те, що ОСОБА_3., фактично, мала намір на укладення
договору довічного утримання, який передбачає перехід права власності на її
майно взамін надання необхідної допомоги, догляду, матеріального забезпечення,
надання житла. Суд вважає, що позивачка, внаслідок похилого віку, юридичної
необізнаності, помилилася щодо обставин угод, які мають істотне значення, в
зв*язку з чим, ці угоди повинні бути визнані недійсними.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.202,229 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Визнати недійсним
договір дарування від 28.07.2005 року, посвідченого Новомосковською районною
державною нотаріальною конторою за № 1-1960, згідно якого ОСОБА_3, від імені
якої діяв за дорученням ОСОБА_5, подарувала ОСОБА_4жилий будинок розташований по АДРЕСА_1

Визнати
недійсним договір дарування від 28.07.2005 року, посвідченого Новомосковською
районною державною нотаріальною конторою за № 1-1962, згідно якого ОСОБА_3, від
імені якої діяв за дорученням ОСОБА_5, подарувала ОСОБА_4земельну ділянку
площею 0,587 га., яка розташована по АДРЕСА_1.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір в розмірі 206,94 грн.

Стягнути
з ОСОБА_4 на
користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 15 грн.

На
рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.