Справа №2-694
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року.                                                                                        місто
Каховка

Каховський міськрайонний суд
Херсонської області.

Склад суду: головуючий суддя -   В.В.Зубік

секретар
судового засідання -       П.М.
Бєлоглазова розглянув у відкритому судовому засіданні,  у приміщенні суду,  у місті Каховка,  Херсонської області,  цивільну справу за позовом:

Садівничого товариства «Дніпро»,
Каховського району до  ОСОБА_1

про     стягнення матеріальної
шкоди,

за участі:   представника позивача       В.В.Середа

відповідача
ОСОБА_1

представника
відповідача                  ОСОБА_2

установив:

Садівниче
товариство «Дніпро»,  Каховського
району,  Херсонської області у своїх
позовних вимогах до ОСОБА_1 просить повернути матеріальні цінності,  що належать товариству,  або сплатити їх вартість у розмірі 12366 грн.

Вимоги
вмотивовані тим,  що відповідач працюючи
головою товариства,  за станом на
01.04.06 р. допустила нестачу матеріальних цінностей,  що рахуються за товариством,  і що відображено в акті перевірки,  на загальну суму 12366 грн.

Товариство
просить зобов'язати відповідача: або повернути належне їм майно,  або сплатити його вартість у розмірі позовних
вимог.

Позовні
вимоги підтримані,  у повному
обсязі,  представником позивача у
судовому засіданні.

Представник
позивача вважає,  що відповідач,  як голова правління товариства,  несе повну матеріальну відповідальність за
нестачу майна що належить товариству.

Відповідач
ОСОБА_1,  та її представник,  з позовними вимогами не погоджуються у
повному обсязі.

Заперечення
вмотивовані тим,  що майно,  на яке вказує позивач,  не передавалось відповідачу,  так як відсутні докази цього. Акт,  на який посилається позивач,  невідомо коли складено і на підставі яких
даних. Частина майна,  як на нестачу
якого вказує позивач,  продано
товариством ще до того як вона приступила до обов'язків голови правління.
Частина майна,  що перерахована в
акті,  наданому позивачем,  перебуває на території товариства в
неналежному стані. Частина майна викрадена сторонніми особами,  про що свідчать висновки органу дізнання.

Для
дослідження суду надано,  окрім позовної
заяви та заперечень відповідача,  також:
акт перевірки товарно - матеріальних цінностей; виписка з уставу садівничого
товариства «Дніпро»; виписки з протоколів товариства; пояснення працівників
товариства; листи на адресу відповідача; виписки з протоколів засідання
правління СТ «Дніпро»;

постанова
про відмову у порушенні кримінальної справи; копії договору про матеріальну
відповідальність; акти прийому - передачі матеріалів по товариству; заявки
товариства та акти ВАТ ЕК «Херсонобленерго»; протоколи перевірки приладів
обліку; акт вартості відсутнього майна; перелік майна товариства.

Вирішуючи
спір судом використано діюче законодавство,  а саме: КЗпП України (глава 9);

постанова
Пленуму Верховного суду України,  від
29.12.92 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,  заподіяної підприємствам,  установам,
організаціям їх працівниками».

Взаємовідносини,  що склались між сторонами,  які призвели до цивільно - правового спору і
встановлені судом.

ОСОБА_1,  виходячи з її пояснень,  приступила до виконання обов'язків голови
правління садівничого товариства «Дніпро»,
Каховського району з 01.09.04 р.

Підтверджень
того,  що відповідач обрана головою
правління товариства,  сторонами не
надано.

Відповідач
не заперечує того що вона фактично виконувала обов'язки голови правління
товариства.

Зборами
уповноважених представників товариства,
від 01.04.06 p.,  обрано головою товариства іншу особу.

У
наданих сторонами документах відсутні дані про те що відповідач звільнена від
обов'язків голови правління товариства.

В
акті,  складеному представниками
товариства і в якому відсутня дата складення,
вказано що при передачі матеріальних цінностей,  які знаходились у підзвітності
відповідача,  встановлено відсутність
майна на загальну вартість 12366 грн.

На
підставі вказаного акту товариство просить зобов'язати відповідача: або
повернути відсутнє майно,  або сплатити
його вартість,  посилаючись на
вимоги  ст. 836 ЦК України.

Дослідивши
надані докази,  пояснення сторін,  суд вважає що позовні вимоги не можуть бути
задоволені.

Стаття
836 ЦК України,  на яку посилається позивач,  регулює правові відносини сторін за договором
позички,  передбаченого  ст.
827 ЦК України,  якого сторони не укладали.

Правовідносини
сторін ґрунтуються на  ст.  ст.
21.130 КЗпП України,  оскільки
відповідач з позивачем перебула у трудових відносинах,  з чим погодився і представник позивача у
судовому засіданні.

Відповідно
до ч. 1,   ст.  130 КЗпП України,  працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду,  заподіяну
організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Позивачем
не надано доказів того,  які саме трудові
обов'язки порушено відповідачем,  що саме
призвело до спричинення шкоди організації.

Частиною
другою  ст.  130 КЗпП України передбачено підстави та
умови матеріальної відповідальності працівників.

Матеріальна
відповідальність настає лише при прямій дійсній шкоді,  лише в межах та порядку ,  передбаченому законодавством,  і за умови,
коли така шкода заподіяна винними протиправними діями працівника.

Випадки
повної матеріальної відповідальності передбачені  ст. 134 КЗпП України,  і розширеному тлумаченню не підлягають.

Підстави
та умови матеріальної відповідальності повинен доказувати позивач,  він же повинен надавати належні докази,  як того вимагають  ст.
ст.  10.27 ЦПК України.

Щодо вимог
закону відносно заподіяння прямої дійсної шкоди підприємству.

Позивачем
не надано доказів,  що з достовірністю
стверджували б його вимоги відносно відсутності конкретного майна,  на яке він вказує у наданому акті.

Твердження
відповідача,  щодо того що частина майна
викрадено сторонніми особами; частина майна реалізована попереднім керівництвом
товариства; і частина майна знаходиться у товаристві не спростовані
представником товариства і підтверджуються наданими доказами.

Із
наданих відповідачем копій накладних вбачається що труби належні товариству
були реалізовані у 2002 - 2003 роках,  ще
до того як відповідач приступила до виконання обов'язків голови правління
товариства.

В
постанові органу дізнання вказано,  що з
території товариства було викрадено,
невідомими особами,  зварювальний
апарат.

Представник
позивача погоджується з тим що частина майна ( а саме: лічильник; кабеля; фільтри - сітки;
трансформатори; електродвигуни),  яке
перераховане в акті нестачі,  знаходиться
на території товариства,  але потребує
додаткових витрат на його ремонт.

Як
пояснює представник позивача у судовому засіданні,  вартість майна,  яку товариство бажає стягнути з
відповідача,  визначено приблизно,  виходячи з ринкової вартості аналогічного
товару,  без урахування його зношеності.
Така оцінка не може вказувати на дійсну шкоду,
враховуючи балансову вартість майна.

При таких
обставинах суд не вважає,  що товариству
завдана пряма та дійсна шкода.

Позивач
не довів що шкода,  на яку він
посилається,  завдана винними
противоправними діями відповідача. Позивачем не надано доказів того які
протиправні дії (бездіяльність) відповідача змогли б призвести до завдання
шкоди ( ст.  130.138 КЗпП України).

Окрім
того позивачем не надано доказів того,
що майно,  на відсутність якого
він посилається,  було передано
відповідачу і рахувалось за ним.
Твердження представника позивача,
що відповідач як голова правління товариства несе відповідальність за
нестачу майна не може бути прийнято до уваги,
оскільки в уставі товариства на таку відповідальність голови правління
не вказано. Додаткових угод,  щодо
матеріальної відповідальності,  з головою
правління не укладалось.

Позивач
вимагає стягнути з відповідача повну вартість відсутнього,  на його думку,  майна належного товариству. Однак позивач не
вказує який випадок,  передбачений  ст. 134 КЗпП України,  дає підстави для застосування до працівника
повної матеріальної відповідальності.

При
встановлених взаємовідносинах сторін не вбачається підстав та умов притягнення
відповідача до матеріальної відповідальності.

Керуючись  ст.
ст. 3,8,13,19,21,22,55,124 Конституції України; на підставі  ст.  ст.  130 - 138 КЗпП України;
10,11,60,61,88,209,212,214,215,218 ЦПК України,

вирішив:

Позов
Садівничого товариства «Дніпро»,
Каховського району до  ОСОБА_1
про     стягнення матеріальної шкоди -
залишити без задоволення повністю.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області,  через Каховський міськрайонний
суд,  Херсонської області,  шляхом подачі в 10 - денний строк,  з дня проголошення рішення,  заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або у порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.