РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04 грудня 2007 року                     справа № 2-2249/07                         м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі

головуючого судді                            Свередюк А.В.

при секретарі                                     Гнатюк К.В.

з участю позивачки                          ОСОБА_1

відповідача                                        ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
розірвання шлюбу, - суд,

встановив:

Позивачка
ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи
тим, що вони з відповідачем одружились 09 лютого 2003 року. Від шлюбу мають
неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне подружнє життя не склалося,
між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні
погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим
вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і не
пов'язані спільним побутом, з серпня 2007 року проживають окремо, шлюб фактично
розпався.

На попередньому
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. позов підтримала в повному об'ємі,
пояснила, що тривалий час з відповідачем не проживають однією сім'єю, шлюб
носить лише формальний характер, примирення неможливе.

Відповідач
ОСОБА_2. на попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному
об'ємі.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.
4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Відповідно до
ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову
не суперечить

2

закону, не
порушує права, свободи
чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст.
130, ч. 4 ст. 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 110, 112 Сімейного
кодексу України, - суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 09 лютого 2003 року відділом РАГСу Нововолинського
міського управління юстиції Волинської області, актовий запис за НОМЕР_1,
розірвати.

При отриманні свідоцтв про
розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1та ОСОБА_2по 8 (вісім) грн. судового збору в
доход держави.

Рішення суду
набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.