Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
жовтня 2007 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі
головуючого судді Висоцької Н.В.,  при
секретарі Фільчаговій Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні з
застосуванням повного фіксування судового розгляду в м.  Семенівка справу за позовом ОСОБА_1 до СПД
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі,  компенсації за невикористану відпустку,  середньомісячного заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача ОСОБА_2
заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористану відпустку,
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,  мотивуючи тим,  що вона перебувала з відповідачем в трудових
відносинах,  працювала продавцем
тютюнових виробів з 23.03.2007 року. 02.08.2007 року,  звільнилась за власним бажанням.  При звільненні їй не була виплачена заробітна
плата за червень та липень 2007 року,  а
також компенсація за невикористану відпустку. Вважає,  що вказана заборгованість по заробітній платі
виникла з вини відповідача у справі,
тому він повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки по день
фактичного розрахунку. Внаслідок дій відповідача в частині затримки виплати
заробітної плати їй завдана значна моральна шкода,  яку оцінює в сумі 1000 гривень. Просить суд
позов задовольнити.

Позивачка
ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та показали,  що позивачка
перебувала з відповідачем в трудових відносинах,  працювала продавцем тютюнових виробів з
23.03.2007 року по 02.08.2007 року,
звільнилась за власним бажанням.
При звільненні не була виплачена заробітна плата за червень та липень
2007 року,  а також компенсація за
невикористану відпустку. Вважає,  що
вказана заборгованість по заробітній платі виникла з вини відповідача у
справі,  тому він повинен виплатити їй
середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Внаслідок дій
відповідача в частині затримки виплати заробітної плати їй завдана значна
моральна шкода,  яку оцінюють в сумі 1000
гривень.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та показав,  що заборгованість виникла з вини позивачки у
справі,  так як вона відмовилась
поставити свій підпис у відомості по видачу заробітної плати. Після звільнення
позивачці відразу була нарахована заробітна плата,  лікарняний та компенсація за невикористану
відпустку. їй неодноразово телефонували додому,
щоб отримала свої кошти,  але вона
не прийшла. 25-27 вересня 2007 року позивачці відправили рекомендовані
листи,  щоб вона отримала гроші. Тому
вважає,  що немає підстав для задоволення
позову.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала,
що вона працює бухгалтером СПД ОСОБА_2. . ОСОБА_1. з 23.03.2007 року по
02.08.2007 року працювала продавцем в магазині «Ескорд». Після звільнення
ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата,
лікарняний та компенсація за невикористану відпустку,  однак вона відмовилась поставити свій підпис
у відомості по видачу заробітної плати,
тому їй власник не видав коштів. Після цього ОСОБА_1 неодноразово
телефонували та відправляли рекомендовані листи,  щоб вона прийшла та отримала гроші,  однак грошей вона не прийшла отримати.
Заробітну плату видає

власник ОСОБА_2.
,  після того як в бухгалтерії працівники
поставлять підписи в відомості на отримання заробітної плати.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала,
що ОСОБА_1. з 23.03.2007 року працювала продавцем в магазині «Ескорд».
Пішла на лікарняний після того,  як в
магазині була виявлена недостача. 14.07.2007 року була створена комісія для
допомоги хворому. Під час перебування на лікарняному ОСОБА_1. заходила до
магазину та не виглядала хворою. ОСОБА_1. не отримала нараховані кошти ,  так як відмовилась поставити підпис у
відомості.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала,
що ОСОБА_1. досить часто перебувала в барі «Магнолія»,  де відпочивала та не виглядала пригніченою та
мала кошти на відпочинок.

Суд,  вислухавши сторони,  представника позивача,  свідків,
вивчивши матеріали справи,  вважає
за необхідне позов задовольнити частково за наступних підстав. По справі
встановлено,  що позивачка перебувала з
відповідачем в трудових відносинах,
працювала продавцем тютюнових виробів з 23.03.2007 року. 02.08.2007
року,  була звільнена за власним
бажанням.  При звільненні позивачці не
було виплачено заробітну плату за червень та липень 2007 року,  а також компенсація за невикористану
відпустку.

Заробітна
плата - це винагорода,  обчислена,  як правило,
у грошовому виразі,  яку за
трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Не виплачена нарахована заробітна плата вчасно є
заборгованістю.

Відповідно
до  ст.
24. Закону України «Про оплату праці»: заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні в строки,
встановлені у колективному договорі,
але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,  що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
У разі,  коли день виплати заробітної
плати збігається з вихідним,  святковим
або неробочим днем,  заробітна плата
виплачується напередодні. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи.
Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі,  питних і розважальних закладах,  за винятком тих випадків,  коли заробітна плата виплачується працюючим у
цих закладах особам.

Як
вбачається з матеріалів справи,  а саме
відомостей про видачу заробітної плати за червень,  липень позивачка не отримала заробітну плату
за вказані місяці,  тому доводи
відповідача та покази свідків в частині,
що позивачка навмисними діями,  а
саме не отриманням заробітної плати та не бажанням поставити підпис 02.08.2007
року створила заборгованість по заробітній платі ,  не знайшли свого підтвердження,  так як власником порушені строки виплати
заробітної плати за вказаний період,
ст.  115 КзпП України
передбачає,  що заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки,  встановлені колективним договором,  але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу,  що не перевищує
шістнадцяти календарних днів,  з наданих
відомостей вбачається,  що заробітна
плата власником виплачувалась один раз на місяць та порушені вимоги  ст.
116 КЗпП України,  а саме при
звільненні працівника виплата всіх сум,
що належать йому від підприємства,
установи,  організації,  провадиться в день звільнення. Якщо працівник
в день звільнення не працював,  то
зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані
суми,  належні працівникові при
звільненні,  власник або уповноважений
ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених
сум.  В разі спору про розмір сум,  належних працівникові при звільненні,  власник або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не

оспорювану ним
суму.

Стаття
117 Цього кодексу передбачає: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого
ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,  зазначені в статті 116 цього Кодексу,  при відсутності спору про їх розмір
підприємство,  установа,  організація повинні виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При
наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в
тому разі,  коли спір вирішено на користь
працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково,  то розмір відшкодування за час затримки
визначає орган,  який виносить рішення по
суті спору.

Докази
надані відповідачем,  а саме надіслання
повідомлень про необхідність отримати належну заробітну плату були надіслану
позивачу 25-27 вересня 2007 року,  в
період розгляду справи в суді,  тобто
власник проявив належну дбайливість після звернення позивача до суду,  таким чином дані дії не виключають вину
власника. Затримка розрахунку з працівником за відсутності спору про розмір
належних працівникові сум тягне обов'язок власника провести розрахунок на
користь працівника виплату середнього заробітку за весь час затримки
розрахунку. Пред'являючи таку вимогу до власника,  працівник не зобов'язаний доводити наявність
будь-яких шкідливих наслідків затримки розрахунку при звільненні. Факт не
проведення розрахунку підтверджується відомостями про отримання заробітної
плати. Відсутність вини власника у судовому засіданні не доведена. Згідно
пояснень відповідача заробітна плата позивачу була б виплачена,  тільки після підписання відомості на
отримання заробітної плати,  з показів
позивача вбачається,  що заробітну плату
їй пропонували отримати в магазині після того,
як вона підпише відомість у бухгалтерії без отримання будь-якого підтвердження
на належні їй суми.

Відповідно
до Закону України «Про фінансовий облік та бухгалтерську звітність»  ст.  1:
відомість на отримання заробітної плати є первинним документом,  а саме документом,  який містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
ст.  9 Закону передбачає: первинні
документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції,  а якщо це неможливо - безпосередньо після її
закінчення. З врахуванням даних положень власник мав можливість оформлення
відомості на отримання заробітної плати після отримання коштів
працівником.  Відповідно вимог ППВСУ від
24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про
оплату праці» п. 6: Задовольняючи вимоги про оплату праці,  суд має навести в рішенні розрахунки,  з яких він виходив при визначенні сум,  що піддягають стягненню. Оскільки справляння
і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника,  суд визначає зазначену суму
без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів,  про що зазначає в резолютивній частині
рішення.

Згідно
«Порядку обчислення середньої заробітної плати»,  затвердженого ПКМ України від 08.02.1995 №
100: середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні
2 календарні місяці роботи,  що передують
події,  з якою пов'язана відповідна
виплата. П. 8 даного порядку передбачає: нарахування виплат,  що обчислюються із середньої заробітної плати
за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на
число робочих днів/годин,  а у
випадках,  передбачених чинним
законодавством,  календарних днів,  які мають бути оплачені за середнім
заробітком.  Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин),  а у
випадках,  передбачених чинним
законодавством,  - на число календарних

днів за цей
період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як
розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги,  вона обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати,
розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту,  на середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується
діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці
згідно з графіком роботи підприємства,
установи,  організації,  встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як
вбачається з наданого табелю обліку робочого часу позивачка за червень місяць
відпрацювала 15 робочих днів,  що не
узгоджується з даними лікарняного листа,
де кількість робочих днів за червень становить 29,  даний лікарняний лист не містить підпису та
печатки власника,  хоча наявний підпис
бухгалтера. При наявності даних суперечностей суд приходить до висновку про
необхідність врахування середньомісячного числа робочих днів встановлених
згідно вимог законодавства.

За таких
умов суд вважає за необхідне задовольнити позов частково,  а саме стягнути нараховану заробітну плату в
сумі 430 гривень 40 копійок за червень місяць та 585 гривень 25 копійок за
липень,  в т.ч. 129 гривень 74 копійки
компенсації за невикористану відпустку. З врахуванням позовних вимог суд
приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 02.08.2007
року по день постановления
рішення. Визначення середнього заробітку: (травень 420, 71 + червень 430,
40) : 40= 21 гривня 28 копійок середньоденний заробіток.

21, 28 х
(серпень 20 + вересень 20 + жовтень 18 ) = 1234 гривні 24 копійки -середній
заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

З
урахуванням досліджених доказів суд приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення вимоги в частині стягнення моральної шкоди на суму 200
гривень,  так як позивачкою надано
доказів завдання моральної шкоди на вказану суму. Обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди виникає за умови,  що
моральні страждання працівника,  або
втрата ним нормальних життєвих зв'язків,
або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали
наслідками порушення законних прав працівника. Дані обставини знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,  так
як невиплата заробітної плати призвела до порушення прав позивача та вимагала
додаткових зусиль для організації його життя в зв'язку з невиплатою належних
коштів.

На
підставі вище викладеного,
керуючись  ст.  ст.
21,  115,  116,
117,  233,  235,
237-1 КЗпП України,  Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів",
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13
«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,  Порядку обчислення середньої заробітної
плати,  затвердженого ПКМ України від
08.02.1995 № 100,   ст.  ст.
1,  9 Закону України «Про
фінансовий облік та бухгалтерську звітність»,
ст.  ст.  10,
60,  210,  215,
221,  367 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до СПД ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі,  компенсації за невикористану відпустку,  середньомісячного заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути
з СПД ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та
компенсацію за невикористану відпустку в суму 1015 (одна тисяча п'ятнадцять)
гривень 65 копійок.

Суд
визначив зазначену суму без утримання податку з доходу фізичних осіб й інших
обов'язкових платежів.

Стягнути
з СПД ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по
день постановления рішення
в сумі 1 234 (одна тисяча двісті тридцять чотири) гривні 24 копійки.

Стягнути
з СПД ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200 (двісті) гривень 00
копійок.

Допустити
негайне виконання виплати заробітної плати в межах платежу за один місяць.

Стягнути
з СПД ОСОБА_2 на користь держави державне мито в сумі 51 (п'ятдесят одна)
гривня 00 копійок.

Стягнути
з СПД ОСОБА_2 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільних справ в сумі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження до Семенівського районного суду Чернігівської
області протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.