Справа № 2-342/07
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м         У к р а ї н и

10
травня 2007 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі

головуючий, суддя                                   Сухоруков А.О.,

при секретарі                                             Ніколайчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
справу за позовною заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпробетон» до ОСОБА_1 про визнання наймача таким, що
втратив право користування жилим приміщенням та його виселення, в порядку заочного розгляду справи,

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2007р. директор ТОВ
«Дніпробетон» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1
про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та
його виселення.

Позовні
вимоги позивачі обґрунтували тим, що ТОВ «Дніпробетон» є
правонаступником всього майна, прав та обов'язків ВАТ «Дніпробетон», ВАТ
Промислово-будівельна компанія «Придніпровський завод», Організації орендарів
«Придніпровський завод», що підтверджується наступним: ВАТ
Промислово-будівельна компанія «Придніпровський завод» (ВАТ ПБК
«Придніпровський завод»), зареєстроване виконкомом Дніпропетровської
міської ради народних депутатів 29.10.1993р. (рег. №7250-АТ),
було створене в результаті перетворення з Організації орендарів
«Придніпровський завод ЖБК», відповідно протоколу 1 від 26.10.1993р. Згідно
Рішення позачергових зборів акціонерів від 10.03.2004р. (Протокол №1-2004р.), ВАТ ПБК «Придніпровський завод» було
переіменовано у Відкрите акціонерне товариство «Дніпробетон» (ВАТ
«Дніпробетон»). ВАТ «Дніпробетон», згідно рішення загальних зборів
акціонерів (Протокол №5-2004 від
02.12.2004р.), було перетворено у Товариство з обмеженою відповідальністю
«Дніпробетон» (ТОВ «Дніпробетон»), державну реєстрацію якого проведено
31.03.2005р., реєстраційний номер 0009804.

На
балансі ТОВ «Дніпробетон», що є правонаступником ВАТ ПБК «Придніпровський
завод», знаходиться об'єкт соціально-культурного призначення: будівля,
обладнання та комунікації гуртожитку, що знаходиться за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул.Карагандинська, 11-а, надалі «Гуртожиток». Зазначений
Гуртожиток належить до державного житлового фонду, який відповідно до вимог
чинного на той час законодавства не увійшов до статутного фонду підприємства в
процесі приватизації та знаходиться на балансі підприємства відповідно до вимог
Положення «Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів
господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі»,
затвердженого спільним Наказом ФДМУ та Мінекономіки України від 19.05.1999р. № 908/68.

Факт
знаходження Гуртожитку на балансі підприємства (Орендного підприємства
«Придніпровський ЖЕК», правонаступником якого є ТОВ «Дніпробетон») станом на
01.07.1993р., тобто на час здійснення приватизації цілісного майнового
комплексу, підтверджується Розділом VІІ
Плану приватизації підприємства, затвердженого Регіональним відділенням ФДМУ у
Дніпропетровській області від 30.01.1993р.

Таким
чином, на балансі ТОВ «Дніпробетон» знаходиться Гуртожиток, в якому
працівникам, а також іншим зацікавленим особам на підставі рішень адміністрації
надаються для проживання кімнати.

У 1994
році до тогочасного керівництва позивача звернувся ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 із
проханням надати йому кімнату у Гуртожитку.

Відповідач
ніколи із позивачем у трудових відносинах не знаходився, але ж згідно з
Рішенням адміністрації позивача ОСОБА_1 була надана для проживання кімната НОМЕР_1, площею 12кв.м, надалі «Жиле приміщення», в
якому він був прописаний з 31.05.1994р., що підтверджується витягом з домової
книги. Зазначене Жиле приміщення ОСОБА_1 повинен був займати один, для вселення
інших осіб заяв не подавав.

З
моменту надання йому Жилого приміщення і до часу подання позовної заяви
відповідач у ньому постійно не проживав, а останні п'ять років взагалі у Жилому
приміщенні не проживав і не з'являвся. На даний час кімната пустує та зачинена,
будь-яких мешканців немає.

Факт
відсутності відповідача у Жилому приміщенні понад п'ять років підтверджується
Актом від 01.09.2006р., складеним мешканцями Гуртожитку.

Поважних
причин, з яких відповідач не проживає у наданому йому Жилому приміщенні він ані
адміністрації Гуртожитку, ані адміністрації позивача не повідомляв, заяв із
проханням зберегти за ним право користування Жилим приміщенням за умов його
відсутності у ньому понад шість місяців не надавав. Фактичне місцезнаходження
відповідача на сьогодні невідоме.

Позивач просив визнати
відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме:
кімнатою НОМЕР_1, площею 12кв.м у гуртожитку,
що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Карагандинська, 11-а, а також
виселити відповідача із жилого приміщення, а саме: кімнати НОМЕР_1, площею 12кв.м у гуртожитку, що знаходиться
за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Карагандинська, 11-а.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач
у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, фактично мешкає за іншою адресою (а.с. 31). У справі є
достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище
обставинами дає судові підстави для застосування положень ч.4 ст.169,
ст.ст.224, 225 ЦПК України. Представник позивача не заперечував проти такого
порядку розгляду справи.

Вислухавши
пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд  вважає що позов підлягає задоволенню за таких
підстав.

Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців.

У судовому засіданні встановлено, що у 1994
році до тогочасного керівництва позивача звернувся відповідач із проханням
надати йому кімнату у Гуртожитку. Відповідач ніколи із Позивачем у трудових
відносинах не знаходився, але ж згідно з Рішенням адміністрації позивача
ОСОБА_1 була надана для проживання кімната НОМЕР_1,
площею 12кв.м, в якій він був прописаний з 31.05.1994р., що підтверджується
витягом з домової книги. Зазначену кімнату ОСОБА_1 повинен був займати один,
для вселення інших осіб заяв не подавав. З моменту надання йому жилого
приміщення і до часу подання позовної заяви відповідач у ньому постійно не
проживав, а останні п'ять років взагалі у жилому приміщенні не проживав і не
з'являвся. На даний час кімната пустує та зачинена, будь-яких мешканців немає.
Факт відсутності відповідача у жилому приміщенні понад п'ять років
підтверджується Актом від 01.09.2006р., складеним мешканцями Гуртожитку. Поважних
причин, з яких відповідач не проживає у наданому йому жилому приміщенні він ані
адміністрації Гуртожитку, ані адміністрації позивача не повідомляв, заяв із
проханням зберегти за ним право користування Жилим приміщенням за умов його
відсутності у ньому понад шість місяців не надавав. Фактичне місцезнаходження
відповідача на сьогодні невідоме.

Ці
обставини підтверджуються поясненнями представника позивача та письмовими
матеріалами справи: випискою із домової книги (а.с.24-25), актом  мешканців будинку від 01.09.2006р. (а.с.27).

Суд вважає, що позов знайшов
підтвердження і відповідача необхідно зобов'язати знятися з реєстрації.

Керуючись ст.71 ЖК України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 169, 208, 130 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,  таким, що втратив
право користування жилим приміщенням, а саме: кімнатою НОМЕР_1,
площею 12кв.м у гуртожитку, що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ,
вул.Карагандинська, 11-а.

Виселити відповідача із жилого
приміщення, а саме: кімнати НОМЕР_1, площею
12кв.м у гуртожитку, що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.
Карагандинська, 11-а.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
(підпис)                А.О. Сухоруков

Згідно з оригіналом.

Суддя                                                      А.О.
Сухоруков