Справа № 2- 5762/2007
ЛУЦЬКИЙ   МІСЬКРАЙОННИЙ    СУД
ВОЛИНСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2007 року           м.Луцьк

Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Бовчалюк
З.А. при секретарі Захаровій Н.А. з участю позивача ОСОБА_1. представника
позивача ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. про стягнення боргу
за договором позики в сумі 4330 доларів США.

Свій позов мотивує тим, що 11 квітня 2005 року позичив відповідачу 4200
доларів США, про що
останній написав розписку і зобов'язався повернути борг в сумі 2000 доларів до
1 січня 2006 року, а 2200 доларів США
до 1 січня 2007 року.

В зазначений в розписці термін, ОСОБА_2.
грошей не повернув і ухиляється від виконання зобов'язання. На неодноразові
звернення з приводу повернення позивачу суми боргу відповідач не реагує.

Просить стягнути з відповідача на його користь 4200 доларів США заборгованості
за договором позики, 130 доларів США
- відсотків за прострочення виконання грошового зобов'язання, а також
судові витрати по справі в сумі 249 гривень.

В судовому засіданні позивач та представник позивача
позовні вимоги зменшили, просили стягнути з відповідача 3700 доларів США заборгованості
за договором позики та понесені судові витрати в сумі 249 гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав
повністю та не заперечував проти стягнення з відповідача суми боргу в розмірі
3700 доларів США та  судових витрат по справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд
приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на
підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що 11 квітня 2005 рокуОСОБА_2 отримав в борг уОСОБА_1
4200 доларів США, зобов'язався
повернути борг в сумі 2000 доларів США
до 1 січня 2006 року, а 2200 доларів США
- до 1 січня 2007 року, про що написав відповідну розписку. ( а.с.5).

Як вбачається з копії розписки від 01 березня 2007 року,
ОСОБА_1отримав відОСОБА_2 500 доларів в рахунок погашення боргу (а.с. 25)

В судовому засіданні встановлено, що до дня звернення
позивача в суд, відповідач не повернув позивачу борг в сумі 3700 доларів США, чим порушив
вимоги ст.1049 Цивільного кодексу України та зобов'язання по вищевказаному
договору.

Статтею 526 ЦК
України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має
бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом.

Відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком
України станом на 2 листопада 2007 року 100 доларів США складають 505
гривень, відповідно 3700 доларів США
становить 18685 гривень, саме ця сума і підлягає стягненню з відповідача в
користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а тому з
відповідача слід стягнути 186 гривень 85 копійок сплаченого судового збору та
30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в
їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до
задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача встановлену в
судовому засіданні суму боргу в розмірі 18685 гривень та 216 гривень 85 копійок
судових витрат.

Керуючись
ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України,
ст.ст..526, 527, 533,625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1суму боргу в розмірі 18685 (
вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят п'ять) гривень

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судові витрати, а саме 186 гривень 85
копійок судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, а всього 216 (двісті шістнадцять) гривень 85
копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської
області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.