Справа №2-204/
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2007 року                                                         Совєтський районний суд

Автономної Республіки Крим

в складі:        головуючого                                       - судді Авраміді Т.С.

при секретарі                                        - Сек А.О.

за участю:     прокурора                                                 - Максимової О.Ю.

позивача                                             - ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.Совєтський Автономної Республіки Крим цивільну справу за позовом прокурора Совєтського району
Автономної Республіки Крим на захист інтересів ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача - Совєтської державної нотаріальної контори Автономної Республіки Крим, про
визнання недійсним свідоцтва про право спадщини за заповітом,

ВСТАНОВИВ?

Прокурор Совєтського району АР Крим на захист інтересів ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Совєтської державної нотаріальної контори
Автономної Республіки Крим, про визнання недійсним
свідоцтва про право спадщини за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Апеляційного суду у м.Феодосія від 17.01.2006
року було задоволено позов прокурора Совєтського району
АРК про визнання недійсним заповіту батька позивачки ОСОБА_3, який було складено 22.01.2000 року працівником сільської ради,
відповідно до якого майно ОСОБА_3 (окрім будинку та
грошових внесків) було заповідано ОСОБА_2 До розгляду спору у суді та вирішення його по суті державним нотаріусом
Совєтської державної нотаріальної контори АРК 13 серпня
2003 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким відповідача на підставі заповіту
визнано спадкоємцем на сертифікат на право власності на
земельну частку (пай) вартістю 86тис.грн. У зв'язку з вищезазначеним ОСОБА_2 не мав права на спадщину, тому що вказане свідоцтво
видано на підставі заповіту, визнаного судом
недійсним. На підставі чого просить визнати недійсним свідоцтво про
право спадщину за заповітом.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені на захист інтересів
ОСОБА_1 позовні вимоги, та просив їх задовольнити,
посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, при цьому пояснив, що відповідач не мав право на спадщину, оскільки заповіт
батька позивача ОСОБА_3, який був складений
працівником сільської ради, згідно із яким майно ОСОБА_3 (окрім будинку та грошових внесків) було заповідано ОСОБА_2, рішенням
Апеляційного суду АРК у м.Феодосія від 17 січня 2006
року визнано недійсним, у зв'язку з чим свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким відповідача на
підставі заповіту визнано спадкоємцем на сертифікат на
право власності на земельну частку (пай) вартістю 86тис. гривень, видане державним нотаріусом Совєтської держнотконтори АРК 13
серпня 2003 року також повинно бути визнано недійсним.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлений на її захист
прокурором позов та просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, представник відповідача - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином,
про що свідчить розписки про

2

одержання судової повістки, про
причину неявки до суду не повідомили. Відповідно до ст.77 ЦПК України сторони зобов'язані повідомляти суд про причини
не явки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки
вважається, що сторони не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Отже відповідач ОСОБА_2 та його представник належним
чином не повідомили суд про неявку у судове засідання.

Враховуючи згоду позивача та прокурора на заочний розгляд справи, судом
постановлена ухвала про заочний розгляд справи
відповідно до положень ст.ст.224,225 ч.1 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету
спора на стороні відповідача - Совєтської
державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіслано на адресу суду заяву, про розгляд справи за
його відсутності, згідно до якої рішення по справі залишає на розсуд суду, що суд відповідно до положень ст.158 ч.2 ЦПК
України з урахуванням обставин справи та думки
учасників процесу, вважає можливим.

Суд дослідивши матеріали, вивчивши обставини справи, встановив, що 09 липня
2003 року державним нотаріусом Совєтської
державної нотаріальної контори АР Крим ОСОБА_2 на підставі заповіту, посвідченого Красногвардійською сільською Радою
Совєтського району АР Крим 22 січня 2000 року і
зареєстрованого в реєстрі за №03, спадкодавцем за яким є ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом НОМЕР_1 і зареєстровано в Єдиному
реєстрі заповітів, спадкових договорів та спадкових справ за №1665.

17 січня 2006 року рішенням Апеляційного суду АР Крим заповіт, який був
складений 22 січня 2000 року у селі
Красногвардійське Совєтського району АР Крим від імені ОСОБА_3, згідно якого
він заповідав жилий дім з надвірними будівлями, що знаходяться АДРЕСА_1
ОСОБА_1, грошові внески з відсотками, які
знаходяться в Ощадбанку 5302/011 в селі Красногвардійське Совєтського району АР Крим на особистому рахунку НОМЕР_2 в рівних частках
ОСОБА_1 і ОСОБА_5, все інше майно, де воно би
не знаходилось, і яке йому буде належить на день смерті ОСОБА_2, визнано недійсним. Зазначене рішення Апеляційного суду АР
Крим у м.Феодосія на час розгляду справи
не змінено та не скасовано і набрало законної сили.

Згідно зі ст.45 ЦПК України, ст.36-1 Закону України "Про
прокуратуру" прокурор має право звертатися до
суду на захист інтересів держави, а також громадян, які у зв'язку з фізичними, психічними недоліками або тяжким матеріальним становищем
самостійно не можуть захистити свої права. Оскільки ОСОБА_1 проживає із
неповнолітньою дитиною, 1991 року народження, яку утримує сама, а також утримує
та піклується про матір, 1929 року народження, яка мешкає в Узбекистані, у зв'язку з чим позивач більшу частину часу
проживає з нею в наслідок чого має тяжке
матеріальне становище та не має відповідної освіти, тому існують підстави для представництва
прокурором її інтересів у суді.

Суд встановив, що спірні правовідносини регулюються відповідно до п.4
"Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного
Кодексу України та ст.ст.4§, 560 ЦК України в редакції 1963 року.

Відповідно до вимог ст.560 ЦК України в редакції 1963 року
спадкоємець має право на одержання свідоцтва про право на спадщину. У
відповідності до вимог законодавства заповіт за своєю суттю є одностороннім правочином, який виражає волю спадкодавця на
випадок його смерті. Згідно до ч.1 ст.48 ЦК України в редакції 1963 року недійсний правочин не
створює тих юридичних наслідків, яких прагли
сторони при здійсненні цього правочину. На підставі викладеного не створює правих наслідків і заповіт, який був складений 22
січня 2000 року у селі Красногвардійське Совєтського
району АР Крим від імені ОСОБА_3, оскільки зазначений заповіт рішенням Апеляційного суду АР Крим у м.Феодосія, яке має
преюдиціальне значення по справі, визнано недійсним, тобто у
відповідності до вищезазначеного відповідач не мав передбаченого ст.560 ЦК України в редакції 1963 року права на отримання
свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим суд
доходить висновку про необхідність визнання спірного свідоцтва про право на спадщину недійсним. Крім того, зазначене
положення кореспондує ст.1301 ЦК України в редакції 2003 року, якою
передбачена можливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину по
заповіту, якщо у судовому порядку недійсним визнано заповіт. У зв'язку із

3

вищезазначеним вимоги прокурора на
захист інтересів ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути
судовий збір на користь держави у сумі 08 гривень 50
копійок, на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 07 гривень 50 копійок.

На підставі викладеного, ст.ст.216,1296,1301 ЦК України, керуючись ст.ст.5,10,14, 57, 88, 208,209,212-215,224,225
ч.1 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом НОМЕР_1,
зареєстроване в Єдиному реєстрі заповітів, спадкових договорів та спадкових
справ за №1665, яке видано 09 липня 2003 року державним нотаріусом Совєтської
державної нотаріальної контори АР Крим ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 08 (вісім) гривень 50 копійок у місцевий бюджет Совєтського району
на р/р 0291, одержувач -місцевий бюджет, Совєтська селищна
рада, код платежу 22090100, Банк: ГУ ДКУ в АРК М.Сімферополь, МФО 824026, , а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 7 (сім) гривень 50 копійок на р/р 0290 одержувач Місцевий бюджет код платежу 22050000, зазначення платежу сплати
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у Совєтському
районному суді Автономної Республіки Крим, МФО 824026 в ГУ ДКУ в.АР Крим М.Сімферополь, .

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
НОМЕР_3) витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 07 (сім) гривень 50 копійок.

Рішення, постановлене при заочному розгляді справи, може бути переглянуте
Совєтським районним судом Автономної Республіки
Крим, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим шляхом подачі апеляційної скарги через
Совєтський районний суд Автономної Республіки
Крим протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, яка
може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. При
цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через Совєтський районний суд АР Крим.

Рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку,
передбаченого для подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, та двадцятиденного строку для подання апеляційної скарги,
який вираховується з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.