Справа №7-166/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 липня
2007 року Центральний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого
-                                                                                     судді
Подзігун Г.В.

при
секретарі                                                                                      Вельдяєвій
Л.М.

за
участю позивачки                                                                          ОСОБА_1

представника
позивачки                                                                    ОСОБА_2

відповідача                                                                                          ОСОБА_3.

представника
відповідачки                                                                ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Миколаєві

цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до

ОСОБА_3про
визнання особи такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1про
визнання права користування жилим приміщенням,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3.,
в якому просить визнати відповідача таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1,  посилаючись
на його не проживання у квартирі з 28.06.2001 року.

ОСОБА_3.
звернувся із зустрічним позовом про визнання права користування жилим
приміщенням.

Ухвалою
судді від 20.03.2007 року обидва позови об'єднані в одне провадження.

У
судовому засіданні позивачка та її представник вимоги первісного позову
підтримали,  посилаючись на відсутність
зв'язку відповідача з квартирою з вказаного вище часу ,  вимоги зустрічного позову не визнали.

Відповідач
та представник відповідача вимоги первісного позову не визнали,  посилаючись на підтримання відповідачем
зв'язку з квартирою та наявність у квартирі його речей,  вимоги зустрічного позову підтримали у
повному обсязі.

Третя
особа КЖЕП „Проспект" до судового засідання свого представника не
направив,  надав суду заяву з проханням
розглянути справу без участі його представника,
заперечень проти позову не надав.

Ухвалою
суду справу розглянуто за відсутності представника третьої особи,  оскільки у справі достатньо даних про права
та взаємини сторін.

Вислухавши
пояснення сторін,  допитавши свідків та
дослідивши наявні у справі докази,  судом
встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як
вбачається із матеріалів справи,  сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.02.1990 року по 10.05.2006 року.

02.08.1991 року
ОСОБА_1 на склад сім'ї із двох осіб,  на
неї та її чоловіка ОСОБА_3.,  виданий
ордер №859 на право зайняття жилого приміщення квартири АДРЕСА_1,  після чого вони були зареєстровані у
вищевказаній квартирі.

Після
припинення шлюбних відносин у червні 2001 року ОСОБА_3. пішов з квартири та
став проживати у своїх батьків. Протягом 2001-2002 року декілька разів він
намагався поновити шлюбні відносини з позивачкою,  у зв'язку з чим періодично проживав у
квартирі. При цьому брав участь у сплаті комунальних платежів.

Вказані
обставини визнала позивачка.

З 2003
року відповідач в квартирі не проживає,
однак зв'язку з квартирою не втрачав,
протягом 2004-2005 року приходив до квартири,  переодягався,
ночував,  однак оскільки позивачка
змінила замки,  доступу до квартири він
не має,  та протягом 2005-2007 років
приходить до квартири коли вдома є позивачка. При цьому між сторонами існувала
домовленість про обмін квартири,  у
зв'язку з чим він звертався до Агентства нерухомості „Юрінформ" та до ТБ
„Підень",  але усі запропоновані
варіанти позивачку не влаштовували. Остаточно питання щодо обміну квартири
сторони домовились вирішити після розірвання шлюбу. Однак,  25.04.2006 року позивачка звернулась до суду
із даним позовом.  Крім того,  у квартирі є його особисті речі та спільне
майно подружжя,  розподіл якого між
сторонами проведений не був.

Вказані
обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_5.,  ОСОБА_6.,  ОСОБА_7.,
ОСОБА_8.,  договором №5/026 від
02.02.2006 року,  який був укладений між
відповідачем та АН „Юрінформ".

Факт зміни
замків підтвердила позивачка та свідок ОСОБА_9.

Факт
знаходження у квартирі особистих речей відповідача підтвердив свідок
ОСОБА_10.  Крім того,  цей факт підтвердила позивачка,  яка змінила свої первісні пояснення та
пояснила,  що дійсно у квартирі є речі
відповідача у кількості шести пакетів та майно,
що придбане сторонами за час знаходження у шлюбі.

Пояснення
позивачки про не проживання відповідача у вказаній квартирі з 28.06.2001
року,  про відсутність його речей у
квартирі та несплату комунальних платежів спростовуються вказаними вище
доказами.

Доводи
позивачки про наявність у відповідача іншого житла,  а саме двохкімнатної квартири АДРЕСА_2
спростовуються поясненнями відповідача та показами свідка ОСОБА_11.,  які суду показали,  що 1/4 частина вказаної квартири була
оформлена на ім'я ОСОБА_3. у зв'язку із отриманням від нього ОСОБА_11. у борг
грошей у розмірі 1000 доларів США
на придбання квартири,  в даній квартирі
відповідач не проживає.

Показам
свідків ОСОБА_12. та ОСОБА_13. суд дає критичну оцінку,  оскільки ОСОБА_12. є рідною сестрою позивачки
та особисто заінтересована у розгляді даної справи,  а згідно показів ОСОБА_13.,  вона буває у спірній квартирі лише два разу
на рік.

Акти про
не проживання суд до уваги не приймає,  оскільки
вони спростовуються вказаними вище доказами.

На
підставі вищевикладеного,  у
відповідності зі  ст.  ст. 71, 72 ЖК України,  суд дійшов висновку,  що відповідач не втратив зв'язку з квартирою
АДРЕСА_1,  в якій знаходяться його речі
та спільне майно,  яке придбане сторонами
у шлюбі,  з 2005 року він не має
можливості проживати в квартирі у зв'язку із перешкодами з боку позивачки у
вигляді зміни замків,  тому у задоволенні
позову необхідно відмовити у зв'язку із безпідставністю.

Зустрічний
позов задоволенню не підлягає,  оскільки
право на вселення до спірної квартири надане ОСОБА_3. рішенням Виконкому
Миколаївської міської ради народних депутатів від 19.07.1991 року,  на підставі якого 02.08.1991 року виданий
ордер на жиле приміщення,  з моменту
реєстрації ОСОБА_3. має право користування вказаною квартирою,  фактів позбавлення його цього права судом не
встановлено,  тому підстав для повторного
визнання за ним права користування жилим приміщенням у судовому порядку не має.

У
відповідності зі  ст.  88 ЦПК України підстави для стягнення судових
витрат відсутні.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  14,  60,
212-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_3про визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням - відмовити.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3до ОСОБА_1про визнання права користування
жилим приміщенням - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене через суд першої інстанції до Апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подачі заяви з надісланням особою,  яка її подає,
копії апеляції до апеляційної інстанції.