№2-274/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 січня
2007 року         Торезький міський суд
Донецької області

в складі:

головуючого-судді                                            Чашіанової
О.М. .

при
секретарі                                                     Кононенко
Л.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Торезі цивільну справу за
позовною

заявою
Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради
«Донелектроавтотранс» до

ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди.
Свої вимоги мотивував тим,  що 10.02.2004
року відбулася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої сталося зіткнення автомобіля «Рута» д/н НОМЕР_1 який належить
на праві власності ОСОБА_2,  з тролейбусом,
який належить позивачу,  за кермом
якого був ОСОБА_1.,  в результаті чого
була завдана шкода власнику автомобіля. Службовим розслідуванням було
встановлено,  що винним у скоєнні ДТП був
водій тролейбуса ОСОБА_1.,  оскільки
причиною сходу токоприймачів стало перевищення швидкості руху водієм.  Власник пошкодженого в результаті ДТП автомобіля
звернувся до нього (позивача) з заявою про добровільне відшкодування
матеріальної шкоди,  яка була завдана
пошкодженням його автомобіля. Висновком автотоварознавчої експертизи сума
матеріальної шкоди склала 520грн.,
вартість проведення експертизи - 180 грн.,  всього 700грн. Наказом по підприємству від
06.04.2006 року №245 вимога ОСОБА_2 була задоволена,  йому було перераховано 700грн. Підприємству
була завдана шкода у сумі 700грн.

Відповідач
перебував у трудових відносинах з позивачем з 27.01.2006 року по 13.03.2006
року,  його середньомісячний заробіток
складав 694, 79грн. На підставі  ст. 130
КЗпП України завдану шкоду підприємству відповідач повинен відшкодувати у
розмірі середнього заробітку. Просив стягнути з нього виплачені 694грн.79коп.
та судові витрати.

Відповідач
в судове засідання не з'явився,  хоча
повідомлений в установленому порядку про місце та час розгляду справи. В суд не
надійшло повідомлення про причини неявки відповідача. В справі достатньо матеріалів
про права та взаємовідносини сторін,
представник позивача просить провести заочний розгляд справи,  тому суд ухвалив на підставі  ст. 244 ЦПК України розглянути справу заочно.

Представник
позивача в судовому засіданні дав пояснення,
аналогічні викладеним у позовній заяві,
позовні вимоги підтримав повністю.

Вислухавши
представника позивача,  дослідивши
матеріали справи,  судом фактично
встановлено,  що відповідач ОСОБА_1
наказом позивача від 24.01.2006 року №108 л
був прийнятий на роботу водієм тролейбуса безстроково (а.с. 8, 10). Згідно
із актом службового розслідування за фактом пошкодження автомобіля «Рута» д/н
НОМЕР_1 у Київському районі встановлено,
що 10.02.2006 року відповідач керував тролейбусом типа ЮМЗ Т2
інвентарний номер 1023; рухаючись по перегону «Вільнюс-П.Поповича» у напряму
«Аеропорт»,  на перехресті «Київський
проспект - П.Поповича» перед трамвайним схрещенням на кривій малого радіусу
допустив схід токоприймачів,  перебив
поперечну розтяжку. При падінні розтяжки був пошкоджений автомобіль
«Рута",  д/н НОМЕР_1,  який рухався у попутному напряму за
тролейбусом №1023; було пошкоджено лобове стекло. Причиною ДТП є перевищення
швидкісного режиму у кривих малого радіусу,
що призвело до сходу токоприймачів та обриву поперечної розтяжки;
порушення п.4.1 ИВТ. У висновках комісії вказано,  що схід токоприймачів відбувся з вини водія
тролейбусу ОСОБА_1.,  який не дотримався
швидкісного режиму у кривій малого радіусу,
що є порушенням п.4.1 ИВТ (а.с. 7). У довідці позивача вказано,  що середній

заробіток
відповідача,  який працював водієм 3
класу,  складав 694грн.79коп. (а.с.
8).Наказом від 13.03.2006 року №428 л
відповідач на підставі його заяви був звільнений за власним бажанням
по  ст. 38 КЗпП України (а.с. 11).

У
тимчасовому реєстраційному талоні вказано,
що автобус пасажирський «Рута» д/н НОМЕР_1 СПВ-17
ЗНГ,  2006 року випуску,  належить ОСОБА_2 (а.с. 13). Згідно із актом
автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 14.02.2006 року вартість
поновленого ремонту автомобіля Рута СПВ-17-ЗНГ,
державний номер НОМЕР_1
пошкодженого у результаті ДТП,  складає 520грн. (а.с. 14-21). За це дослідження від
ОСОБА_2 експертом було прийнято 180грн. (а.с. 5). Позивачем був виданий наказ
від 06 квітня 2006 року №245про виплату ОСОБА_2 у відшкодування шкоди 700грн. (а.с.  12). Платіжним дорученням від 11 травня 2006
року №1414 позивач у відшкодування шкоди перерахував ОСОБА_2 350грн.,  а платіжним дорученням від 15 травня 2006
року №1893 - ще 350грн. (а.с. 6).

Відповідно
до  ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної особи,
а також шкода,  завдана майну
фізичної" особи відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її завдала.

Відповідно
до  ст. 1172 ЦК України юридична особа
відшкодовує шкоду,  завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно
до  ст. 1187 ч.2 ЦК України шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.  При цьому особа
відповідає за завдану шкоду,  якщо,  не доведе,
що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого. В постанові Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. вказано,  що джерелом підвищеної небезпеки є яка-небудь
діяльність,  здійснення якої створює
підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею
людиною.

В даному
випадку джерелом підвищеної небезпеки є тролейбус,  який належав позивачу. Відповідач керував
тролейбусом,  знаходячись у трудових
відносинах з позивачем,  виконуючи
трудові обов'язки,  передбачені трудовим
договором.  Він вчинив неправомірні
дії,  не дотримався швидкісного режиму у
кривій малого радіусу,  що є порушенням
п.4.1 ИВТ,  і завдав ОСОБА_2 матеріальну
шкоду у сумі 700грн. Позивач,  з яким
відповідач перебував у трудових відносинах,
відшкодував шкоду,  завдану
ОСОБА_2 у сумі
700грн.

Відповідно
до  ст.
130, 132 КЗпП України відповідач шкоду,
заподіяну підприємству з його вини при виконанні трудових обов'язків
повинен відшкодувати у розмірі прямої дійсної шкоди,  але більше середнього місячного заробітку.
Тому вимоги позивача у цій частині позову підлягають задоволенню у сумі
694грн.79коп.

Відповідно
до  ст. 79, 81, 88 ЦПК України з
відповідача необхідно на користь позивача стягнути судові витрати: судовий збір
51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі
30грн.

Керуючись  ст. 1166, 1172, 1187 ЦК України,   ст. 130, 132 КЗпП України,   ст. 3, 10, 15, 60, 79, 81,  82, 88, 197,
209, 212, 214, 215, 223, 224 ЦПК України,  суд-

вирішив:

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Комунального комерційного підприємства Донецької міської
ради «Донелектроавтотранс» у відшкодування матеріальної шкоди у сумі
694грн.79коп*.,  судовий збір 51 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі
30грн.,  всього 775грн.79коп.

Заочне
рішення може бути переглянуто Торезьким міським судом за письмовою заявою
відповідача,  яка може бути подана до
суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивач
має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку,  надавши в Апеляційний суд Донецької області
через Торезький міський суд заяву про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Торезький міський суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.