№ 2-29812007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 вересня 2007
року Київський районний суд м. Донецька в складі: головуючої судді Желтобрюх І.Л., при
секретарі Гибало О.О.,

за участі
представника Позивачки адвоката ОСОБА_1.,

представника
Органу опіки та піклування Київської районної у м. Донецьку ради Єфимової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Донецьку справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини:

14 липня
2001 року вона уклала шлюб з Відповідачем, від шлюбу народила сина, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.н. Шлюбні стосунки між ними не склалися, і з вересня 2003 року
сторони не проживають спільно. Протягом перших двох років Відповідач провідував
сина у місці його проживання, тобто в будинку, належному батькам Позивачки, але
останні два роки Відповідач сина не відвідує, участі в його утриманні не бере,
навіть присуджені аліменти не сплачує, його вихованням не займається, під час
телефонних розмов станом його здоров'я та успіхами не цікавиться і навіть з
днем народження не вітає. У травні 2004 року шлюб між сторонами розірвано. 14
Квітня 2007 року Позивачка уклала шлюб з громадянином Російської Федерації ОСОБА_5,
який ставиться до її сина як до рідного, і пропонує їм переїхати до РФ на
постійне місце проживання. Однак Відповідач добровільно не дає згоди на виїзд
дитини на постійне місце проживання за межі України. Вважає відмову Відповідача
необгрунтованою та такою, що порушує права її та її неповнолітньої дитини, та
просить постановити рішення, яким дозволити виїзд дитини за межі України за
відсутності згоди батька.

В
судовому засіданні Позивачка та її представник, адвокат ОСОБА_1., що діяв на
підставі довіреності, підтримали заявлені вимоги з наведених вище підстав,
просили їх задовольнити. Додали, що усі належні умови для проживання й
виховання дитини в РФ створені,
Позивачка підшукала там місце роботи для себе і виховний заклад для сина. Не
заперечували проти зустрічей дитини з Відповідачем та його батьками як на
території РФ, так і на
території України.

Відповідач
у судовому засіданні заявлені вимоги визнав повністю, проти задоволення позову
не заперечував, пояснивши, що у досудовому порядку не давав згоди на виїзд
дитини, оскільки вважав, що це зробить неможливими його зустрічі з сином.

Представник
Органу опіки та піклування Київської районної у м. Донецьку ради Єфимова І.В., що діяла на
підставі довіреності, в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не
заперечувала, надавши суду письмовий висновок про можливість і доцільність дачі
дозволу на виїзд дитини за межі України без дозволу батька.

Допитані
в судовому засіданні ОСОБА_6.,
ОСОБА_7. пояснили, що є бабою та дідом неповнолітньому ОСОБА_4. Вони
заперечують проти дачі дозволу на виїзд дитини за кордон, однак фактично
підтвердили, що правами баби й діда на участь у вихованні та утриманні дитини
вони не користувались, дитину не відвідували, зацікавленості її життям не
проявляли.

Заслухавши
пояснення сторін, допитаних у судовому засіданні свідків, дослідивши і
проаналізувавши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню з наступних
підстав:

У судовому засіданні
встановлено, що 14 липня 2001 року ОСОБА_2. уклала шлюб з ОСОБА_3 (а.с. 12), 14
травня 2004 року шлюб було розірвано (а.с. 18). Від шлюбу сторони мають дитину,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. (а.с. 13). Протоколом засідання ради опіки та
піклування при виконкомі Калінінської районної у місті Донецьку ради від 10
жовтня 2003 року, за ініціативою матері дитини, ОСОБА_2., Відповідачеві,
ОСОБА_3., та його батькам, ОСОБА_6., ОСОБА_7., визначені дні зустрічей з сином
і онуком (а.с. 15). Однак надані їм можливості спілкуватися з ОСОБА_4 за місцем
його проживання ні батько, ні баба з дідом, з 2004 року не використовували, що
підтверджено матеріалами справи (а.с. 16-17,30-32). Аліменти, присуджені на
утримання сина, Відповідач не сплачував (а.с. 24-28). 25 квітня 2007 року
Позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5., громадянином РФ (а.с. 21-22). ОСОБА_2. надала документи про те, що має
намір і можливість працевлаштуватися у м. Москві, що житлово-побутові умови
квартири, в яку має намір оселити сина у РФ, задовільні, дані про заробіток
свого чоловіка та його позитивну характеристику з місця роботи (а.с. 74-79).

Згідно
до висновку органу опіки та піклування Калінінської районної у м. Донецьку
ради, переїзд дитини, з матір'ю, ОСОБА_2., за межі України, в сім'ю ОСОБА_5.,
відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_4, тому вони вважають можливим надати
дозвіл на його виїзд без згоди на це батька дитини.

З огляду
на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2.
обгрунтовані, доведені, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На
підставі викладеного, п. 2 ст. 4 ЗаконуУкраїни «про порядок виїзду та в'їзду в
Україну громадян України», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, -
задовольнити.

Дозволити
виїзд за кордони України неповнолітнього громадянина України ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, за відсутності згоди на це його батька, ОСОБА_3.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання такої заяви.