Справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 вересня 2007 року
Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої      - судді Щабельської І.В.,

при секретарі   -
Серзі Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Диканської селищної ради народних депутатів Полтавської області  та ОСОБА_2 про визнання права
власності на  нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Батько позивачки ОСОБА_1. - ОСОБА_3.. разом із своєю
матір'ю ОСОБА_4. - відповідно до свідоцтва про право власності - кожен мали у
приватній власності по ј частині домоволодіння,  яке розташоване в АДРЕСА_1 та
відповідно до технічного паспорту в цілому складається із житлового будинку
літ. «А - 1», сараїв літ. «В», «Г», «Е», вбиральні літ. «Д», навісу літ. «г» та
огорожі № 1, загальною вартістю 19 922 грн. та постійно проживали в ньому,
власницею Ѕ частини вказаного домоволодіння на той час також була і ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_4.  належну їй
ј частину вказаного домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом успадкував її син
ОСОБА_3. - батько позивачки, який проживав за вище вказаною адресою з
1988 року.

Вказуючи на те, що після смерті
свого батька вона, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом,
стала власницею належної йому Ѕ частини спірного домоволодіння і в даний час у
неї виникла необхідність оформити право власності також і на частину
домоволодіння, яка належала ОСОБА_2., позивачка звернулася з позовом до суду
про визнання права власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні позивачка
свої вимоги підтримала та пояснила, що ОСОБА_2. була  рідною племінницею її нині померлої бабусі
ОСОБА_4., і проживала у вказаному домоволодінні з 1944 року приблизно по 1960
рік. З того часу після виїзду із смт. Диканьки у
вказаному будинку вона більше ніколи не проживала і в даний час місце її перебування
та проживання не відоме. Просила визнати за нею в порядку набувальної давності
право власності на Ѕ частинну, зареєстровану на ОСОБА_2., так як особи, після
смерті яких позивачка одержала спадщину, постійно близько 40 років відкрито
володіли та користувалися вказаним майном, ОСОБА_2. на вказану Ѕ частину не
претендувала на протязі вказаного часу, і не вирішення даного спірного питання
унеможливлює подальше використання та розпорядження вказаним майном.

Представник відповідача, Диканської
селищної ради народних депутатів Полтавської області - в судове засідання не з'явився. До суду надійшов лист, в якому відповідач не заперечував проти
задоволення позовних вимог позивачів та просив справу розглянути у відсутність
представника селищної  ради.

Відповідачка ОСОБА_2. про розгляд
справи у судовому засіданні була повідомлена відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК
України шляхом поміщення оголошення в газеті «Зоря Полтавщини».

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивачки та свідків,
дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

З наявних у справі документів та
пояснень позивачки встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності
на житло  її нині померлі бабуся
ОСОБА_4.  та батько ОСОБА_3. кожен були
власниками ј частини домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 та відповідно до
технічного паспорту в цілому складається із житлового будинку літ. «А - 1»,
сараїв літ. «В», «Г», «Е», вбиральні літ. «Д», навісу літ. «г» та огорожі № 1,
загальною вартістю 19 922 грн. Власницею Ѕ частини вказаного домоволодіння
також була племінниця ОСОБА_4. - ОСОБА_2., яка на протязі тривалого часу не
проживала у вказаному будинку. В зв'язку із цим ОСОБА_4.
добросовісно заволоділа належним останній нерухомим майном, яким постійно та
відкрито користувалася тривалий час до своєї смерті.  Після смерті ОСОБА_4. належну їй ј частину вказаного домоволодіння успадкував її син - батько позивачки по
справі ОСОБА_3., який також на протязі більше ніж 10 років відкрито та постійно
до дня своєї смерті користувався вказаним спірним майном. Після смерті ОСОБА_3.
власницею належного останньому нерухомого майна, а саме - Ѕ частини спірного
домоволодіння, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, стала позивачка.

З пояснень у суді свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_6. вбачається, що, проживаючи в
смт. Диканька Полтавської області з 1960 року по сусідству із домоволодінням
нині померлих ОСОБА_4. та її сина ОСОБА_3, дуже добре знали останніх, про те
племінницю померлої ОСОБА_4. - ОСОБА_2. ніколи не бачили. При цьому свідок
ОСОБА_5. пояснив, що ОСОБА_2. до 1960 року дійсно проживала у вказаному
спірному будинку, однак, виїхавши у 1960 році, більше ніколи туди не
поверталася. Із слів  бабусі позивачки -
нині померлої ОСОБА_4. - йому відомо, що ОСОБА_2. мала усну домовленість з
ОСОБА_4. щодо передачі останній у власність всього житлового будинку по
АДРЕСА_1.

З врахуванням вказаних вище
обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за
позивачкою права власності на Ѕ частину вказаного вище домоволодіння, яка
рахується за ОСОБА_2., в порядку набувальної давності з реєстрацією цього права
в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 344, 392 ЦК
України та ст. ст. 60,  174
ч.4, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на Ѕ частину  домоволодіння, що розташоване в
АДРЕСА_1 та, відповідно до технічного паспорту, в цілому складається із
житлового будинку літ. «А - 1», сараїв літ. «В», «Г», «Е», вбиральні літ. «Д»,
навісу літ. «г» та огорожі № 1, загальною вартістю 19 922 грн., яка рахується
за ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня проголошення
рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання зави про
апеляційне оскарження через Диканський районний суд.

Головуюча: