Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року                                                                                       місто
Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області в складі:

Головуючого
- судді   Сидоренко Ю.В.

при
секретарі                            Осінцевої
Л.А..

розглянувши
у судовому засіданні в м.  Василівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Дніпрорудненської міської ради,  треті особи - ОСОБА_2,  ОСОБА_3про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на житло,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом,  в якому вказала,  що 30 квітня 1999 року вона придбала
двокімнатну АДРЕСА_1Запорізької області. Квартира була придбана у ОСОБА_2,  ОСОБА_3 за результатами біржових торгів,  які були здійснені на Товарній Біржі
«Контакт». На час здійснення угоди усіма сторонами були досягнуті домовленості
з істотних умов договору купівлі-продажу. Відповідачі передали їй у
користування і володіння житлове приміщення,
знялися з реєстрації,  звільнили
жилу площу,  виїхали на постійне
проживання до іншої держави,  а ОСОБА_1
зареєструвалась за місцем проживання у придбаній квартирі,  підписала угоди на користування комунальними
послугами та користування житлом.
Договір купівлі-продажу двокімнатної АДРЕСА_114.05.1999 р. був
зареєстрований в Комунальному підприємстві «Василівське районне бюро технічної
інвентаризації». В жовтні 2006 р. вона виявила,
що втратила документи на придбану нею квартиру. З приводу отримання
дублікату Договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 звернулась до Товарної
біржі «Контакт» у м.  Дніпрорудне
Василівського району,  але нею було
встановлено,  що дана біржа ліквідована.
З метою отримання архівної копії договору купівлі-продажу об'єкту нерухомого
майна,  ОСОБА_1 звернулась до архівного
відділу виконавчого апарату райради,  де
отримала архівну копію зазначеного договору. Тому,  в зв'язку з втратою нею документів,  які засвідчують її право власності на
вищевказану,  вона звернулася до суду.
Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1,  зареєстрований 30.05.1999 року на Товарній
Біржі «Контакт» за № Н-15 та визнати право власності на вказану квартиру.

В
судовому засіданні позивачка позов підтримала,
уточнив свої позовні вимоги,
згідно яких просить визнати договір купівлі-продажу АДРЕСА_1укладений
30.04.1999 р. на товарній біржі «Контакт» - дійсним,  суду пояснила,  що угода не була сторонами нотаріально
посвідчена по причині їх юридичної необізнаності та просить визнати право
власності за нею на вищевказану квартиру.

Представник
відповідача Дніпрорудненської міської ради в судове засідання не з'явився,  надав суду заяву про розгляд справу за їх
відсутністю,  не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

Третя
особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась,  оскільки проживає на території Російської
Федерації,  та відповідно до Мінської
Конвенції «Про надання правової допомоги і правових відносинах по
цивільним,  сімейним і кримінальним
справам» від 07.10.2002 р. їй було вручено судові документи та допитано в
судовому засіданні Лазовським районним судом,
згідно протоколу якого. ОСОБА_2 проти заявлених вимог не заперечує,  позов визнає в повному обсязі,  згодна на розгляд справи за її відсутністю.

Третя
особа - ОСОБА_3в судове
засідання не з'явилась,  оскільки
проживає на території Російської Федерації. Головним управлінням юстиції у
Запорізькій області

повернуто без виконання доручення Василівського
районного суду Запорізької області про вручення судових документів та допит ОСОБА_3 відповідно до
Мінської Конвенції «Про надання правової допомоги і правових відносинах по цивільним,   сімейним і кримінальним справам» від
07.10.2002 р.  в зв'язку з тим,   що вона за викликами до суду не з'явилась.

Вислухавши
пояснення позивача,   давши їм оцінку у
сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи,   суд вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,   що 30 квітня 1999 року
ОСОБА_1придбала двокімнатну АДРЕСА_1. Квартира була придбана згідно з
результатами біржових торгів,   які були
здійсненні на Товарній Біржі «Контакт» та зареєстрований на Товарній Біржі
«Контакт» в Журналі реєстрації правочинів 30 квітня 1999 р. за № Н-15. На
підставі свідоцтва про переміну прізвища та імені,   виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області
від 14.09.2004 p.,   позивачка
змінила своє прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1»,
а ім'я «ОСОБА_1» - на «ОСОБА_1»,
(а.с.   12). Згідно договору
купівлі-продажу квартира належала ОСОБА_2. та ОСОБА_3 в розмірі по 1/3 частини
квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло,   видане трестом «Запоріжрудбуд» 20.04.1994 р.
та ОСОБА_3на підставі договору дарування,
посвідченого Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою
Запорізької області від 02.07.1996 р. № 2-107. (а.с.  7-9). На час укладення угоди усіма сторонами
були досягнуті домовленості з істотних умов договору купівлі-продажу. Треті
особи по справі передали позивачці у користування і володіння житлове
приміщення,   знялися з реєстрації,   звільнили жилу площу,   що ОСОБА_2 не заперечується та
підтверджується архівною копією договору купівлі-продажу від 30.04.1999 р.
(а.с.  7-9). Позивачка зареєструвалась за
місцем проживання у придбаній мною квартирі,
що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 147 від 01.11.06 р.(а.с.   11). Вищевказаний договір купівлі-продажу
нерухомості зареєстрований Василівським БТІ 14.05.1999 р.,   про що був здійснений реєстраційний надпис
(а.с.   13)

В жовтні
2006 р. позивачкою були втрачені документи на придбану АДРЕСА_1 З приводу
отримання дублікату Договору купівлі-продажу квартири позивачка звернулася до
Товарної біржі «Контакт» у м.
Дніпрорудне. Згідно довідки Василівської районної ради вбачається,   що Товарна Біржа «Контакт» (юридична адреса:
м.   Дніпрорудне вул.   Комсомольська,   15) ліквідована у жовтні 2002 року
(а.с.   16). З метою отримання архівної
копії договору купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна,   ОСОБА_1 звернулась до архівного відділу
виконавчого комітету Василівської районної ради Запорізької області,   де отримала архівну копію зазначеного
договору (а.с.  8). Тому,   в зв'язку з втратою документів,   які засвідчують право власності на нерухоме
майно,   позивачка звернулася до суду з
позовом про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання право
власності на АДРЕСА_1

Вирішуючи
спір,   суд керується положенням
Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року,
оскільки спірні відносини виникли до набрання чинності новим ЦК України.

Згідно
вимог   ст.   227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого
будинку повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно
до вимог   ст.  47 ЦК
України (в редакції 1963 р.) нотаріальне посвідчення угод є обов'язковим у
випадках,   встановлених законом.   Недотримання в даних випадках нотаріального
оформлення тягне за собою недійсність угоди. Разом з тим,   ч.2
ст.  47 ЦК України
передбачає,   що якщо одна із сторін
повністю або частково виконала угоду,
яка потребує нотаріального посвідчення,
а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди,   суд вправі на вимогу сторони,   яка виконала угоду визнати дану угоду
дійсною. В такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно
у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено,   що з підстав недодержання нотаріальної форми
визнаються недійсними тільки угоди,   які
відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному
посвідченню,   зокрема,   договори довічного утримання,   застави,
купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах),   міни або дарування жилого будинку (квартири)
чи  його (її) частини.  Якщо така угода    виконана
повністю    або

частково однією
з сторін,  а друга сторона ухиляється від
її нотаріального оформлення,  суд на
підставі ч.2  ст. 47 ЦК за вимогою
сторони,  яка виконала угоду. її
правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило
не може бути застосовано,  якщо сторонами
не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в
наявності передбачені законом обмеження.

На
підставі викладеного,  суд приходить до
висновку,  що позовні вимоги
законні,  обґрунтовані та підлягають
задоволенню,  оскільки спірний договір
купівлі-продажу АДРЕСА_1,  який був
укладений 30.04.1999 року між ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у
письмовій формі та зареєстрований на Товарній Біржі «Контакт». Дана спірна угода
не була нотаріально посвідчена сторонами по причині їх юридичної необізнаності.
Сторони договору купівлі-продажу - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ОСОБА_1
досягли спільної згоди стосовно всіх істотних умов укладеного договору. Даний
договір виконаний у повному обсязі обома сторонами,  передбачених законом обмежень для укладання
даної угоди в наявності не було,
протизаконних умов укладений договір не містить,  ніяких заперечень щодо суттєвих умов договору
та претензій майнового чи матеріального характеру сторони один до одного не
мають.

Відповідно
до  ст.
392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право власності.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  15
Закону України «Про власність»,   ст.  47 ЦК
України (в редакції 1963 року),  п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року
ст.  392 ЦК України (в
редакції 2003 p.),   ст.  ст.  7,
10, 1 1.60.209, 212-215,  218 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати
договір купівлі-продажу АДРЕСА_1укладений 30.04.1999 р. на товарній біржі
«Контакт» між ОСОБА_1та ОСОБА_2,
ОСОБА_3-дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на АДРЕСА_1на підставі договору купівлі-продажу,  зареєстрованого 30 квітня 1999 року на
Товарній Біржі «Контакт» за № Н-15.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги,  рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.