справа №ц-2-2691/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

25
червня 2007року                                                                    м.  Миколаїв

Центральний
районний суд м.  Миколаєва у складі,  головуючого - судді - Ямкової О.О.,  при секретарі - Петровський О.С. ,  за участю представників позивача - ОСОБА_1. ,
ОСОБА_2,  відповідача - ОСОБА_3. ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м.  Миколаєві цивільну справу
за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_3про зобов'язання знести самовільну будівлю і
стягнення компенсації моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4.
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3.,  у якому просив зобов'язати відповідача знести самочинно
збудовану нею прибудову поАДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь
компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000грн..

Позивач до
судового засідання не з'явився,  направив
своїх представників.

У
судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали,  посилаючись на обставини,  викладені у позові та додатково
пояснили,  що позивач своєї згоди,  як співвласник домоволодіння та земельної
ділянки згоди на будівництво спірної прибудови не надавав,  й зведена позивачем будівля порушує його
права і причиняє моральні страждання.

Відповідач
вимоги позову не визнала та пояснила,  що
в 2003році вона отримала дозвіл адміністрації Центрального району виконкому
Миколаївської міської ради на будівництво житлової прибудови розміром 4, 78x9,
74м.  по АДРЕСА_1 й дана житлова
прибудова 1.09.2006року введена в експлуатацію,
у зв'язку з чим не є самовільною будівлею. Крім цього,  вона змушена була збудувати житлову прибудову
у зв'язку з самочинним будівництвом позивача своєї житлової прибудови таким
чином,  що вона примикає до стін її
частини житлового будинку,  в результаті
чого водостік було виведено по стіні її будинку,  що призвело до погіршення технічного стану в
цій частині будинку,  тому при визначенні
порядку користування земельною ділянкою експертом розроблено такий
варіант,  яким передбачена згода позивача
на будівництво спірної житлової прибудови.

Третя
особа у судове засідання не з'явилася,
про дату розгляду справи повідомлена,
про бажання прийняти участь у справі не заявила. Ухвалою суду справа
розглянута за відсутністю позивача і третій особи

Вислухавши
пояснення сторін,  вивчивши доводи
позову,  матеріали справи,  судом встановлені наступні факти та відповідні
ним правовідносини.

Як
вбачається із матеріалів справи,  до
квітня 2007року ОСОБА_4. належала на праві власності 22/100 частини,  ОСОБА_3.
36/100 частин,  а ОСОБА_5.  42/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1. Також
ОСОБА_4.,  ОСОБА_3. і ОСОБА_5.  до цього часу належало на праві спільної
сумісної власності земельна ділянка,
площею 0, 0913 гектари для обслуговування індивідуального житлового
будинку та господарських споруд за вказаною адресою.

Рішенням
місцевого суду Центрального району м.
Миколаєва від 15.04.2003року визначено порядок користування земельною
ділянкою поАДРЕСА_1,  відповідно до якого
ОСОБА_3.  виділено у користування
земельну ділянку площею 297кв.м. ,  в
користування ОСОБА_4. площею 357кв.м. ,
та в користування ОСОБА_5.  -
площею 346кв.м. .

Як
пояснила відповідач,  що підтверджено
також висновком експерта будівельно-технічної експертизи MB
Одеського НІІСЕ №2368,  4627/21від
27.09.2002року,  на момент постановлення
вищезазначеного рішення суду мало місце самочинно збудована позивачем житлова
прибудова літ. "А2-1",  яка
була предметом спору між сторонами й з приводу якої виникали постійні
конфлікти,  й при визначенні порядку
користування земельною ділянкою,  що
належить сторонам на праві спільної власності сторони домовилися,  що вікно в самочинній прибудові позивача
"А2-1",  що виходить на
АДРЕСА_1буде закладено та в майбутньому до цієї стіни ОСОБА_3. буде прибудована
будівля,  межа

ділянки
останньої буде розташована на відстані їм від самочинної будівлі ОСОБА_4. замість
передбачених нормами 2м. ,  по цієї межі
не буде зводитися глуха огорожа.

У
зв'язку з наявністю такої домовленості сторін,
відповідач ОСОБА_3.  звернулася до адміністрації Центрального району виконкому
Миколаївської міської ради й остання розпорядженням №780-р від 21.10.2003року
відповідачу надано дозвіл на будівництво житлової прибудови розміром 4, 78x9,
74м.  поАДРЕСА_1.

Розпорядженням
адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради №627-р
від 1.09.2006року затверджено акт державної технічної комісії про готовність
житлової прибудови житловою площею 16, 3кв.м. ,
загальною площею 36, 4кв.м.
поАДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3.  й за
останньою було зареєстровано право власності на вказану житлову прибудову в КП
ММБТІ. Після чого,  на підставі рішень
Центрального райсуду м.  Миколаєва від
Т5.12.2006року і 4.05.2007року і рішення виконкому Миколаївської міської ради
№895 від 27.04.2007року,  належна на
праві власності відповідачу земельна ділянка і побудовані на неї житлові та
допоміжні споруди були виділені в окрему адресу: АДРЕСА_1.

Також на
підставі вищезазначеної домовленості сторін та відповідно до рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 15.01.2007року за позивачем ОСОБА_4. було визнано право власності на ряд
самочинних будівель,  в тому числі на
житлову прибудову літ. "А1",
розмірами (4, 78х13, 43)+(3, 19х4, 0)м. ,  загальною площею 64, 1 кв.м. ,  житловою площею 31, 2кв.м.

Таким
чином,  на підставі викладеного,  у відповідності зі  ст.  4
Закону України «Про власність» ,
ст.   ст.  23,  319,  321,
373,  375,  376,
386,  1167 ЦК України,  суд дійшов висновку,  що правових підстав для зобов'язання
відповідача знести житлову прибудову житловою площею 16, 3кв.м. ,  загальною площею 36, 4кв.м. ,  яка розташована по АДРЕСА_1 та належна їй на праві
власності немає,  оскільки мала місце
домовленість між сторонами про її будівництво при деяких відступленнях від норм
та правил стосовно відстані від житлової прибудови позивача,  яка ні на момент початку будівництва,  ні на момент її спорудження не була
самочинною будівлею. Відповідачем належним чином оформлено право власності на
спірну житлову прибудову розпорядженням відповідного органу,  яке ніким не оспорено на дійсний момент й
зареєстровано в КП ММБТІ. Відсутні правові підстави й у задоволенні позовних
вимог про відшкодування моральної шкоди,
оскільки дії відповідача по спорудженню належної її на праві власності
будівлі є правомірними й немає причинного зв'язку між ними та перенесеними
позивачем моральними стражданнями. Тому у задоволенні позову слід відмовити. Що
стосується оспорювання наявності домовленості між сторонами з боку
представників позивача,  то воно
суперечить наданим та дослідженим у судовому засіданні доказам.

У
відповідності зі  ст.   ст.
81,  88 ЦПК України судові витрати
сплачені при подачі позову. Витрати на надання правової допомоги позивачу також
не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись  ст.
ст.  14,  209, 212-215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_4до ОСОБА_3про зобов'язання знести самовільну будівлю
і стягнення компенсації моральної шкоди - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подачі заяви з надісланням особою,  яка її подає,
копії апеляції до апеляційної інстанції.