Справа №2-397407р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
жовтня 2007 р.
Святошинський районний суд м.
Києва в складі:

головуючої
- судді:                                                                  Т.О.Величко,

при
секретарі:                                                                            І.М.
Коробій,

розглянувши у
відкритому попередньому  судовому
засіданні в м.  Києві

цивільну справу
за позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про

розірвання
шлюбу,  суд,  -

ВСТАНОВИВ:

Сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 1994 р.

Від
шлюбу сторони мають неповнолітнього дочку - ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.

Позивачка
просить суд розірвати шлюб з відповідачем,
посилаючись на те,  що вони з
відповідачем різні люди за характером,  у
них різні погляди на проблеми сім»ї,
побуту та ведення господарства. З липня 2002 року вони з відповідачем
проживають окремо,  спільного
господарства не ведуть,  сімейно-шлюбних
стосунків не підтримують. їх шлюб існує формально і його необхідно розірвати.

У
попередньому судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги та
просила їх задовольнити,  посилаючись при
цьому на обставини справи викладені в позовній заяві,  а також додатково пояснювала,  що коли вони з відповідачем проживали
разом,  то у сім»ї були постійні сварки,  тому вони вирішити разом не проживати.

Відповідач
письмових заперечень проти позову не надав. У попередньому судовому засіданні
позов визнав. Проти заявлених позовних вимог не заперечував,  повідомив,
що вони залишилися з позивачкою друзями та виховують свою доньку.

Відповідно
до   ч.3
ст. 105 СК України,  шлюб
припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі
рішення суду.

Згідно
до ч.2  ст. 112 СК України,  суд,
постановляє рішення про розірвання шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

На
підставі зазначеного,  аналізуючи зібрані
по справі докази в їх сукупності,  та
надані сторонами пояснення по справі,  за
своїм внутрішнім переконанням,  що
ґрунтується на всебічному,  повному,  об»єктивному та безпосередньому досліджені
наявних у справі доказів,  враховуючи
те,  що в судовому засіданні достовірно
встановлено,  що позивач від позову не
відмовляється,  відповідач позов
визнав,  що подальше спільне життя
подружжя та збереження сім»ї не можливе,
а тому позов підлягає задоволенню,
сторони фактично з 2002 року не живуть разом,  не ведуть спільного господарства,  не підтримують шлюбних стосунків,  позивачка наполягає на розірванні шлюбу
посилаючись на те,  що подальше спільне
проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливе.

Керуючись  ст.  ст.
104,  105,  ПО,
112 Сімейного Кодексу України,
ст.  ст. 10,  11,
60, 61,  130, 174,  212-215 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 16 грудня 1994 р. у відділі
реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м.  Києва між ОСОБА_2та ОСОБА_1,  про що є актовий запис № 1203 - РОЗІРВАТИ.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути на користь
держави з ОСОБА_2. 17 (сімнадцять ) грн.,
ОСОБА_1. від сплати державного мита звільнити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м.
Києва через Святошинський районний суд м.  Києва,
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня його проголошення,  та
подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження рішення.