Справа №2-5291/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06
листопада 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при
секретарі                       Тростянчук
Т.В.,

з участю
позивача - ОСОБА_1.,  представника
Луцької міської ради - Демчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Луцької міської ради,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визначення частки у спільному майні та визнання права
власності на спадкове майно,  -

встановив:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до Луцької міської ради,  ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. про визначення частки у спільному майні,  а саме у квартирі за АДРЕСА_1,  яка належить ОСОБА_4,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2та ОСОБА_3на праві спільної сумісної власності. Позивач
зазначила,  що оскільки ОСОБА_4,  один із співвласників вказаного житла,  помер ІНФОРМАЦІЯ_1.,  то на його 1/4 частку в квартирі відкрилась
спадщина. Спадкоємцями спадкового майна за законом є позивач ОСОБА_1.,  та відповідачі ОСОБА_2.,  ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_4. відповідачі
ОСОБА_2.,  ОСОБА_3. до нотаріальної
контори не подали заяву про прийняття спадщини,
не прийняли та на неї не претендують. Позивач ОСОБА_1. фактично прийняла
спадщину шляхом спільного постійного проживання з померлим на час відкриття
спадщини та подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак
оформити свої спадкові права позивач не може,
оскільки не визначені частки співвласників квартири. Просила визнати,  що співвласникам квартири за АДРЕСА_1,  кожному зокрема,  на праві приватної власності належить
ідеальна частка в розмірі 1/4 частини квартири та визнати за ОСОБА_1. право
власності на спадкове майно,  яке
відкрилось після смерті ОСОБА_4.,  а саме: на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримала позовні вимоги з підстав
зазначених в позові додатково пояснила,
що в нотаріальній конторі відмовили видавати свідоцтво про право на
спадщину що лишилось після смерті ОСОБА_4.,
оскільки формально невизначені частки в квартирі. При житті спадкодавця
ніколи не виникало спору,  щодо часток
квартири,  що є спільній сумісній
власності. Позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Представник
Луцької міської ради Демчук В.В.
в судовому засіданні пояснила,  що не
має заперечень щодо задоволення позовних вимог,
якщо у співвласників квартири не виникало ніякого спору.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши документи
справи,  суд прийшов до висновку про
підставність заявленого позову.

Судом
встановлено,  що квартира за АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2та ОСОБА_3,  даний факт
підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1998р.

(a.c. 7),  копіями технічного паспорту вказане житло
(а.с. 8-10),  даний факт знайшов підтвердження
і в поясненнях позивача.

Законом
України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня
1992 року № 2482-ХП не визначено умов,
за яких один із членів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в
приватизованому житлі. Частки в жилому приміщенні кожного з повнолітніх ч.1енів
сім'ї,  яким передається у власність
займана квартира (будинок),  є рівними.

Згідно
ч.2  ст.
372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна,  що є у спільній сумісній власності,  вважається,
що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними,  якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.  Спору
щодо часток співвласників у вказаних осіб не виникало.

Таким
чином,  ОСОБА_4,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2та ОСОБА_3належало на праві приватної власності по 1/4 частки
квартири за АДРЕСА_1.

Оскільки,  ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  згідно свідоцтва про смерть (а.с. 6),  то спадщина відкрилась на  1/4  частину
вищевказаної квартири,  яка належала йому
на праві власності.

Згідно  ст. 319 Цивільного кодексу України власник
володіє,  користується,  розпоряджається своїм майном на власний
розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,  які не суперечать закону. При здійсненні
своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних
засад суспільства.

В
судовому засіданні встановлено,  що після
смерті ОСОБА_4. його
дружина,  що на час смерті проживала
разом з ним,  являється спадкоємцем
першої черги за законом.

Інші
спадкоємці - відповідачі ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. до нотаріальної контори не подавали заяву про прийняття
спадщини,  не прийняли та на неї не
претендують,  про що підтвердили
пояснення в судовому засіданні.

Згідно  ст.
1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця,  той з
подружжя,  який його пережив та батьки.

В
судовому засіданні встановлено,  що
ОСОБА_1 являється дружиною ОСОБА_4,
згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с. 11).

Згідно  ст.
1268 Цивільного кодексу України спадкоємець,  який постійно проживав разом із спадкоємцем
на час відкриття спадщини,  вважається
таким,  що прийняв спадщину,  якщо протягом строку у шість місяців,  встановленого статтею 1270 цього
Кодексу,  він не заявив про відмову від
неї. Позивач ОСОБА_1. заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної
контори не подавала. Відповідачі ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. відмовилися від прийняття спадщини та на неї не претендують.

Таким
чином,  суд прийшов до висновку,  що спадкоємець ОСОБА_1. спадщину прийняла.

Таким
чином,  оцінивши зібрані та досліджені в
судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд прийшов до висновку,  що слід
визначити частки співвласників в спільній сумісній власності,  та визнати за позивачем право власності в
порядку спадкування за законом після смерті чоловіка частки квартири за
АДРЕСА_1.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
58,  60,  130,
213,  214,  215 ЦПК України,   ст.
ст.  16,  319,
370,  1217,  1222,
1226,  1261,  1267-1270,
1296 ЦК України,  суд,  -

Вирішив:

Позов
задовольнити.

Визначити,  що ОСОБА_4,
ОСОБА_1,  ОСОБА_2та
ОСОБА_3належить на праві приватної власності по 1/4 частки квартири за
АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на спадкове майно за законом,  яке відкрилось після смерті чоловіка -
ОСОБА_4,  а саме: на 1/4 частини квартири
АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення протягом 10 (десяти) днів з дня його
проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20
(двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений  ст.
294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.