Справа №2 -2799/2007р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
року Сніжнянський міський суд Донецкої області в складі:

головуючого
- судді                                      Кучми
В.В.

при
секретарі -                                              Цалетової
Н.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сніжне справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Сніжнеантрацит» про змінення запису у трудовій книжці,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулась до суду з справжнім позовом до відповідача ДП
„Сніжнеантрацит" про змінення запису у трудовій книжці, посилаючись на те,
що з 23 вересня 1980 року вона була прийнята на роботу в котельну профілакторію
Шахти „Зоря", де працювала до 03.02.88 року і фактично як кочегар
обслуговувала котел на твердому паливі, в її обов"язки входило видалення
золи. Але в її трудовій книжці в запису №11 про прийняття на роботу вказано, що
вона прийнята істопником. Вважає, що цей запис про займану нею посаду внесений
не у відповідності з класифікатором професій. Хоча за період часу її роботи в
котельній атестація робочих місць не проводилась, але оскільки у період роботи
вона закінчила підготовчі курси і отримала спеціальність машиніста водогрійних
котлів, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці, і фактично
працювала кочегаром і така її професія на займаній посаді входить до переліку
професій, віднесених до списку №2, що дає їй право на пільги при оформленні
пенсії, то просить забов"язати відповідача привести у відповідність
вказаний запис у трудовій книжці, зазначив що вона була прийнята машиністом
(кочегаром) котельної (на вугіллі та сланці), у тому числі зайнятим видаленням
золи. На протязі роботи у профілакторії і до моменту звернення до управління
ПФУ України м. Сніжне з приводу призначення пенсії вона вважала, що дані про її
роботу істопником внесені правильно, що ця професія відноситься до списку №2 і
вона матиме право на отримання пенсії на пільгових умовах. Але коли згідно
досягнутого віку у відповідності до ст. 13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" вона отримала право на звернення щодо оформлення пенсії на
пільгових умовах, то в управлінні їй відмовили у зв"язку з невідповідністю
запису у трудовій книжці про професію, яка не входить до списку №2. У
зв"язку з тим, що на підприємстві відповідача їй відмовили внести зміни до
запису у трудовій книжці, то вона змушена звернутись до суду.

У судовому
засіданні позивачка заявлений позов підтримала повністю, на обґрунтування
надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник
позивачки вважає, що оскільки згідно технічної документації опалювального
обладнання позивачка працювала фактично на котлі з твердим паливом і має
посвідчення машиніста котельних установок, то реально виконувана нею робота не
відповідає запису професії у трудовій книжці, фактично вона виконувала роботу
кочегара котельних установок на твердому паливі, у тому числі зайнятого
видаленням золи, професія за якою входить до переліку за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад, пов"язаних з шкідливими та тяжкими умовами праці,
зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого
постановою KM України від 11.03.94 р № 162.

Представник
відповідача помічник директора з правових питань Виробничого підрозділу „Шахта
„Зоря" ДП „Сніжнеантрацит" ОСОБА_2 заявлений позов не визнав у
повному обсязі, вважає недоцільним посилання на перелік професій, віднесених до
списку №2, затвердженого постановою KM України №162
від 11.03.94 р, оскільки у період, коли позивачка перебувала у трудових
правовідносинах з підприємством, діяли інший класифікатор та списки №1 і №2,
затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 р №1173. На момент,
коли з позивачкою укладався трудовий договір та на протязі часу її роботи
згідно положень

Кваліфікаційного
довідника професій, що діяв у цей період, була одночасно з професією кочегара
на виробничих ділянках передбачена і професія істопника, що обслуговує
опалювальне обладнання на об"єктах соцзабезпечення, і згідно виду
виконуваної роботи запис до трудової книжки внесений у відповідності з діючим
класифікатором професій, вимоги трудового законодавства і право позивачки при
цьому не порушено. На підприємстві періодично
проводилась атестація робочих місць у відповідності з шкідливими умовами
праці і якщо на робочій ділянці, де працювала позивачка, були б виявлені такі умови,
то за цією займаною професією на цій ділянці обов"язково була проведена
атестація. Також вважає, що позивачка без поважних причин пропустила строк
позовної давності, про запис у трудову книжку їй було відомо з моменту
ознайомлення наказу від 23.09.80 р про прийняття на роботу, після звільнення і
отримання трудової книжки 03.02.88 р позивачка також не висловила зауважень і
не оспорила запис у трудовій книжці, просить застосувати до спірних
правовідносин термін позовної давності.

Від представника
третьої особи управління ПФУ м. Сніжне ОСОБА_3 надійшлоа заява про розгляд
справи за її відсутності, проти заявлених позивачкою вимог про внесення змін до
запису у трудовій книжці заперечує, оскільки згідно Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки
або відповідних записів в ній, затвердженого постановою KM України
від 12.08.93 р №637, для підтвердження спеціального трудового стажу, що дає
право на призначення пенсії на пільгових умовах працівникам підприємствами або
організаціями надаються уточнюючи довідки.

Залучений до
участі у справі за клопотанням представника позивачки у якості спеціаліста як
колишній головний інженер підприємства об»єднаних комунальних котельних та
теплових мереж м. Сніжне ОСОБА_4 пояснив, що кочегар від істопника відрізняється
тим, що істопник обслуговує піч на твердому паливі, а кочегар обслуговує котел,
при цьому слідкує за температурою підігріваємої води, займається безперервним
ручним видаленням золи, особи, які обслуговують котли на твердому паливі, що
мають підвищену точку рівня закипання падаючої води, повинні мати кваліфікацію
машиніста чи кочегара котельних установок, котел, на якому працювала позивачка,
не відноситься до такого типу котлів і на ньому може працювати особа як
звичайний істопник.

Заслухав
пояснення сторін, спеціаліста, вивчив письмові пояснення представника третьої
особи, дослідив матеріали справи і надані в ній сторонами докази, суд вважає
позов слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У судовому
засіданні фактично встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з
відповідачем з 23.09.80 р по 03.02.88 р, як убачається з витягу трудової книжки
згідно наказу за №345к від 23.09.80 р по Шахті "Зоря" ДП
„Сніжнеантрацит" з цього часу була прийнята на роботу в профілакторій
істопником, про що за №11 зроблений відповідний запис. Відповідно до наказу за
№43к від 04.02.88 р звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з
03.02.88 р, у проміж цього часу за наказом №449к від 17.12.80 р за підсумками
навчання на курсах підвищення кваліфікації їй була присвоєна професія машиніста
водогрійних котлів. Таким чином, записом у трудовій книжці позивачки під №11
від 23.09.80 про прийняття її на роботу підтверджується, що між нею і
відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, за умовами якого вона
була прийнята на роботу до профілакторію виробничого підрозділу шахти
"Зоря" ДП „Сніжнеантрацит" у якості істопника.

Згідно ч. 4 ст.
48 КЗпП України до трудової книжки як основного документу про трудову
діяльність працівника власником заносяться відомості по роботу, заохочення та
нагороди за успіхи в роботі на підприємстві. Відповідно до п. 2.14 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої сумісним наказом
Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства
соціального захисту населення України 17.08.93 р за №110, з наступними змінами
внесеними згідно з наказом Мінпраці № 29 від 26.03.96 р, наказами Міністерства
праці та соціальної політики № 259/34/5 від 08.06.01 р, № 266/118/5 від
24.09.03 р записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий
працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування
професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій". Оскільки
відповідно до встановленого списку №2 виробництв, цехів, професій та посад,
робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових
розмірах, затвердженого постанвою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 р№1173 і
який діяв на момент трудових відносин підприємства з позивачкою остання не була
задіяна безпосередньо на гірничих роботах з видобутку вугілля на виробничих
ділянках відповідача чи виробничих цехах з його переробки, де передбачена
професія кочегара, а виконувала за умовами трудового договору

роботу
з технічного обслуговування котельного обладнання на твердому паливі, для
якого не потрібна спецальна кваліфікація, на об"єкті соцзабезпечення
відповідача - профілакторію шахти "Зоря", то запис про найменування
виконуваної роботи позивачки згідно умов трудового договору внесений правильно
відповідно до положень Кваліфікаційного довідника професій робочих, які не
увійшли до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій
робітників, яким встановлюються місячні оклади, затвердженого постановами
Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 30/VI
1970 р №207; від 8/Х 1970 р №387; від 24/VIII 1970 р
№298 та від 9/VІІ1971 р №289 і погоджені з ВЦСГТС, яким передбачена саме ця
професія, а професія кочегара не передбачена.

Окрім того,
посвідченням за №712, наданого філіалом учбово-виробничого комбінату ВО „Торезантрацит"
від 08.12.80 р підтверджується, що позивачка навчалась на підготовчих курсах і
за рішенням іспитової комісії отримала кваліфікацію кочегара водогрійних
котлів, про що у відповідності і з дотриманням порядку, визначеного п. 2.18
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до її трудової
книжки був внесений за №12 відповідний запис.

Пунктом 2.9
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачений порядок
внесення виправлень про виконувану роботу у разі втрати наказу чи розпорядження
або невідповідності їх фактично виконуваній роботі, у такому разі виправлення
відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що
підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Таким
документами, зокрема можуть бути накази з атестації робочих місць, тобто якщо
працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій
книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих
місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій,
посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, при цьому
показники, зазначені у цих Списках обов'язково повинні бути підтверджені у карті
оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть
записуватись у дужках. У судовому засіданні представник відпоідача вказує і
позивачка також запевняє на те, що за період часу її роботи в котельній
атестація робочих місць не проводилась, тому виправлення або внеснення
відповідного запису до труджової книжки позивачки, чи надання відповідної
довідки для управління Пенсійного фонду на підставі документів за результатами
атестації робочих місць є неможливою.

Але оскільки
згідно характеристики робіт істопника, що визначені у кваліфікаційному
довіднику професій робочих, які не увійшли до Єдиного тарифно-кваліфікаційного
довідника робіт та професій робітників, яким встановлюються місячні оклади,
затвердженого з 1970 р у якості виконуваної роботи істопника передбачена лише
топка пічей на твердому паливі, а згідно технічної документації опалювального
обладнання на профілакторії шахти „Зоря" позивачка працювала на котлі з
ручною топкою для камінного вугілля марки „Універсал-6М", за результатами навчання
отримала кваліфікацію кочегара водогрійних котлів і відповідно умов роботи і
отриманої нею кваліфікації відповідачем як власником підприжємтсва на протязі
періоду її роботи своєчасно не були переглянуті умови трудового договору у
відповідності з видом виконуваної роботи, то вважає її право порушеним.

Втім, про запис
№11 у трудовій книжці про прийняття до профілакторію істопником позивачці було
відомо з моменту ознайомлення з наказом №345к від 23.09.80 р про прийняття її
на роботу, про внесення запису №12 до трудової книжки про присвоєння професії
машиніста водогрійних котлів позивачці також було відомо з моменту ознайомлення
з відповідним наказом №449к від 17.12.80 р, при ознайомленні з цими наказами
вона була згодна з внесенням на їх підставі записів до трудової книжки,
перебуваючи у трудових правовідносинах як працівник підприємства у
встановленому законом порядку і терміни шляхом звернення до комісії з трудових
спорів у передбачений законом тримісячний термін з оспорюванням записів не
зверталась. Після звільнення і отримання трудової книжки 03.02.88 р позивачка
також не висловила зауважень і не оспорила записи у трудовій книжці. Посилання
позивачки на те, що оскільки на протязі тривалого часу з початку роботи у
профілакторії і до моменту звернення до управління ПФУ України м. Сніжне з
приводу призначення пенсії вона помилково вважала, що дані про її роботу
істопником внесені правильно, що ця професія відноситься до списку №2 і вона
матиме право на отримання пенсії на пільгових умовах, а про невідповідність
записів у трудовій книжці взнала лише тоді, коли звернулась за призначенням
пенсії і тому має підстави звернення за захистом порушеного права, суд вважає
не спроможніми оскільки згідно положень п.
«б» ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" право
щодо оформлення пенсії на пільгових умовах для позивачки, яка має не менше
половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці у відповідності з

досягнутим нею віком, коли саме вона і звернулась до
управління ПФУ, настає з січня 2005 року, тобто з цього часу позивачка напевне
мала знати і вважати порушеним своє право, але з вказаного моменту і до цього
часу у встановлений законом тримісячний термін з заявою про порушене право
своєчасно також не звернулась. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Таким чином, оскільки від представника відповідача у
судовому засіданні надійшла заява про застосування позовної давності, за
обставинами справи позивачка пропустила без поважних причин строк звернення за
захистом права, підстав для поновлення пропущеного строку не має, то за цих
підстав заявлений позов слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.
48, 233 КЗпП України, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства
юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України 17.08.93 р
за№110, з наступними змінами внесеними наказом Мінпраці № 29 від 26.03.96 р, наказами
Міністерства праці та соціальної політики № 259/34/5 від 08.06.01 р, №
266/118/5 від 24.09.03 р, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Сніжнеантрацит» про змінення запису у трудовій книжці
залишити без задоволення.

Рішення може
бути оскаржено сторонами шляхом подання заяви про апеляційне оскарження на
протязі десяти днів з моменту його проголошення та подання апеляційної скарги
на протязі двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
Апеляційного суду Донецької області через Сніжнянський міський суд.