Справа
№ 2-468/07
Рішення

іменем України

23
травня 2007 року                                                       м.
Володимир-Волинський

Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в складі:

головуючого:
судді Лященка О.В. при секретарі: Шафатинській О.В. з участю позивачки: ОСОБА_1  представника позивачки: ОСОБА_3 відповідача:
ОСОБА_2  представника відповідача:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2  про визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням в АДРЕСА_1.

В
позовній заяві посилається на ту обставину,
що 28 серпня 2002 року відповідачу ОСОБА_2  було видано ордер на заселення квартири
АДРЕСА_1.

10
грудня 2002 року вона одружилась з відповідачем,  а 28 січня 2003 року зареєструвалась у даній
квартирі та стала постійно проживати. Квартира перебуває у державній власності.

10
червня 2005 року шлюб між ними було розірвано,
з того часу відповідач забрав свої речі з квартири та перейшов проживати
до іншої жінки,  з якою перебуває у шлюбі
та проживає в АДРЕСА_1.

У
спірній квартирі,  наймачем якої
являється ОСОБА_2 ,  він не проживає
понад шість місяців без поважних причин,
а тому з цих підстав просить визнати його таким,  що втратив право користування даним жилим
приміщенням.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1  та
її представник адвокат ОСОБА_3
позов  підтримали,   в  своїх
поясненнях  послались  на

обставини,  викладені в позовній заяві,  просять позов задовільнити з підстав,  викладених у позові. Додатково суду пояснили,  що відповідач приходив у спірну квартиру на
побачення з їх малолітньою донькою,
однак проживати у ній наміру не має. Ніяких перешкод у користуванні
даним житлом вона відповідачу не чинить.

Відповідач
ОСОБА_2  та його представник адвокат
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили,  що дійсно після розірвання шлюбу з
позивачкою,  вона чинить перешкоди у
користуванні даним житловим приміщенням,
замінила замок у вхідних дверях,
з приводу чого ОСОБА_2  звертався
із заявою в міжрайонну прокуратуру. Він житлом не забезпечений і не має де
проживати. Дійсно створив нову сім»ю,
але фактично постійного місця проживання не має. Крім цього,  спірна квартира надавалась йому як службове
житло і була виведена з службової за його заявою лише в грудні 2006 року.
Просять відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників,  допитавши свідків,  перевіривши матеріали справи,  оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності,  суд приходить до
висновку,  що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що відповідач ОСОБА_2  є наймачем спірної квартири АДРЕСА_1,  в якій,
крім нього,  зареєстровані члени
його сім»ї позивачка ОСОБА_1  та їхня
донька ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження. Дана обставина сторонами не заперечується і стверджується копією
ордера № 1 від 28 серпня 2002 року та довідкою про склад сім»ї.

Судом
встановлено,  що дану квартиру
відповідачу було надано як службову,  яку
21 грудня 2006 року було виключено із списку службових квартир. Дана обставина
також сторонами не заперечується і стверджується як копією ордера на
квартиру,  так і копіями листа заступника
командувача військами ЗОК на ім»я голови житлової комісії Володимир-Волинського
гарнізону,  копією подання начальника
Володимир-Волинського гарнізону на ім»я міського голови,  витягу з рішення виконкому
Володимир-Волинської міської Ради від 21.12.2006 року.

Судом
встановлено також,  що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2002 року,  який було розірвано рішенням
Володимир-Волинського міського суду 10 червня 2005 року,  про що 24 березня 2006 року відділом РАЦС по
м.  Володимир-Волинський було зроблено
відповідний актовий запис № 37. Дана обставина стверджується повідомленням
відділу РАЦС на запит суду,  копією
виписки з рішення суду і не заперечується сторонами.

Позивачка
просить визнати ОСОБА_2  таким,  що втратив право на користування жилим
приміщенням в спірній квартирі,  наймачем
якої він являється,  з підстав,  передбачених
ст. 71 ЖК України.

Згідно  ст. 71 ЖК України,  при тимчасовій відсутності наймача або членів
його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Сторони
пояснили,  що після розірвання шлюбу в
червні 2005 року відповідач ОСОБА_2
забрав з спірної квартири свої речі та вибув з неї. Спочатку проживав у
своєї матері в м. Львів,  згодом створив
іншу сім»ю.

Дана обставина стверджується також матеріалами перевірки
Володимир-Волинського MB УМВС України у Волинській області на запит суду,  матеріалами перевірки,  проведеної Володимир-Волинським міжрайонним
прокурором по заяві ОСОБА_2 ,
актами,  складеними мешканцями
будинку АДРЕСА_1,  показами допитаних в
якості свідків ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
які є сусідами позивачки і ствердили в суді ту обставину,  що відповідач у спірній квартирі не проживає
після розірвання шлюбу з позивачкою з літа 2005 року і вони на її прохання
дійсно складали акти про цю обставину,
які згодом посвідчувались в будинкоуправліні. При цьому перевірялись
їхні паспортні дані та дійсність їх підписів в цих актах. Та обставина,  що дійсно ці акти підписувались
сусідами,  стверджується крім їхніх
показів,  також показами допитаної як
свідка начальника будинкоуправління-1 КЕВ ОСОБА_10,  яка ствердила,  що дійсно перевіряла паспортні дані цих осіб
та ствердила своїм підписом та печаткою дійсність їх підписів в актах.

Та
обставина,  що відповідач після
розірвання шлюбу створив нову сім»ю з ОСОБА_9,
проживає з нею разом з членами її сім»ї,
стверджується крім пояснень відповідача ОСОБА_2 ,  повідомленням відділу РАЦС,  матеріалами перевірки Володимир-Волинського MB УМВС
України у Волинській області на запит суду,
матеріалами перевірки,  проведеної
Володимир-Волинським міжрайонним прокурором по заяві ОСОБА_2 ,  показами допитаних в якості свідків
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
які є сусідами позивачки і ствердили в суді ту обставину,  що відповідач має нову сім»ю,  проживає з новою дружиною в районі селища
цукрового заводу.

Посилання
відповідача ОСОБА_2  на ту
обставину,  що позивачка після розірвання
шлюбу чинить йому перешкоди,  поміняла
замок на вхідних дверях,  а тому він не
може потрапити у квартиру,  наймачем якої
являється,  щоб проживати у ній,  спростовуються його власними
поясненнями,  зокрема відповідач
пояснив,  що вітав доньку з днем
народження в лютому 2007 року,
неодноразово приходив до неї і під час розгляду даної справи в суді,  а також поясненнями самої позивачки та
показами свідків ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  про те,
що він періодично приходить до доньки,
зокрема вітав її з святами.

Суд
вважає,  що відвідування ОСОБА_2  доньки,
яка після розірвання шлюбу між батьками проживає з матір»ю,  позивачкою ОСОБА_1 ,  у спірній квартирі,  є батьківським обов»язком і не дає суду
жодних підстав вважати про наявність у нього намірів про повернення у дане жиле
приміщення як наймача житла чи про наміри залишитись у цій квартирі проживати.

Як пояснив сам
ОСОБА_2 ,  з заявами про те,  що позивачка чинить йому перешкоди,  що він не може потрапити у спірну квартиру,  він раніше нікуди

3

не
звертався. Подав заяву прокурору після одержання
копії позовної заяви ОСОБА_1  Як
вбачається з відповіді Володимир-Волинського міжрайонного прокурора Луцика
Ю.М.  за результатами перевірки
факти,  викладені ОСОБА_2 ,  свого підтвердження не знайшли.

Відповідач
не зміг навести суду докази про поважність причин його відсутності у спірній
квартирі понад встановлений законом шестимісячний строк,  а також те,
що він звертався з заявами про поновлення цього строку і підстав для
його поновлення судом не здобуто.

Посилання
відповідача ОСОБА_2  на ту
обставину,  що квартира була виведена з
числа службових лише у грудні 2006 року і позивачка не має права вимагати
визнання його таким що втратив право користування даним жилим приміщенням,  що він не забезпечений іншим власним
житлом,  правового значення для вирішення
даного спору не має.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про сплату ним заборгованості по
комунальним платежам як на одну з підстав заперечення проти позову,  оскільки з поданої ним копії квитанції
вбачається,  що кошти ним були сплачені
під час розгляду справи в суді. Крім цього,
з пояснень позивачки ОСОБА_1  та
показів свідка ОСОБА_10 вбачається,  що
по даній квартирі відбувався ріст заборгованості з оплати за комунальні
послуги,  позивачка сама несла всі
витрати по утриманню даної квартири і зверталась з цього приводу в
будинкоуправління.

За таких
обставин справи суд приходить до висновку,
що відповідач ОСОБА_2  добровільно
залишив квартиру АДРЕСА_1,  наймачем якої
він являється,  відсутній у ній з червня
2005 року понад встановлений шестимісячний строк без поважних на те
причин,  з заявами про поновлення цього
строку не звертався,  приходив у цю
квартиру до доньки,  але наміру проживати
не мав,  комунальні платежі не сплачував,  створив нову сім»ю з якою проживає в даний
час,  а тому позов підлягає до
задоволення.

У
відповідності до  ст. 88 ЦПК
України,  судові витрати,  пов»язані з розглядом справи,  в розмірах,
передбачених законодавством,  суд
покладає на відповідача.

На
підставі  ст.  ст. 71, 72 ЖК України,  керуючись
ст.  ст. 10,  60,
88,  213-215 ЦПК України,  суд-

вирішив:

Позов
задовільнити.

Визнати
ОСОБА_2 таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 8 гривень
50 копійок та по оплаті інформаційно-технічного забезпечення процесу в сумі 7
гривень 50 копійок,  а всього стягнути в
її користь 16 (шістнадцять) гривень.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне
оскарження.