Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
листопада 2007 р.                                                         Каланчацький
районний суд

Херсонської
області в складі: головуючого судді Прудкої Л.Г. при секретарі Шаховій О.В.,

представника
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2,  розглянувши у
попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про визнання права на спадщину та
визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_5,  ОСОБА_4 про
встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове
майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом,  в якому
просить визнати його право на спадщину за законом після смерті батьків ОСОБА_6
і ОСОБА_7 та визнати право власності на спадкове майно,  яке складається з житлового будинку №НОМЕР_1
з господарськими спорудами та забудовами,
розташованими в АДРЕСА_1,  та
заощадження у ВАТ «Ощадбанк України» на рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 3758 грн.37
коп.

Свої вимоги
позивач мотивує слідуючим.  Після смерті
матері позивача ОСОБА_6,  яка померла 11
березня 2006 p.,  залишилась спадщина,
що складається з житлового будинку №НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та господарських
забудов і споруд у відповідності до технічного паспорту від 17 вересня 2007 р.,
та заощадження у ВАТ «Ощадний банк України» в розмірі 3758
грн.37 коп. Право приватної власності матері на жилий будинок підтверджується
актом від 27 вересня 1976 р. про передачу будинку у її власність як
переселенцю. Після одруження матері з батьком позивача ОСОБА_7 з 06.06.1981 р.
ними було здійснено будівництво літньої кухні,
погрібу,  сараю,  огорожі,
водопроводу. 12 жовтня 2006 р. помер батько ОСОБА_7 Після смерті батьків
позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння цим майном.  Однак до своєї смерті батьки не   виготовили документи,  які свідчать про їх право власності на
нерухоме майно. В зв»язку з тим,  що
відсутні правоустановлюючі документи на нерухоме майно,  позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину в нотаріальній конторі. Крім позивача,  спадкоємцями є відповідачі - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 - діти ОСОБА_6 від першого шлюбу,
які своєчасно не звернулись в нотаріальну контору з заявами про
прийняття спадщини і не мали заперечень щодо успадкування зазначеного в заяві
майна позивачем,  про що заявляли це в
усній формі. Відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 позов визнали частково і

заявили зустрічний позов,
в якому просять встановити факт прийняття ними спадщини після смерті їх
матері ОСОБА_6 та визнати за ними право власності на 2/3 частини зазначеного вище
спадкового майна. Свої вимоги мотивують тим,
що дійсно після смерті матері не звертались в нотаріальну контору з
заявами про прийняття спадщини,  однак
фактично вступили у володіння та користування спадщиною,  так як користуються речами,  що належали їх нині покійній матері,  зокрема,
взяли ковдри,  набір мельхіорових
столових ложок,  старинну ікону,  кришталеву вазу,  інші предмети домашнього вжитку.

Позивач ОСОБА_3
в судовому засіданні зустрічний позов визнав та зменшив свої позовні вимоги і
просить визнати за ним право власності на спадщину в розмірі 1/3 частини
житлового будинку та грошових заощаджень.

Виходячи з
наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4  ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст.  174 цього ж Кодексу. Згідно з
ч.4  ст.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлено,  що після смерті
ОСОБА_6,  матері позивача та відповідачів
за первісним позовом,  яка померла 11
березня 2006 року,  залишилась
спадщина,  що складається з житлового
будинку по АДРЕСА_1. Вказану спадщину сторони прийняли шляхом фактичного вступу
у володіння та користування спадковим майном.
Крім цього,  до спадкової маси
входять також грошові заощадження ОСОБА_6 в сумі 3758, 37 грн.,  які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 у ВАТ
«Ощадний банк України». В судовому засіданні сторони дійшли згоди,  що кожному з них належить по 1/3 частини
зазначеного спадкового майна,  а оскільки
відповідачка ОСОБА_5 діє і
від імени брата ОСОБА_4,  то їм належить 2/3 частини спадкового майна.
Разом з тим сторони не мають змоги належне оформити спадщину в частині
житлового будинку,  оскільки за життя
спадкодавцем не були виготовлені правоустановлюючі документи на будинок і на
даний момент така можливість відсутня.

В зв»язку з тим,
що між позивачем та відповідачами відсутній спір щодо права на спадщину , суд
вважає,  що позов підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.
1220,  1221,  1222,
1258,  1261,  1268,
1270,  1278 ЦК України,  130,
174 ЦПК України,  суд

Вирішив :

Позовні заяви
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_3 право на спадщину за законом померлих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на 1/3 частину
жилого будинку № НОМЕР_1,  по АДРЕСА_1 з
господарськими забудовами та спорудами,
у відповідності до технічного паспорту на житловий будинок від 17.09.2007
р. та на 1/3 частини грошових заощаджень ОСОБА_6 на рахунку № НОМЕР_2 у ВАТ
«Ощадний банк України» і визнати за ним право власності на вказане

спадкове майно.

Встановити факт
прийняття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщини після смерті матері ОСОБА_6,  що померла 11 березня 2006 p.,
шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном у
встановлений законом 6-місячний строк.

Визнати за
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у порядку спадкування право власності на 2/3 частини
нерухомого майна,  яке складається з
житлового будинку №НОМЕР_1 та інших забудов та споруд по АДРЕСА_1,  у відповідності до технічного паспорту,  що знаходиться на земельній ділянці площею
1846 кв.м.

Визнати за
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у порядку спадкування право власності на 2/3 заощаджень у
ВАТ «Ощадний банк України» на рахунку № НОМЕР_2 та право власності на 2/3
компенсаційних вкладів після смерті ОСОБА_6.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до 02 грудня 2007 р.через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.