Справа № 2-317/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02
листопада 2007 року. Устинівський районний суд,
Кіровоградської області в складі:

головуючого:
Годованець І. А.

при секретарі: Остапенко Н. М.

з участю:

позивача:
ОСОБА_1.

відповідачів:
ОСОБА_2. ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.  Устинівка справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу
дійсним,  визнання права спільної
сумісної власності подружжя,  визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
визнання права власності на транспортний засіб за чоловіком та стягнення
грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на
майно в сумі 13500-00 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
подала до суду позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним,  визнання права спільної сумісної власності
подружжя,  визнання договору
купівлі-продажу недійсним,  визнання
права власності на транспортний засіб за чоловіком та стягнення грошової
компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно в сумі
13500-00 грн. Вимоги мотивуються тим,  що
набутий під час шлюбу транспортний засіб належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності,  у
разі поділу майна,  що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини і чоловіка є рівними,  неподільна річ присуджується одному з
подружжя,  іншому з подружжя присуджується
грошова компенсація замість його частки у праві спільної сумісної власності на
майно.

В
судовому засіданні позивачка настоює на позовних вимогах про визнання договору
купівлі-продажу дійсним,  визнання права
спільної сумісної власності подружжя,
визнання договору купівлі-продажу недійсним,  визнання права власності на транспортний
засіб за чоловіком та стягнення грошової компенсації замість частки у праві
спільної сумісної

2

власності на майно в сумі 13500-00 грн. як
обґрунтованих і законних.

Відповідачі
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. позовні
вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним,  визнання права спільної сумісної власності
подружжя,  визнання договору
купівлі-продажу недійсним,  визнання
права власності на транспортний засіб за чоловіком та стягнення грошової
компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно в сумі
13500-00 грн. не визнають як необгрунтовані і незаконні.

Відповідач
ОСОБА_4. в судове засідання не з'явився,
про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Свідок
ОСОБА_5. пояснила,  що під час шлюбу
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. за частково власні грошові кошти і за грошові суми за
договором позики набули у власність мікроавтобус "Форд-транзит",  сплативши у липні 2004 року за майно ОСОБА_4.
п'ять тисяч доларів США.

Свідок
ОСОБА_6  пояснила,  що у 2004 році з чоловіком ОСОБА_3. передали
подружжю - ОСОБА_1. і ОСОБА_2. певну кількість доларів США для придбання
ОСОБА_3. у власність
транспортного засобу.

Свідок
ОСОБА_7 пояснила,  що весною 2004 року подружжю - ОСОБА_1. і ОСОБА_2. за
договором позики передала у власність певну грошову суму за їх поясненнями для
придбання у власність мікроавтобуса.

Свідок
ОСОБА_8. пояснила,  що у 2004 році подружжя - ОСОБА_1. та ОСОБА_2. за
частково власні грошові кошти і за грошові суми за договором позики набули у
власність мікроавтобуса "Форд-транзит",  сплативши за майно ОСОБА_4. п'ять тисяч
доларів США.

Заслухавши
учасників процесу,  ознайомившись з
матеріалами справи,  суд вважає,  що позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Частиною
1  ст. 328 ЦК України передбачено,
що право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом,  зокрема із правочинів.

За
загальними положеннями про купівлю-продаж передбачених  ст. 655 ЦК
України,  15 липня 2004 року за
договором купівлі-продажу ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2. та ОСОБА_1. транспортний
засіб (мікроавтобус "Форд-транзит"),
які сплатили ОСОБА_4 за майно п'ять тисяч доларів США,
що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_4.

До
укладеного сторонами правочину не може бути застосована  ст. 215 ЦК
України про недійсність правочину,
як недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог,  які встановлені частинами
першою,  третьою,  п'ятою статті 203 цього Кодексу,  нездійснення сторонами правочину реєстрації
права власності на транспортний засіб не впливає на дійсність правочину,  а отже,  відповідно до
ст. 204 цього Кодексу правочин є правомірним,  так як його недійсність прямо не встановлена
законом,  він не визнаний судом недійсним
і позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу між
ОСОБА_2.,  ОСОБА_1.
та ОСОБА_4. підлягають задоволенню.

В
порядку  ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу від 13 квітня 2006 року

3

ОСОБА_4. передав у власність
ОСОБА_3. транспортний
засіб (мікроавтобус "Форд-транзит"),    який   сплатив
ОСОБА_4   за  майно
200-00   грн.,    що
підтверджується договором купівлі-продажу.

Сторонами
цього правочину здійснено реєстрацію права власності на транспортний засіб на
ОСОБА_3,  що підтверджується письмовим повідомленням Долинського
міжрайонного відділення ДАІ.

До
укладеного сторонами цього правочину не може бути застосована  ст. 215 ЦК
України про недійсність правочину,
як недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог,  які встановлені частинами
першою,  третьою,  п'ятою статті 203 цього Кодексу,  а отже,  відповідно до
ст. 204 цього Кодексу правочин є правомірним,  так як його недійсність прямо не встановлена
законом,  він не визнаний судом недійсним
і в цій частині позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу
транспортного засобу між ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. задоволенню не підлягають.

За
договором купівлі-продажу транспортний засіб (мікроавтобус "Форд
транзит") ОСОБА_4. 15 липня 2004 року передав ОСОБА_2. та ОСОБА_1. за сплачені ними
за майно п'ять тисяч доларів США,  коли Кам'яний і Кам'яна перебували в зареєстрованому
шлюбі (актовий запис про укладення шлюбу),
а отже,  грошові кошти є спільною
сумісною власністю подружжя відповідно до ч.1
ст. 60 СК України,  так як
майно,  набуте подружжям за час шлюбу
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
від того,  що один з них не мав з
поважної причини (навчання,  ведення
домашнього господарства,  догляд за
дітьми,  хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

ОСОБА_2.
та ОСОБА_1. відповідно до ч.1  ст.  60 СК України є суб'єктами права спільної
сумісної власності подружжя,  а ОСОБА_4
та ОСОБА_3. не є цими суб'єктами і не можуть бути відповідачами в цій частині
позовних вимог.

Транспортний
засіб (мікроавтобус "Форд-транзит") не набутий ОСОБА_2. і ОСОБА_1. як
подружжям за час шлюбу,  не належить
сторонам як дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
подружжя,  так як сторонами правочину не
здійснено реєстрацію права власності на транспортний засіб,  за який як майно Кам'яним та Кам'яною
сплачено п'ять тисяч доларів США,  які
відповідно до ч.1  ст. 60 СК України є
спільною сумісною власністю подружжя,
під час шлюбу подружжя мікроавтобус згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу належав на праві власності ОСОБА_4.,  а отже позовні вимоги про визнання права
спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб задоволенню не
підлягають.

Відповідно
до ч.1  ст. 202 ЦК України за
договором купівлі-продажу від 13 квітня 2006 року здійснено реєстрацію права
власності на транспортний засіб з ОСОБА_4. на ОСОБА_3 Під час розгляду
справи встановлено,  що реєстрація права
власності транспортного засобу на ОСОБА_2. або ОСОБА_1. не
здійснювалась,  тобто у Кам'яного і
Кам'яної відсутні за ч.1  ст. 328 ЦК України підстави
набуття права власності на транспортний засіб,
що не заборонені законом,  зокрема
із правочинів,  який на день розгляду
справи згідно письмового повідомлення Долинського міжрайонного відділення ДАІ
зареєстрований на ОСОБА_3
(власник). Транспортний засіб не набутий подружжям за час шлюбу,  не належить сторонам,  як дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності подружжя,  так як
сторонами правочину не здійснено реєстрацію права власності на транспортний
засіб,  за який як майно Кам'яним і
Кам'яною сплачено п'ять тисяч доларів США,
які відповідно до ч.1  ст. 60 СК
України є спільною сумісною власністю подружжя,
а отже,  позовні вимоги про
визнання права власності на транспортний засіб за чоловіком

4

(ОСОБА_2.) задоволенню не
підлягають.

ОСОБА_2. та ОСОБА_1.,
як подружжя,  за
відплатним договором купівлі-продажу від 15 липня
2004 року є покупцями транспортного засобу (мікроавтобуса
"Форд-транзит"),  за майно
сплатили п'ять тисяч доларів США,  які є спільною сумісною власністю подружжя відповідно до
ч.1  ст. 60 СК України,  а за ч.1
ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  частки майна дружини
та чоловіка є рівними,  якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно
пояснень ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
до ОСОБА_4. про виконання обов'язку за правочином передати у власність
транспортний засіб або розірвання договору купівлі-продажу і повернення
грошової суми не зверталися.

За
договором купівлі-продажу транспортного засобу від 13 квітня 2006 року ОСОБА_4.
передав у власність ОСОБА_3.
мікроавтобус "Форд-транзит",
який сплатив ОСОБА_4. за майно 200-00 грн.,  чим ОСОБА_4 не виконав за правочином від 15
липня 2004 року обов'язку передати транспортний засіб ОСОБА_2. і ОСОБА_1.,
коли від них отримав сплачені за майно п'ять тисяч
доларів США і
порушив  ст. 655,  ч.1
ст. 662 ЦК України,  що продавець зобов'язаний передати покупцеві
товар,  визначений договором
купівлі-продажу.

У разі
порушення зобов'язання настають правові наслідки,  встановлені договором або законом відповідно
до  ст. 611 ЦК України.

При
встановлених обставинах,  коли
мікроавтобус "Форд-транзит" не є спільною сумісною власністю подружжя
(ч.1  ст. 60 СК України),  у разі поділу у цьому об'єкті відсутні частки
майна дружини та чоловіка,  що є
рівними,  (ч. 1  ст. 70 СК України) як неподільна річ не
присуджується одному з подружжя (ч.2  ст.
71 СК України),  неможливе присудження
одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно (ч.4  ст. 71
СК України),  позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_2. грошової компенсації замість частки у праві спільної
сумісної власності на транспортний засіб в сумі 13500-00 грн. задоволенню не
підлягають.

В
порядку ч.1  ст. 88 ЦПК України коли
позов задоволено частково з ОСОБА_2. судові витрати присуджуються позивачці
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись  ст.
ст.  213,  215 ЦПК України,  суд ,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу мікроавтобуса "Форд-транзит",  1990 року випуску,  реєстраційний номер НОМЕР_1 від 15 липня 2004
року між ОСОБА_2 (покупець),  ОСОБА_1
(покупець) та ОСОБА_4(продавець).

В
позовних вимогах про визнання права спільної сумісної власності подружжя на
мікроавтобус "Форд-транзит",
1990 року випуску,  реєстраційний
номер НОМЕР_1 -відмовити.

5

В
позовних вимогах про визнання недійсним договору купівлі-продажу мікроавтобуса
"Форд-транзит",  1990 року
випуску,  реєстраційний номер НОМЕР_1 від
13 квітня 2006 року між ОСОБА_3 (покупець) та ОСОБА_4-відмовити.

В
позовних вимогах про визнання права власності за ОСОБА_2 на мікроавтобус
"Форд-транзит",  1990 року
випуску,  реєстраційний номерНОМЕР_2
(НОМЕР_1) - відмовити.

В
позовних вимогах про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації замість частки у
праві спільної сумісної власності на майно (транспортний засіб) в сумі 13500-00
грн. - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частково відшкодування витрат по справі: 125 (сто
двадцять п'ять) грн. 00 коп. (сплачено державне мито) та 15 (п'ятнадцять) грн.
00 коп. (сплачено витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи),  всього в сумі 140 (сто сорок)
грн. 00 коп.

На
рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Кіровоградської області через Устинівський районний суд на протязі десяти днів.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.