Справа №2-6571/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2007 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.

при секретарі Захаровій Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Манахіної О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачі ОСОБА_2. та ОСОБА_1 звернулись в суд з позовом до відповідачів про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності па спадкове майно.

Свій позов мотивують тим, що після смерті ОСОБА_3відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 у місті Луцьку. Нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно було відмовлено у зв'язку з тим, що квартира перебуває у спільній сумісній власності і частки кожного з співвласників не визначені.

Просять визначити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3. належить по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 у м. Луцьку, а також визнати за позивачем ОСОБА_2., як спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3. право власності на 1/3 частину даної квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов з підстав, наведених у заяві та просила його задовольнити. Позивач ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився, довіреністю від 03 серпня 2007 року уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси в суді.

Представник відповідача - Луцької міської ради, в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала відносно його задоволення.

Відповідач ОСОБА_4. в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 червня 1993 року комітетом по майну комунальної власності Луцької міської ради, квартира АДРЕСА_1 у м. Луцьку належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 12).

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 вбачається, що 5 червня 1999 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_6 і після одруження отримала прізвищеОСОБА_4 ( а.с. 19).

2

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - одна і та ж особа.

Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" не визначено умов, за яких один із членів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в приватизованому житлі. Частки в жилому приміщенні кожного з членів сім'ї, яким передається у власність займана квартира (будинок), є рівними.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як співвласникам квартири АДРЕСА_1 у м. Луцьку, належить по 1/3 її частині.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ( а.с. 13).

Таким чином, після смерті останньої відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у місті Луцьку.

Статтею 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Як вбачається із копії рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2007 року, ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 був усиновлений в 1930 році ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської області ( а.с. 18).

Відповідно до вимог ст. . 532 ЦК України ( в редакції 1963 року) усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків.

Враховуючи вищенаведене, позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3.

Фактично ОСОБА_2. прийняв спадщину на частину квартири після смерті ОСОБА_3., вступивши в управління та володіння спадковим майном, як того вимагає ст. 549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини.

Даний факт ствердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7. та ОСОБА_8, які показали, що позивач ОСОБА_2. вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3., шляхом проживання в квартирі АДРЕСА_1 у м. Луцьку та ведення домашнього господарства.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визначити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як співвласникам квартири АДРЕСА_1 у місті Луцьку, належить по 1/3 її частині, а також визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме: на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у місті Луцьку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі 112, 529, 532, 549 ЦК Української РСР, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1у м. Луцьку.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у місті Луцьку

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його

проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.