Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007
року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
судді                                             -
Мясоєдової О.М. ,

при
секретарі                                                      -
Овчаровій Т.О.,

за
участю позивача                                            -
ОСОБА_1,

представника
третьої особи                              -
Дорохова О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Кривому Розі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя
особа без самостійних вимог - РЕВ 3-го міжрайонного відділу ДАІ при УМВС
України в Дніпропетровській області) про визнання договору дійсним та визнання
права власності на автомобіль,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом,  обґрунтовуючи його тим,  що 18.06.2006 року між сторонами було
укладено договір купівлі-продажу марки автомобіля марки ВАЗ-21099,  оформлений шляхом видачі генеральної
довіреності,  що була посвідчена
приватним нотаріусом Логонюк А.А. та розписки,
що підтверджувала передачу ним відповідачу 20200 грн. Коли ж він
звернувся до ДАІ,  були виявлені ознаки
зміни ідентифікаційних номерів кузова та знищення ідентифікаційних номерів
двигуна транспортного засобу,  а
свідоцтво про реєстрацію ТЗ викликає сумніви щодо його справжності. Автомобіль
було поміщено на майданчик для затриманого транспорту,  свідоцтво про реєстрацію вилучено,  а матеріали передані для вирішення питання
про порушення кримінальної справи. Згодом було з'ясовано,  що Автомобіль в розшуку не перебуває,  особа,
яка видала генеральну довіреність на Автомобіль відповідачу -
ОСОБА_3  не розшуканий. Оскільки на
момент укладання договору купівлі-продажу,
йому не було відомо,  що
відповідач не має права на його укладання,
видача генеральної довіреності відповідачем на його ім'я за своїм
змістом була удаваним правочином,
оскільки сторони фактично приховали ним договір купівлі-продажу,  тому він просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ-21099 (надалі - Автомобіль),  укладений між ним та відповідачем,  а також визнати за ним право власності на цей
автомобіль.

У судовому
засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали
повністю. Позивач суду пояснив,  що на
його думку,  викрадений у ОСОБА_3  автомобіль та Автомобіль,  який він придбав за генеральною довіреністю у
відповідача,  не є тотожними,  тобто злонавмисники підробили державний
номер,  номери двигуна та кузова.

Відповідач
позовні вимоги визнав повністю,  суду
пояснив,  що Автомобіль він придбав за
6400 долл. США на
авторинку в м.  Києві за
генеральною довіреністю у незнайомого чоловіка,
але довіреність складалась від імені ОСОБА_3  Стосовно того,  що свідоцтво про реєстрацію ТЗ є
підробним,  він нічого не знав. Коли він
приїхав до м.  Кривого Рогу,  у зв'язку з обставинами матеріального
характеру,  він вимушений був перепродати
Автомобіль. Даючи позивачу генеральну довіреність 18.06.2006 року,  він мав на увазі відчуження Автомобіля,  за отримані від позивача 20200 грн. Договір
купівлі-продажу не був укладений,
оскільки його оформлення коштувало б більше,  ніж видача генеральної довіреності.

Представники
третьої особи Дорохов О.О. та
Подкопаєв К.М.  проти задоволення позову
не заперечували.

Вислухавши
сторони,  свідка,  вивчивши матеріали справи,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено та сторонами не заперечується
факт видачі 18.06.2006 року
відповідачем позивачу та ОСОБА_5 довіреності на керування та розпорядження
від імені власника Автомобілем,  а також
розписки від 18.06.2006 року,  за якою
відповідач отримав від позивача суму в розмірі 20200 грн.

Згідно
протоколів огляду та затримання транспорту від 22.06.2006 року,  після перевірки,  проведеною за заявою позивача,  в Автомобілі були виявлені ознаки зміни
ідентифікаційних номерів кузова та знищення ідентифікаційних номерів двигуна
транспортного засобу,  а свідоцтво про
реєстрацію ТЗ викликає сумніви щодо його справжності,  у зв'язку з чим Автомобіль було поміщено на
штрафмайданчик. 6.10.2006 року в порушенні кримінальної справи за цим фактом
було відмовлено на підставі  ст.  6 п.2 КПК України.

Відповідно до оглянутого у судовому засіданні відмовного матеріалу №605 від
23.02.2007 року,  під час дослідчої
перевірки Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області заяви
позивача про скоєння злочину,  було
з'ясовано,  що відповідач є добросовісним
набувачем Автомобіля,  він не знав про
те,  що свідоцтво про реєстрацію ТЗ є
підробним,  а номери на двигуні та кузові
автомобіля - переробленими,  тому в його
діях відсутній склад жодного із злочинів,
передбачених КК України,  у
зв'язку з чим 23.02.2007 року в порушенні кримінальної справи відносно
відповідача було відмовлено на підставі
ст.  6 п.2 КПК України.

Свідок
ОСОБА_3 ,  допитаний у м.  Києві в порядку окремого доручення,  а також у залі суду в м.  Кривому Розі,
пояснив,  що в квітні 2002 року
він придбав автомобіль ВАЗ-210899,  д.н.
НОМЕР_1,  а в червні 2003 року потрапив у
ДТП,  внаслідок якого автомобіль було
серйозно пошкоджено та відновленню не підлягав. За оголошенням у газеті він
знайшов чоловіка на ім'я ОСОБА_6,  який
за 3000 долл. США пообіцяв
відремонтувати автомобіль,  але потім
зник разом з грошима та автомобілем.  За
його заявою була порушена кримінальна справа. Автомобіль він нікому не
продавав,  довіреності не видавав.
Спірний Автомобіль не є автомобілем,
який у нього було викрадено шляхом обману у м.  Києві.

Свідок
ОСОБА_5 пояснив ,  що його брат придбав
Автомобіль у ОСОБА_2 , він
грошей за автомобіль не надавав. Він на цю машину не претендує , оскільки вона
була придбана за гроші брата . А в довіреності від 18.06 2006 року на керування
та розпорядження від імені власника Автомобілем,  він вказаний був на всяк випадок.

Згідно  ст.
235 ЦК України,  удаваним є правочин,  який вчинено сторонами для приховання іншого
правочину,  який вони насправді вчинили.
В такому випадку відносини сторін регулюються правилами щодо правочину,  який сторони насправді вчинили. Відповідно
до  ст.
655 ЦК України,  за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві),  а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Тобто,  договір
купівлі-продажу опосередковує перехід права власності на майно.

Аналіз
зібраних у справі доказів (пояснень сторін,
письмових доказів - довіреності та розписки) надає підстави
вважати,  що 18.06.2006 року під виглядом
видачі довіреності на право керувати та розпоряджатися Автомобілем,  сторонами було вчинено прихований правочин -
купівлю-продаж Автомобіля.

Згідно  ст.
330 ЦК України,  якщо майно відчужене особою,  яка не мала на це права,  добросовісний набувач набуває право власності
на нього,  якщо відповідно до статті 388
цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Оскільки
свідок ОСОБА_3  визнав,  що спірний Автомобіль не є автомобілем,  який було у нього викрадено шляхом обману у
м.  Києві,  попереднього власника Автомобіля встановити
не вдалося,  незважаючи на зусилля
правоохоронців,  позивач має бути
визнаний добросовісним набувачем Автомобіля.

Враховуючи
вищевикладене,  керуючись  ст.
ст.  235,  328,
330, 388,  655 ЦК України,   ст.
ст.  213-215 ЦПК України,  суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ-21099,  1998 року випуску,  кузов №XTA210990W2327414,  реєстраційний номер НОМЕР_1,  укладений 18.06.2006 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності автомобіль марки ВАЗ-21099,  1998 року випуску,  кузов №XTA210990W2327414,  реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.