Справа 2-44532007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29
жовтня 2007 року    Оболонський районний
суд м.  Києва      у складі:

головуючого
судді                   - Волкова С. А.

при
секретарі                            -
Руденко Г.Г.,  Мамонтовій О.С.

розглянув
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Національного академічного театру опери та балету України ім.  Т.Г. Шевченка(Національна опера України)про
поновлення на роботі,  третя особа
ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до  суду  з
позовом  до  відповідача,
посилаючись на наступне.

Позивачка
з 03.09.2002 року працювала у відповідача на посаді артистки(стажистки) на
підставі строкового трудового договору до 30.06.2003 року. В подальшому строк
трудового договору неодноразово продовжувався. Наказом № 407-К від 06.07.2005
року позивачка була звільнена з роботи за п. 2
ст.  36 КЗпП України. Проте з
зв"язку з наданням позивачкою довідки про свою вагітність,  вищезазначений наказ було відмінено.
14.02.2006 року позивачка народила дитину та до грудня 2006 року знаходилася у
відпустці по догляду за дитиною. Згодом,
з 10.12.2006 року позивачка знов приступила до роботи,  але строк її роботи був незаконно обмежений
до 01.07.2007 року.

Наказом
№ 427-К від 27.06.2007 року позивачку було звільнено з роботи на підставі п.
2  ст.
36 КЗпП України. З цим наказом позивачка була ознайомлена 18.07.2007
року та в той же день отримала трудову книжку.

Позивач
вважає,  що вищевказаний наказ № 427-К
від 27.06.2007 року суперечать вимогам трудового законодавства,  зокрема ч.3
ст.  184 КЗпП України з огляду на
те,  що на час звільнення мала дитину
віком до трьох років.

Позивач
просить скасувати наказ № 427-К від 27.06.2007 року про її звільнення,  поновити її на роботі,  стягнути з відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 12.624 грн. 94 коп. та стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 3.000 грн.

У судовому
засіданні представник позивачки позов підтримав.

Представник
відповідача,  якій одночасно представляє
інтереси третьої особи,  проти позову заперечує,  посилаючись на те,  що звільнення позивачка відбулося з
дотриманням всіх норм трудового законодавства,
в зв"язку з закінченням терміну стажування. При звільненні
позивачці не пропонувалася інша робота.

Вислухавши
пояснення осіб,  що беруть участь у
справі,  дослідивши інші докази по
справі,  суд встановив наступне.

Позивачка
з 03.09.2002 року працювала у відповідача на посаді артистки(стажистки) на
підставі строкового трудового договору до 30.06.2003 року (а. с.  26). В подальшому строк трудового договору
неодноразово продовжувався( а.с.  7-11).
Наказом № 407-К від 06.07.2005 року позивачка була звільнена з роботи за п.
2  ст.
36 КЗпП України. Проте з зв"язку з наданням позивачкою довідки про
свою вагітність,  вищезазначений наказ
було відмінено(а.с.  37, 21). 14.02.2006
року позивачка народила дитину (а.с.  6)
та до грудня 2006 року знаходилася у відпустці по догляду за дитиною (а.с.  24). Згодом,
з 10.12.2006 року позивачка знов приступила до роботи до 01.07.2007
року(а.с.  39).

Наказом
№ 427-К від 27.06.2007 року позивачку було звільнено з роботи на підставі п.
2  ст.
36 КЗпП України (а.с.  28).

Представником
відповідача не заперечується,  що
позивачка була ознайомлена з вищевказаним наказом 18.07.2007 року та в той же
день отримала трудову книжку.

Відповідно до ч.3  ст.  184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і
жінок,  які мають дітей віком до трьох
років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається,  крім випадків повної ліквідації
підприємства,  установи,  організації,
коли допускається звільнення з обов"язковим працевлаштуванням.  Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового
трудового договору.

Оцінюючи
зібрані по справі докази,  суд вважає,  що звільнення позивачки відбулося з порушенням
вимог трудового законодавства України,
зокрема ч.3  ст.  184 КЗпП України - відповідачем не було
прийнято заходів щодо працевлаштування позивачки,  як того вимагає вищезгадана правова норма -
тому позов в частині скасування наказу про звільнення позивачки та поновленні
її на роботі підлягає задоволенню як законний та обґрунтований,  при цьому суд вважає правильним розрахунок
суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов в
частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі
1.000 грн.,  з урахуванням того,  що суд вважає позовні вимоги в цієї частині
необгрунтовано завищеними.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10, 57, 58-60, 209, 212-215
ЦПК України,   ст.   ст.
184,  235, 237-1 КЗпП
України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Скасувати
наказ Національного академічного театру опери та балету України ім.  Т.Г. Шевченка(Національна опера України) від
27.06.2007 року № 427-К про звільнення ОСОБА_1 за п. 2  ст.  36
КЗпП України.

Поновити
ОСОБА_1 на роботі в Національному академічному театрі опери та балету України
ім.  Т.Г. Шевченка (Національна опера
України) на посаді артистки (стажистки).

Стягнути
з Національного академічного театру опери та балету України ім.   Т.Г.
Шевченка(Національна опера України) на користь ОСОБА_1   середній
заробіток   за   час
вимушеного   прогулу   у
розмірі   12.624 (дванадцять тисяч
шістсот двадцять чотирі) грн. 94 (дев"яносто чотирі) коп.

Стягнути
з Національного академічного театру опери та балету України їм.  Т.Г. Шевченка(Національна опера України) на
користь ОСОБА_1 1.000 (одна тисяча) грн. моральної шкоди.

В іншій частині
у позові відмовити.

Рішення
в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений статтею 294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається у строк,  встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява    про
апеляційне    оскарження    та
апеляційна    скарга    подаються Апеляційному суду м.  Києва через Оболонський районний суд м Києва.