Справа №2-4096
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

" 23 "
жовтня 2007 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого                                                                              -
судді Іваненко Ю.Г.

при
секретарі                                                                             -
Гой О.В., Семенович А.В.

з участю
позивачки                                                                -
ОСОБА_1

адвоката                                                                                   -
ОСОБА_4

відповідача                                                                              -
ОСОБА_2

відповідачки                                                                            -
ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_2          - ОСОБА_5

представника
третьої особи Служби у справах неповнолітніх Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації -   Ілюшина О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до      ОСОБА_2,
ОСОБА_3 треті особи: Служба у справах неповнолітніх Голосіївської районної у м.
Києві державної адміністрації, Голосіївське РУ ГУ МВС України в м. Києві
про    усунення перешкод у користуванні
житловою площею,

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів та третьої осіб про
усунення перешкод у користуванні житловою площею.

Свої
вимоги мотивує тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 5
лютого 2007 року задоволено позовні вимоги позивачки до ОСОБА_2, а саме визнано
останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Ухвалою
судової колегії з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 08.06.2007
року вказане рішення залишено без змін.

Рішенням
від 5 лютого 2007 року було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в жовтні 2004 року
залишив їхню сім"ю, де було двоє дітей

та перейшов
проживати до іншої жінки - подруги позивачки ОСОБА_3, з якою позивачка
товаришувала близько 25 років, в її квартиру АДРЕСА_2, де вони і проживають до
цього часу.

Шлюб між
ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було зареєстровано 14 липня 2006 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився
син ОСОБА_6, який після народження і до цього часу постійно проживає з
відповідачами в кВ. АДРЕСА_2, але відповідачі не зареєстрували дитину за місцем
фактичного проживання. Коли цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, знаходилася на
розгляді в суді, відповідач ОСОБА_2
19 січня 2007 року незаконно зареєстрував свого сина на житловій площі
позивачки, оскільки ОСОБА_2
3а даною адресою не проживав, лише був зареєстрований.

В
судовому засіданні позивачка - ОСОБА_1
повністю підтримала позовну заяву, з підстав викладених в ній та просила
повністю її задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 та представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали, заперечувала проти зняття з реєстрації ОСОБА_7.

Відповідачка
ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на
те, що в разі зняття з реєстрації ОСОБА_7.,
будуть порушені інтереси її неповнолітнього сина, а саме позбавлення його
права на житло у майбутньому.

Представник
третьої особи Служби у справах неповнолітніх Голосіївської РДА м. Києва -
Іллюшин О.С. підтримав
позовну заяву.

Третя
особа Голосіївське РУ ГУ
МВС України в м. Києві свого представника в судове засідання не направила, в
листі на адресу суду просили розглядати справу у відсутності представника.

Суд,
вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

В даному
судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 втратив право на користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва
від 5.02.2007 року, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Ухвалою
судової колегії з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 08.06.2007
року вказане рішення залишено без змін.

Також,
даним рішенням встановлено, що відповідач -ОСОБА_2
в жовтні 2004 року залишив їхню сім"ю, де було двоє дітей та перейшов
проживати до іншої жінки - подруги позивачки, ОСОБА_3, з якою позивачка товаришувала
близько 25 років, в її квартиру АДРЕСА_2, де вони і проживають до цього часу.
Шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було зареєстровано 14 липня 2006 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився
син ОСОБА_6.

Відповідно
до довідки форми № 3 від 19.01.2007 року №326, ОСОБА_6 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 19.01.2007 року.

В
судовому засіданні встановлено, що в квартирі позивачки, ОСОБА_6 ніколи не
проживав, дитина відповідачів з моменту її народження та до цього часу фактично
постійно проживає з батьками в квартирі АДРЕСА_2, що не заперечують ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідачі
не зареєстрували дитину за місцем фактичного проживання. Коли цивільна справа
за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на
користування житлом, знаходилася на розгляді в суді, відповідач ОСОБА_2 19 січня 2007
року зареєстрував свого сина на житловій площі позивачки, однак ОСОБА_ 23а даною адресою
не проживав, лише був зареєстрований.

Крім
того, позивачка змушена сплачувати комунальні послуги ще й за дитину відповідачів,
чим їй чиняться перешкоди у користуванні даною житловою площею.

Відповідно
до ст. 29 п. 4 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місцем
проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Незважаючи
на те, що дитина фактично проживає в квартирі відповідачки, добровільно зняти з
реєстрації ОСОБА_6
відповідачі не бажають. Судом не приймається твердження відповідачів, як на
підставу у відмові в задоволенні позову про те, що будуть порушені права неповнолітньої
дитини, бо в майбутньому він буде позбавлений житла, оскільки вищезазначене
спростовується матеріалами справи: довідкою форми №3, відповідно до якої
відповідачка ОСОБА_3 разом зі своїм старшим сином ОСОБА_9 зареєстрована та
проживає в двокімнатній квартирі АДРЕСА_2.

Отже,
виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані та доведені в даному судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.
29 ЦК України,
ст. ст.10, 57, 58, 130, 174, 175, 195, 208 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: Служба у справах неповнолітніх Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації та Голосіївське РУ ГУ МВС України в м. Києві про усунення перешкод у користуванні
житловою площею - задовольнити.

Усунути
перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Зняти з
реєстрації квартири АДРЕСА_1  ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.