Справа №2-3737/07
РІШЕННЯ

Іменем України

10
жовтня 2007 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого
судді                             Шевченко
Т.М.

при
секретарі                                      Ворона
О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Житлово-будівельного кооперативу "Зв'язківець", третя особа -
Голова ЖБК "Зв'язківець" Самойленко О.В., про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі
та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної
шкоди,

встановив:

у червні
2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відповідача ЖБК
"Зв'язківець", в якому просить поновити його на роботі в ЖБК
"Зв'язківець" на посаді сантехніка з 30.04.2007 p., стягнути з
відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а
також стягнути 2000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що з 01.06.2004 р.
працював у відповідача на посаді сантехніка за сумісництвом, після чого на
засіданні правління ЖБК від 23.04.2007 р. було вирішено звільнити позивача. На
виконання вказаного протоколу був виданий наказ № 15 від 30.04.2007 p., яким позивач був
звільнений з вказаної посади з 30.04.2007 р.

У жовтні
2007 року позивач подав заяву про доповнення його вимог, в якій просить
скасувати наказ ЖБК "Зв'язківець" № 15 від 30.04.2007 p.; поновити його на
роботі в ЖБК "Зв'язківець" на посаді сантехніка з 30.04.2007 p., стягнути з
відповідача оплату за час вимушеного прогулу з 30.04.2007 р. до моменту
поновлення на роботі та стягнути з відповідача 2000 грн. моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив суд задовольнити
позов, посилаючись на те, що його було звільнено незаконно, про звільнення
повідомлено лише 09.06.2007 p.,
а також при звільненні з ним не було проведено остаточного розрахунку, чим
завдано моральної шкоди.

Представник
відповідача ЖБК "Зв'язківець" в судовому засіданні не визнав позовні
вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що позивач працював у
відповідача за сумісництвом, наказом від 30.04.2007 р. його було звільнено у
зв'язку з прийняттям на роботу ОСОБА_2,
який не є сумісником. Також пояснив, що 09.06.2007 р. позивач був
ознайомлений з наказом про звільнення.

Третя
особа - голова ЖБК "Зв'язківець" Самойленко О.В. в судове засідання
не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом
належним чином.

Вислухавши
пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Наказом
№ 3 від 31.05.2004 р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду сантехніка з 01.06.2004
р. за сумісництвом.

Рішенням
засідання правління ЖБК "Зв'язківець" від 23.04.2007 р. постановлено:
у зв'язку з прийняттям на посаду сантехніка ОСОБА_2, який не є сумісником, звільнити сантехніка ОСОБА_1 з
30.04.2007 р. за недобросовісне та халатне відношення до виконання сантехнічних
робіт у будинку, відсутність без поважних причин та виправдовувальних
документів.

На
виконання рішення правління ЖБК "Зв'язківець" від 23.04.2007 р.
виданий наказ № 15 від 30.04.2007 р. голови правління кооперативу Самойленко
О.В. про звільнення ОСОБА_1 з посади сантехніка за сумісництвом з 30.04.2007 р.

Також
судом встановлено, що наказом № 16 від 30.04.2007 р. голови правління ЖБК
"Зв'язківець" на посаду сантехніка з 30.04.2007 р. на посаду
сантехніка прийнятий ОСОБА_2.

Рішенням
правління ЖБК "Зв'язківець" від 02.08.2007 р. уточнено п. 2 протоколу
№ 18 від 23.04.2007 p.,
а саме слова "за недобросовісне та халатне ставлення до виконання сантехнічних
робіт у будинку, відсутність без поважних причин та виправдовувальних
документів" виключені.

Таким
чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з
посади сантехника ЖБК "Зв'язківець"
у зв'язку з прийняттям на роботу ОСОБА_2,
який не є сумісником.

Відповідно
до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної
профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у
випадках, зокрема, звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на
роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженнями
на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством.

Враховуючи,
що ОСОБА_1 працював за сумісництвом та його було звільнено у зв'язку з
прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, суд вважає, що
вимоги позивача про скасування наказу про звільнення та поновлення його на
роботі не підлягають задоволенню.

Крім
того, встановлено, що з наказом № 15 від 30.04.2007 р. про звільнення ОСОБА_1
був ознайомлений 09.06.2007 р.
та в цей же день з позивачем проведено остаточний розрахунок, зокрема, виплачена
заробітна плата за квітень 2007 року у розмірі 177 грн.

Згідно
штатного розпису ЖБК "Зв'язківець", що діяв на час звільнення
ОСОБА_1, сантехніку був встановлений оклад у розмірі 177 грн.

Відповідно
до ст. 47 ч. 2 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати
йому копію наказу про звільнення.

Відповідно
до ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують
заробітну плату за фактично виконану роботу.

Відповідно
до ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день
звільнення.

Відповідно
до ст. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки,
зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На
підставі вказаних норм закону, враховуючи, що ОСОБА_1 був звільнений 30.04.2007
p., проте з
наказом про звільнення його було ознайомлено лише 09.06.2007 р. та в цей же
день з ним проведено остаточний розрахунок при звільненні, проте ОСОБА_1
отримав лише 177 грн. заробітної плати за квітень 2007 року, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 198,27 грн. середнього
заробітку за період з 01.05.2007 р. по 09.06.2007 р.

Відповідно
до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно
медичних довідок, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 02 та
10.06.2007   р.   звертався
до   пункту   невідкладної   медичної
допомоги   у   зв'язку
з

гіпертонічним
кризом, де йому надавалася відповідна допомога, проте від стаціонарного
лікування позивач відмовився.

Позивач
надав суду копію журналу, з якого вбачається, що він 02.06.2007 р. та
13.06.2007 р. виконував сантехнічні роботи.

Оцінюючи
встановлені судом обставини, а також враховуючи, що робота у ЖБК
"Зв'язківець" для позивача не є основною, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди необхідно
відмовити.

На
підставі ст. 86 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 150 грн.
вартості правової допомоги, що були сплачені ОСОБА_1 у зв'язку з розглядом
даної цивільної справи.

На
підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з ЖБК "Зв'язківець" на
користь держави 51 грн. державного мита та 15 грн. витрат з ІТЗ.

Керуючись
ст. ст. 43-1, 47, 102-1, 116, 117 та 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 60,212 та
213 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути
з Житлово-будівельного кооперативу "Зв'язківець" на користь ОСОБА_1
198,27 грн. середнього заро-будівельного кооперативу "Зв'язківець"
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 150 грн. вартості
правової допомоги, а всього 348,27 грн. (триста сорок вісім грн. двадцять
чотири коп.)

Стягнути
з Житлово-будівельного кооперативу "Зв'язківець" на користь держави
51 грн. державного мита та 15 грн. витрат з ІТЗ.

В іншій частині
позовних вимог - відмовити.

Рішення
може бути оскарженим до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.