Справа №2-372 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року.
Путивльський районний суд,  Сумської
області у складі:

головуючого - судці Литовки
МЛ.

при секретарі - Ковальовій К.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.  Путивль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  третя особа нотаріус Путивльського
нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору міни недійсним та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звернулися до суду і свої
вимоги мотивують тим,  що 04 жовтня 2007
року,  вони уклали з відповідачкою
ОСОБА_3. договір міни відповідно до якого обміняли належну ім двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 на половину житлового будинку відповідачки,  з господарськими спорудами по АДРЕСА_2

Договір був посвідчений приватним нотаріусом
Путивльського нотаріального округу ОСОБА_4.,
в реєстрі за № 3500.

Однак після переїзду до будинку,  позивачами виявлені істотні недоліки,  які вони не могли побачити під час його
огляду при укладенні угоди.

Опалювальна система практично не працює,  батареї опалення та бачок протікають,  опалювальний котел не нагріває
приміщення,  не працює електрична
проводка в коридорі,  у вікнах відсутні
другі рами,  кімнати вологі,  в тамборі протікає дах,  підлога прогнила,  відсутні внутрішні двері.

При цьому відповідачка про наявність таких недоліків не
повідомила,  тому вважають,  що вказана угода була укладена ними під
впливом помилки,  щодо якості
будинку,  оскільки у разі обізнаності про
такі його недоліки,  вони б не вчинили
обмін,  тому просять постановити рішення
яким визнати недійсним укладений ними 04 жовтня 2007 року з відповідачкою
договір міни квартири АДРЕСА_1 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2,  покласти на відповідачку судові витрати.

В судовому засіданні позивачі уточнили свої позовні
вимоги і просять суд визнаючи правочин недійсним внаслідок помилки,  примінити двосторонню реституцію.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1. і ОСОБА_2 не
визнала,  вважає мотиви позивачів про
визнання договору міни не дійсним,
надуманими.

У вересні 2007 року,
вона дала об, яву в районну газету,
що бажає обміняти свою половину будинку за вказаною адресою на
двоківмнатну квартиру в м.  Путивль.

Після цього до неї по
обміну звернулось декілька осіб і позивачі в тому числі.

До заключения
договору міни позивачі детально і неодноразово оглянули
будинок. Вона представила їм таку можливість і нічого не приховувала.

Позивачі знали,  що
відсутні внутрішні двері в будинку,  а
також другі віконні рами так як в них немає необхідності,  оскільки опалювальна система достатньо
обігріває будинок,  батареї ніколи не
протікали. Будинок збудований з дерева і обкладений цеглою,  частина оббита пластиком,  дах по залізу накритий шифером,  кімнати усі сухі,  а що в одному з коридорів відсутня
елктропроводка,  то про це вона
попереджала позивачів.

Під час підписання договору всим було роз, яснено вимоги
діючого законодавства відносно недійсності правочину,  ніхто будь-яких претензій не предъявляв.

Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 мотивує тим,  що викладені ОСОБА_1. та ОСОБА_2.    в своїй позовній заяві факти не
відповідають дійсності,  їх звернення до
суду і неправдиві твердження,  що нібито
вона приховала від них недоліки в будинку,
спричинили їй душевні страждання та моральну шкоду,  тому просить суд постановити рішення,  яким стягнути з відповідачів на її користь по
5000 гривень з кожного,  в рахунок
компенсації за спричинену моральну шкоду та понесені судові витрати.

Суд,  заслухавши
пояснення сторін,  свідків по справі та
третьої особи,  вивчивши та дослідивши
зібрані по справі матеріали та докази в совокупності,  вийшовши на місце і оглянувши будинок ОСОБА_3
дійшов до наступного.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. відповідно до договорів дарування (а.с. 59-62)
являлися спільними власниками відповідно 9/10 та 1/10 частини двокімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу (а.с.  57-58) являлася власницею 1/2 частини будинку
за адресою: АДРЕСА_2.

04 жовтня 2007 року,
між ОСОБА_3. з одного боку та ОСОБА_1. і ОСОБА_2 з другої сторони,  було письмово укладено і нотаріально
затверджено договір міни квартири на 1/2 частину будинку,  за вказаними адресами (а.с.  51-52).

Сторони були попередньо ознайомлені з вимогами чинного
законодавства щодо недійсності угод,
повністю розуміючи значення своїх дій та діючи добровольно,  чого не заперечували в судовому засіданні
самі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. і підтвердив також третя особа,  нотаріус Путивльського районного
нотаріального округу ОСОБА_4. пояснивши,
що останні вказували,  що вони
особисто оглядали будинок і даний варіант обміну та якість будинку їх повністю
влаштовує.

Стаття 229 ЦК України,
на яку посилаються в своєму позові ОСОБА_1. та ОСОБА_2. як на підставу
визнання договору недійсним,  визначає
правові наслідки правочину,  який вчинено
під впливом помилки. Помилка - це спотворене уявлення особи про обставини,  що дійсно мають місце.

Як роз, яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11
постанови "У справах про визнання правочинів не дійсними" від
28.08.1978 року (зі змінами від 25.12.1992 року)",  під помилкою треба розуміти таке неправильне
сприйняття стороною суб, єкта,  предмета
або інших істотних умов правочину,  яке
вплинуло на її волевиявлення і за відсутності якої за обставинами справи можна
вважати,  що правочин не був би
укладеним.

Для визначення правочину не дійсним необхідно,  щоб помилка мала істотне значення для сторін
правочину.

Згідно ч. 1
ст.  229 ЦК України,  істотне
значення має помилка щодо природи правочину,
прав та обов, язків сторін,  таких
властивостей і якостей речей,  які значно
знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.  При цьому помилка щодо мотивів правочину не
має істотного значення крім випадків установлених законом.

Питання чи є помилка істотною,  вирішується судом з урахуванням конкретних
обставин справи виходячи з того,
наскільки помилка є істотною і взагалі,
і для учасника правочину.

Що саме сприяло помилці - відсутність належної
обачності,  переоцінка свого досвіду чи
можливостей учасниками правочину,  дії
третіх осіб,  тощо,  в судовому засіданні конкретно не могли
стверджувати як ОСОБА_2. так і ОСОБА_1.,
незважаючи на те,  що останній
працюючи техніком Путивльського бюро технічної інвентарізації,  безпосередньо має справи з нерухомістю.

Судом також встановлено,
що позивачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. не були обмежені в часі для ретельного
огляду будинку і ОСОБА_3 будь-яких перешкод їм в цьому не чинила,  а сам будинок зараз знаходиться в такому ж
стані,  як і на момент його огляду
позивачами перед заключениям
договору міни. Внітрішні ремонтні роботи в будинку
проводились біля шести років тому.

Виходом на місце судом встановлено,  що дійсно внутрішні двері в будинку,  другі віконні рами відсутні,  а електропроводка у внутрішньому коридорі
знеструмлена як і на момент його огляду ОСОБА_1. та ОСОБА_2,  чого останні також не заперечують.

На
момент огляду система опалення
і опалювальний котел в робочому стані і працюють,  одна з опалювальних батарей в кімнаті-залі у
верхній частині має невеликі сліди іржі і на дотик волога. Розширювальний бачок
в системі опалення,  що знаходиться у
спальні на видному місці під стелею,  теж
має два сліди іржі,  але знаружі сухий.
На підлозі в кімнатах маються ушкодження досок підлоги та щілини між ними,  але
будинок цілком придатний для використання за його цільовим призначенням,  тобто для проживання в ньому.

Відповідачка ОСОБА_3 на місці вказала,  що іменно в такому стані як і зараз,  знаходвся будинок при огляді його позивачами
і будь-яких косметичних робіт вона не проводила,  а шпалери клеїлись останній раз біля шести
років тому.

Тому виходячи з наведеного суд дійшов висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1. та ОСОБА_2 про
визнання договору міни не дійсним з вказаних позивачами підстав не обгрунтовані
і такими,  що не підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь з ОСОБА_1. та ОСОБА_2 по 5000
гривень з кожного в рахунок компенсації за спричинену моральну шкоду,  оскільки звернення останніх до суду з позовом
потягло для неї негативні наслідки,  суд
вважає їх безпіставними і такими що не підлягають задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно до
ст.  1167 ЦК України,  моральна
шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  крім випадків встановлених частиною другою
цієї статті.

В нашому ж випадку,
позивачі звернулися до суду з позовом про встановлення своїх порушених
на їх погляд прав,  на що мали право і
будь-яких винних дій з їх боку,  якими б
спричинили моральну шкоду ОСОБА_3.,  судом
не встановлено.

На підставі викладеного,
керуючись Керуючись  ст.   ст.
10, 11, 88, 209, 212, 214-215,
218 ЦПК України,   ст.  229, 203, 652,  1167 ЦК України, суд, -

ВИРШІИВ:

Позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання укладеного між ними 04 жовтня 2007 року
договору міни квартири АДРЕСА_1 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 - залишити без
задоволення.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з останніх на її користь по 5 000 гривень з
кожного,  компенсації за спричинену
моральну шкоду та по 300 гривень з кожного,
витрачених на правову допомогу - відмовити.

Зняти арешт на квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або у порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.