Справа №2-1208/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4
вересня 2007 року                                                                              м.Харків

Місцевий
суд Червонозаводського району м.Харкова у складі головуючого судді Остапчика С.В., при секретарі
Даневич І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Червонозаводського
районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної
установи охорони здоров'я «Стоматологічна поліклініка №4 Червонозаводського
району м.Харкова» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

7 лютого
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунальної установи охорони
здоров'я «Стоматологічна поліклініка №4 Червонозаводського району м.Харкова»
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позивач
вказав, що з 1997 року він працював у відповідача на посаді зубного техніка. 25
жовтня 2006 року позивача запросили на засідання профкому, на якому
обговорювалося питання про зміни у штатному розпису, проте про скорочення штату
та його наступне звільнення на зборах не йшлося. 8 грудня 2006 року позивача
повідомили про звільнення з робот на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про
працю України.

ОСОБА_1
вважає, що його звільнення проведено з порушенням вимог чинного законодавства
про працю. Всупереч вимогам ст.ст.42,49 Кодексу законів про працю України
адміністрація поліклініки за 2 місяця не повідомила про наступне скорочення
штату, та не обговорила питання про переваги позивача перед іншими працівниками,
які залишені на роботі.

ОСОБА_1
просив відновити пропущений строк звернення до суду, поновити його на посаді
зубного техніка, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу в сумі 400 гривень, а також компенсацію моральної
шкоди в розмірі 500 гривень.

Під час
судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, просив поновити його на
посаді зубного техніка і стягнути з відповідача на свою користь середній
заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку 174 грн 31 коп на місяць.
Від вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач відмовився.

Відповідач
за посадою головний лікар Комунальної установи охорони здоров'я «Стоматологічна
поліклініка №4 Червонозаводського району м.Харкова» Лубий В.В. в судовому
засіданні проти позову не заперечував.

Вислухавши
доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги
позивача обгрунтовані і тому підлягають задоволенню.

У
відповідності із ст.ст.233,234 Кодексу законів про працю України працівник має
право звернутися до суду з заявою про поновлення на роботі в

місячний строк з
дня вручення йому копії наказу, або з дня видачі трудової книжки. У разі
пропуску цього строку з поважних причин, суд може його поновити.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи 8 грудня 2006
року, після чого він разом з іншими звільненими працівниками звертався зі
скаргами до Головного управління праці та соціального захисту населення,
Головного управління охорони здоров'я Харківської облдержадміністрації,
прокуратури Червоно заводського району м.Харкова. За наслідками роботи комісії
Головного управління охорони здоров'я Харківської облдержадміністрації 7 лютого
2007 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

За таких
обставин, а також, зважаючи на особливу важливість права, на захист якого
поданий позов, суд вважає, що строк звернення до суду з вимогою про поновлення
на роботі підлягає поновленню.

Розглядаючи
спір по суті, суд керувався нормами Кодексу законів про працю України, згідно
зі ст.ст.40,42,49-2 якого трудовий договір, укладений на невизначений строк,
може бути розірвано власником, або уповноваженим ним органом у разі змін в
організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності
працівників. При скороченні чисельності та штату працівників переважне право на
залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і
продуктивністю праці. Про наступне вивільнення працівників персонально
попереджують не пізніше ніж за два місяці.

З
матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в трудових відносинах.
Наказом №32-К від 21 квітня 1997 року ОСОБА_1 було призначено на посаду зубного
техніка стоматологічної поліклініки №4 Червонозаводського району м.Харкова.

29
червня 2006 року головним лікарем стоматологічної поліклініки №4
Червонозаводського району м.Харкова було видано наказ №59 «Про введення в дію
нового розрахунку собівартості послуг на зубопротезні роботи». В наказі,
зокрема, зазначено: «По підсумкам роботи ортопедичного відділення.. .провести
аналіз діяльності відділення за три місяці, залучити Комісію по контролю за
трудовою, виробничою та виконавчою дисципліною та привести штатну чисельність
ортопедичного відділення у відповідність до наказу №60 від 29 червня 2006 року
у термін до 29 червня 2006 року». Наказом №60 від 29 червня 2006 року оголошено
створення на підприємстві Комісії по контролю за трудовою, виробничою та
виконавчою дисципліною.

19
жовтня 2006 року головний лікар поліклініки звернувся до профспілкового
комітету з поданням про надання дозволу на звільнення 16 працівників
ортопедичного відділення, зокрема, ОСОБА_1

На
засіданні профкому, що тривало з 31 жовтня до 15 листопада 2006 року, було
прийнято рішення про надання згоди на вивільнення ОСОБА_1 у відповідності з п.1
ст.40 Кодексу законів про працю України, а останній був повідомлений про
відсутність у нього, переваг при залишенні на роботі.

Наказом
головного лікаря стоматологічної поліклініки №4 Червонозаводського району
м.Харкова №220-К від 8 грудня 2006 року ОСОБА_1 та інших працівників ортопедичного
відділення було звільнено з 8 грудня 2006 року на підставі п.1 ст.40 Кодексу
законів про працю України «у зв'язку зі змінами в організації праці, в тому
числі штату працівників та чисельності». З вказаним наказом під особистий
підпис був ознайомлений позивач.

Комісія
Головного управління охорони здоров'я Харківської облдержадміністрації у січні
2007 року за зверненнями звільнених працівників провела перевірку, якою
встановлено, що звільнення працівників ортопедичного відділення у зв'язку зі
скороченням штату проведено з порушенням трудового законодавства, яке полягало
в тому, що вони за 2 місяця не були повідомлені про звільнення під особистий
підпис, а наказ №59 від 29

червня 2006 року
не може вважатися ознайомчим документом про наступне вивільнення. Дослідивши
протокол засідання профкому №28 від 24 жовтня 2006 року, комісія зазначила, що
в ньому відсутні результати голосування та резолютивна частина, а також
відомості про запропонування працівникам іншої роботи, або про відсутність
такої роботи.

У березні
2006 року прокуратура Червонозаводського району м.Харкова з залученням фахівців
Територіальної державної інспекції праці в Харківській області провела
перевірку дотримання вимог трудового законодавства адміністрацією Комунальної
установи охорони здоров'я «Стоматологічна поліклініка №4 Червонозаводського
району м.Харкова». Перевіркою встановлено, що звільнення працівників у
відповідності з наказом №220-К від 8 грудня 2006 року відбулося з порушенням
чинного трудового законодавства. Прокурор району дійшов до висновку, що
працівників, в порушення вимог ст..49-2 Кодексу законів про працю України, не
попередили про наступне звільнення, а наказ №59 від 29 червня 2006 року не є
ознайомленням працівників про наступне вивільнення. За наслідками перевірки районний
прокурор запропонував головному лікареві поліклініки поновити звільнених
працівників на роботі.

За таких
обставин, суд визнав доведеним, що адміністрація поліклініки при скороченні
штату працівників, персонально, не пізніше ніж за два місяці не попередило
ОСОБА_1 про наступне вивільнення, а також не запропонувало йому іншу роботу на
тому ж підприємстві.

Посилання
на наказ головного лікаря №59 від 29 червня 2006 року, суд вважає
безпідставним. Ані назва, ані зміст цього документу не містить жодного згадування
про майбутнє скорочення штату працівників та попередження про наступне
вивільнення ОСОБА_1

Таким
чином, звільнення ОСОБА_1 було здійснено з суттєвим порушенням процедури,
встановленої ст.49-2 Кодексу законів про працю України, тобто проведено без законної
підстави.

У
відповідності із ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без
законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При
ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Згідно з
довідкою, наданою відповідачем, розмір середньомісячної заробітної плати
ОСОБА_1 на день звільнення складав 174 гривні 31 копійку. З дня звільнення (8
грудня 2006 року) до дня ухвалення рішення (4 вересня 2007 року) минуло 8
місяців 20 днів. Розмір суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що
підлягає відшкодуванню, складає 1.553 гривні (174,31Х8)+158,52=1553,0. Вказана
сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Приймаючи
до уваги наведене, на підставі ст.ст.40,42,49-2,233,234,235 Кодексу законів про
працю України, керуючись ст.ст.212-215 Цивільного процесуального кодексу
України,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Комунальної установи охорони здоров'я «Стоматологічна поліклініка №4
Червонозаводського району м.Харкова» про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Відновити
строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновити
ОСОБА_1 на посаді зубного техніка ортопедичного відділення Комунальної установи
охорони здоров'я «Стоматологічна поліклініка №4 Червонозаводського району
м.Харкова».

Стягнути
з Комунальної установи охорони здоров'я «Стоматологічна поліклініка №4
Червонозаводського району м.Харкова» (р/р 1208 в Головному управлінні
державного казначейства України у Харківській області, МФО 851011) на
користь ОСОБА_1 1.553 (одну тисячу п'ятьсот п'ятьдесят три) гривні.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апелляційного суду
Харківської області через місцевий суд протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.