Справа №2-1985-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 p.                                                                                       м. Київ

Святошинський районний суд
м.  Києва

у складі: головуючого судді                             Миколаєць
І.Ю.

при секретарі                                                     Співакову
І.І.

з участю позивачки                                           ОСОБА_1

третьої особи                                                      ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації,  третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на самовільні
прибудови ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Святошинської районної
в м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на самовільні
прибудови,  самовільно зроблені
переобладнання,  збудовані добудови до
житлового АДРЕСА_1,  а також на
побудовані надвірні споруди. Посилається на ті підстави,  що на даний час вона є власником 4/6
житлового будинку відповідно до дубліката виданого 23.01.2003 p.,  що має силу оригінала свідоцтва про право на спадщину за
законом,  що видане п"ятою Київською
державною нотаріальною конторою 16.01.1967 р.,
та свідоцтва про право на спадщину за заповітом,  що виданий дванадцятою Київською державною
нотаріальною конторою 02.06.2003 р.

У зв"язку з тим,
що сім'ї були потрібні приміщення для проживання та допоміжні
приміщення,  за згодою співвласника та
сусідів,  до основного будинку „А" у
2003 році добудувала прибудову „А 1",
сарай „З",  сарай
„Н",  гараж „Г" та вбиральню
„М".

У 2006 році за заявою власниці домоволодіння був
виготовлений технічний паспорт з відображеними самовільними прибудовами. У
зв"язку із рішенням міжвідомчої комісії з питань проведення
будівництва,  реконструкції,  розширення приватних житлових будинків та
господарсько-побутових споруд Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації
були отримані погодження з санітарно-епідеміологічною службою та пожежною
інспекцією.

Просить визнати право власності на прибудову до житлового
будинку позначеному на плані літерою „А1",
яка складається із житлової кімнати,
вбиралень,  коридорів,  вбудованих шаф площею 45, 6 кв.м. ,  на сарай позначений на плані літерою „З"
площею 4.5 кв.м. ,  на сарай позначений
на плані літерою „Н" площею 8, 3 кв.м. ,
на гараж позначений на плані літерою „Г" площею 21, 8 кв.м. ,  на вбиральню позначену на плані літерою
„ж" площею 1, 0 кв.м.  А також на
самовільно здійснене перепланування в основному будинку позначеному на плані
літерою „А" внаслідок чого з колишньої кухні шющею15, 8 кв.м.  утворилася ванна кімната площею 1, 9
кв.м.  і на даний час площа кухні складає
12, 7 кв.м.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала
та просить позов задовольнити.

Відповідач - Святошинська районна у місті Києві державна
адміністрація проти позову заперечує,
оскільки площа земельної ділянки,
зазначена у державному акті на земельну ділянку не відповідає даним
технічного паспорта. У наданому до суду листі просить слухати справу без свого
представника і постановити рішення відповідно до чинного законодавства.

Третя особа - співвласник домоволодіння ОСОБА_2 -
підтримує позовні вимоги.

Суд,  заслухавши
пояснення позивачки,  третьої особи,  дослідивши матеріали справи,  дійшов висновку,  що позов задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

На підставі рішення виконкому Києво-Святошинської
районної Ради депутатів трудящих від 07.12.1958 р. актом від 10.12.1958 р. ОСОБА_3 була відведена та передана земельна ділянка площею 700
кв.м.  під забудову,  що знаходилась у АДРЕСА_2 (а.с. 7). На цій
ділянці у 1960 році був побудований будинок,
позначений на плані земельної ділянки технічного паспорту житлового
будинку під літерою „А".

Відповідно до дубліката виданого 23.01.2003 р,  що має силу оригінала свідоцтва про право на
спадщину за законом,  що видане
п"ятою Київською державною нотаріальною конторою 16.01.1967 р. та
свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
що виданий дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою
02.06.2003 р.ОСОБА_1 є власником 4/6 житлового будинку № АДРЕСА_1(а.с. 8-9).

Відповідно до 4.1
ст. 376 Цивільного Кодексу України житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,  якщо
вони збудовані або будуються на земельній ділянці,  що не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно затвердженого
проекту,  або з істотними порушеннями
норм і правил.

Судом встановлено,
що АДРЕСА_1 був зведений у 1960 році,
позначений на плані під літерою „А". Самовільно зведені: прибудова
позначена на плані літерою „А1",
яка складається із житлової кімнати,
вбиралень,  коридорів,  вбудованих шаф площею 45, 6 кв.м. ,  зведений у 2003 році,  сарай позначений на плані літерою „З"
площею 4.5 кв.м. ,  зведений у 1996
році,  сарай позначений на плані літерою
„Н" площею 8, 3 кв.м. ,  зведений у
1961 році,  гараж позначений на плані
літерою „Г" площею 21, 8 кв.м.
зведений у 1987 році,  вбиральня
дерев"яна,  позначена на плані
літерою „ж" площею 1, 0 кв.м.  А
також було самовільно здійснене перепланування в основному будинку позначеному
на плані літерою „А" внаслідок чого з колишньої кухні площею 15, 8 кв.м.  утворилася ванна кімната площею 1, 9 кв.м.
,  а площа кухні стала складати 12, 7
кв.м.  (а.с. 10-17).

Відповідно до ч.3
ст. 376 ЦК
України право власності на самочинно збудоване нерухоме
майно може бути за рішенням суду визнане за особою,  яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці,  що не була їй
відведена для цієї мети,  за умови
надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Судом встановлено,
що на підставі рішення виконавчого комітету Києво-Святолшинської
районної ради депутатів трудящих від 07.12.1958 р. був проведений відвід в
натурі земельної ділянки і 10.12.1958 р. ОСОБА_3 виданий про це акт відводу
земельної ділянки у користування розміром 700 кв.м.  за адресою АДРЕСА_2. Як свідчать записи у
технічних паспортах на жилий будинок,  що
оформлялись у 1998 р. та у 2005 p.,  загальна площа
ділянки,  що фактично використовується
складає 884 кв.м.  Таким чином,  суд робить висновок про те,  що будівлі,
що були самовільно зведені знаходяться також і на тій ділянці,  що у встановленому порядку не надавалась та
не відводилась під забудову. Отже право власності на них за даних обставин
виникнути не може.

Відповідно до ч.3
ст. 375 Цивільного кодексу України,
право власника на забудову здійснюється
ним    за   умови
додержання   архітектурних,    будівельних,     санітарних,

екологічних та інших норм і правил,  а також за умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням.

Як встановлено судом,
самовільно зроблені переобладнання,
прибудови до житлового АДРЕСА_1,
а також надвірні споруди були переобладнані та збудовані без додержання
норм,  встановлених законом,  а саме не був отриманий дозвіл місцевої
інспекції державного архітектурно-будівельного контролю який мав би бути
підставою для одержання дозволу на будівництво. Крім того,  не була розроблена та не була погоджена
проектна документація оспорюваних будівель.

Таким чином суд вважає,
що невідповідність наданої у користування площі земельної ділянки та
площі земельної ділянки,  що фактично
використана під самовільними забудовами,
а також відсутність проектної документації забудови є суттєвими
підставами для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного,
керуючись  ст. 375,  376 Цивільного Кодексу України,   ст.
ст.  10,  57,
60,  174,  213,
215,  292,  294 Цивільно Процесуального Кодексу
України,  суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.