Справа №2-154/07/01
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007
року Київський районний суд м. Харкова у складі: судді Шаренко С. Л.

при секретарі
Клочан В.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2
доОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасуванні
рішення третейського суду,  визнанні
права власності, -

встановив:

позивачі
ОСОБА_1та ОСОБА_2просять визнати
недійсним та скасувати рішення третейського суду ,  ухвалене суддею ОСОБА_5 12.06.2004 року та
визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_1як за спадкоємцями по
закону після смерті ОСОБА_6,  вказуючи,  що
вказана квартира на праві власності належала ОСОБА_7.,  яка
заповідала її своєму сину - ОСОБА_6.
Однак він не встиг прийняти спадщину після смерті своєї матері,  т.я. сам помер через 5 місяців після смерті
матері. Позивачі як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_6 - його дружина
та їх син,  звернулися до нотаріальної
контори для прийняття спадщини в порядку трансмісії,  однак з"ясувалося,  що спадщина,
а саме спірна квартира була оформлена за ОСОБА_3на підставі рішення
третейського суду від 12.06.2004 року. Вказане рішення вважають
незаконним,  оскільки зазначеній у
рішенні в якості відповідача - ОСОБА_8на
момент ухвалення рішення було 86 років,
вона страждала дуже великою кількістю захворювань,  в тому числі погано бачила,  не пересувалася без сторонньої допомоги,  тим більше у неї не було потреби та
необхідності позичати у ОСОБА_9 гроші в
сумі 47 000 гр.,  їй нікуди було їх
витрачати,  вона мала квартиру,  а тому їй не потрібна була друга
квартира,  а сама ОСОБА_9 ніколи не мала
таких грошей взагалі. Вказане свідчить про сумнівність такої події
взагалі,  тому що ОСОБА_9 тільки в серпні
2005 року пред"явила рішення для реєстрації в міськ БТІ,  більш як через рік після появи рішення і
через 9 місяців після смерті самої ОСОБА_7.

Представник
відповідача ОСОБА_3позовні вимоги не визнав та вказав,  що ОСОБА_3позичила на 1 місяць своїй бабусі
ОСОБА_7. 47 000 гр. для її потреб,  з
умовою,  що якщо гроші та не
поверне,  то на користь позичальниці вона
передасть належну їй 1-кімнатну квартируАДРЕСА_1Оскільки ОСОБА_7. гроші не
повернула,  то вони звернулися до
третейського суду,  який постновив
рішення про визнання за ОСОБА_3право власності на спірну квартиру. ОСОБА_7. ніяких претензій
до рішення не мала,  його не
оскаржувала,  ніхто із сторін за законом
не має права оскаржувати рішення третейського суду,  воно є чинним та має преюдиційне значення при
вирішенні питання про визнання спадкового майна після смерті ОСОБА_6

Представник
відповідача ОСОБА_5 проти позовних вимог заперечував,  вказуючи,
що рішення постановлене відповідно до Закону України „Про третейський
суд",  ніхто окрім сторін по цій
справі не може оскаржувати це рішення,
тим більше визнання недійсності такого рішення взагалі не передбачено
законом.  Крім того,  вже давно сплинули 3 місяці,  які передбачені для оскарження такого
рішення.

Відповідач
ОСОБА_2,  будучи належним чином повідомленим про день,  час та місце розгляду справи,  на неодноразові виклики до суду не
з"явився,  про необхідність явки до
суду був повідомлений,  в тому числі,  через засоби масової інформації,  а тому суд вважає можливим розглянути справу
за його відсутності,  за наявними в
справі доказами.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  показання свідків,  дослідивши докази у справі,  вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню,  виходячи з наступного.

Судом
достовірно встановлено,  що ОСОБА_7 на праві
власності належала 1-кімнатна квартира АДРЕСА_1(а.с. 7).

ОСОБА_8мала 2 синів: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ( а.с.  190, 176 ) В свою чергу ОСОБА_6 мав сина - ОСОБА_2(а.с.  167),
а ОСОБА_2- донькуОСОБА_3

30.06.2000
року ОСОБА_8склала заповіт,  згідно якого
все своє належне їй майно заповідала сину - ОСОБА_6,  скасувавши всі раніше посвідчені заповіти (
а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8померла
у віці 86 років ( а.с.  10). її син -

ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.  11),  тобто до сплину 6-місячного терміну

для прийняття та оформлення спадщини.

Спадкоємцями
1 черги за законом після смерті ОСОБА_6
є його дружина -ОСОБА_1(
а.с.  12) та їх син ОСОБА_4 ,  які звернулись до 8 державної нотаріальної
контори м. Харкова з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ( а.с.  159, 162)

З заявою
про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_7. до 8 державної
нотаріальної контори м. Харкова 26 квітня 2005 року звернувся її другий син - ОСОБА_4 (а.с.  159,
161).

З
повідомлення начальника СМСЧ № 13 вбачається,
що ОСОБА_7. з 1976 року перебувала під постійним лікарським наглядом в
зв"язку з рядом наявних у неї захворювань,
в тому числі в зв"язку з незрілою катарактою обох глаз (а.с. 26).

12      липня 2004 року третейським
судддею ОСОБА_5 був задоволений позов

ОСОБА_3до ОСОБА_7. про
визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 35-37). Згідно з
матеріалами цієї цивільної справи 28

червня 2004 року ОСОБА_3звернулась до третейського суду з позовною заявою
до

ОСОБА_7. про
визнання права власності. 30.06.2004 року між ОСОБА_3та

ОСОБА_5 було укладено контракт про розгляд вказаного позову ( а.с.
38),  разом з

тим,  відповідно до  ст.  5
Закону України „Про третейський суд" розгляд справи

третейським судом можливий тільки за наявності згоди 2 сторін на це- як
позивача,  так і

відповідача,  саме ці сторони повинні
заключите третейську
угоду для звернення до такого

суду,  що в розглянутій справі було
відсутнім.

В
позовній заяві ОСОБА_3вказала,  що вона
позичила ОСОБА_7. 47 000
гр. для придбання останньою 3-кімнатної квартири,  яка повинна була бути оформлена у їх сумісну
власність. В разі якщо ОСОБА_7.
не використає гроші за цільовим при значенням,  то повинна була повернути ОСОБА_3 47 000 гр.
або передати на її користь майно відповідної вартості. Такі умови позики були
встановлені договором позики (а.с. 45-46).

Разом з
тим,  третейському суду не надано жодного
доказу щодо того,  що ОСОБА_7. не повернула
ОСОБА_3 суму боргу,  відсутня будь-яка
інформація щодо спроб як ОСОБА_7.
так і ОСОБА_3знайти варіанти придбання 3-кімнатної квартири,  оскільки відповідно до умов договору позики
квартира повинна була придбаною у сумісну власність як ОСОБА_7.,  так і ОСОБА_3,  а тому висновок суду про те,  що ОСОБА_7.
не виконали своїх зобов"язень перед ОСОБА_3є передчасним.

ст. 5 Закону України „Про третейський
суд" визначає,  що фізичні особи
мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір,  який виникає з цивільних правовідносин,  крім випадків передбачених законом.  Таким законом є ЦПК України,  який визначає виключну підсудність щодо
розгляду цивільних справ щодо нерухомості відповідним загальним місцевим судам
виключно за місцем знаходження нерухомого майна (  ст.
114 ч.1 ЦПК України). Тому розгляд третейським судом позовної заяви

ОСОБА_3з
порушенням правил підвідомчості та підсудності є підставою для скасування такого
рішення та визнання його недійсним.

Не може
погодитися суд з вказівкою в рішенні третейського суду від 12.07.2004 року про
те,  що суддя ОСОБА_5 відповідає
вимогам  ст.  ст. 16-18 Закону України „Про третейський
суд" ,  а саме: має визнані сторонами
знання,  досвід,  має необхідну компетенцію вирішувати даний
спір ( а.с. ),  оскільки відповідач
ОСОБА_7. взагалі не виразила своєї згоди на розгляд справи третейським судом;
25.06.2004 року ОСОБА_5 отримав диплом про вищу юридичну освіту,  а тому період з 25 червня по 12 липня 2004
року ніяким чином не можна вважати достатнім для визначення достатнього досвіду
по розгляду справ; прийняття до свого провадження за наявності вимог виключної
підсудності цієї категорії цивільних справ свідчить про відсутність достатніх
знань судді.

Суд
відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_5 про видачу виконавчого листа за рішенням
від 12.06.2004 року ,  оскільки
відповідно до  ст.  ст.  56
ч.4 та ч.б Закону України „Про третейський суд" ОСОБА_5 не уповноважений
звертатись з такою заявою в інтересах сторони по справі.

Оскільки
суд скасовує рішення третейського суду,
то спірна квартира включається до спадкового майна після смерті ОСОБА_7.,  яка заповідала його ОСОБА_6
Незважаючи на те,  що ОСОБА_4 в своїй заяві в
нотаріальну контору повідомив про те,  що
він має намір оскаржити цей заповіт до суду,
він цього не зробив,  а тому
відсутні будь-які правові перешкоди для визнання вказаного заповіту як
дійсного.

ОСОБА_6 помер до сплину
6 місяців після смерті ОСОБА_7.,  а тому відповідно до
ст.  1261 ЦК України позивачі
ОСОБА_1- дружина та ОСОБА_2-син померлого є спадкоємцями першої черги,  яки прийняли спадщину шляхом звернення до
нотаріальної контори з відповідною заявою. При цьому суд вважає,  що відмова ОСОБА_2від прийняття спадщини не є
безумовною,  оскільки він відмовився від
прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6 на користь матері
-ОСОБА_1за правилами ч.5  ст. 1273 ЦК
України. Разом з тим,  ОСОБА_2є спадкоємцем за
законом в порядку спадкової трансмісії,
а тому його право на спадщину,  а
саме квартируАДРЕСА_1,  визначено  ст. 1276 ЦК України. Крім того,  ОСОБА_2має обов'язкову долю в спадщині після
смерті свого батька,  а тому суд
задовільняє позовні вимоги щодо визнання права власності за позивачами на
спірну квартиру в рівних долях.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 3,  4,  5,
10,  60,  114 ч.1,
212-215 ЦПК України,   ст.  ст. 1276,
1261 ЦК України,   ст.
ст. 5,  12,  14,
27,  34,  38,
56,  140 Закону України „Про
третейський суд", -

вирішив:

Визнати
недійсним та скасувати рішення третейського суду від 12 червня 2004 року про
визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відмовити
в задоволенні заяви ОСОБА_5 в видачі виконавчого документа по вказаному
рішенню.

Визнати
право власності на квартиру АДРЕСА_1за ОСОБА_1,  ОСОБА_2 як за
спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подачі протягом 10 днів після виготовлення повного
тексту рішення заяви про його апеляційне оскарження,  а далі шляхом подачі протягом наступних 20
днів апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через
Київський районний суд м. Харкова.