Справа №2-7-2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 жовтня 2007
року

Першотравневий
районний суд м.   Чернівці в складі:
головуючого судді: Іщенка І.В., при секретарі: Сушко Г.М.  , розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м.   Чернівці справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся в суд з позовом, в якому вказував, що їй на праві власності належить
автомобіль марки ВАЗ-21061, 1984 р.в. д-нНОМЕР_1, зареєстрований в
Чернівецькому РЕВ УМВСУ в Чернівецькій області, право власності перейшло до
позивачки на підставі свідоцтва про право спадщини за законом від 29.05.2001
року. В червні 2001 року син позивачки ОСОБА_5   за її дорученням звернувся до МРЕВ УМВСУ в
Чернівецькій області для проведення експертизи автомобіля. При проведені огляду
автомобіля згідно протоколу №2439 від 8.06.2001 року було встановлено, що номер
кузову наварений. Автомобіль був затриманий на штраф майданчик. В кінці липня
2001 року позивачці стало відомо, що даний автомобіль переданий ОСОБА_2,
оскільки було встановлено, що це кузов його автомобіля, який було викрадено в
нього в червні 1994 року. По факту крадіжки була порушена кримінальна справа.
Вилучений автомобіль ВАЗ 21061 було передано, як речовий доказ відповідачу ОСОБА_2
на відповідальне збереження ,оскільки номер кузова автомобіля, яким керував її
син і який належав її на праві власності відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті мого чоловіка ОСОБА_6, співпав із
номером кузова автомобіля ,який було викрадено 24 червня 1994 року у ОСОБА_2.
Під час перебування автомобіля на відповідальному збереженні ,як речовий доказ
у ОСОБА_2, останній почав проводити його видозмінення. Вона вважає, що ці
роботи ОСОБА_2 почав проводити, щоб позбавити її незаконно права отримати від
нього грошову компенсацію за користування комплектуючими до автомобіля , які
належали на праві власності їй. Після передачі ОСОБА_2 автомобіля ВАЗ
21061,йому були також передано комплектуючі запчастини , які були придбані за
мої особисті кошти а саме:радіатор системи охолодження , коробку переміни
передач,поперечину передньої підвіски,стабілізатор, два передні
амортизатори,пружини підвіски передні 2 шт., міст задній, карданний вал в
зборі, диски колес 5 шт ., ліхтар задній , бампер задній ,механізм управління
кермом в зборі, комплект електропроводки ,щиток приборів , оббивку даху ,
оббивку передніх дверей , оббивку задніх дверей ,оббивку боковини правої .,
оббивку боковини лівої, оббивку підлоги, набір інструментів "Жигулі"
насос ручний, а всього на суму 1746 грн.37 коп. Крім того в користуванні
ОСОБА_2 залишилося 5 автошин на суму 664грн.20коп,вогнегасник вартістю 100грн
,магнітофон вартістю250грн., три динаміка вартістю 200грн. Дані речі були
куплені за особисті кошти її сином ОСОБА_5
та її онуком ОСОБА_7,
всього в користуванні ОСОБА_2
залишилося речей на суму 1214

грн. 20 коп. На автомобілі ,який
було передано ОСОБА_2 залишився
також двигун від автомобіля ,який належав їй на праві власності, вартість
двигуна першої комплектності 887 грн,99 коп., електродвигун вентилятора системи
охолодження з крильчаткою, вартістю 26грн.42 коп., а всього вартість даних
комплектуючих автомобіля складає 914 грн.41 коп. Оскільки відповідач ОСОБА_2
добровільно відмовився відшкодувати вартість запчастин на автомобіль та
вартість речей ,які були придбані за її власні кошти ,то кошти в сумі 3874 грн.
98 коп. потрібно стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3та ОСОБА_2 ,оскільки
в даний час як стверджує відповідач ОСОБА_2 автомобіль знаходиться у ОСОБА_3 Також
просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 вартість кузова першої комплектації в
сумі 5178 грн. , у зв"язку з тим, що він провів самовільно заміну кузова,
і ця заміна призвела до вилучення у позивачки даного автомобіля.

В судовому
засіданні позивачка та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали
повністю, підтвердили обставини, викладені в позові та дали пояснення
аналогічні змісту позовної заяви. Просили позов задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в залі судового засідання позов не визнали, вказали, що вони
не завдавали збитків позивачці , їм повернуто сме їх автомобіль, який було у
них викрадено. Просили в позові відмовити.

Відповідач
ОСОБА_4 в зал судового засідання не з"явився , хоча був повідомлений про
день та час розгляду справи повісткою по місцю проживання.

Вислухавши
доводи сторін і дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом
встановлено, що позивачу належав автомобіль марки ВАЗ-21061, 1984 р.в.
д-нНОМЕР_1, зареєстрований в Чернівецькому РЕВ УМВСУ в Чернівецькій області,
право власності перейшло до позивачки на підставі свідоцтва про право спадщини
за законом від 29.05.2001 року. В червні 2001 року син позивачки ОСОБА_5  за її дорученням звернувся до МРЕВ УМВСУ в Чернівецькій
області для проведення експертизи автомобіля. При проведені огляду автомобіля
згідно протоколу №2439 від 8.06.2001 року було встановлено, що номер кузову
наварений. Автомобіль був затриманий на штраф майданчик. В кінці липня 2001
року позивачці стало відомо, що даний автомобіль переданий ОСОБА_2 , оскільки
було встановлено, що це кузов його автомобіля, який було викрадено в нього в
червні 1994 року. По факту крадіжки була порушена кримінальна справа.

Також судом
встановлено, що 23.06.1994 року відділом дізнання Чернівецького міського
відділу УМВСУ в чернівецькій області була порушена кримінальна справа X-0411. Приводом
та підставою до порушення справи стала письмова заява громадянина ОСОБА_2 про
крадіжку в нього в М. Чернівці автомобіля марки ВАЗ-2106. 24.06.1994 року
постановою дізнавала ОСОБА_2 був визнаний потерпілим по даній справі.

08.06.2001 року
під час спроби перереєстрації вказаного транспортного засобу, працівниками
Чернівецького МРЕВ був затриманий і оглянутий автомобіль марки ВАЗ-2106,
номерний знак на кузові якого був нанесений кустарним способом.  При проведені експертизи було встановлено, що
номер кузову відповідає номеру кузову автомобіля, який був викрадений у ОСОБА_2
і рахувався як угнаний. Згідно  ст. .125 КПК України, були вжиті заходи для забезпечення заявленого в кримінальній
справі цивільного позову. Даний автомобіль був поміщений на штраф майданчик
ДАІ.

Згідно постанови
дізнавача 4MB УМВСУ в Чернівецькій області від 26.07.2001 року даний автомобіль
був визнаний речовим доказом по кримінальній справі і переданий на
відповідальне зберігання ОСОБА_2, який був визнаний потерпілим по даній справі.

Згідно
"Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів...",
які  затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України №1388 від 07.08.1998 року, та діючу

відповідно до
цих правил "Інструкцію про проведення державної реєстрації, перереєстрації
та обліку транспортних засобів" затверджену Наказом МВС №335 від
10.04.2002 року. Згідно даний нормативних актів вважається, що саме кузов
являється основною частиною транспортного засобу. Саме по номеру кузову
визначаються всі вихідні дані автомобіля.

Згідно   ст.  .60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом
встановлено, що в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували її позовні
вимоги. А саме не доведено заподіяння їй матеріальних збитків відповідачами по
справі на зазначену суму.

Допитані по
справі свідки не дали показів, згідно з яких суд міг зробити висновок, щодо
заподіяння позивачці матеріальної шкоди на зазначену суму.

На підставі
наведеного, керуючись   ст.
ст.   209, 212-215,218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4про відшкодування шкоди відмовити за безпідставністю.

На рішення суду
може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області
через Першотравневий районний м.
Чернівці.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.