Справа № 2-1483/ 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 жовтня 2007 року

Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області в складі: головуючого судді - Литвин М.М.

при секретарі           - Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лубнах
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенської міської Ради, КП
"Лубенське МБТІ", інших осіб про визнання приватизації недійсною,
скасування свідоцтва, -

ВСТАНОВИВ:

07   серпня 2007 року
ОСОБА_1 звернулась до Лубенського

міськрайонного суду з позовом до Лубенської міської Ради та КП
"Лубенське МБТІ" про

визнання приватизації недійсною та скасування свідоцтва, мотивуючи свій
позов тим, що

03 березня 2000 року органом приватизації виконавчого комітету Лубенської
міської Ради

згідно з Розпорядженням від 02 березня 2000 року видано Свідоцтво на право
власності на

житло, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві

власності їй та іншим особам.

Вважає що при
проведенні приватизації були допущені порушення вимог чинного законодавства :
Ст.1 Закону України №2482-ХИ від 19 червня 1992 року "Про приватизацію
державного житлового фонду" оскільки в приватизацію не було включено ні
приміщення сараю, яким її родина користувалась та користується зараз, ні
приміщення гаражу.

Крім того, в
Свідоцтві на право власності не міститься вказівки про вид спільної власності -
сумісна чи часткова та не визначено уповноваженого власника квартири, яка
приватизується.

Через вказані
порушення при приватизації квартири тепер ні вона, ні інші співвласники
фактично не зможуть здійснити в повному обсязі своє право власності, оскільки
не зазначено форму спільної власності та не визначені частки. А оскільки до
складу приватизованого житла не включені об"єкти нерухомості, то це
суттєво знижує вартість належного їм майна і призводить до фактичного використання
ними незареєстрованої нерухомості.

Прохала суд
визнати недійсною приватизацію квартири АДРЕСА_1, здійснену 03 березня 2000
року на підставі розпорядження від 02 березня 2000 року органу приватизації
виконавчого комітету Лубенської міської Ради.

Скасувати
свідоцтво на право власності на житло, видане органом приватизації виконавчого
комітету Лубенської міської Ради 03 березня 2000 року.

8  судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала повністю, та пояснила,

що внаслідок здійсненої приватизації з її вини в перелік приватизованого
майна не було

включено об'єкти нерухомості - сарай та гараж, що позбавляє її фактично
права власності

на зазначені об'єкти. Крім того, не визначено виду спільної (часткової чи
сумісної)

2

власності, не відображено частки вартості квартири, не
визначено уповноваженого власника квартири.

З огляду на вищевказане, керуючись відповідними нормами законодавства
України, прохала суд визнати недійсною приватизацію АДРЕСА_1, та
скасувати Свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації
виконавчого комітету Лубенської міської Ради 03 березня 2000 року. Судові
витрати позивачка прохає покласти на неї.

Представник
Лубенської міської Ради М'якота В.В. в судовому засіданні позовні вимоги
визнав, пояснивши, що вини Лубенської міської Ради в порушеннях при
приватизації квартири АДРЕСА_1 немає, оскільки всі дії вчинялися на підставі та
відповідно до документів, наданих позивачкою.

Відповідач - КП
"Лубенське МБТІ" - листом №701 від 17 серпня 2007 року прохав слухати
справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа -
ОСОБА_2- листом від 28 вересня 2007 року прохала розглянути справу без її
участі, з позовними вимогами погоджується і їх підтримує.

Третя особа -
ОСОБА_3- в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був
належним чином повідомлений через друкований засіб масової інформації (а.с.32).

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, представників сторін по
справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 03 березня 2000 року
органом приватизації виконавчого комітету Лубенської міської Ради
згідно з Розпорядженням від 02 березня 2000
року видано Свідоцтво на право власності на житло, згідно якого квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності позивачці та іншим особам (а.с.7).

При приватизації
з вини Позивачки були допущені наступні порушення вимог чинного законодавства :
Ст.1 Закону України №2482-ХІІ від 19 червня 1992 року "Про приватизацію
державного житлового фонду" визначено, що "Приватизація - відчуження
квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян
України". Зазначена редакція ст.1 Закону діє з 20 лютого 1997 року, тобто
була і є чинною на час приватизації Позивачкою свого житла.

В порушення
зазначеної норми в приватизацію не було включено ні приміщення сараю, яким
родина Позивачки користувалась та користується зараз, ні приміщення гаражу.

Судом
враховуються висновки Конституційного Суду України, викладені ним в своєму
Рішенні у справі за конституційним зверненням ОСОБА_4 та інших громадян №4-рп/2004 від 02 березня 2004 року, з якого
вбачається, що набуте громадянами право на квартири державного житлового
фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (ст.41 Конституції
України), забезпечується державою і захищається судом (ст.55 Конституції
України).

Ст.8 ч.2 того ж Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду" визначено, що "передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в
тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку)".

3

В порушення
зазначених вимог Свідоцтво на право власності не містить вказівки про вид
спільної власності - сумісна чи часткова, хоча це є обов'язковою умовою
приватизації житла та зазначено в тексті бланку самого Свідоцтва.

Відповідно в Свідоцтві не відображено частки вартості
квартири.

Крім того,
зазначеним Свідоцтвом не визначено уповноваженого власника квартири, яка
приватизується.

Ст.12 Закону
України №2482-ХІІ від 19 червня 1992 року "Про приватизацію державного
житлового фонду" визначено, що "власник приватизованого житла має
право розпорядитися квартирою на свій розсуд : продати, подарувати, заповісти,
і т.д."

Враховуючи вказані недоліки, ні позивачка, ні інші співвласники вказаної
квартири фактично не можуть здійснювати в повному обсязі своє
право власності, оскільки не зазначено форму спільної власності та не визначені
частки.

Крім того, суд
враховує, до складу приватизованого житла не включені об'єкти нерухомості
(сарай та гараж), що суттєво знижує вартість належного позивачці майна, і
призводить до фактичного використання нею незареєстрованої нерухомості.

Ст.8 п.11 Закону
України №2482-ХП від 19 червня 1992 року "Про приватизацію державного
житлового фонду" визначено, що "спори, що виникають при приватизації
квартир державного житлового фонду, вирішуються судом".

Ст.15 ЦК України
визначено, що "кожна особа має право на захист свого цивільного права у
разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного
законодавства".

Керуючись
вимогами ст.ст. 10, 11, 57, 60, 213-214 ЦПК України, на підставі ст.ст. 41, 55
Конституції України, ст.11, 15, 16 ЦК
України, ст.11, ст.12 Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати
недійсною приватизацію квартири АДРЕСА_1, здійснену
03 березня 2000 року на підставі розпорядження від 02 березня 2000 року органу приватизації
виконавчого комітету Лубенської міської Ради.

Скасувати
свідоцтво на право власності на житло, видане органом приватизації виконавчого
комітету Лубенської міської Ради 03 березня 2000 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області
протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається на
протязі 10 днів з дня проголошення рішення.