Справа№2-2414/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25.10.2007
р.                                                                                                        м.  Куп'янськ

Куп'янський   міськрайонний суд Харківської області

в складі судді Демченко І.М.

при секретарі
Шевченко О.І.

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.
Куп'янську цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
по справі ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу вказуючи на те,  що з
відповідачем по справі знаходиться у шлюбі зареєстрованому 04.01.1986 р. Шлюб
зареєстрований відділом РАГС Жовтневого РВК м.
Одеси,  актовий запис НОМЕР_1.

Від
спільного подружнього життя у сторін по справі є неповнолітня дитина:
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Позивач
по справі ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2
вказуючи на те,  що з відповідачем не
може на далі продовжувати сімейні відносини,
так як відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Також
позивачка просить суд присвоїти їй після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище
ОСОБА_1.

Майнового спору
та спору про місце проживання дитини не має.

Витрати
пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів
громадянського стану позивач по справі ОСОБА_1 просить покласти на відповідача.

В попередньому
судовому засіданні позивач зробив заяву,
в якій позовну заяву підтримує у повному обсязі.

Відповідач по
справі ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні зробив заяву в якій визнав
позовну заяву та обставини справи на,
які вказував позивач у повному обсязі.

Суд
проаналізувавши обставини справи,
вважає,  що заявлений позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Факт перебування
сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.01.1986 р.

(а.с.  5). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню
дитину ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,  що стверджується свідоцтвом
про її народження (а.с. 4)

Враховуючи
обставину,  що сторони не зійшлися
характерами та подружні стосунки підтримувати у подальшому намірів не
мають,  а відносини між ними фактично
стали недружелюбними,  незважаючи на
зусилля суду до примирення сторін,  суд
доходить висновку про те,  що сім'ю
Шнякіних зберегти немає можливості,  тому
шлюб за вимогою позивача суд розриває. Дитина на подальше виховання залишається
з позивачкою.

Виходячи з
наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведені попереднього судового засідання.

Відповідно до
ч.4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому  ст.
174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4
ст.  174 ЦПК України,  у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким
чином,  визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону,
не порушує права,  свободи чи
інтереси інших осіб.

Відповідно
до  ст. 112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх
неповнолітніх дітей.

На основі
вищевикладеного,  керуючись  ст.
ст. 10,  11,  130,
174,  209, 212, 214, 215ЦПК
України,   ст.  ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,  суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  зареєстрований
04.01.1986 р. відділом РАГС Жовтневого РВК м.
Одеси,  актовий запис
НОМЕР_1,  розірвати. Дитину на подальше
виховання залишити з ОСОБА_1.

Після
розірвання шлюбу присвоїти позивачці по справі ОСОБА_1 її     дошлюбне прізвище ОСОБА_1.

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС обов'язок щодо сплати державного
мита в сумі 17, 00 грн. покласти на ОСОБА_2. ОСОБА_1 від сплати судових витрат
звільнити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через
Куп'янський міськрайонний суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.