Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 жовтня
2007року      Бердянський міскрайонний
суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Пустовіт З.П. при секретарі - Гоноболіній О.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2про розділ спадщини між спадкоємцями,
про визнання права власності на квартиру,  за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1,  третя особа Бердянська державна нотаріальна
контора про встановлення факту прийняття спадщини,  визнання права власності,  виплату грошової компенсації,  уточненим позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про
визнання права власності на квартиру,
виплаті грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 в серпні 2006 року звернулась до суду з позовом до відповідачаОСОБА_2
про розділ спадщини між спадкоємцями,
про визнання права власності на квартиру. В позові зазначала,  що її батько,
ОСОБА_3,  одружився з ОСОБА_4
28.12.1983 року і вони проживали спільно однією сім'єю до смерті ОСОБА_4,  яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 В період шлюбу
ними було придбане наступне майно: квартираАДРЕСА_1,  житловий будинок АДРЕСА_2,  дві земельні ділянки,  площами 0, 25 га та 0, 18 га для ведення
особистого підсобного господарства та обсл1/2овування житлового будинку,  розташовані по АДРЕСА_2,  а також грошовий внесок в
територіально-відокремленому безбалансовому відділенні НОМЕР_1 філії Бердянське
відділення НОМЕР_2ВАТ „Державний Ощадний банк України" із залишком 1350,
71 грн. Після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини 14.01.2005 року
до нотаріальної контори звернувся її син ОСОБА_5. її батько не встиг прийняти
належну частку спадщини і звернутися із заявою до нотаріальної контори у
встановлений законом шестимісячний строк,
оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_3 вона як спадкоємець
першої черги в грудні 2004 року звернулась із заявою про прийняття спадщини до
державної нотаріальної контори відповідно до
ст.  1276 ЦК України в
порядку спадкової трансмісії. її сестра відмовилась від спадщини на її користь.
Державний нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом у
зв'язку з відсутністю у неї оригіналів правових документів на спадкове майно.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер,  після його
смерті із заявою про прийняття спадщини звернулась його дружина ОСОБА_2. В
даний час вони не можуть досягти з нею згоди про розділ спадкового майна
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  тому змушена була звернутись до суду з цим позовом.  Позивач вважає,  що у зв'язку з тим,  що майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
придбане в період шлюбу,  воно є спільною
сумісною власністю подружжя,  у зв'язку з
чим її батько мав право на 1/2 частину вказаного майна у спільній сумісній
власності. На належну ОСОБА_4 1/2 частину майна у спільній сумісній власності
подружжя після її смерті мають в рівних частинах кожен із спадкоємців за
законом першої черги: її чоловік,  тобто
батько позивача,  та її син,  ОСОБА_5 Тому позивач вважає,  що вона після смерті батька,  ОСОБА_3,
має право в порядку спадкової трансмісії на 3А частини спадкового
майна,  що належить подружжю
ОСОБА_3,  а відповідач ОСОБА_2 має право
у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_5 на 1/4
частину вказаного майна. Просить провести розділ спадкового майна з урахуванням
розміру частин у спадковому майні та його вартості так,  щоб за нею було визнано право власності на
квартиру,  а за відповідачем ОСОБА_2
право власності на решту майна.

У
вересні 2006 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1.,  в якому просила встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4,  а
також факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5 та визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

У червні
2007 року ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила постановити рішення,  яким визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1,  а також стягнути з
ОСОБА_1. на її користь грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини від вартості
спадкового майна на суму 28525 грн. В позові зазначала,  що зазначена квартира,  вартість якої вони добровільно визначили з
ОСОБА_1в сумі 140000 грн.,  була одержана
в 1973 році першим чоловіком ОСОБА_4- ОСОБА_6 та приватизована ОСОБА_4в 1993
році. До іншого спадкового майна належить дві земельні ділянки,  вартістю по 10000 грн. кожна,  розташовані в АДРЕСА_2,  будинок вАДРЕСА_2,  вартістю 25000 грн.,  автомобіль „Таврія",  державний номер НОМЕР_3  вартістю 7500 грн.,  вклади в Україні на суму 1350 грн.,  вклади в Росії на суму 3200 грн.,  а всього вартість спадкового майна складає
57050 грн. Позивач вважає,  що ОСОБА_3 та
його спадкоємниця ОСОБА_1 не мають ніякого права на квартиру,  так як вона була одержана в 1973 році,  ОСОБА_3 ніколи не мешкав в ній,  мав своє житло в Росії,  а ОСОБА_4 як громадянка України використала
своє право на її приватизацію в 1993 році. Вона,  як дружина має право на спадкове майно свого
чоловіка ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1,
вартістю 140000 грн.,  а також на
1/2 частину спадкового майна,  загальною
вартістю 57050 грн.,  яке складається з
житлового будинку АДРЕСА_2,  2-х
земельних ділянок в с. Осипенко,  вкладів
в Росії та Україні,  автомобіля
„Таврія",  що становить суму 28525
грн.

У
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1. за дорученням ОСОБА_7,  підтримала позовні вимоги,  оголосивши позовну заяву,  частково визнала позовОСОБА_2,  та додатково пояснила,  що батько позивача,  ОСОБА_3,
на день смерті ОСОБА_4 проживав разом з нею в АДРЕСА_2,  а також її син ОСОБА_5 Вважає,  що ОСОБА_3 має право на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 як на спільне майно подружжя,
так як вона була приватизована ОСОБА_4в 1993 році,  коли вони перебували в шлюбі,  хоча він і не брав участі в
приватизації,  бо був громадянином Росії.
Оскільки дочка

ОСОБА_3
- позивач ОСОБА_1 в порядку спадкової трансмісії має право на 3/4 частини
спадкового майна після смерті свого батька ОСОБА_3,  представник позивача просить розділити
спадкове майно,  яке складається з
квартири,  вартістю 140000 грн.,  будинку в с. Осипенко,  вартістю 25000грн.,  двох земельних ділянок при цьому
будинку,  вартістю по 10000 грн. за
кожну,  і в рахунок 3/4 частин спадщини
визнати за ОСОБА_1право власності на квартиру,
а за відповідачем - на все інше спадкове майно. Позивач ОСОБА_1 має у
власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку приватизації,  але в теперішній час змушена проживати не в
благоустроєному будинкуАДРЕСА_4з двома дітьми,
який належить її матері. ОСОБА_1 вже отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на автомобіль «Таврія» та вклади в Росії,  тому вони не підлягають розділу.

Відповідач
(позивач) ОСОБА_2 підтримала свої уточнені позовні вимоги,  заперечуючи проти позову ОСОБА_1.,  та пояснила,
що мати її чоловіка ОСОБА_5,  -
ОСОБА_4 в 1982 році поїхала до Росії,  в
м. Анадирь,  там і вийшла заміж за
ОСОБА_3Вони разом з чоловікомОСОБА_5та дитиною до 1990 року були прописані та
проживали в її квартирі АДРЕСА_1,  а
потім виїхали в с. Володимирівка Акимівського району. В 1993 році ОСОБА_4
повернулась із Росії і приватизувала свою квартиру,  яку отримував ще її перший чоловік в 1973
році. В 1997 році ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повернулись з Росії остаточно і купили
собі будинок АДРЕСА_2. В 2000 році,  коли
ОСОБА_4 захворіла,  її син,  ОСОБА_5 приїхав в с. Осипенко і доглядав її
до смерті та хоронив. Після смерті матері,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1  її
чоловік ОСОБА_53вернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини,  а після його
смертіІНФОРМАЦІЯ_3,  вона теж написала
заяву про прийняття спадщини. В теперішній час вона з дитиною проживає в колгоспному
будинку в с. Володимирівка Акимівського району,
який не опалюється та їй не належить,
тому просить визнати право власності на квартиру за нею,  оскільки ОСОБА_3 не мав ніякого права на
квартиру,  тому вона не може входити до
спадкової маси. За ОСОБА_1вона просить визнати право власності на будинок в с.
Осипенко,  дві земельні ділянки,  автомобіль та грошові вклади.

Представник
відповідача (позивача)ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_8 додатково
пояснив,  що ОСОБА_1 виїжджала до Росії і
там оформила право власності на автомобіль «Таврія» та грошові вклади,  хоча він був зареєстрований в МРЕВ М.
Бердянська. Крім цього,  вона має у
власності 1/2 частину приватизованої квартири по АДРЕСА_3,  але у вересні 2007 року умисно виписалась із
благоустроєної квартири і прописалась в житловому неблагоустроєному будинку
поАДРЕСА_4 який належить її матері і представнику в справі. ОСОБА_2 з дитиною
не має власного житла,  хоча і не
проживає в квартирі,  але повністю
оплачує комунальні посл1/2и. Вважає,  що
ОСОБА_1 як спадкоємниця після ОСОБА_3,
не має ніякого права на квартиру,
бо вона належала ОСОБА_4 ще до їх шлюбу,
просив позовОСОБА_2 задовольнити.

Представник
третьої особи Бердянської державної нотаріальної контори в судове засідання не
з'явився,  в своїх листах просив
розглянути справу за відсутності представника.

Свідок
ОСОБА_6 пояснив в судовому засіданні,  що
основним квартиронаймачем на квартируАДРЕСА_1спочатку був

він,  а після розлучення з ОСОБА_4,  він залишив квартиру дружині,  синуОСОБА_53 його дружиною ОСОБА_2,  які залишились проживати в ній однією сім'єю.

Свідок ОСОБА_9в судовому
засіданні пояснила,  що вона проживає в
квартиріАДРЕСА_5 з 1978 року. В квартирі АДРЕСА_1проживала ОСОБА_4 з сином
ОСОБА_5,  а після його одруження з ними
стала проживати його дружина ОСОБА_2. В теперішній час в квартирі ніхто не
проживає,  але ОСОБА_2 приїжджає,  прибирає в квартирі,  сплачує комунальні посл1/2и.

Свідок ОСОБА_10 пояснила в
судовому засіданні,  що поАДРЕСА_6вона
проживає вже 31 рік. В квартирі АДРЕСА_1спочатку проживали ОСОБА_5 з дружиною
та сином.  В кінці 80-х років син
одружився і з ними стала проживати невістка ОСОБА_2 Приблизно в 1981-1983 році
ОСОБА_4 поїхала на Північ,  а в квартирі
до 1990 року проживав її син з дружиною. Після приїзду з Півночі вона купила
будинок в с. Осипенко. В теперішній час ОСОБА_2 навідується до квартири.

Заслухавши
сторони,  їх представників,  свідків,
дослідивши матеріали справи,  суд
приходить до наступного висновку.

В
судовому засіданні було встановлено,  що
батько позивача ОСОБА_1. -ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_4 28 грудня 1983 року,  актовий запис НОМЕР_4 і після реєстрації
шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка -ОСОБА_3,
що підтверджується довідкою про укладення шлюбуНОМЕР_5 виданій міським
бюро ЗАГС м. Анадирь Магаданської області.

Згідно
копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6від 22.09.2004р. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1,  а ІНФОРМАЦІЯ_3 -помер і ОСОБА_3,  що підтверджується копіями свідоцтв про
смерть. Заповітів померлі не залишили.

Після їх
смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_2,  земельної ділянки,  площею 0, 18 га для ведення особистого
підсобного господарства та земельної ділянки,
площею 0, 25 га для обсл1/2овування житлового будинку,  що розташовані на території Осипенківської
сільської ради по АДРЕСА_2
компенсаційного рахунку НОМЕР_7із залишком 1350, 71 грн. та основного
рахунку НОМЕР_8 із залишком 0, 56 грн. в територіально-відокремленому
безбалансовому відділенні НОМЕР_1 філії-Бердянське відділення НОМЕР_2ВАТ
«Державний Ощадний банк України»,
квартири АДРЕСА_1,  що
підтверджується відповідно копією договору купівлі-продажу від
01.07.1997р.,  копіями Державних актів на
право приватної власності на землю від 19.04.1999 року,  копією довідки ВАТ «Державний Ощадний банк
України» АДРЕСА_1від 02.02.2005р.,
копією свідоцтва про право власності на житло від 23.09.1993р.

Судом
встановлено,  що після смерті ОСОБА_4 до
Бердянської районної державної нотаріальної контори та Бердянської державної
нотаріальної контори 14.01.2005 року із заявами про прийняття спадщини
звернувся її син - ОСОБА_5,  а після його
смерті,  яка наступилаІНФОРМАЦІЯ_3,  із заявою про прийняття спадщини за законом
звернулась його дружина - відповідач у справі ОСОБА_2 Крім цього,  до Бердянської міської державної контори
після смерті ОСОБА_4 звернулась 25.12.2004 року позивач (відповідач) ОСОБА_1
про прийняття спадщини за законом,
спадкоємцем якої був її батько ОСОБА_3,
який помер та не встиг прийняти спадщину,  а також 19.03.2005 року - ОСОБА_11 із заявою
про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1. ,
що підтверджується листом зав. Бердянською райдерржнотконторою №787 від
04.05.2005р. та листом Бердянської державної нотаріальної контори №2743 від
07.11.2006 року.

Суд
приймає до уваги,  що сторони під час
розгляду справи дійшли згоди щодо ринкової вартості спадкового майна,  визначивши вартість: квартири АДРЕСА_1в 140000
грн.,  житлового будинку АДРЕСА_2 - в
25000 грн.,  двох земельних ділянок,  площею 0, 18 га,  та 0, 25 га,
розташованих вАДРЕСА_2,  - в 10000
грн. за кожну,  що підтверджується
запереченнями на позов ОСОБА_1. та уточненим позовомОСОБА_2,  в яких зазначено вартість нерухомого майна.

Судом
встановлено,  що житловий будинок
АДРЕСА_2,  дві земельні ділянки для
ведення особистого підсобного господарства та обсл1/2овування зазначеного
житлового будинку,  площею 0, 25 га та
018 га,  розташовані там же,  внески у ВАТ «Державний Ощадний банк України»
були придбані та внесені на рахунок під час перебування в зареєстрованому шлюбі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  тому на
підставі  ст.  22 Кодексу про шлюб та сім'ю України,   ст.
60 Сімейного кодексу України,
належали їм на праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно
до  ст.
1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,  той з подружжя,  який його пережив,  та батьки.

Згідно  ст.
1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців,  який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець,  який бажає прийняти спадщину,  але на час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем,  має подати до
нотаріальної контор заяви про прийняття спадщини (ч.1  ст.
1269 ЦК України).

Судом
з'ясовано,  що ОСОБА_3 після смерті своєї
дружини ІНФОРМАЦІЯ_1,  проживаючи
окремо,  із заявою про прийняття спадщини
до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк не
звернувся,  оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно
до ч.1  ст.  1276 ЦК
України якщо спадкоємець за заповітом чи законом помер після відкриття
спадщини і не встиг її прийняти,  право
на прийняття належної йому частки спадщини,
крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині,  переходить до його спадкоємців (спадкова
трансмісія).

Таким
чином,  суд вважає,  що позивач (відповідач) ОСОБА_1,
яка 25.12.2004р. звернулась до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька
ОСОБА_3,  на підставі  ст.
ст.  22 КпШС України,   ст.
60 СК України,   ст.  ст.
1225,  1228 ЦК України,  має право на 3/4 частки спадкового майна у
вигляді житлового будинку АДРЕСА_2,  двох
земельних ділянок в АДРЕСА_2грошових вкладів у ВАТ «Державний Ощадний банк
України» із залишками 1350, 71грн. та 0, 56грн.. На іншу 1/4 частину
зазначеного вище спадкового майна за законом має право відповідач (позивач)
ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка ОСОБА_5,
який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4

Судом
встановлено,  що квартира АДРЕСА_1була
отримана ОСОБА_4в 1973 році та приватизована нею в 1993 році,  що підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 23.09.1993р.. Дані обставини не заперечується сторонами
та підтверджується показаннями свідків

ОСОБА_6,  ОСОБА_12 та ОСОБА_13Враховуючи,  що ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті
ОСОБА_4,  не мав права спільної сумісної
власності на зазначене нерухоме майно,
тому суд вважає,  що ця квартира
не повинна входити до спадкової маси та підлягати розділу між ОСОБА_1та
ОСОБА_2,  а право власності на неї слід
визнати за ОСОБА_2,  яка прийняла
спадщину у встановлений строк після смерті чоловіка ОСОБА_5,  прийнявшого спадщину після смерті матері
ОСОБА_4

Згідно  ст.
1278 ЦК України
частки кожного із спадкоємців у спадщині є рівними,  кожен із спадкоємців має право на виділ його
частки в натурі.

Відповідно
до ч.1  ст. П ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб,  в межах заявлених ними вимог та на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які
приймають участь у справі.

ОСОБА_1
в своєму позові заявила вимоги про ухвалення рішення про розділ спадкового
майна між нею та ОСОБА_2 таким чином,
щоб з урахуванням належної їй 3/4 частини у спадковому майні на підставі
спадкової трансмісії та в порядку спадкування за законом за нею було визнано
право власності на квартируАДРЕСА_1. Оскільки суд,  враховуючи зібрані докази у справі,  не вбачає підстав для визнання за нею права
власності на зазначену вище квартиру,  в
задоволені позову слід відмовити.

Суд
вважає,  що уточнені позовні
вимогиОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню,  оскільки до спадкової маси,  яка підлягає розділу між спадкоємцями,  не можуть бути віднесені вклади в Росії на
суму 3200 грн. та автомобіль ЗАЗ 1102 „Таврія" державний номер
НОМЕР_3  вартістю 7500 грн.,  так як згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 22.02.2006 року,  посвідченого
нотаріусом Єгорликського району Ростовської області Росії ОСОБА_1 є спадкоємцем
автомобілю марки ЗАЗ 1102,  1995 року
випуску,  реєстраційний номер
НОМЕР_3  а щодо наявності грошового
внеску в РФ в матеріалах
справи відсутні будь-які дані,  а зі слів
представника позивача ОСОБА_7 на них теж отримано свідоцтво про право на
спадщину за законом.  Дане свідоцтво не
оскаржене та не скасоване. Крім цього,
відповідач (позивач) ОСОБА_2,
просячи визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1,  одночасно вимагає стягнення з відповідача
компенсації на суму 28525 грн. в рахунок вартості 1/4 частки іншого,  крім квартири,  спадкового майна на загальну суму 57050 грн.:
будинку та двох земельних ділянок в АДРЕСА_2автомобілю «Таврія»,  вкладу в Україні на суму 1350 грн. та вкладу
в Росії на суму 3200 грн. Судом же було встановлено,  що вона як спадкоємець за законом має право
на 1/ 4 частину спадкового майна у вигляді житлового будинку,  земельних ділянок в с. Осипенко та грошового
вкладу у ВАТ «Ощадбанк»,  тому розмір
компенсації належної їй 1/4 частини спадкового майна за законом становить
11587, 81 грн. при визнанні права власності на зазначене майно за ОСОБА_1

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  212-215 ЦПК України,   ст.
22 КпШС України,   ст.  60 СК України,   ст.
ст.  1218,  1225,
1226,  1228,  1261,
1268-1270,  1276,  1278 ЦК
України,  суд

ВИРІШИВ :

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розділ спадщини між спадкоємцями,  про визнання права власності на квартиру
відмовити.

Уточнений позов ОСОБА_2задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_2право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,  на квартиру АДРЕСА_1Запорізької області.

Провести
розділ спадкового майна міжОСОБА_1 та ОСОБА_2,
а саме: житлового будинку АДРЕСА_2 Бердянського району,  земельної ділянки,  площею 0, 18 га для ведення особистого підсобного
господарства,  та земельної ділянки,  площею 0, 25 га для обсл1/2овування житлового
будинку,  розташованих в АДРЕСА_2,  грошового внеску та компенсаційного
рахункуНОМЕР_7на ім'я ОСОБА_4в територіально-відокремленому безбалансовому
відділенні НОМЕР_1 -Бердянське відділення НОМЕР_2ВАТ „Державний Ощадний банк
України" наступним чином:

Визнати
право власності заОСОБА_1 в порядку спадкування за законом післяОСОБА_3,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,  на житловий будинок АДРЕСА_2 Бердянського
району Запорізької області,  земельну
ділянку,  площею 0, 18 га,  для ведення особистого підсобного
господарства,  розташовану в АДРЕСА_2; на
земельну ділянку,  площею 0, 25 га,  для обсл1/2овування житлового будинку,  розташовану в АДРЕСА_2; на грошовий внесок із залишком 0, 56 гри. та
компенсаційний рахунок НОМЕР_7із залишком 1350, 71 грн. на ім'я ОСОБА_4в
територіально-відокремленому безбалансовому
відділенні НОМЕР_1 -Бердянське відділення НОМЕР_2ВАТ „Державний Ощадний
банк України".

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2компенсацію в розмірі 1/4 частини вартості
спадкового майна: будинку АДРЕСА_2,
вартістю 25000 грн.,  двох
земельних ділянок,  площею 0, 18 га та 0,
25 га,  вартістю по 10000 грн.
кожна,  грошового внеску на основному
рахунку НОМЕР_8 грн. із залишком 0, 56 грн. та компенсаційного рахункуНОМЕР_7із
залишком 1350, 71 грн. на ім'я ОСОБА_4в територіально-відокремленому
безбалансовому відділенні НОМЕР_1 -Бердянське відділення НОМЕР_2ВАТ „Державний
Ощадний банк України" в сумі 11587, 81 грн.

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.