Справа №2-439/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

29
жовтня 2007 року           Богородчанський
районний суд Івано-Франківської області

в складі
головуючого-судці:                                                         Битківського
Л.М.

з участю
секретаря                                                                        Надрати
Л.Я.,

прокурора                                                                                      Готраш
Н.М.

представника
органу опіки і

піклування
Богородчанської

райдержадміністрації                                                                    Костея
Р.В.

третя
особа на стороні позивача                                                 ОСОБА_1.

представника
відповідачки                                                          ОСОБА_2.

відповідачки                                                                                  ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богородчанського районного суду
цивільну справу за позовом прокурора Богородчанського району в інтересах
малолітніх ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  третя особа на стороні позивача служба в
справах дітей,  ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав стосовно двох дітей,  -

встановив:

Прокурор
Богородчанського району звернувся в суд з позовом до відповідачки про
позбавлення її батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні
вимоги прокурора мотивовані тим,  що
відповідачка,  являючись матір'ю цих
дітей,  ухиляється від їх виховання,  злісно не виконує обов'язки по догляду за
ними,  не піклується про здоров'я дітей,  їх фізичний,
духовний і моральний розвиток. Зокрема,
в зв'язку з неналежним доглядом малолітня донька ОСОБА_5 неодноразово
госпіталізовувалась до лікувальних закладів з діагнозами гостре распіраторне
вірусне захворювання,  залізодефіцитна
анемія легкої степені,  гострий бронхіт,  синдром м'язевої дистонії,  як прояв перинатального ураження ЦПС.  ОСОБА_3. належної уваги до здоров'я дитини не
виявляла,  самовільно без дозволу лікарів
забирала дитину з лікувального закладу додому,
неодноразово відмовлялась від призначеного лікування. В зв'язку з цим,  4.10.2006 року за постановою прокурора
Богородчанського району у ОСОБА_3. тимчасово була відібрана донька ОСОБА_5 та
направлена на лікування в Богородчанську ЦРЛ де пробула без догляду матері до
січня 2007 року. В зв'язку з тим,  що в
квітні 2007 року ОСОБА_3. покинула дитину без догляду на перестарілу прабабусю
ОСОБА_7,  яка не здатна була за станом
здоров'я здійснювати за дитиною догляд,
розпорядженням голови Богородчанської РДА від 12.04.2007 року у ОСОБА_3.
відібрано малолітню дочку ОСОБА_5 та влаштовано її на тимчасове утримання та
лікування в дитяче відділення Богородчанської ЦРЛ. З того часу ОСОБА_3. дитину
не навідувала,  не цікавилась її
життям,  здоров'ям,  розвитком.
Крім того,  старшого сина ОСОБА_4
залишила в серпні 2006 році без догляду в Богородчанській ЦРЛ,  звідки його забрали батьки колишнього її
чоловіка в с. Глибоке. З того часу відповідачка з дитиною не зустрічалась,  не цікавилась його здоров'ям,  навчанням,
вихованням,  не брала участі в
його матеріальному утриманні. Діти позбавленні материнського піклування.

Прокурор
в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених підстав,  вказала,
що у відповідності до вимог п.2
ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставі для

позбавлення відповідачки в судовому порядку
батьківських прав щодо двох малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ОСОБА_3. в
2006 році притягувалась до кримінальної відповідальності за фактами злісного
невиконання обов'язків по догляду за дитиною за
ст. 166 КК України,  однак в
подальшому свого відношення до виконання батьківських обов'язків не змінила.

Відповідачка
в судовому засіданні позовні вимоги не визнала,
вказала,  що в червні 2006 року в
зв'язку з складними сімейними обставинами вимушено переїхала з м.  Василькова Київської області до своєї бабусі
в с. Лесівка Богородчанського району Івано-Франківської області. Одна дитина з
народжених нею двійнят померла. З другою дитиною декілька раз потрапляла в
Богородчанську ЦРЛ та Івано-Франківську ДОДКЛ. В зв'язку з цим взяла кредит в
банку. Через скрутне матеріальне становище в квітні 2007 року змушена була
виїхати на роботу в м. Одесу. Дочку ОСОБА_5 залишила тимчасово у своєї бабусі
ОСОБА_7,  а сина ОСОБА_4 забрали до себе
батьки її першого чоловіка. В подальшому мала намір забрати дітей. В даний час
матеріальне становище в неї покращилось,
проживає у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_8,  з яким народила ще одну дитину. Співжитель
придбав для них будинок в АДРЕСА_1,  тому
в даний час має змогу забрати дітей до себе та займатись їх вихованням.  Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу,
думку представника органу опіки та піклування Богородчанської
райдержадміністрації,  свідків,  дослідивши матеріали справи суд приходить до
висновку,  що позов підлягає задоволенню.

Відповідно
до  ст. Н Закону України "Про
охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного,  духовного,
інтелектуального,
культурного,  соціального розвитку
дитини,  її матеріального забезпечення і
несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має
право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування
батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.
Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення
інтересів своєї дитини.

Статтею
150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та
розвитку дитини. Зокрема,  крім
іншого,  батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини,  її фізичний,  духовний та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої
освіти,  готувати її до самостійного
життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування щодо неї.

У
відповідності до п.2 ч.1  ст.  164 Сімейного кодексу України,  мати і батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав,  якщо вони ухиляються
від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В судовому
засіданні встановлено,  що відповідачка
ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір'ю неповнолітніх ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.  ),
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.  ).
Народжений нею ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_9,
помер ІНФОРМАЦІЯ_5(а.с.  ).
Народжена нею дочка ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_6. поміщена в інтернатний заклад в м. Боярка,  з пояснень відповідачки усиновлена. В червні
2006 року відповідачка з новонародженими дочкою ОСОБА_5 та сином ОСОБА_9 переїхала
проживати в АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_9,
дочка ОСОБА_5 була госпіталізована 31.07.2006 року в Богородчанську
ЦРЛ,  а 02.08.2006 року переведена на
обстеження в ДОДКЛ м. Івано-Франківська,
дитині було призначено лікування. Однак,
відповідачка самовільно забрала дитину з лікарні не закінчивши курс
лікування. В зв'язку з цим,  07.08.2006
року дитина повторно була госпіталізована до Богородчанської ЦРЛ у супроводі
сусідки,  оскільки ОСОБА_3. залишила
дитину на тривалий час без догляду. За час лікування дитини ОСОБА_3. дитиною не
перебувала,  появлялась в приміщенні
лікарні в стані алкогольного сп'яніння,
конфліктувала з медперсоналом.
12.09.2006 року дитина в черговий раз госпіталізована в Богородчанську
ЦРЛ з ознаками отруєння,  де знаходилась
до 18.09.2006 року. 03.10.2006 року відповідачка ОСОБА_3. відвезла дочку в
Богородчанську ЦРЛ,  де залишила без
догляду,  написавши заяву про тимчасову
відмову від дитини ОСОБА_5. За даними фактами прокуратурою Богородчанського
району

було
порушено кримінальну справу за  ст. 166
КК України. Постановою Богородчанського районного суду від 29.12.2006 року
кримінальна справа щодо ОСОБА_3 закрита в зв'язку із зміною обстановки та
обставин події. Однак,  ОСОБА_3. належних
висновків не зробила,  своє відношення до
дитини змінила ненадовго,  а в квітні
2007 року залишила дочку в будинку прабабусі ОСОБА_7 та не повідомивши нікого
виїхала в м. Одесу. За клопотанням ОСОБА_7,
яка не мала змоги здійснювати догляд за дитиною,  та сестри відповідачки ОСОБА_11. дитина була
поміщена в Богородчанську ЦРЛ. З того часу відповідачка злісно ухиляється від
виконання батьківського обов'язку,
жодного разу не провідала дитину,
її вихованням не займається,  не
цікавиться розвитком,  не підтримує
матеріально.

Крім
того,  в серпні 2006 року ОСОБА_3.
покинула в Богородчанській ЦРЛ сина ОСОБА_4,
якого звідти забрала бабуся ОСОБА_6. З того часу і до розгляду справи в
суді відповідачка до дитини не навідувалась,
не займалась його вихованням.

Наведені
обставини в судовому засіданні підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_6.,  ОСОБА_12.,
ОСОБА_7,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14. та доводяться іншими зібраними
матеріалами справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування Богородчанської
райдержадміністрації відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських
обов'язків,  позбавлення ОСОБА_3.
батьківських прав буде відповідати інтересам дітей. (а.с.  4 ) Представник органу опіки і піклування
Богородчанської райдержадміністрації підтвердив висновок в судовому засіданні

У
відповідності до вимог  ст. 171 СК
України дитина має право на те,  щоб бути
вислуханою з питань що стосуються її особисто.

Згідно вимог
ч.2  ст. 14 Закону України "Про
охорону дитинства" під час вчинення дій,
пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками,  а також інших дій,  що стосуються дитини,  в порядку,
встановленому законом,  судом
заслуховується думка та побажання дитини.

Відповідно
до  ст. 12 Європейської Конвенції про
права дитини держави учасниці зобов'язані забезпечити дитині,  здатній формулювати власні погляди,  право вільно їх висловлювати з усіх
питань,  що її стосуються,  і цим поглядам має приділятися належна увага
згідно з віком дитини та зрілістю.

Вислуханий
в судовому засіданні ОСОБА_4,
пояснив,  що не бажає повертатись
до матері,  висловив бажання залишитись
проживати та виховуватись у бабусі ОСОБА_6.

Суд
вважає,  що позивачем доведено позовні
вимоги і є підстави для позбавлення позивачки батьківських прав щодо двох
малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
оскільки вона не дбає про фізичний розвиток і здоров'я цих дітей,  не виконує батьківський обов'язок щодо їх
виховання та матеріального утримання,
захисту їх прав та інтересів.

Суд
критично оцінює запевнення ОСОБА_3. що вона змінила відношення до дітей і в
подальшому забезпечить належне їх виховання та утримання. Такі ж запевнення
ОСОБА_3. давала і під час розгляду судом кримінальної справи,  однак обставини справи свідчать,  що поведінка відповідачки по відношенню до дітей
не змінюється,  є безвідповідальною,  що негативно відбивається на їх розвитку.

На
підставі наведеного,   ст.  ст. 150,
164,  165 Сімейного кодексу
України,  керуючись  ст.
ст. 213-215 ЦПК України,
суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити. Позбавити ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3,  батьківських прав
щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. та щодо дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Копію
рішення направити органу опіки та піклування Богородчанської
райдержадміністрації та державному органу реєстрації актів цивільного стану за
місцем реєстрації народження дитини.

Заява про апеляційне оскарження
рішення суду до апеляційного суду Івано-

Франківської
області може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення,  апеляційна скарга на рішення подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд першої
інстанції.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана в
строк,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку.