Справа № 2-144
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

06 листопада
2007 року Орджонікідзевський районний суд М. Запоріжжя у складі: головуючого
судді Гнатик Г.Є.

при секретарі
Якимовій О.С.  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в М. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про поділ майна,  визнання права власності на 1/2 частину
квартири,  стягнення вартості 1/2частини майна,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про поділ майна,  визнання права власності на 1/2 частину
квартири,  стягнення вартості 1/2 частини
майна.

У позові
вказала,  що вона перебувала у шлюбі з
ОСОБА_2. з 24.01.1979 року по 12.08.2003 року. Шлюб було розірвано,  про що видано свідоцтво і проведено актовий
запис НОМЕР_1

Після розірвання
шлюбу вони з відповідачем добровільно не змогли поділили майно,  яке було нажите у період шлюбу на загальну
суму 50 135 грн.

Частину майна:
кухонний гарнітур,  меблевий
гарнітур,  музичний центр,  морозильну камеру,  шкаф-купе,
килим,  покривало,  відповідач продав.

Просила визнати
за нею право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1
стягнути з відповідача вартість 1/2 частини сумісно придбаного майна у
розмірі 19005 грн.

У судовому
засіданні позивач підтримала позов,
посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.. Крім того суду пояснила,  що спірна квартира була придбана ними у
період шлюбу,  за сумісні кошти. Частину
з сумісно придбаного майна відповідач продав,
частина знаходиться у нього,  так
як вона проживає зараз за іншою адресою. Просить задовольнити її позов у
повному обсязі,  визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири та стягнути з відповідача вартість 1/2
частини сумісно придбаного майна,
оскільки майно їй не потрібне.

Відповідач проти
позову заперечує. Суду пояснив,  що вони
з ОСОБА_1.  сумісного господарства не
вели з 2000 року і разом не проживали. Коли вони розлучилися,  він залишив їй трикімнатну квартиру,  яку згодом ОСОБА_1.  продала і поселилися у квартирі по
АДРЕСА_1,  виламавши двері у квартиру.
Квартиру цю він придбав на власні кошти,
у період придбання квартири з позивачкою не проживав,  розірвання шлюбу в органах РАГС зареєстрував
у 2003 році. Крім того,  суду
пояснив,  що гараж належить йому,  автомобіль йому не належить,  бо керує він автомобілем за дорученням,  меблевий гарнітур він продав,  телевізор йому подарував брат,  музичний центр він продав,  також продав і морозильну камеру,  шкаф-купе „розпустив" на дошки,  килим,
розміром 2x3 метри йому подарувала мати,
килим 1, 2x1, 7 метрів,  покривало
знаходиться у нього,  меблевий гарнітур є
у наявності. Вважає,  що ціни на
меблі,  які вказала ОСОБА_1.  завищені,
але надати суду будь- які докази того,
що вказані речі коштують менше,
суду не може. Він згодний сплатити позивачці вартість частини майна,  але у меншій сумі,  проти визнання за нею права власності на 1/2
частину квартири заперечує,  бо придбав
квартиру сам.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
сторін,  свідків,  суд вважає позов ОСОБА_1.  підлягаючим частковому задоволенню у
зв"язку з наступним.

ОСОБА_1.  перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. з 24.01.1979
року по 12.08.2003 року. Шлюб було розірвано 06.11.2003 року,  про що видано свідоцтво відділом реєстрації
актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції М.
Запоріжжя,  актовий запис НОМЕР_1

У судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2. пояснив суду,
що з ОСОБА_1.  вони не проживали
разом з 2000 року.

Допитані у
судовому засіданні свідки: ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. ,  ОСОБА_5  ОСОБА_6.
поясняли суду,  що спірну АДРЕСА_1
ОСОБА_2. придбав у той час,  коли з
ОСОБА_1.  разом не проживав,  за власні кошти.

Допитані
у судовому засіданні свідки: ОСОБА_7.,
ОСОБА_8.,  ОСОБА_9 пояснили
суду,  що спірна квартира придбана
подружжям у період їх сумісного проживання.

Пояснення свідків з боку позивача протиречать поясненням свідків з боку
відповідача,  а інших будь- яких доказів
придбання квартири за власні кошти ОСОБА_2. суду не надав,  тому,
суд вважає не доведеними пояснення ОСОБА_2. про те,  що  він
не жив з ОСОБА_1.  однією сім»єю і спірну
квартиру придбав за власні кошти.

Суд не бере до
уваги пояснення свідка ОСОБА_10.,
оскільки останній є сином позивача ОСОБА_1.  і відповідача ОСОБА_2.,  а тому заінтересований у розгляді справи.

Як вбачається з
матеріалів справи,  шлюб між подружжям ОСОБА_1
було розірвано 06.11.2003 року,  про що
видано свідоцтво відділом реєстрації актів громадянського стану
Орджонікідзевського районного управління юстиції М. Запоріжжя,  актовий запис НОМЕР_1

Відповідно
до  ст.
44 Кодексу про шлюб та сім"ю України (1969 року),  який діяв на момент розірвання шлюбу між
позивачем і відповідачем,  шлюб
вважається припиненим з моменту реєстрації розірвання в органах реєстрації
актів громадянського стану. Отже,  шлюб
між подружжям розірвано з 06.11.2003 року.

Спірна АДРЕСА_1
була придбана ОСОБА_2. 07.11.2001 року,
тобто у період перебування його у шлюбі з ОСОБА_1,  тому доводи відповідача про те,  що він придбав вказану квартиру
самостійно,  на власні кошти,  у період,
коли він з ОСОБА_1.  не проживав,  протиречать матеріалам справи,  а тому позовні вимоги ОСОБА_1.  про визнання за нею права власності на 1Л
частину вказаної квартири,  суд вважає
обґрунтованими,  доведеними і
підлягаючими задоволенню.

Позивачка
ОСОБА_1.  у позовній заяві і у процесі
розгляду позову вказала,  що подружжя
придбало у власність автомобіль „Опель-Кадет",  вартістю 10 200 грн.,
але не надала суду ніяких доказів придбання автомобіля подружжям.  Як вбачається ОСОБА_2. керує автомобілем за
дорученням і автомобіль належить на праві власності ОСОБА_11.,  тому позовні вимоги позивача у частині
стягнення з відповідача вартості ХА частини автомобіля не підлягають
задоволенню.

Також позивачем
вказано,  що у період перебування у
шлюбі,  подружжям придбано килим 2x3
метри,  вартістю 765 грн.,  що протиречить матеріалам справи,  оскільки,
відповідно до договору від 17.04.1990 року ОСОБА_12.  подарувала ОСОБА_2. гроші у сумі 4200 крб  за які придбано у тому числі і килим,  розміром 2 хЗ метри. Договір посвідчено
державним нотаріусом,  зареєстровано у
реєстрі за № 571,  атому килим не може
бути предметом поділу речей між позивачем і відповідачем.

У позові
позивачка просить стягнути з відповідача також і вартість 1/2 частини
гаражу,  розташованого за адресою:
АДРЕСА_2,  який коштує 5100 грн. У
судовому засіданні 06.11.2007 року позивачка уточнила вартість гаражу

і
просить стягнути з відповідача 1/2 частину від вартості гаражу,  оскільки гараж коштує,  згідно експертного висновку від 16.10.2007
року № 052/07 7575 грн. станом на 16.10.2007 року.

Позивачка
просить стягнути з відповідача вартість 1/2 частини майна,  сумісно придбаного подружжям у період шлюбу і
наполягає на стягненні з відповідача саме компенсації вартості майна,  вказуючи,
що саме майно їй не потрібно.

З доводами
позивача погодитися неможливо,  оскільки
те майно,  яке є у наявності на
теперішній час,  підлягає  поділу між позивачем і відповідачем,  а вартість майна,  яке відповідач продав,  підлягає стягненню з нього у частині вартості
1/2 части майна,  яке було придбане
подружжям у період шлюбу.

Як встановлено у
судовому засіданні,  відповідачем
продано: меблевий гарнітур „Валентина",
вартістю 2040 грн.; музичний центр „Панасонік",  вартістю 1020 грн.; морозильну камеру,  вартістю 1000 грн.; шкаф - купе,  вартістю 1300 грн. знищено відповідачем,  тому суд вважає за можливе стягнути з
відповідача 1/2 частину вартості вказаного майна,  яке продане відповідачем.

У наявності є майно: гараж,
розташований за адресою:АДРЕСА_2,
вартістю 7575 грн.,  який суд
вважає за необхідне  виділити ОСОБА_2.;
кухонний гарнітур „Славоліні",
вартістю 7140 грн. необхідно виділити ОСОБА_1. ; кухонні меблі з дубовим
фасадом,  вартістю 1500 грн.-виділити
ОСОБА_2.; телевізор „Самсунг",
вартістю 1375 грн. виділити ОСОБА_2.; килим розміром 1, 2 х 1, 7
метрів,  вартістю 1500 грн., - виділити
ОСОБА_2.,  покривало,  вартістю 510 грн. ОСОБА_1. ,  меблевий гарнітур,  вартістю 1080 грн.- ОСОБА_1.

Доводи
відповідача про те,  що телевізор
„Самсунг",  вартістю 1375 грн.,  який придбано 19.06.2003 року,  йому подарував брат,  не знайшли підтвердження у судовому
засіданні,  оскільки доказів саме
придбання братом вказаного телевізора,
ОСОБА_2. суду не надав.

Відповідно
до  ст. . 10 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з
вищевказаного,  ОСОБА_1.  і ОСОБА_2. частково довели суду
обставини,  на які вони посилаються при
вирішенні спору по суті.

Вартість
майна,  яке суд виділяє позивачу
ОСОБА_1.  становить 11730 грн.,  ОСОБА_2. - 11950 грн.

Загальна
вартість сумісно придбаного подружжям майна становить 29040 грн.,  крім квартири,  автомобіля,
килима,  розміром 2x3 метри.

Кожному із
подружжя необхідно було б виділити майна на суму 14 520 грн.,  але частина майна продана відповідачем,   тому з нього підлягає стягненню сума різниці
вартості 1/2 частини майна,  яке було
придбане подружжям у період шлюбу у розмірі 2790 грн.

Керуючись  ст.
ст.  28,  29,  44
Кодексу про шлюб та сім"ю України ( 1969 року) 60, 69 70 Сімейного кодексу
України (2004 року),   ст.  ст.
208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна,
визнання права власності на 1/2 частину квартири,  стягнення вартості 1/2 частини майна-
задовольнити частково.

Розділити сумісно
придбане майно за час подружнього життя між ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частину АДРЕСА_1

Виділити ОСОБА_1
1/2 частина майна придбаного подружжям у період шлюбу: меблевий гарнітур,  вартістю 4080 грн.; кухонний

гарнітур,  вартістю 7140 грн.;
покривало,  вартістю 510 грн.„ всього на
суму 11730 грн.

Виділити
ОСОБА_2  1/2 частину майна придбаного
подружжям у період шлюбу: гараж,
розташований за адресою: АДРЕСА_2
вартістю 7575 грн.; килим розміром 1, 2 х 1, 7 метрів,  вартістю 1500 грн.; кухонні меблі з дубовим
фасадом,  вартістю 1500 грн.; телевізор
«Самсунг»,  вартістю 1375 грн.,  всього майна на суму 11950 грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   вартість 1/4
частини сумісно придбаного майна,  яке
відсутнє на час розподілу у сумі 2790 грн..

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 250 грн. 67
коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30
грн.

В іншій частині
позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення
рішення суду до Орджонікідзевського районного суду М. Запоріжжя та подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення суду або у порядку ч. 4
ст.  295 ЦПК України.