Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
листопада 2007 р.                                                              Каланчацький
районний суд

Херсонської
області

в складі
головуючого судді                                                     Прудкої
Л.Г.

при
секретарі                                                                            Шаховій
О.В.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в смт.
Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та в Інтересах ОСОБА_3 до
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про визнання договору дійсним,

встановив:

Позивачі
звернулись до суду з заявою,  в якій
просять визнати договір міни нерухомого майна за реєстраційним № НОМЕР_2 від 19
червня 1998 року,  укладеного Херсонської
товарною біржею „Альтер-Его" між ініціаторами угоди ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та учасниками угоди ОСОБА_1,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9 дійсним.

Мотивуючи
свої вимоги,  позивачі вказують,  що на підставі договору,  який укладений між ними та відповідачами 19
червня 1998 року,  вони здійснили обмін
квартир. Відповідно до договору одна сторона: ОСОБА_1,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9 отримали
квартиру,  що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1,  а інша сторона: ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 отримали квартиру,  що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Договір в нотаріальному порядку не
посвідчували,  як того вимагає закон,  а посвідчили в Херсонській товарній біржі
„Альтер-Его" за реєстраційним № НОМЕР_2. Договір позивачі зареєстрували в
Каланчацькому БТІ за № 475,  про що
свідчить відмітка в договорі від 26.06.1998 року.

З
моменту укладення договору сторони виконали всі його умови,  ОСОБА_1 ОСОБА_2
та в інтересах ОСОБА_3
сьогодні володіють та користуються квартирою АДРЕСА_1. Однак позивачі не в
змозі розпорядитися своїм нерухомим майном,
оскільки сторонами при укладенні договору не була дотримана нотаріальна
форма посвідчення.

Відповідачі
позов визнають.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України,  при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку,  встановленому  ст.
174 цього Кодексу. Згідно ч. 4
ст.  174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того

законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлено,  що дійсно між позивачами та
відповідачами відбулася угода міни нерухомого майна,  згідно якої позивачі отримали квартиру що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,  а
відповідачі отримали квартиру,  що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Угода міни не посвідчувалася
нотаріально,  оскільки сторони не знали
про вимогу законодавства щодо нотаріального посвідчення угод з нерухомістю.
Крім того,  ОСОБА_7,  яка була однією із учасників при укладенні
договору міни,  відповідно до свідоцтва
від 09.03.2004 року,  померла,  про
що в реєстрі зроблено запис № НОМЕР_1.

Позивачі
як власники квартири мають намір розпорядитися нею,  однак зробити цього не мають можливості з тих
причин,  що державна нотаріальна контора
не визнає за ними права приватної власності на це майно.

Відповідно до  ст.  241 ЦК
/в редакції 1963 року/ за договором міни між сторонами провадиться обмін
одного майна на інше. Кожний з тих,  хто
бере участь у міні,  вважається продавцем
того майна,  яке він дає в обмін,  і покупцем майна,  яке він одержує. Згідно  ст.
242 ЦК України
/в редакції 1963 року/ до договору міни застосовуються відповідно правила про
договір купівлю-продаж. Враховуючи ці вимоги,
договір міни повинен бути нотаріально посвідчений.

Згідно  ст.  47
ЦК України,  якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору,  що підтверджується
письмовими доказами,  і відбулося повне
або часткове виконання договору,  але
одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення,  суд може визнати такий договір дійсним.  У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Суд
вважає,  що в даному випадку відбулася
угода міни. Претензій матеріального характеру у сторін не має.

Крім
того,  суд вважає,  що при укладенні договору міни дійсно було
допущено порушення цивільного законодавства,
однак незаконність набуття позивачами в такий спосіб цього нерухомого
майна ніким не оспорювалось і не встановлена у судовому порядку,  що у відповідності до ч. 2  ст.
328 ЦК України
є підставою для набуття нею права власності на квартиру.

Таким
чином,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  241,  242,
47 ЦК України
/в редакції 1963 р./,   ст.
ст.  130,  174 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та в інтересах ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати
договір міни нерухомого майна за реєстраційним № НОМЕР_2 від 19 червня 1998
року,  укладеного між ініціаторами угоди
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 та учасниками угоди ОСОБА_1,  ОСОБА_7 ОСОБА_8,  ОСОБА_9 дійсним.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до 02 грудня 2007 року через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  або в порядку ч.
4  ст.
295 ЦПК України.