Справа № 2о-77/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

16
червня 2007 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області
в складі головуючої судді Зоріної Д.О., народних засідателів Яресько І.В.,
Юр"єва І.В., при секретарі Хохловій Н.Б., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за заявою фізичної особи
ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в якій просила суд ухвалити рішення яким
визнати ОСОБА_2, безвісно відсутнім, посилаючись на те, що ОСОБА_2 вже тривалий
час, а саме з 2002 року, з невідомих заявниці причин не проживає та не
з»являється в квартирі АДРЕСА_1. Вжиті нею заходи щодо встанволення місця
знаходження ОСОБА_2 не дали результатів.

Визнання
безвісно відсутнім ОСОБА_2. заявниця обґрунтовує тим, що їй необхідно вирішити
питання щодо сплати комунальних платежів, які нараховуються на ОСОБА_2., який
фактично за місцем прописки не проживає.

В
судовому засіданні заявниця доводи заяви підтримала, просила суд постановити
рішення, яким визнати ОСОБА_2. безвісно відсутнім.

Представник
зацікавленої особи Кременчуцької міської ради не заперечувала проти задовлення
заявлених вимог.

Вислухавши
заявника, представника заінтересованої особи, свідків, вивчивши та
проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідно
до статті 43 ЦК України
фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного
року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її
перебування.

Факт
відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_2. в місці його постійного
проживання у АДРЕСА_1 протягом одного року підтверджується зібраними у справі
доказами.

Згідно
акту КГЖЕП «Придніпровське» від 5 квітня 2007 року про непроживання ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_1 не проживає та місце його перебування невідоме.

Як
вбачається з довідок відділів у справах громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб обласних центрів України ОСОБА_2, на їх території не значиться.

Допитані
судом свідки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожний окремо показали, що з 2002 року, тобто
більше року, за місцем постійного проживання ОСОБА_2. не бачили, де він може
знаходитися їм не відомо.

З
урахуванням наведеного , у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність
і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в
результаті розгляду справи відсутні , їх показання об»єктивно підтверджуються і
не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно
до частини 2 статті 43 ЦК
України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей
про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше
число місяця, що йде за тим. у якому були одержані такі відомості, а в разі
неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Приймаючи
до уваги вищевикладене та аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до
висновку , що заявлені вимоги є законними і обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.
10,11,12,60,212,213,214,215, 234, 246-250 ЦПК України, ст. 43 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву
фізичної особи ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою -
задовольнити.

ОСОБА_2, визнати
безвісно відсутнім

Початком
безвісної відсутності ОСОБА_2 вважати 1 січня 2003 року.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її клпії до апеляційної
інстанції або в порядку частини 4 статті 295 ЦПК України.