Справа№2-1092
РІШЕННЯ

Іменем   України

(заочне)

02
листопада 2007 року                                                                                                         м.  Косів

Косівський
районний суд,  Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Туринського І.Є.,
з секретарем Лазорик Л.В.,  за
участю адвокатів ОСОБА_1,  ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Косові справу за позовом ОСОБА_3 до Кутської
селищної Ради,  третьої особи ОСОБА_4 про
визнання нечинним рішення виконкому Кутської селищної Ради та свідоцтва про
право власності,

встановив:

позивач
звернувся з позовом до відповідача та третьої особи про визнання нечинним
рішення виконкому Кутської селищної Ради від 22.02.1989 р. №13 про оформлення
права власності на цілий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4.  та свідоцтва про право власності на цей
будинок виданого Кутською селищною Радою 25.02.1989 р. за НОМЕР_1.

В
судовому засіданні позивач підтримав викладені вимоги і суду пояснив,  що до одруження мав у с Соколівка,  Косівського району незавершений будівництвом
дерев'яний житловий будинок. Після одруження з ОСОБА_4.  вони отримали у смт.  Кути,
Косівського району земельну ділянку,
на якій побудували фундамент і він перевіз по частинах будинок,  що був у с Соколівка. Разом з дружиною вони будинок довели до ладу і
перейшли у нього проживати. Але спільне життя у них не склалося і вони
розлучилися. У 1973 році між ним та дружиною було укладено договір про поділ
будинку і порядок користування ним,  який
зареєстровано у Кутській селищній Раді. Згідно цього договору він передав
ОСОБА_4.  у постійне користування свою
частину будинку і на підставі рішення виконкому останній було зареєстровано
25.02.1989 р. на праві власності 1/2 частину будинку. Коли навесні 2007 року
він захотів повернути собі належну йому 1/2 частину будинку і звернувся до
суду,  оскільки ОСОБА_4.  добровільно його не допускала до
будинку,  то в судовому засіданні
дізнався,  що на підставі рішенням
виконкому Кутської селищної Ради від 22.02.1989 р. їй було видано свідоцтво про
право власності на увесь будинок. Вважає,
що оскільки він від своєї частки не відмовлявся,  бувшій дружині не дарував і не продавав,  то його незаконно і безпідставно позбавлено
права власності. Виходячи з наведеного просить поновити йому строк звернення до
суду,  як пропущений з поважної
причини,  оскільки про прийняте рішення
та свідоцтво про право власності він дізнався тільки влітку 2007 року та
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник
Кутської селищної Ради в судове засідання не з'явився вдруге,  хоча про час і місце слухання справи
повідомлявся належним чином,  про
свідчать розписки про вручення судових повісток. Причин неявки суд не
повідомив.

Третя
особа ОСОБА_4.  позов не визнала і
пояснила,  що коли її бувший
чоловік,  позивач по справі,  пішов від неї,  то будинок був незакінчений і непридатний до
проживання. Вона сама закінчувала будинок і здавала в експлуатацію. При
укладанні договору добровільного поділу вона вважала,  що чоловік відмовляється від своєї частки на
її користь,  щоб не виплачувати аліменти
на утримання неповнолітньої дочки. Оскільки ОСОБА_3. не брав ніякої участі в
закінченні будинку,  не проживав у ньому
протягом дуже тривалого часу,
вважає,  що селищна Рада на законних
підставах прийняла рішення і видала їй свідоцтво про право власності на увесь
будинок. Просить у позові відмовити.

Вислухавши
доводи сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як
вбачається з довідки Коломийського МБТІ №01.224 від 21.07.1970 р. (а.с. 13)
спірний будинок у 1970 р. був зареєстрований у МБТІ і підлягав поділу. Даним
фактом спростовуються

показання
ОСОБА_4.  про незакінченість будівництва
і непридатність до проживання,  оскільки
будинки незакінчені будівництвом поділу не підлягають.

Про
те,  що між сторонами було проведено
добровільний розподіл будинку,  який був
у спільній власності,  зазначено в акті
від 19.03.1973 р. (а.с. 9) у відповідності з яким та на підставі рішення
виконкому від 27.03.1975 р. за ОСОБА_4.
було зареєстровано право власності на 1/2 частину будинковолодіння (а.с.
11). Будь-яких даних про те,  що позивач
відмовлявся від своєї частки на користь ОСОБА_4. ,  суду не представлено,  а посилання третьої особи на слова у договорі
«які передає у вічне користування» не можуть трактуватися судом,  як відмова.

Зазначені
вище обставини вказують на те,  що
сторони були власниками спільно придбаного у шлюбі майна,  а тому з урахуванням вимог  ст. 321 ЦК
України позивач не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно  ст. 367 ЦК
України майно,  що є у спільній
частковій власності,  може бути поділене
в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного
майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього не
припиняється. Договір про поділ нерухомого майна,  що є у спільній частковій власності,  укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню,  що і було
зроблено сторонами.

Приймаючи
рішення,  яке оскаржується
позивачем,  Кутською селищною Радою дані
норми Закону не було взято до уваги і практично безпідставно припинено право
позивача на власність,  так як підстав та
обставин передбачених  ст.  ст. 346,
347 ЦК України,  не було.

Посилання
ОСОБА_4.  на той факт,  що вона сама,
за власний кошт добудовувала будинок,
а тому позивач не має на будинок ніякого права є безпідставним,  оскільки у відповідності з ч.4  ст. 357 ЦК
України співвласник житлового будинку може зробити у встановленому законом
порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших
співвласників,  якщо це не порушує їхніх
прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника,  який її зробив,  і не змінює розміру часток співвласників у
праві спільної часткової власності.

Беручи
до уваги,  що оскільки згідно п.4  ст. 268 позовна давність не поширюється на
вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу
державної влади або органу місцевого самоврядування,  яким порушено його право власності або інше
речове право,  то суд вважає,  що вирішувати питання про поновлення позивачу
строку звернення до суду немає необхідності.

На
підставі  ст.  ст. 268,
321,  346,  347,
357,  367,  372 ЦК
України та керуючись  ст.  ст. 213 -215 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
незаконними рішення виконкому Кутської селищної Ради від 22.02.1989 р. в частині
оформлення права власності на цілий будинок АДРЕСА_1 в смт.  Кути на ім'я ОСОБА_4 та свідоцтво про право
власності на ім'я ОСОБА_4 на жилий будинок в смт.  Кути по АДРЕСА_1,  видане Кутською селищною Радою 25.02.1989 р.
за НОМЕР_1.

Стягнути
з ОСОБА_4.  на користь ОСОБА_3. 20 грн.
оплаченого судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через
Косівський райсуд шляхом
подачі,  в 10-и денний строк з моменту
проголошення,  заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього; апеляційної скарги з подачею її копій по
кількості учасників процесу.