Справа №2-6573/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
листопада 2007 року                                                     Луцький
міськрайонний суд

у складі
головуючої -        Крупінської С. С.

при
секретарі -             Давидович А.А.

за участі

позивачки
-                   ОСОБА_1.

представника
позивачки - ОСОБА_2. представника

відповідача
-       Ольховського М. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської
ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

З
поданої до суду позовної заяви вбачається,
що позивачка на підставі своїх звернень до Луцької міської ради одержала
рішення Луцької міської ради №12/27.15 від 10 жовтня 2003 року „Про попереднє
погодження місця розташування критої зупинки громадського транспорту з торговим
павільйоном та літнім майданчиком на АДРЕСА_1,
і після виготовлення проекту землеустрою на підставі рішення Луцької
міської ради №14/19.1 від 29.12.2003 року одержала земельну ділянку на умовах
оренди на десять років ,  загальною
площею 0, 0052 га на АДРЕСА_1 кадастровий номер /221050007 /,  що у м.
Луцьку для будівництва та обслуговування критої зупинки громадського
транспорту з торговим павільйоном та літнім майданчиком.  Договір оренди вищевказаної земельної ділянки
було укладено 12 серпня 2004 року. Договір оренди земельної ділянки діє
протягом десяти років до 12.08.2014 року. На даній земельній ділянці позивачка
протягом 2003-2004 років спорудила об'єкт - криту зупинку громадського
транспорту з торговим павільйоном та літнім майданчиком по АДРЕСА_1. Згідно
розпорядження міського голови №98 від 16.02.2007 року „Про присвоєння поштової
адреси" даному об'єкту було присвоєно нову поштову адресу. У зв'язку з
цим,  Волинським обласним Бюро Технічної
інвентаризації було виготовлено на ім'я позивачки технічний паспорт на дану
криту зупинку громадського транспорту з торговим павільйоном та літнім
майданчиком і в позивачки є акт технічної комісії про прийняття в експлуатацію
об'єкта,  а рішення виконкому про
оформлення права власності немає,  і
право власності добровільно на об'єкт самочинного будівництва не
зареєстровано,  просить суд визнати за
нею право власності на криту зупинку громадського транспорту з торговим
павільйоном та літнім майданчиком по АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги,  змінила підставу позову та просила суд його
задовольнити.

Відповідач
в особі представника Ольховського М. В. заявлений позов не визнав та проти його
задоволення заперечував з підстав безспірності даної ситуації та можливості
оформлення права власності на спірний об'єкт за позивачкою на підставі рішення
виконавчого комітету Луцької міської ради,
проти наявності самого факту права власності на спірне нерухоме майно за
позивачкою не заперечував .

2

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що заявлений позов підлягає до задоволення.

Згідно  ст.
376 Цивільного Кодексу України на вимогу власника суд може визнати право
власності на самочинно споруджене майно на вимогу власника користувача
земельної ділянки. Проте,  як вбачається
з матеріалів справи та з технічного паспорта на спірний об'єкт,  дане будівництво не є самочинним,  і саме з цих підстав позивачка і змінила
підставу своїх позовних вимог,
обґрунтовуючи їх з посиланням на
ст.  392 Цивільного Кодексу
України. Зі змісту даної норми Закону чітко вбачається,  що власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності ,  якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також у разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності. Луцька
міська рада позову не визнала ,  отож є
всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1. ,  щодо визнання за нею права власності на
нерухоме майно - криту зупинку громадського транспорту з торговим павільйоном
та літнім майданчиком по АДРЕСА_1 на підставі
ст.  392 ЦК України та з
врахуванням наявної в неї в оренді земельної ділянки з відповідним цільовим
призначенням та згідно акта технічної комісії про прийняття в експлуатацію
об'єкта ,  чим доводиться можливість його
експлуатації та відповідність вимогам державних будівельних норм і правил.

Приймаючи до
уваги вищенаведене суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 обгрунтованою та
такою,  що підлягає до задоволення.

Керуючись  ст.
10,  11,  60, 212, 215 ЦПК України,  на підставі  ст. .392 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за  ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно -
криту зупинку громадського транспорту з торговим павільйоном та літнім
майданчиком по АДРЕСА_1,  згідно
технічного паспорта : літер по плану А-1 ,
номер приміщення 1,  торговий
зал,  площею - 30 кв.м.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у строк,  встановлений
ст.  294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.