Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01   жовтня
2007   року,    Саксаганський   районний
суд   м.    Кривого
Рогу,  Дніпропетровської області,  у складі:

головуючого: судді                     -                      Зубакової В.П.

при секретарі                               -                      Хімченко О.М.

за участю:

позивача                                      -                      ОСОБА_1

представника позивача              -                      ОСОБА_3

представника відповідача          -                      ОСОБА_4

представника відповідача          -                      ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні,  в залі
суду,  в м.  Кривому Розі,
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2- про визнання
права власності на автомобіль та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2до
ОСОБА_1,  КБ «Приватбанк» - про визнання права власності на
автомобіль в порядку спадкування,
визнання договору поруки недійсним,
суд,  -

ВСТАНОВИВ:

У
вересні 2005 року ОСОБА_1 звернулась в суд до ОСОБА_2 з позовною заявою про
визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування своєї позовної заяви
позивач зазначила,  що вона проживала
разом з ОСОБА_6 з 13 березня 1996 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
фактично шлюбних відносинах. Цей юридичний факт установлений рішенням
Саксаганського районного суду м.  Кривого
Рогу,  від 20.05.2005 року. У період
шлюбних стосунків,  13 грудня 1997
року,  вона придбала автомобіль
"ФОРД Скорпіо",  державний
номер НОМЕР_1. Автомобіль
був поставлений на облік у державтоінспекції м.
Кривого Рогу та зареєстрований на ім'я її чоловіка ОСОБА_6 У зв'язку з
тим,  що вона збиралася створити міцну
родину,  у якій головою родини є
чоловік,  як це прийнято традиційно в
родинах в Україні,  вона зареєструвала
автомобіль на його ім'я. У неї не було сумнівів у правильності своїх дій. Крім
того,  на той період часу автомобілем
вона керувати не могла,  не мала
водійського посвідчення,  не могла знайти
паспорт на своє ім'я. Суперечки з приводу володіння і користування автомобілем
з чоловіком у неї не було. Автомобіль був придбаний нею за її особисті
кошти,  був її особистою власністю,  але був оформлений на ім'я чоловіка. Вона з
1994 року була приватним підприємцем,
мала стабільний і значний прибуток,
мала накопичення. Тому могла дозволити собі купити автомобіль. її
чоловік на той момент,  коли вони з ним
тільки створили родину,  не мав
коштів,  мав значні борги,  які він повертав ще протягом 2 років їх
спільного життя. Розмір її доходу підтверджується довідкою податкової
адміністрації. У зв'язку зі смертю чоловіка виникла необхідність оформити
автомобіль на її ім'я. Відповідач по справі є дочкою померлого,  котра заявила претензії на автомобіль,  як на спадщину. Позивач вважає автомобіль
своєю власністю,  оскільки він придбаний
на її особисті кошти. Сам факт реєстрації автомобіля померлого,  не означає,
що даний автомобіль був його власністю. Відповідно до висновку фахівця
за № 254,  від 05.08.2007 року залишкова
вартість автомобіля становить 12 995 гривень. Тому позивач просить суд ухвалити
рішення,  яким

визнати за нею право власності на автомобіль "ФОРД
Скорпіо",  державний номер НОМЕР_1.

У ході
судового розгляду справи позивач змінила підстави позову,  зазначивши,
що 13 грудня 1997 року вона на свої кошти придбала автомобіль "ФОРД
Скорпіо",  державний номер НОМЕР_1. При оформленні в ДАІ
автомобіль був зареєстрований на ім'я ОСОБА_6,
з яким на той час вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах.
Те,  що автомобіль був придбаний на її
особисті кошти підтверджується грошовими внесками,  які знаходились на збереженні в Ощадбанку в
період з 1991 року по 1993 рік у сумі більше 20 000 карбованців. На ці кошти
була придбана валюта США
і на момент придбання автомобіля вона мала особистих коштів на суму - 6 000
умовних одиниць. У момент покупки автомобілю вона не мала змоги оформити його
на своє ім'я,  у зв'язку із чим даний
автомобіль був оформлений на ім'я ОСОБА_6 ,
з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. 20 серпня 2004
року ОСОБА_6  оформив кредитний договір №
1/455-МК у Криворізькій філії КБ
Приватбанку. Згідно договору,
банк надав йому кредит на суму 3000 доларів США на термін до 20
серпня 2005 року. У забезпечення даного договору був оформлений договір застави
рухового майна № 1/455-МК/1 - предметом застави був автомобіль ФОРД
Скорпіо,  державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. Згідно
договору поруки № 1/455-МК/2,  позивач є
поручителем перед банком і узяла на себе зобов'язання за кредитним договором
від 20.08.2004 року за № 1/455-МК,  який
був укладений ОСОБА_6.  За даним
договором "поручитель" відповідає перед Кредитором за виконання
зобов'язань за кредитним договором у тому ж розмірі,  що і боржник,
включаючи сплату кредиту,
відсотків,  нарахованих за
користування кредитом,  штрафів,  пені та інших платежів згідно п. 2 даного
договору. Відповідно до п. 7 зазначеного договору,  до "поручителя",  що виконав обов'язки боржника за Кредитним
договором,  переходять усі права
Кредитора за Кредитним договором і договором застави (іпотеки),  складений з метою забезпечення виконання
зобов'язань Боржника перед Кредитором за Кредитним договором.  Позивач,
як "поручитель" до кредитного договору ОСОБА_6 ,  який ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер,  виконувала обов'язки і по платіжному
дорученню сплачувала наступні суми:

20.01.2005 року
- 1 432 грн. 16 коп.,  - 270 доларів США

18.02.2005 року
- 1 436 грн. 06 коп.,  - 271 долар США

17.03.2005 року
-1 429 грн. 30 коп.,  - 270 доларів США

14.04.2005 року
- 1 420 грн. 34 коп.,  - 270 доларів США

19.05.2005 року -
1 363 грн. 50 коп.,  - 270 доларів США

16.06.2005 року
-1 364 грн. 85 коп.,  - 270 доларів США

14.07.2005 року
- 1 364 грн. 85 коп.,  - 270 доларів США

15.08.2005 року
- 1 402 грн. 94 коп.,  - 277,  81 доларів США

Разом                - 11 214
грн.,              - 2 168,  81 доларів США.

З усієї
суми кредитного договору на ім'я ОСОБА_6
з 3000 доларів США,  або 15 150 грн.,
нею особисто було сплачено -11 214 грн.,
або - 2 168,  81 доларів США.

За
кредитним договором ОСОБА_6  і
позивачем,  з їх загальних коштів була
сплачена сума - 1 080 доларів США,  яка складалась із кредиту та 15 % сплати відсотків за
користування кредитом.  На момент виплати
даного кредиту ОСОБА_6  не працював,  фактично зазначена сума виплачувалась
позивачем особисто,  з її доходів. Сума
коштів,  що була отримана по кредиту була
витрачена на лікування ОСОБА_6  (їздили
на консультації Дніпропетровський медичний центр,  до цілителів на території м.  Дніпропетровська,  м.
Кіровограду,  м.  Полтави,
до Криворізьких цілителів). Оскільки вони проживали однією родиною,  не були одружені,  а майно придбали за час спільного
проживання,  позивач вважає,  що право на автомобіль,  витрати по оплаті кредиту належать їй.
Оскільки вона була поручителем за кредитним договором і цілком його виконала,  усі права кредитора по цьому зобов'язанню
переходять до неї,  як поручителя,  що виконав зобов'язання,  тому позивач просить суд ухвалити
рішення,  яким визнати за нею право

власності на автомобіль
"ФОРД Скорпіо",
державний номер НОМЕР_1,   випуску 1991 року.

Відповідач
ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом,   в якому вказала,   що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер її батько ОСОБА_6.
Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно,   у тому числі автомобіль Форд-Скорпіо,   1991 року випуску,   державний реєстраційний номер НОМЕР_1,   який він придбав за власні кошти в 1997
році,   не перебуваючи у шлюбі.
Належність спадкового майна її батькові станом на 06.09.2006 р. підтверджується
інформацією РЕВ 3-го міжрайонного відділу ДАІ при УМВС України в
Дніпропетровській області. Вона відноситься до спадкоємців за законом першої
черги,   оскільки є його рідною
дочкою,   і прийняла спадщину шляхом
подання заяви про це у передбачений
ст.   1270 ЦК України
строк,   тобто своєчасно. Інший
спадкоємець за законом першої черги - її брат,
ОСОБА_7,   ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження,   спадщину не прийняв,   з заявою про прийняття спадщини не
звертався. Інших спадкоємців за законом першої черги немає. При зверненні до
нотаріальної контори після закінчення шести місяців з дня відкриття
спадщини,   в порядку   ст.
1298 ЦК України,   у серпні місяці 2006 р. за отриманням
свідоцтва про право на спадщину,   їй
стало відомо,   що ОСОБА_1   заперечує право власності спадкодавця на
спірне майно і включення спірного автомобіля до спадкового майна.

Заяву
ОСОБА_1   про належність їй спірного
майна вважає безпідставною,   оскільки
вказаний автомобіль придбаний її батьком за власні кошти,   отримані від індивідуальної підприємницької
діяльності та накопичені ним ще до знайомства з ОСОБА_1  за рахунок великих заробітків в умовах
Півночі.

В
зв»язку зі зміною підстав позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 доповнила свої позовні вимоги та вказала,   що 20 серпня 2004 року між ОСОБА_6 (далі
-Боржник) та Приватбанком (Відповідач 2) укладено кредитний договір № 1/455-МК
на суму 3000,  00 доларів США. Виконання
боргового зобов'язання у відповідності з п. 2.2.7 даного договору було
забезпечено заставою,   що підтверджується
договором застави рухомого майна від 20 серпня 2004 року,   згідно якого предметом застави є спірне
майно - автомобіль Форд Скорпіо вартістю 17 765,  67 грн. 23.02.2007 р. ОСОБА_1  змінено підставу поданої раніше позовної
заяви про визнання права власності на вищевказаний автомобіль-предмет застави.
Так,   підставою вказаного позову є п. 7
Договору поруки № 1 /455-МК/2 від 20.01.2005 р. та   ст.
556 Цивільного кодексу України,
згідно яких до поручителя,   який
виконав зобов'язання,   забезпечене
порукою,   переходять усі права кредитора
у цьому зобов'язанні,   в тому числі й
ті,   що забезпечували його виконання.
Проте,   договір поруки,   що є підставою позову,   вона вважає недійсним,   оскільки він був укладений після смерті
ОСОБА_6   ( боржника),   не породжував правових наслідків і тому є
фіктивним.   Таким чином позивач по
зустрічному позову просить визнати за нею право власності в порядку спадкування
за законом після ОСОБА_6,   померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року на автомобіль «Форд - Скорпіон»,   державний номерний знак НОМЕР_1,
визнати договір поруки № 1 /455-МК/2 від 20.01.2005 року
- недійсним.   Стягнути з ОСОБА_1   на свою користь судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору у сумі 138 гривень 50 коп.,   витрати пов»язані з інформаційно - технічним
забезпеченням розгляду справи в сумі 37 гривень 50 коп. та оплати правової
допомоги в сумі 600 гривень,   а всього -
776 гривень 00 копійок.

В
судовому засіданні позивач підтримала свої уточнені позовні вимоги та
обгрунтування до них у повному обсязі,
просила визнати за нею право власності на автомобіль «Форд - Скорпіон»,   випуску 1991 року,   державний номерний знак НОМЕР_1,
зустрічні позовні вимоги не визнала у повному
обсязі,   в задоволенні зустрічних
позовних вимог просила відмовити,   як в
необгрунтованих та незаконних. Заперечуючи проти зустрічного позову,   показала суду,   що її померлому чоловікові,   з яким вона перебувала в фактичних  шлюбних
відносинах - ОСОБА_6
належав  автомобіль  «Форд -

Скорпіон»,  який він придбав по довіреності у 1995 році.
Він користувався цим автомобілем,  але в
1996 році чоловік потрапив у ДТП,  був травмований,  а
автомобіль був ушкоджений. 13 грудня 1997 року,
позивач на свої кошти придбала автомобіль Форд -Скорпіо,  випуску 1991 року,  державний номерний знак НОМЕР_1,
однак зареєструвала його в ДАІ м.  Кривого Рогу не на своє ім»я,  а на ім»я свого чоловіка,  оскільки вона не мала прав на керування
автомобілем.  На день придбання
автомобіля,  ОСОБА_6  не мав особистих коштів,  після створення родини,  вони разом сплачували борги ОСОБА_6  за лікування після аварії,  та сплачували суму боргу за перший
автомобіль,  який не підлягав ремонту
після аварії. Посилання позивача по зустрічному позову,  на те,
що ОСОБА_6  придбав автомобіль за
кошти,  які він заробив на Півночі,  не відповідають дійсності,  так як він ті кошти витратив на придбання
свого автомобіля у 1995 році,  який був
ушкоджений і не підлягав ремонту після аварії.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги позивача та
обґрунтування до них у повному обсязі,
просила визнати за нею право власності на автомобіль Форд -
Скорпіо,  випуску 1991 року,  державний номерний знак НОМЕР_1,
зустрічні позовні вимоги не визнала у повному
обсязі,  в задоволенні зустрічних
позовних вимог просила відмовити,  як в
необгрунтованих та незаконних.

Представник
відповідача по первинному позову та позивача по зустрічному позову підтримала
позовні вимоги позивача по зустрічному позову та обґрунтування до них у повному
обсязі,  просила їх задовольнити та
винести рішення,  яким визнати за ОСОБА_2
право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6,  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року на автомобіль
Форд -Скорпіо,  випуску 1991 року,  державний номерний знак НОМЕР_1,
визнати договір поруки № 1 /455-МК/2 від 20.01.2005 року
- недійсним.  Стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору у сумі 138 гривень 50 коп.,  витрати пов»язані з інформаційно - технічним
забезпеченням розгляду справи в сумі 37 гривень 50 коп. та оплати правової
допомоги в сумі 600 гривень,  а всього -
776 гривень 00 копійок. Уточнену позовну заяву до ОСОБА_2не визнала у повному
обсязі,  в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_2просила відмовити,  як в
необгрунтованих та незаконних.

Представник
відповідача по зустрічному позову - ОСОБА_5 позовні вимоги до ЗАТ КБ «Приватбанк» не визнала у
повному обсязі,  суду показала,  що позовні вимоги щодо визнання договору
поруки недійсним,  вона вважає такими,  що не підлягають задоволенню за наступних
підстав: договір поруки був укладений з намірами виконати зобов»язання боржника
перед банком,  тобто його спрямовано на
реальне настання наслідків,  що ним
обумовлені. Поручитель - позивач по первинному позову,  не тільки реально мала змогу забезпечити
поручительство за виконання зобов»язань боржника,  а і реально виконала не тільки зобов»язання
боржника по кредитному договору,  але і
свої зобов»язання по договору поруки,
здійснивши сплату за кредитним договором у повному обсязі. Твердження позивача
по зустрічному позову,  що укладаючи
договір поруки ОСОБА_1  мала намір
заволодіти майном померлого боржника є необгрунтованими,  так як ОСОБА_1  постійно жила з померлим,  була ч.1еном його родини,  спірне майно не вибувало з її фактичного
володіння. Тому договір,  що виконаний
реально у повному обсязі відповідно до наміру сторін не може бути визнаний
недійсним на підставі умов,  на які
посилається позивач по зустрічному позову. ОСОБА_1  була ч.1еном сім»ї померлого,  що підтверджено рішенням суду,  фактично прийняла спадщину після померлого
власника автомобіля,  та,  усвідомлюючи зобов»язання спадкоємця щодо
зобов»язань померлого,  відповідно
до  ст. . 1054 ЦК України,  виконала у повному обсязі його зобов»язання
перед банком,  закріпивши реальність
своїх намірів щодо погашення заборгованості за кредитним договором,  відповідним договором поруки. Тому вона
просить у задоволенні зустрічних вимог відмовити у повному обсязі.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав,  що він працює в КБ «Приватбанк» у
відділі мікрокредитування Криворізької філії Приватбанку. 20.08.2004

року він,  від імені ЗАТ КБ «Приватбанк» уклав кредитний договір з ОСОБА_6  у сумі 3 000 доларів США,
під 15 % річних на споживчі потреби. Одночасно з
кредитним договором був укладений договір застави в забезпечення кредитного
договору. В якості застави виступав автомобіль Форд - Скорпіо,  1991 року випуску,  державний номер НОМЕР_1,
який належав ОСОБА_6
Проблем з повернення кредиту не було,
всі платежі,  відповідно до
кредитного договору,  надходили
своєчасно. В січні 2005 року в банк прийшла ОСОБА_1  і повідомила,
що ОСОБА_6  помер і свідок
запропонував їй укласти договір поруки,
так як банк зацікавлений,  щоб
кредит був повернутий своєчасно. ОСОБА_1
погодилася,  так як вона також
була зацікавлена в виконанні кредитного договору. ОСОБА_6  вніс чотири внески по 270 доларів США,
а ОСОБА_1  в
рахунок виконання договору поруки внесла 7 внесків по 270 доларів США і один внесок у
сумі 279 доларів США,  виплативши кредитний договір в повному обсязі з
відсотками. ОСОБА_1  погасила кредит за
своїм власним бажанням.  Договір поруки
він уклав для забезпечення виконання кредитного договору. Рішення про укладання
договору поруки було спільним між ним і ОСОБА_1 Перед укладанням кредитного
договору він провів моніторинг платежоспроможності боржника,  перевіривши його бізнес.  Крім того,
ОСОБА_6  уже брав кредит в
банку,  який своєчасно повертав.
Кредитний комітет,  вирішуючи питання про
надання ОСОБА_6  кредиту,  не ставив питання про укладення договору
поруки. В цілях забезпечення виконання кредитного договору був укладений
договір застави рухомого майна.

Суд,  вислухавши позивача,  представників сторін,  свідка,
вивчивши матеріали справи,  давши
їм належну оцінку у сукупності,
вважає,  що у задоволенні позовної
заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2- про визнання права власності на автомобіль необхідно
відмовити повністю,  як у незаконному та
необгрунтованому,  а зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  КБ «Приватбанк» -
про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування,  визнання договору поруки недійсним
задовольнити в повному обсязі.

В
судовому засіданні суд встановив факт придбання ОСОБА_6  аівтомобіля Форд Скорпіон р.н. НОМЕР_1 13 грудні 1997
року ( дублікат технічного паспорту на а.с.
21 та довідка 3-го міжрайонного відділу ДАІ УМВС України в Дніпропетровській
області на а.с.  59),  факт укладання Клопотенко кредитного договору
№ 1/455-МК від 20 серпня 2004 року,
договору застави рухомого майна № 1/455-МК-1 від 20 серпня 2004 року
(копії договорів на а.с. 63-69) та факт смерті ОСОБА_6  ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про смерть на
а.с.  31).

Після
смерті ОСОБА_6 ,  20.01.2005 року
ОСОБА_1  та кредитор КБ «Приватбанк» в
особі експерта відділу мікрокредитування Криворізької філії Приватбанку уклали
договір поруки 1/455-МК-2,  за яким
ОСОБА_1  поручилась перед кредитором за
виконання боржником ОСОБА_6  своїх
зобов»язань ( договір поруки на а.с 63-64),
тоді як ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6
помер ( свідоцтво про смерть на а.с.
31). Отже,  з ІНФОРМАЦІЯ_1 р. (дня
смерті боржника) основне зобов'язання - кредитний договір є недійсним в часі.

Згідно  ст.
554 ЦК України
щодо звернення стягнення на поручителя та переходу до нього прав кредитора
застосовуються лише у випадку ухилення від виконання зобов'язання боржником.

Відповідно
до ч.5  ст. 203 ЦК України,  правочин має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків,  що
обумовлені ним.  З огляду на зміст
правочину поруки,  ОСОБА_1  як поручитель,  об'єктивно не могла забезпечити реальне ручательство за виконання
померлим боржником своїх зобов'язань. Тобто,
правочин поруки вчинено без наміру створення правових наслідків,  які обумовлювалися цим правочином.

За
змістом  ст.  553,
554,  555 ЦК України,  порукою може забезпечуватися тільки дійсне
зобов'язання. Згідно з п. 15.7.3. Договору застави рухомого майна від
20.08.2004 р.

у випадку смерті
боржника заставодержатель  звертає
стягнення на заставлене майно,  і
кредитне зобов'язання припиняється виконанням на підставі  ст.
599 ЦК України.

Отже,  з ІНФОРМАЦІЯ_1 р. (дня смерті боржника)
основне зобов'язання - кредитний договір є недійсним в часі. Згідно ч. 2  ст.
548 ЦК України
недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Таким
чином,  оспорюваний правочин поруки є
фіктивним,  оскільки укладання ОСОБА_1
договору поруки після смерті боржника не мало на меті створення реальних
обов'язків поручителя щодо ручательства
за виконання обов'язків боржника; дійсною метою укладання даного договору є
заволодіння заставленим майном.
Згідно  ст.  234 ч.2 ЦК
України фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Тому суд
вважає можливим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  про визнання права власності на автомобіль
Форд Скопіо державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,  в зв»язку
з виконанням договору поруки відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно
до ч. 2  ст.  17 Закону України "Про
власність",  лише майно придбане
внаслідок спільної праці громадян,  що
об'єдналися для спільної праці,  є їх
спільною частковою власністю. Судом встановлено,  що позивачка та ОСОБА_6  для спільної праці або для спільної
діяльності не об'єднувалися,  а тому
вважати,  що автомобіль Форд Скопіо,  1991 року випуску,  державний реєстраційний номер НОМЕР_1
придбаний внаслідок сумісної праці або сумісної діяльності немає.

Згідно  ст.  12
Закону України "Про власність",
громадянин набуває права власності на майно,  одержане внаслідок успадкування,  або інших угод,  не заборонених законом.  Суду не надані докази,  що позивач по первинному позову та
ОСОБА_6  укладали якісь угоди з приводу
придбання майна.

Відповідно
до  ст.
22 КпроШС України ( в редакції 1969 р.) та  ст.  16
Закону України "Про власність",
спільною сумісною власністю є майно,
нажите подружжям під час шлюбу. У судовому засіданні встановлено,  що сторони не перебували у шлюбі,  а тому автомобіль Форд - Скорпіон повністю
входить в спадок,  який відкрився після
смерті ОСОБА_6

З
моменту придбання автомобіля Форд Скопіо,
1991 року випуску,  державний
реєстраційний номер НОМЕР_1
- 13 грудня 1997 року,  ОСОБА_6  став його власником (дублікат технічного
паспорту на а.с.  21,  відповідь на запит про приналежність
транспорту на а.с.  18, 59). КпроШС
України,  який діяв до 1.01.2004
року,  не передбачав підстав надбання спільної
сумісної власності в період знаходження осіб у фактичних шлюбних відносинах. На
час вступу в законну силу СК України (січень 2004 року) автомобіль був
особистою приватною власністю ОСОБА_6
Належних доказів про придбання автомобіля ОСОБА_1 позивач ОСОБА_1  суду не надала,  тому автомобіль Форд Скорпіон,  1991 року випуску,  державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - є спадковим
майном.  Належний документ - дублікат
технічного паспорту на автомобіль не може бути спростований посиланням позивача
ОСОБА_1  на документи про наявність
грошових коштів на її грошових рахунках (а.с. 61, 62) Суд відхиляє,  як доказ,
посилання позивача по первинному позову на те,  що автомобіль був придбаний за її кошти,  які знаходилися на збереженні в Ощадбанку в
період з 1991 року по 1993 роки у сумі більше 20 000 карбованців,  за які нею була придбана валюта США і що на момент
придбання автомобіля - 13 грудня 1997 року,
вона мала особистих коштів 6 000 доларів США,  так як
позивач ОСОБА_1  не надала суду належних
доказів про перерахунок грошових коштів з її ощадних рахунків на оплату   вартості автомобіля та придбання нею
автомобіля за свої особисті кошти.

Відповідач
ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_6  та
спадкоємцем першої черги за законом.
ОСОБА_2 своєчасно в установлений законом 6-ти місячний строк звернулася
до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (довідка на а.с.  85) Інші спадкоємці першої  черги
заяву  про прийняття  спадщини до

нотаріальної  контори
не   подавали.   ОСОБА_1 ,
що  згідно  рішення
суду   Саксаганського району  м.
Кривого Рогу від 20.05.2005 року,
знаходилась з померлим у фактичних шлюбних відносинах,  (а.с.
15) є спадкоємцем четвертої черги ( ст.
1264 ЦК України
- проживання однією сім»єю)   та   не може бути   призвана до спадкування разом зі
спадкоємцями першої черги.

На
підставі  ст.  10 ЦПК України,  згідно якої кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається,  та
ст.  11 ЦПК України,  згідно якої цивільні справи розглядаються в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі,  тому суд приходить до висновку,  що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2- про визнання права власності на автомобіль - відмовити повністю,  як у незаконному та необгрунтованому,  зустрічну позовну заяву ОСОБА_2до
ОСОБА_1,  КБ «Приватбанк» - про визнання
права власності на автомобіль в порядку спадкування,  визнання договору поруки недійсним
задовольнити в повному обсязі та вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 права
власності на автомобіль Форд - Скорпіо,
державний номерний знак НОМЕР_1
в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька - ОСОБА_6 та
визнати договір поруки № 1/455-МК/2 від 20 січня 2005 року,  укладений ОСОБА_1 та КБ «Приватбанк» -
недійсним.

Згідно
зі  ст.
ст.  84,  88 ЦПК України суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті витрати по сплаті судового збору у сумі у сумі 138 гривень 50
коп.,  витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 37 гривень 50 коп. та витрати,  пов»язані з оплатою правової допомоги в сумі
600 гривень,  а всього 776 гривень.

Керуючись  ст.
16,  ч.5  ст.
203,  ч.1  ст.
215,  328, 392, 1261,  1264,
1268, 1269 ЦК України  ст.
ст.   ст.   ст.
3, 10, 11, 57, 60, 61, 197, 212-215, 218, 222, 223,  ч.3
ст.  209 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2- про визнання права власності на
автомобіль - відмовити повністю,  як у
незаконному та необгрунтованому.

Зустрічну
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  КБ «Приватбанк» -
про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування,  визнання договору поруки   недійсним - задовольнити в повному обсязі.

Визнати
за ОСОБА_2 права власності на автомобіль Форд - Скорпіо,  рік випуску 1991 державний номерний знак
НОМЕР_1 в порядку
спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька - ОСОБА_6.

Визнати
договір поруки №1/455-МК/2 від 20 січня 2005 року,  укладений ОСОБА_1 та КБ «Приватбанк» -
недійсним.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі у сумі 138
гривень 50 коп.,  витрати на інформаційно
- технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37 гривень 50 коп. та
витрати,  пов»язані з оплатою правової
допомоги в сумі 600 гривень,  а всього
776 гривень.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у строк,  встановлений статтею 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через
Саксаганський районний суд м.  Кривого
Рогу. Апеляційна скарга на рішення суду

подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
апеляційного суду    Дніпропетровської
області через Саксаганський районний суд м.
Кривого Рогу,  та одночасно копія
апеляційної скарги надсилається особою,
яка її подає,  до
Дніпропетровського апеляційного суду.