Код суду 2702
Справа №
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ   УКРАЇНИ

Від 05 вересня
2007р.. Гагарінського районного суду м.
Севастополя

У
складі: головуючою                               Завгородньої
Л.М.

При
секретарі                                             Колб
Т.П.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ВАТ «Севастопольський
рибоконсервний завод» про поновлення на роботі,
стягненні за вимушений прогул і моральну шкоду,  суд

Встановив

Позивальниця
звернулася до суду з позовом на тих підставах,
що відповідач незаконно звільнив її з роботи . Просить поновити її на
колишню роботу і стягнути з відповідача заробітну платню за час вимушеного
прогулу.

Представник
відповідача з позовом фактично згоден,
пояснивши,  що в даний час на
підприємстві відбувається зміна керівництва і вона не може представити всіх
документів.

Вислухавши
сторони,  вивчивши матеріали справи,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

В судовому
засіданні встановлено,  що позивальниця з
1978 р. працювала у відповідача на різних посадах ,  а з 01.02.1989 р. перекладена на посаду
робоча прийомоздавальником,  що
підтверджується копією трудової книжки.

21.01.2006р.
відповідач попередив позивальницю про скорочення її посади,  а 21.04.2006р. позивальниця була звільнена
по  ст. 40 п.1 КЗоП України,  що підтверджується копією трудової
книжки,  наказом № 231 від 17.04.2006р.

В ході судового
засідання було встановлено,  що
скорочення штатів було пов'язано із здачею структурних підрозділів в тимчасову
оренду шляхом реорганізації їх через приєднання до орендаря ТОВ
«ЗаводНовий»,  що підтверджується копією
договору оренди майна № 09-12/05 від 07.12.2005р. Робочі місця не
ліквідовувалися,  а були передані ТОВ
«Завод Новий» разом з цехами і робочими місцями ,  але відповідач не вжив ніяких заходів про
трудовлаштування позивальниці. Крім того позивальниця має переважне право перед
іншими працівниками на залишенні на роботі,
оскільки має великий стаж роботи,
вищу кваліфікацію,  є учасником
бойових дій. Профспілковий

комітет не дав згоду на звільнений позивальниці,  що підтверджується копією відповіді на
уявлення.

Аналізуючи всі
обставини і докази по справі,  суд
вважає,  що права позивальниці були
порушені і відповідач зобов'язаний поновити позивальницю на роботі і відповідно
до вимоги  ст. 235 КЗоП України виплатити
середній заробіток за час вимушеного прогулу,
але не більше одного року. Згідно довідки середній заробіток робочого
дня склав суму 13 гр.15 коп. Вимушений прогул склав 254 робочих днів,  отже стягненню підлягає сума 3340гр.10
коп./13, 15 гр. х 254 дн ./.

Керуючись  ст. 36, 49, 235 КЗоП України,   ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України,  суд

Вирішив

Позов
задовольнити частковою. Поновити  ОСОБА_1
на посаду робоча прийомоздавальник,
стягнути з ВАТ «Севастопольського рибоконсервного заводу»  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 3 340гр.Ю коп. і моральну шкоду в сумі 1000 гр,  а всього суму 4340 гр.10 коп. і в дохід
держави держмито в сумі 59 гр.50 коп.,  а
в решті частини позову відмовити.

Рішення підлягає
негайному виконанню в частині поновленні на роботі. Заява про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом 10 днів з
дня проголошення рішення . Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання про апеляційне оскарження
,  якщо апеляційне оскарження не було
подано . Рішення віддруковано в нарадчій кімнаті.