Справа № 2-877/2007
РІШЕННЯ

іменем України

9.10.2007
року Якимівський районний суд Запорізької
області в складі:

судді Ковальчук
О.А.

секретаря
Аллахвердієвої Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні смт Якимівка
Запорізької області цивільну справу за позовом    ОСОБА_1до ОСОБА_2про передачу предмету іпотеки та визнання права власності
на предмет іпотеки у сумі 78 450,00 гривень

встановив:

Позивач
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 01 жовтня 2005 року
між нею та відповідачем ОСОБА_2укладено
договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу позику в сумі
78450,00 гривень 00 копійок, а відповідач зобов'язаний в строк до 10 вересня
2006 року повернути вищевказану суму позивачу. На забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики, між позивачем і відповідачем 01.10.2005 року було укладено
Іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передає в іпотеку позивачу
їдальню №2, яка розташована по вул.Миру будинок №1 в смт. Кирилівка
Якимівського району Запорізької області і складається з: будівлі їдальні №2,
загальною площею 263 кв.м., що зазначена в плані літерою «А-1» та господарчі та
побутові споруди сарай-склад, літера «Б-1», загальною площею 76,8 кв.м.
Позивачем свої зобов'язання за Договором позики не виконано, що підтверджується
рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2007 року в
справі №2-1270/2007 рік №2-1315/06, відповідно до якого з Відповідача - ОСОБА_2стягнуто на
користь Позивача - ОСОБА_1за договором позики 78450,00(сімдесят вісім тисяч
чотириста п'ятдесят) гривень 00 копійок. Зазначене підтверджується рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2007 року в справі
№2-1270/2007 рік №2-1315/06 та рішенням апеляційного суду Харківської області
від 14 травня 2007 року в справі №22-ц-2161/2007, які додані до цієї позовної
заяви.

Представник
позивача ОСОБА_1. ОСОБА_3. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і
просить передати у власність ОСОБА_1. предмет іпотеки їдальню №2, яка
розташована по вул.Миру будинок №1 в смт. Кирилівка Якимівського району
Запорізької області та господарчі та побутові споруди, Мотивуючи тим, що
відповідач фактично не виконав свої зобов*язання, передбачені договором позики,
у сумі 7 8450 грн, йому було письмово запропоновано передати добровільно
предмет іпотеки у власність позивача, але до теперішнього часу відповідач
добровільно це не зробив. Крім того згідно іпотечного договору
іпотекодержатель, яким є ОСОБА_1., на власний розсуд вибирає спосіб виконання
стягнення позики. Вона вибрала варіант передачи
предмета іпотеки в її власність. Ооскільки це не вдалося врегулювати
позасудово, то позивач була змушена звернутися до суду.

Відповідач
ОСОБА_2. та
його представник ОСОБА_4. позовні вимоги не визнали в повному обсязі,
пояснивши, що ОСОБА_2. В
2005 році позичив у ОСОБА_1. гроші у сумі 78450 грн 10.09.2006 року він
звернувся до ОСОБА_1., що він готовий повернути позику, але вона відмовилася
прийняти гроші. Після стягнення грошей через суд, він звертався до судовового
виконавця , що він готовий повернути ОСОБА_1. кошти, але він сказав, що
виконавчий лист в службу від ОСОБА_1. не надходив.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача, його
представника, суд вважає, що позовні вимоги законні, обгрунтовані і підлягають
задоволенню за наступними підставами:

У
судовому засіданні було встановлено, що 01 жовтня 2005 року між позивачем
ОСОБА_1. та відповідачем ОСОБА_2укладено
договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу позику в сумі
78450,00 гривень 00 копійок, а відповідач зобов'язаний в строк до 10 вересня
2006 року повернути вищевказану суму позивачу. На забезпечення виконання
зобов'язань за договором позики, між позивачем і відповідачем 01.10.2005 року
було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передає в
іпотеку позивачу їдальню №2, яка розташована по вул.Миру будинок №1 в смт.
Кирилівка Якимівського району Запорізької області і складається з: будівлі
їдальні №2, загальною площею 263 кв.м., що зазначена в

плані літерою
«А-1» та господарчі та побутові споруди сарай-склад, літера «Б-1», загальною
площею 76,8 кв.м.

Згідно з
п.2.1.9 Іпотечного договору В разі, коли в момент настання терміну виконання
ІПОТЕКОДАВЦЕМ(Відповідачем) зобов'язання, що випливає з договору позики,
вказане зобов'язання ШОТЕКОДАВЦЕМ (Відповідачем) виконане не буде, а також у
разі виникнення інших підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки,
передбачених цим Договором, ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЬ (Позивач) отримає право звернути
стягнення на Предмет іпотеки, його реалізувати та одержати задоволення своїх
вимог з вартості Предмету іпотеки на свій розсуд (з урахуванням умов цього
Договору) переважно перед іншими кредиторами ІПОТЕКОДАВЦЯ (Відповідача).

Позивачем
свої зобов'язання за Договором позики не виконано, що підтверджується рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2007 року в справі
№2-1270/2007 рік №2-1315/06, відповідно до якого з Відповідача - ОСОБА_2стягнуто на
користь Позивача - ОСОБА_1за договором позики 78450,00(сімдесят вісім тисяч
чотириста п'ятдесят) гривень 00 копійок. Зазначене підтверджується рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2007 року в справі
№2-1270/2007 рік №2-1315/06 та рішенням апеляційного суду Харківської області
від 14 травня 2007 року в справі №22-ц-2161/2007 року

Відповідач не
надав докази, що він також виконав вищевказані рішення по поверненню боргу.

Згідно
ст.537 ЦК України
боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього
кредиторові грошей у депозит нотаріуса у разі ухилення кредитора від прийняття
виконання. Але відповідач також не довів обставини, які свідчили би про відмову
позивача від прийняття грошової суми.

Відповідно
до ст.526 ЦК України
- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629
ЦК України -
договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з
ч.1 ст.589 ЦК України
- У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель
набуває право звернення на предмет застави.

Відповідно
до ч. 1 ст.590 ЦК України
- Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або законом.

Відповідно
до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» - Іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Пунктом
5.2 Іпотечного договору передбачається, що звернення стягнення на предмет
іпотеки може відбуватися будь-яким із наступних способів на вибір ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЯ
(Позивача): п.5.2.1.Позасудове врегулювання питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом прийняття Предмету іпотеки у власність ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЕМ (Позивачем) (із
погашенням ІПОТЕКОДАВЦЕМ (Відповідачем) за рахунок коштів, отриманих від
ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЯ (Позивача) внаслідок такого прийняття, зобов'язань за
договором позики, або без проведення погашення у такий спосіб).

Відповідно
до пункту 7.8. Іпотечного договору всі спори та розбіжності з приводу стану та
порядку виконання договору вирішуються сторонами шляхом переговорів. У випадку
недосягнення згоди за результатами переговорів, а так само у випадку небажання
будь-якої сторони вирішувати спір шляхом переговорів, зацікавлена сторона має
право у порядку, передбаченому чинним законодавством звернутись для вирішення
спору до суду згідно встановленої підсудності.

Позивач
звернулась до Відповідача з повідомленням про прийняття Предмету іпотеки у
власність без проведення погашення зобов'язань за договором позики і передачі
предмету іпотеки Позивачу. Однак Відповідач відповіді не надав, фактично
відмовившись передати Предмет іпотеки не визнаючи права власності Позивача на
предмет іпотеки.

Згідно з
ч.1, 2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і
має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з
ст.392 ЦК України
- Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч.1
ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким
чином судові витрати в частині судового збору у сумі 1700 грн та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 гривень
підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За
вимогами ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або інших фахівців в галузі права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Граничний
розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, а
відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, частина 2 ст.
84 ЦПК України набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним
законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про
граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх компенсація за рахунок держави", якщо
компенсація сплачується іншою стороною, граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що
зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за
годину її роботи.

Таким
чином відносно стягнення оплати за послуги адвоката суд вважає, що позивач не
надала докази, які документально підтверджують оплату за послуги адвоката, і в
цій частині відшкодування судових витрат повинно бути відмовлено.

На
підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 319, 392,526, 589,
590, 629 ЦК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні   вимоги        ОСОБА_1
до   ОСОБА_2про передачу предмету іпотеки та визнання права власності
на предмет іпотеки у сумі 78 450,00 гривень задовольнити в повному обсязі.

Передати
у власність ОСОБА_1 предмет іпотеки - їдальню №2, яка розташована по вул.Миру
будинок №1 в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області і
складається з: будівлі їдальні №2, загальною площею 263 кв.м., що зазначена в
плані літерою «А-1» та господарчі та побутові споруди сарай-склад, літера
«Б-1», загальною площею 76,8 кв.м..

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на їдальню №2, яка розташована по вул.Миру будинок
№1 в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області і складається з:
будівлі їдальні №2, загальною площею 263 кв.м., що зазначена в плані літерою
«А-1» та господарчі та побутові споруди сарай-склад, літера «Б-1», загальною
площею 76,8 кв.м.

Стягнути
з ОСОБА_2на
користь ОСОБА_1судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 1700
грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі
30,00 гривень, всього 1730 грн, в стягненні оплати за послуги адвоката у
розмірі 7800 грн. відмовити.

На
рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької
області протягом двадцяти днів після подання заяви до Якимівського районного
суду Запорізької області про апеляційне оскарження, яка може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Якимівського районного суду
Запорізької області.