Справа №2-2481/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15.10.2007
року        Комунарський районний суд
міста Запоріжжя у складі:

головуючого-судді         Батрак І.В.

при
секретарі                  Садовської Я.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3. про визнання договору недійсним,  в якому вказала,  що 04.08.2006 року відповідач ОСОБА_2.
подарував ОСОБА_3. квартиру за адресою місто АДРЕСА_1

Позивач
вважає договір дарування ОСОБА_2. і ОСОБА_3. фіктивним з наступних підстав.

29.05.2006
року рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя позивачку ОСОБА_1
вселено до квартири за адресою місто АДРЕСА_1. Ухвалою Апеляційного суду
Запорізької області рішення залишено без змін.

Після
того,  як було направлено судовий лист на
виконання рішення суду про вселення позивачки у квартиру відповідач ОСОБА_2.
уклав договір дарування квартири з ОСОБА_3. Таким чином ОСОБА_2. прагнув
перешкодити виконанню рішення суду про вселення позивачки. Однак ухвалою суду
від 05.12.2006 року було замінено сторону виконавчого провадженняОСОБА_2 його
правонаступником ОСОБА_3. у справі за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про
вселення.

Подарована
ОСОБА_3. квартира була єдиною нерухомою власністю ОСОБА_2,  іншого нерухомого майна в ОСОБА_2 немає.
Укладений договір дарування відповідачами було з метою можливості звернутися до
суду обдарованій ОСОБА_3. про виселення ОСОБА_1.,  та зняття з реєстрації,  за підстав того,  що вона нібито є власником квартири. Після
розгляду в суді заяви обдарованої ОСОБА_3. про виселення позивачки з
квартири,  власність знову б була
повернута ОСОБА_2,  бо іншого помешкання
для проживання він немає. Обдарована ОСОБА_3. має двокімнатну квартиру в місті
Запоріжжі і нерухомістю забезпечена.

28.08.2006
року ОСОБА_3. звернулася
до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні квартирою. Однак
через деякий час ОСОБА_3.
подала в судовому провадженні заяву про залишення її позову без розгляду. В
той самий час вона звернулася до суду з позовною заявою до позивачки ОСОБА_1.
про покладення обов'язку сплачувати квартирну плату та плату за комунальні і
інші послуги. Такі дії ОСОБА_3. направлені на те,  щоб спершу стягнути з позивачки грошові
кошти,  а вже після отримання коштів
знову звернутися до суду про усунення перешкод в користуванні квартирою. Всі ці
дії проводяться спільно ОСОБА_3. з ОСОБА_2.

З
моменту укладання договору дарування між відповідачами ОСОБА_2 мешкає в
подарованій ним квартирі,  сплачує
рахунки,  господарює в ній,  впустив в одну з кімнат квартири
квартирантів. Всі питання по квартирі вирішує ОСОБА_2 В березні 2007 року
ОСОБА_2. звернувся до відділу міліції з заявою ЖРЗПС №2194 від 14.03.2007 року
про те,  що позивачка не віддала
дублікатів ключів від квартири АДРЕСА_1

Зазначені
обставини вказують на фіктивність договору. Відповідачі ОСОБА_2. і ОСОБА_3. за
протиправною згодою уклали договір дарування квартири за адресою місто АДРЕСА_1
без наміру створення правових наслідків,
які обумовлюються в договорі дарування для обдарованої ОСОБА_3,  а з метою унеможливити виконання рішення суду
про вселення позивачки в вищевказану квартиру,
квартиру,  стягнути грошові кошти
та зняти її з реєстрації за вищевказаною адресою.

В
судовому засіданні позивачки ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та просить
суд визнати недійсним договір дарування від 04.08.2006 року квартири
АДРЕСА_1  який був укладений ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3. Вважає,  що відповідач
ОСОБА_2. уклавши 04.08.2006 року договір дарування на користь ОСОБА_3. бажає
позбавити права проживати її у квартирі АДРЕСА_1 У відповідача ОСОБА_2. немає
іншого житла. Так
ОСОБА_3. не потребує житла,
вона не є ні дружиною ОСОБА_2. ні родичкою. Сплата за квартиру та
комунальній послуги ОСОБА_3,  не є
доказами,  та відповідачі бають позвати
її права проживання,  та зняття її з реєстраційного
обліку з зазначеної квартири та щоб вона сплатила грошові кошти за квартиру.
Доводи відповідача що вона погрожувала ОСОБА_2. нічим та ніким не підтверджені.
Договір дарування квартири є фіктивним так як він створений без наміру
створення правових наслідків.

Відповідачі
ОСОБА_2.,  ОСОБА_3.,  прокурор
який вступив у розгляд цивільної справи на стороні ОСОБА_3. - ОСОБА_4. з
позовом не згодні та у судовому засіданні пояснили,  що посилання позивачки ОСОБА_1.,
що договір дарування квартири АДРЕСА_1 є фіктивним,  тому що укладений з метою унеможливити її
право користування квартирою є безпідставними,
так як ОСОБА_2. фактично мешкає разом з ОСОБА_3. у її квартирі,  та використавши своє право на
волевиявлення,  подарував останній
квартиру. При цьому укладаючи договір дарування ОСОБА_2. мав на меті виникнення
правових наслідків на боці ОСОБА_3.,
тобто передав належну йому квартиру у власність останньої.

Той
факт,  що ОСОБА_3. звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з
ОСОБА_1. квартирної
плати також не є доказом фіктивності укладеного договору дарування,  оскільки у відповідності до  ст. 3 ЦПК України,  кожна особа має право в порядку встановленому
цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених,  невизнаних або оспорюваних прав,  свобод чи інтересів.

Так,  ОСОБА_1.
не є,  та ніколи не була власником
спірної квартири,  вона лише мала право
на користування квартирою,  але оскільки
вона зареєстрована до цих пір у спірній квартирі,  на неї також нараховується квартирна плата та
інші загальнообов'язкові платежі,  що
порушує право ОСОБА_3.,  володіти,  користуватися та розпоряджатися належній їй
власності. Квартирну плату та інші платежі за квартиру ОСОБА_3.,  сплачує самостійно.

Також
позивачка ОСОБА_1
разом з матір'ю неодноразово били його,
принижували його гідність та честь. Коли він в 2001 році,  хворів та лежав у лікарні ні дочка ні онука
не приходили провідувати,  не годували
його,  та він був вимушений звернутися до
сторонніх людей де він працював за допомогою. В 2006 році коли він знаходився у
лікарні та йому зробили дві операції ні позивачка ні дочка в лікарню не
приходили,  не інтересувалися його станом
здоров'я,  матеріально його не
підтримували. Він зустрів жінку ОСОБА_3.
з якою він разом проживає та веде господарство,  вона готує йому,  покупає йому речі,  доглядає за ним.  Та він при здоровому розумі та ясній
пам'яті,  розуміючи значення своїх
дій,  з власної волі прийняв рішення
та,  04.08.2006 року подарував ОСОБА_3.
квартиру АДРЕСА_1 Зразу ж з грудня 2006 року вона почала сплачувати усі витрати
по утриманню квартири. В цивільному шлюбі вони вже проживають чотири роки.

Таким
чином,  вважають що підстав для визнання
договору дарування,  укладеного між
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. недійсним не вбачається,
оскільки на момент його укладання та до сих пір він ОСОБА_2. не змінив
свого наміру безоплатно передати ОСОБА_3. вищевказану квартиру.

Вивчивши
матеріали справи,  вислухавши пояснення
сторін,  свідків ОСОБА_5.,  ОСОБА_6,
суд вважає позов таким,  що не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 234 ЦК України,  фіктивним є право чин,  який вчинено без наміру створення правових
наслідків,  які обумовлювалися цим право
чином.

Як
встановлено у судовому засіданні 04.08.2006 року ОСОБА_2. при здоровому розумі
та ясній пам'яті,  розуміючи значення
своїх дій,  з власної волі прийняв
рішення,  та 04.08.2006 року подарував
ОСОБА_3. квартиру АДРЕСА_1 При цьому укладаючи договір дарування ОСОБА_2. мав
на меті виникнення правових наслідків на боці ОСОБА_3.,  тобто передав належну йому квартиру у
власність останньої. Зразу ж з грудня 2006 року ОСОБА_3. почала сплачувати усі витрати по утриманню квартири. У
цивільному шлюбі відповідачі проживають вже чотири роки,  ОСОБА_3.
пілкується про ОСОБА_2,  разом вони
ведуть господарство. Відповідач ОСОБА_2. до цього часу не змінив свого наміру
стосовно безоплатної передачі вищевказаної квартири у власність ОСОБА_3.

Так
свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив,
що він працював разом з ОСОБА_2. з 1943 по 1987 рік на ЗАО «ЗАЗ». ОСОБА_2.
працював заступником начальника цеху .Він з ним часто спілкувався,  додому він його не запрошував бо соромився в
квартирі був безлад,  та скаржився що
онука яку він прописав у себе в квартирі не готує йому їжу,  не прибирає,
оскорбляє його,  та хоче забрати у
нього квартиру. Також він з ним радився,
та казав,  що бажає подарувати
квартиру однієї жінці,  яка за ним
доглядає,  та з якою він проживає. Однак
ця жінка не давала спочатку згоду,  а
потім погодилася.

Свідок
ОСОБА_5. суду пояснила,  знає ОСОБА_2 так
як її чоловік з ним працював до 1987 року,
та вони дружили сім'ями. її відомо,
що ОСОБА_2 купив двохкімнатну квартиру своєї дочці. Років шість тому у
нього померла дружина,  та він щоб йому
допомагали,  доглядали прописав у
квартирі онуку ОСОБА_1 В
гостях вона була два рази та бачила,
що в квартирі нічого не було навіть меблів,  ремонт був жахливий,  ОСОБА_2. був одягнений у старі речі. Коли він
зустрів ОСОБА_3. вона
почала за ним доглядати,  годувати
його,  почали разом проживати. Рік тому
назад він подарував квартиру ОСОБА_3. Свій намір подарувати квартиру ОСОБА_3.
він сам її висловлював.

Відповідно
довідки ЖБК №4 автозаводу «Комунар» від 22.02.2006 року ОСОБА_2. являється
ч.1еном ЖБК №4 автозаводу «Комунар» та йому належить на праві приватної
власності 2 кімнатна квартира АДРЕСА_1
ордер №4578. Пай виплачений повністю у жовтні 1980 року.

Відповідно
розпорядження ЗМР №395 р від 02.03.2006 року вирішено оформити право приватної
власності на квартиру за адресою місто АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Відповідно
до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11580745 від
17.08.2006 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3. на підставі договору
дарування 3-1621 від 04.08.2006 року,
посвідченого Шостою Запорізькою. Державною нотаріальною конторою.

Посилання
позивачки ОСОБА_1. на те,  що відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. за протиправною згодою уклали договір дарування квартири за
адресою місто АДРЕСА_1 без наміру створення правових наслідків,  які обумовлюються в договорі дарування для
обдарованої ОСОБА_3,  а з метою
унеможливити виконання рішення суду про вселення позивачки в вищевказану
квартиру,  квартиру,  стягнути грошові кошти та зняти її з
реєстрації за вищевказаною адресою не найшли свого підтвердження у судовому
засіданні та не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  10, 60, 131,  214,
215,  218 ЦПК України,   ст. 234 ЦК України суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 доОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання договору недійсним
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
проголошення рішення,  та подання
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.