Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада
2007 року Святошинський районний суд м.
Києва у складі: головуючого судді
Черненко В.А

при
секретарі                               Широкопояс
О.В..

з участю
позивачки      ОСОБА_1

відповідача                                     ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

встановив:

В
вересні 2007 р. позивачка звернулася до суду з позовом,  в якому просить розірвати шлюб з відповідачем
ОСОБА_2 ,  посилаючись на те,  що через різні погляди на сімейне життя та
втрату взаємного порозуміння з 2002 р. вона та відповідач проживають
окремо,  не підтримують шлюбних відносин,  припинили вести спільне господарство та мають
окремий бюджет. Подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливим та
таким,  що перешкоджає її інтересам.

В
судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила,  що вона зареєструвала шлюб з відповідачем
30.11.1985 р. Від шлюбу дітей не мають. Протягом спільного проживання між нею
та відповідачем почали постійно виникали конфлікти та непорозуміння з приводу
сімейного життя. Приблизно з 2002 р. сімейні відносини між ними фактично
припинені. На її думку в даний час примирення з відповідачем неможливе,  оскільки кожний з них живе своїм життям,  крім того вона має їхати до своїх батьків в
м.  Тюмень..

Відповідач
позов визнав та суду пояснив,  що в сім'ї
дійсно давно почали виникали конфлікти та непорозуміння з питань сімейного
життя,  а вже декілька років стосунки
остаточно між ними припинені. Спільного господарства вони не ведуть і спільного
бюджету не мають. На день розгляду справи заперечує можливість примирення з
позивачкою та згоден на розірвання з нею шлюбу.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  дійшов висновку,  що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до  ст. 110 Сімейного Кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно
до  ст. 112 Сімейного Кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них,  інтересам їхніх
дітей,  що мають істотне значення.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 30.11.1985 р.
Від шлюбу сторони   не мають
дітей. Через наявні

конфлікти
та непорозуміння між сторонами виникли неприязні стосунки. З 2002 р. сторони
припинили ведення спільного господарства,
мають окремий бюджет і не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо.
Позивачка наполягає на розірванні шлюбу,
а відповідач згоден на розірвання шлюбу.

За таких
обставин суд дійшов висновку,  що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Витрати,  пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в
органах РАЦС,  суд вважає за необхідне
покласти на відповідача.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  110, 112 Сімейного Кодексу
України,   ст.  10,
57,  60,  213,
215 ЦПК України суд

вирішив:

Позов
задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 30 листопада 1985 року між
ОСОБА_2та ОСОБА_1в відділі ЗАГС Голишманівського райвиконкому Тюменської
області,  актовий запис № 112,    розірвати.

Стягнути
з ОСОБА_2при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС держмито на користь
держави 17 грн.,  звільнивши ОСОБА_1. від
сплати державного мита.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Алеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.