Справа № 2- 548
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2007
року      Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області у складі: головуючого судці Бутенко В.М.  при секретарі Костенко В.В. адвоката ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Ізюмі
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про вселення,  -

встановив:

04
грудня 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про вселення у АДРЕСА_1

Справа
розглядається не одноразово.

Рішенням
Ізюмскього міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2007 року позовну
заяву ОСОБА_1 задовільнено.

Ухвалою
судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області від 27.03.2007 року апеляційна скарга ОСОБА_2. задоволена
частково,  рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 17.01.2007 року скасовано,  а справу направлено до того ж суду,  іншому судді,
на новий розгляд.

Ухвалою
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07.04.2007 року суд
залучив доньку сторін ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
і комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 2 (далі КЖРЕП-№2) у
місті Ізюмі до участі в справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про вселення в
якості третіх осіб,  які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору.

Обґрунтовуючи
свої вимоги в позовній заяві й у судовому засіданні ОСОБА_1 посилається,  що після одруження 17.02.1990 року з ОСОБА_2 він став
проживати,  а з 20.11.1990 року був
зареєстрований,  у трьохкімнатній
АДРЕСА_1. Ця квартира була надана по ордеру батькові відповідачки ОСОБА_4
,  який зі своєю дружиною виїхали в 1990
році в інший жилий будинок. З 1990 року в квартирі зареєстровані і проживали
він,  його дружина ОСОБА_2. і їх донька
ОСОБА_3,  квартира не приватизована та у
власності в сімї ОСОБА_1 не знаходиться. У 2006 році він весною,  літом та 6 вересня 2006 року виїжджав на
заробітки в м.  Москву,  у квітні працював у м.  Харкові,
він за цей період приїжджав у спірну квартиру,  жив у квартирі. У цей же час його дружина -
відповідачка по справі,  теж виїдала на заробітки
за місто Ізюм,  а їх неповнолітня донька
перебувала в батьків відповідачки. У вересні 2006 року в м.  Москві він отримав травму,  приїхав додому і з 25 вересня 2006 року по 09
жовтня 2006 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Ізюмський лікарні,  а з 19 жовтня 2006 року по 15 листопада 2006
року знаходився у лікарні в м.  Харкові.
15 листопада 2006 року,  вранці,  він прийшов у спірну квартиру але дружина
його не пустила у квартиру,  заявила
йому,  що він там більше не живе,  в той час у квартирі був другий чоловік,  його дружина поміняла замки на вхідній двері
і він з 15.11.2006 року не може потрапити в квартиру. Тому він пішов тимчасово
жити до друзів,  а потім до своєї матері
на АДРЕСА_1,  іншого жилого помешкання
він не має. Він неодноразово приходив до квартири після 15.11.2006 року але
відповідачка його в квартиру не пускає,
ключів від квартири він не має,  у
квартирі залишилися його особисті речі і сумісне майно.

Вважає,  що відповідачка порушила його права і просить
суд позов задовольнити та вселити його у АДРЕСА_1витрати покласти на
відповідачку.

Відповідачка
позовні вимоги не визнала,  в
обґрунтовані своїх заперечень посилається в письмових запереченнях і в судовому
засіданні,  що позивач є її колишній
чоловік,  вони перебували в шлюбі з
17.02.1990 року по 24.04.2007 року,  у
шлюбі є донька ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1народження,  спірну
квартиру в 1988 році отримали на виробництві її батьки,  квартира не приватизована,  трьохкімнатна. Після одруження з ОСОБА_1,
позивач став з 1990 року по березень 2006 року проживати
у спірній квартирі разом з нею і донькою,
а її батьки у 1990 році виїхали з квартири і вона стала основним
квартиронаймачем.  Ґї колишній чоловік ОСОБА_1
зареєстрований як такий,  що проживає у
спірній квартирі,  проте в спірній
квартирі він не проживає з 8 березня 2006 року,
після сварки з нею позивач зібрав свої речі та добровільно пішов із
спірної квартири і проживає постійно в іншому житловому приміщенні - у квартирі
своєї матері по АДРЕСА_1але добровільно з приміщення не виписується,  хоча втратив право користування на це
приміщення. Позивач залишив у квартирі свою рушницю в сейфі. Вона у жовтні 2006
року подавала позов на розвід,  так як з
08.03.2006 року припинили сімейні стосунки з позивачем і з того часу позивач не
користується спірним жилим приміщенням більше 6 місяців. У вересні чи жовтні
2006 року,  коли її та позивача не було в
спірній квартирі,  її батько ОСОБА_4  змінив замки на вхідній двері спірної
квартири,  ключів у позивача від спірної
квартири не має. 21.11.2006 року,  вона
зверталася в міліцію на поведінку позивача,
який рвався у спірну квартиру але вона його не пустила,  і між ними виникла сварка. Просить суд у
задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Представник
відповідача адвокат ОСОБА_5 підтримала заперечення на позов відповідачки і
просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

ОСОБА_3,  як третя особа,  пояснила,
що вона підтримує свою матір ОСОБА_2.,
позовні вимоги свого батька не визнає,
посилається,  що коли батько жив з
ними у спірній квартирі,  то батько часто
пив спиртні напої,  устраював
сварки,  бив мати,  водив у квартиру інших чоловіків пити
горілку. У березні 2006 року її батько,
після сварки з матір'ю,  сам пішов
з спірної квартири жити до своєї матері і забрав свої речі з квартири. її
батько приходив до спірної квартири,  до
неї але в квартирі не жив. Восени 2006 року на вхідних дверях спірної квартири
мати замінила замки,  ключей від дверей
квартири в батька немає. З січня 2007 року вона перестала спілкуватися з
батьком.  Просить суд у задоволенні
позову її батькові відмовити.

Представник
КЖРЕП-№2 м.  Ізюм,  директор підприємства Кравцов В.К.,  як третя особа,
заявив,  що він полягає у
вирішенні спору на думку суду,
підтвердив,  що дійсно спірна
АДРЕСА_1як наймодавця,  стоїть на балансі
КЖРЄП-№ 2,  у квартирі зареєстровані
проживаючими з 1990 року по цей час сім'я ОСОБА_1із трьох осіб: ОСОБА_1,  ОСОБА_2. і ОСОБА_3,  квартира не приватизована.

Суд,  заслухавши показання сторін,  представника відповідачки,  третю особу і представника третьої
особи,  свідків,  перевіривши матеріали справи,  прийшов до висновку,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
установлені такі факти і відповідні їм правовідносини :

Згідно
ордеру № 002787 від 06.11.1986 року встановлено,  що ордер виданий гр. ОСОБА_4  на 3 кімнатну квартиру,  загальною житловою площею 37, 27 кв.м. ,  сім"я якого складається з 4
чоловік,  на право зайняття
АДРЕСА_1,  на підставі рішення виконкому
міської ради міста Ізюм від 06.11.1986 року № 1025 (т.1 а.с.  77).

У
відповідності  ст.  6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного проживання громадян,  а також для використання у встановленому
порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

З 1990
року основним наймачем спірної квартири на 3 чоловіка є ОСОБА_2,  так як ОСОБА_4  з дружиною і сином виїхали з спірної квартири
в жилий будинок по АДРЕСА_1(т.1 а.с.  8).

У
відповідності  ст.  64 ЖК України члени сімї наймача,  які проживають разом з ним,  користуються нарівні з наймачем усіма правами
і несуть усі обов'язки,  що випливають з

договору найму жилого приміщення.
До членів сімї наймача належать
дружина наймача,  їх діти і
батьки. Якщо особи,  зазначені в частині
другій цієї статті,  перестали бути
членами сімї наймача,  але продовжують
проживати в займаному жилому приміщенні,
вони мають такі ж самі права і обов'язки,  як наймач і члени його сімї.

17 лютого 1990 року ОСОБА_1
зареєстрував шлюб з ОСОБА_2. в органах РАЦСу (т.1 а.с.

9),  став проживати в спірній
квартирі по АДРЕСА_1 з 20.11.1990

року ОСОБА_1,  з
дозволу наймача,  був зареєстрований у
спірній квартирі як проживаючий (т.1 а.с.

13 об.). ІНФОРМАЦІЯ_1у шлюбі народилася донька - ОСОБА_3 (т.1 а.с.  13 оборот).

24 квітня 2007 року шлюб між сторонами розірваний (т. 1 а.с.                ).

Згідно
довідки КЖРЕП-№2 м.  Ізюм від 22.11.2006
року ОСОБА_1 мешкає й
зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1склад сімї: дружина
ОСОБА_2.,  донька ОСОБА_3; ОСОБА_1
прописаний та постійно проживає в квартирі з 20.11.1990 року (т.1 а.с.  12). Цей факт підтверджується також копією
паспорта на ім'я ОСОБА_1
(т.1 а.с.  13).

Матеріалами
цивільної справи № 2-268/2007 року за позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_1встановлено,  що ОСОБА_2.
26.10.2006 року подавала позов до суду і вказувала,  що вона з ОСОБА_1 врешті-решт розійшлися і
мешкають окремо. Відповідач ОСОБА_1 подавав до суду письмові заперечення на позов і просив
суд надати строк на примирення сторін,
щоб зберегти сім'ю. Ухвалою суду сторонам був надан строк для примирення
три місяці. Рішенням суду від 20.03.2007 року шлюб між ОСОБА_2. і ОСОБА_1
розірваний (цив.справа № 2-268/2007 року).

У
відповідності ч.1  ст.  71 ЖК України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Наймач
спірного жилого приміщення ОСОБА_2. та її донька,  третя особа ОСОБА_3. стверджують,  що позивач ОСОБА_1 добровільно
залишив спірне жиле приміщення з 8 березня 2006 року і не проживав з того часу
у спірній квартирі без поважних причин більше 6 місяців.

У
відповідності ч.2  ст.  71 ЖК України,  якщо наймач або члени його сімї були відсутні
з поважних причин понад шести місяців,
цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем,  а в разі спору - судом.

Мешканці
АДРЕСА_1і ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8
ОСОБА_9  і ОСОБА_10,  підтверджують,  що ОСОБА_1 дійсно
мешкав з травня місяця по жовтень 2006 року в цьому будинку (т.1 а.с.  21).

Проїзними
документами підтверджується,  що ОСОБА_1 у період
травня-червня 2006 року і у вересні 2006 року перебував у м.  Москві та повернувся в м.  Ізюм 23.09.2006 року (т.1 а.с.  17-19); у квітні 2006 року ОСОБА_1 перебував
на ОАО „Пивзавод
„Рогань" центро-строй (т.1 а.с.
20).

Письмовою
розпискою від ОСОБА_11 підтверджується,
що ОСОБА_1 дійсно мешкав у спірній квартирі по АДРЕСА_1 і здав йому
гроші 27 серпня 2006 року у розмірі 200 грн. за купівлю та установку лічильника
на опалення на будинку,  (т.1 а.с.  22).

Письмовими
документами з Вузлової лікарні терапевтичного відділення м.  Ізюм підтверджується перебування ОСОБА_1 на стаціонарному
лікуванні з 25.09.2006 року по 09.10.2006 року (т.1 а.с.  10),
та з Харківської міської клінічної лікарні підтверджується,  що ОСОБА_1 перебував
у стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 19.10.2006 року по
15.11.2006року(т.1а.с.  11).

У
судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив,
що ОСОБА_1 з 1990 року жив із сім'єю в спірній квартирі,  у серпні 2006 року він був у цій квартирі в
ОСОБА_1,  бачив
його останній раз у квартирі в серпні 2006 року.

У
судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив,
що ОСОБА_1 проживав у спірній квартирі до вересня 2006 року,  він виїжджав на заробітки,  получив
травму,  лікувався на стаціонарах. У
травні і серпні 2006 року дружини ОСОБА_1 дома не було,  так як вона виїжджала на заробітки,  у цей час він на прохання ОСОБА_1 ремонтував
стояк у їх квартирі. Після лікування від травми ОСОБА_1 казав
йому,  що його дружина не пускає його
жити в квартирі,  ОСОБА_1 жив
якийсь час у нього,  а потім став жити у
своєї матері.

Суд
вважає встановленим факт,  що позивач
ОСОБА_1,  як член
сімї наймача спірної АДРЕСА_1ОСОБА_2.,
протягом періоду з 8 березня

2006 року по 04
грудня 2006 року був відсутнім у спірному жилому приміщенні з поважних причин
понад шість місяців у зв'язку:

·
з тимчасовим виїздом ОСОБА_1 з постійного
місця проживання за умовами і характером роботи в квітні місяці в м.  Харків,
травні місяці,  червні місяці,  вересні місяці за кордон у м.  Москва,
- протягом усього часу виконання цієї роботи;

·
перебування на лікуванні ОСОБА_1 у періоди
вересня - листопада 2006 року в медичних установах м.  Ізюму і м.
Харкова;

·
у кінці вересня 2006 року батько наймача ОСОБА_2. поміняв замки на
вхідній двері спірного жилого приміщення;

·
наймач спірного жилого приміщення ОСОБА_2. не пускає в
жиле приміщення ОСОБА_1
з 15 листопада 2006 року по цей час.

У
відповідності ч.3  ст.  9 ЕК України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

ОСОБА_1 не має в місті
Ізюмі інше жиле приміщення на праві власності,
з листопада 2006 року тимчасово виїхав на місце проживання до матері по
НОМЕР_250

Позивач
ОСОБА_1 не
втратив на цей час в установленому порядку право користування жилим приміщенням
по АДРЕСА_1Харківської області,  був
відсутнім з поважних причин понад шість місяців,  цей строк вважається продовженим судом.

Відповідач
ОСОБА_2. порушує права ОСОБА_1 тим,  що
обмежує його в праві користування жилим приміщеннями по АДРЕСА_1Харківської
області.

Суд
задовольняє позовні вимоги позивача. Судові витрати,  що підтверджуються документально,  суд стягує з відповідача на користь позивача
(т.1 а.с.  2-3).

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  209,  212,
214-215,  218 ЦПК України,   ст.
ст.  6,  9,  64,  71 ЖК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Поновити порушені права ОСОБА_1та вселити його доАДРЕСА_1

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судові витрати в розмірі 16 грн. 00 коп..

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.