Справа № 2-190/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007
року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді
Шляхова В. І. при секретарі Костюк Г. О.,

за участю
позивача, представників співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в с. м. т. Ріпки справу за позовом ОСОБА_1до Ріпкинської
районної спілки споживчих товариств та Чернігівської обласної спілки споживчих
товариств про стягнення заборгованості по заробітній платі, виплати компенсації
за невикористану відпустку, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання
відповідача внести у трудову книжку позивача запис про його трудову діяльність,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до відповідачів, вказуючи, що перебував з ними у
договірних відносинах, але з березень по жовтень 2006 року останні не
виплачували заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість. Його
усні та письмові звернення з вимогою виплатити заборгованість відповідач
ігнорує. Своїми незаконними діями відповідач завдав моральну шкоду. Для
поновлення порушених прав просить стягти з відповідача 4 680 грн. заборгованої
заробітної плати, 1 000 грн. компенсації за невикористану відпустку та 3000
грн. на відшкодування моральної шкоди, та зобов'язати відповідача внести запис
в трудову книжку про трудову діяльність.

У судовому
засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Обґрунтовуючи вимоги обставинами
викладеними у позовній заяві просить задовольнити їх у повному обсязі. Пояснив,
що на час укладення договору охорони цегельного заводу був пенсіонером,
отримував пенсію й за цей час його становище не змінилося. Трудову книжку мав
на руках, відповідачам не надавав. У чому полягає моральна шкода пояснити
ускладнився та не визначився з кого саме з відповідачів, у яких розмірах і за
якими саме вимогами належить стягувати кошти, хто повинен вносити записи до
трудової книжки, - не визначився. Відносить розв'язання цих питань до
компетенції суду.

Представники
співвідповідачів у задоволенні позовних вимог просять відмовити через їх
безпідставність. Вони пояснили, що передбачений
ст.  21 КЗпП України трудовий
договір між сторонами не укладався, та у трудових відносинах вони не перебували.
Спірні відносини врегульовані цивільно - правовим договором схову, що був укладений
між позивачем та Ріпкинською районною спілкою споживчих товариств. РССТ на
укладення цього договору була уповноважена власником заводу, - співвідповідачем
у справі, оскільки завод розташований на території Ріпкинського району. Навесні
2006 року РССТ розірвала договір, оскільки позивач не виконував його умови й
припинив охорону заводу. У подальшому завод було продано. Заборгованості з
оплати послуг позивача, як охоронця, відповідачі не мають.

Вислухавши
учасників, дослідивши матеріали справи, суд виходить з того, що за  ст.
ст.  413, 414, 417 ЦК України (1963)
за договором схову одна сторона (охоронець) зобов'язується зберігати майно,
передане їй другою стороною, і повернути це майно в цілості. Договір схову, в
якому хоча б однією стороною є громадянин, повинен бути укладений у письмовій
формі ( ст.  46 цього Кодексу), якщо
вартість переданого на схов майна перевищує 100 карбованців. Розмір винагороди
охоронцю по оплатному договору схову визначається за згодою сторін;  ст.
ст.  24, 237-1 КЗпП України при
укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний

подати
паспорт, або інший документ,
що посвідчує особу, трудову книжку. Укладення трудового договору
оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу
про зарахування працівників на роботу. Відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.;
ст.  627 ЦК України (2003) -
відповідно до  ст.  6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На суді встановлено, що
вимоги обґрунтовує статтями 23; и83; 117 КЗпП України, оскільки на його думку
мали місце трудові відносини й порушені його права найманого працівника. Разом
з тим позивач та Ріпкинська районна спілка споживчих товариств 11 серпня 2002
року уклали у письмовій формі договір безстроковий схову, за умовами якого
відповідач здав позивачу на зберігання майно та матеріальні цінності цегельного
заводу й щомісячно за це виплачує останньому 165 грн., а позивач зобов'язався
зберігати ці матеріальні цінності. Договір підлягав розірванню за бажанням
однієї зі сторін у любий час.  (а.с.  8) 15 березня 2006 року Чернігівською
обласною спілкою споживчих товариств, як власником цегельного заводу, прийняте
рішення про його продаж й 03 липня 2006 року нотаріальному порядку посвідчено
відповідний договір купівлі - продажу. Зі штатних розкладів Ріпкинської
районної спілки споживчих товариств убачається, що на протязі 2002 - 2006 років
у штаті її персоналу посади охоронців не передбачалися (а.с.  б/н). Встановлені обставини призводять суд до
висновку про недоведеність позивачем існування у 2002 - 2006 роках трудових
відносин будь з ким з відповідачів, що виключає можливість задоволення заявлених
вимог, оскільки між ним та Ріпкинською районною спілкою споживчих товариств
мали місце договірні цивільно - правові відносини, які припинені у порядку
передбаченому самим договором до часу звернення позивача до суду.

За п. 18  ст.  4
Декрету KM України № 7/93 позивача належить звільнити від сплати
судового збору у доход держави, як особу потерпілу від чорнобильської
катастрофи (категорія 4) та стягти 30 грн. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи на підставі п. 3 Постанови KM
України № 258/2005.

На підставі
статей 413, 414,417 ЦК України
(1963); 627 ЦК України
(2003); 24, 237 -1 КЗпП України, керуючись статтями 10; 11; 58 - 60; 209,212-
215 ЦПК України, суд -

вирішив:

ОСОБА_1у задоволенні
позову відмовити у повному обсязі через його безпідставність.

Стягнути з ОСОБА_130
(тридцять) грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи
у доход бюджету Ріпкинського району Чернігівської області та звільнити його від
сплати судового збору, як особу потерпілу від чорнобильської катастрофи
(категорія 4).

Рішення набирає
законної сили по закінченню строку на його оскарження.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду
Чернігівської області через Ріпкинський районний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а апеляційна скарга в тому ж порядку протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана
учасниками без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.