Справа №2-3548/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року    Приморський районний суд міста Одеси в
складі:

головуючого - судді
Нікітіної С.Й., при секретарі - Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
за участю третьої особи - Шостої Одеської державної нотаріальної контори про
визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування та по
зустрічному позову ОСОБА_2  до ОСОБА_1
про визнання права власності у порядку спадкування на 1/4 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування
на 1/2 частину квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1, посилаючись на наступні
обставини.

Ця частина квартири є
спадковим майном, яке відкрилось після смерті батька позивача - ОСОБА_3    ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Друга частина квартири
належить колишній дружині померлого ОСОБА_2., яка мешкає за вказаною адресою.
Шлюб розірвано 26.12.1989 року. Крім позивача, спадкоємців по закону чи по
заповіту немає, але  ОСОБА_2 перешкоджає
оформленню спадкових прав позивача, у зв'язку з чим останній вимушений
звернутися до суду.

Відповідач ОСОБА_2. з
позовом не погодилась, звернувшись із зустрічною позовною заявою, яку
уточнювала, та остаточно просить визнати за нею право власності у порядку
спадкування на 1/4 частину спірної квартири, так як вважає, що фактично після
розірвання шлюбу вони з   ОСОБА_3.
продовжили проживати однією сім'єю. А тому вона вважає, що як спадкоємець
четвертої черги, має право на спадкування разом з сином померлого, так як
доглядала та допомагала ОСОБА_3 впродовж тривалого часу як людині похилого
віку, хворій, якому більш ніхто не допомагав, в тому числі і його син - позивач
по справі.

ОСОБА_1. через свого
представника за довіреністю зустрічний позов не визнав з тих підстав, що після
розірвання шлюбу його батько та ОСОБА_2 стали чужими людьми, вимушеними мешкати
в одній квартирі. Він, як син, спілкувався з батьком та допомагав йому. Після
його смерті він залишився єдиним спадкоємцем. Позов ОСОБА_2 викликаний лише
бажанням заволодіти квартирою.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, представників, покази свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про обгрунтованість та
доказанність вимог позивача ОСОБА_1. та безпідставність зустрічного позову
ОСОБА_2. на таких підставах.

Окрема однокімнатна
квартира НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 38,9 кв. м, жилою - 19,5
кв.м належить на праві спільної часткової власності у рівних частках (по 1/2
частині) ОСОБА_2., яка там проживає, та ОСОБА_3., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після його смерті
відкрилась спадщина у вигляді його частки квартири - 1/2, спадкоємцем першої
черги якої виступає син померлого ОСОБА_1.

Померлий ОСОБА_3 був
одружений з ОСОБА_2., однак цей шлюб розірвано у встановленому законом порядку
26.12.1989 року.

Незважаючи на пояснення
свідка ОСОБА_5., яка є родичкою відповідачки ОСОБА_2 і не приховує своєї
зацікавленості на предмет залишення останній всієї квартири, в зв'язку з чим не
дає об'єктивних пояснень про стосунки ОСОБА_2. та ОСОБА_3. після розірвання
шлюбу, суд встановив наступне.

Після розірвання шлюбу
колишнє подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стали проживати як сусіди по загальній
квартирі і вести окреме господарство. їх стосунки погіршились ще раніше, тому
ОСОБА_2 звернулась до суду у 1981 році з позовом про розірвання шлюбу. Суд
задовольнив її вимоги, встановивши, що з вересня 1981 року сторони проживають
окремо, сімейних стосунків не підтримують, що підтверджується копією рішення
суду у матеріалах справи. Свідки з сторони ОСОБА_1 також підтвердили, що на
протязі багатьох останніх років з моменту розірвання шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3
склались недоброзичливі стосунки, вони часто конфліктували, а   ОСОБА_2 навіть не пускала ОСОБА_3 додому.
Коли він захворів, то отримав матеріальну допомогу від сина ОСОБА_1 - він
передав гроші через родичку. Ці обставини підтвердила ОСОБА_2., яка взагалі не
заперечувала проти того, що батько спілкувався з сином. Її матеріальне
становище не дозволяло утримувати ще когось, тому матеріальної допомоги ОСОБА_3
вона не надавала. Ті обставини, що вона не здійснювала будь-якого догляду, не
кажучи про належний, а також про стан здоров'я ОСОБА_3 підтверджуються ще й тим,
що він хворів туберкульозом і помер через декілька днів знаходження в лікарні.
ОСОБА_2 же не цікавив стан здоров'я ОСОБА_3 і вона ніколи не наполягала на його
лікуванні та госпіталізації.

Фактично, заперечивши проти
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 його визнала, пояснивши, що їй немає де проживати крім
спірного житла, а тому вона бажає залишити квартиру повністю в свою власність,
визнаючи, що 1/2 частка квартири по закону повинна перейти у власність
позивача.

Таким чином, спадкове майно
у вигляді 1/2 частки квартири НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_3. переходить у власність спадкоємця першої черги по закону - його сина
ОСОБА_1. у повному обсязі.

ОСОБА_2. не є спадкоємцем
майна померлого; її позовні вимоги надумані та безпідставні, у зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та
керуючись 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.
213, 215, 226 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування на 1/2 частину однокімнатної квартири НОМЕР_1 в
будинку АДРЕСА_1.

Відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні зустрічної позовної заяви.

Протягом 10 днів на рішення
може бути подано заяву про апеляційне оскарження, а протягом 20 днів після
подання заяви - апеляційну скаргу в Одеський апеляційний суд через районний
суд.