Справа
№2-3589/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11. 2007
року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого
судді Панкєєва А. В. при секретарі Рибаковій М.В., за участю представника позивача Желтобрюхова В.В., представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Росток» до ОСОБА_1, третя особа -
приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія
Миколаївна про визнання договору недійсним, зобов'язання вчинити певні дії та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма «Росток», третя особа -приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна про
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ВКФ
«Росток» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним. У попередньому засіданні відповідач звернувся в суд із
зустрічним позовом до позивача про визнання права власності.

У судове
засідання, призначене на 05 листопада 2007 року третя особа або її представник
не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши думку сторін
суд розглядає справу без участі третьої особи.

Як вказано у
позовній заяві та підтверджено представником позивача у судовому засіданні, між
позивачем та відповідачем 04 жовтня 2007 року було укладено договір
купівлі-продажу 83/100 частин нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м.
Запоріжжя, АДРЕСА_1. Як витікає з тексту договору до складу будівлі входить: магазин (загальна площа 627,3 м2),
позначений на плані літерами «А, Б», паркан, позначений на плані цифрами
«1, 2», замощення, позначене на плані літерою «І», посвідчено спірний договір
було приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою
В. М. та зареєстровано в реєстрі за №2375.

Відповідно до
пп.2.1. договору продаж нежитлової будівлі було вчинено за 10982,15 грн.

Як зазначає
позивач в позовній заяві, він вважає зазначений договір недійсним, оскільки при
його укладенні вартість відчужуваного мана було визначено помилково, оскільки
директор ТОВ «ВКФ «Росток» Кухарчук Любов Олександрівна не володіла достатньою інформацією щодо дійсної вартості
відчужуваного майна.

Посилаючись на
ст.ст. 16, 203, 215, 216, 229 ЦК
України позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04
жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального округу Морозовою Вікторією Миколаївною, зареєстрований
в реєстрі за №2375, 83/100 частин нежитлової будівлі, що розташована за
адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_1 повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича фірма «Росток» 83/100 частин
нежитлової будівлі, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1; судові
витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги
відповідач за основним позовом не визнає, посилаючись на доводи викладені у
зустрічному позові.

Як пояснив
представник відповідача, він вважає спірний договір укладеним з додержанням
вимог діючого в України цивільного законодавства.

2

У зустрічному позові позивач за зустрічним позовом вказує на те, що спірний
договір відповідає діючому законодавству як за формою так і за
змістом. Також позивач за зустрічним позовом вказує на те, що при укладенні
спірного правочину відповідачеві за зустрічним позовом було роз'яснено що угода
про ціну є суттєвою умовою договору та і в цьому
разі відповідач за зустрічним позовом знов підтвердив своє бажання продати
майно за зазначеною ціною. Також позивач за зустрічним позовом зазначив,
що відповідач за зустрічним позовом отримав у повному обсязі та у встановлені
договором строки оплату, а також підписав акт приймання-передачі предмету
договору.

Посилаючись на
ст.ст. 209, 328, 334, 657 Цивільного кодексу України позивач за зустрічним
позовом просив суд відмовити в задоволенні основного позову, а зустрічний позов
задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши
пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та матеріали справи,
суд дійшов висновку, що в задоволенні основного позову слід відмовити, а
зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в
судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 04 жовтня 2007 року між відповідачем та позивачем було
укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі. Згідно зазначеного
договору відповідач передав у власність позивача 83/100 частини нежитлової
будівлі, яка заходиться за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1.

Договір
купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу Морозовою В.Н. - третя особа по справі та зареєстровано в
реєстрі за №2375.

Відповідно до
п.2.1. зазначеного договору сторони погодили вартість предмету договору, яка
склала 10982,15 грн.

На виконання
умов договору 05.10.2007 р. зазначену суму було перераховано на розрахунковий рахунок позивача, що
підтверджується квитанцією № 36/1, копію якої додано до матеріалів
справи.

Як встановлено
п.3.1. спірного договору 05.10.2007р., після перерахування коштів, між
сторонами було підписано акт приймання - передачі. Цим актом сторони також
підтвердили, що не мають претензій один до одного відносно технічного стану
приміщення та оплати його вартості.

Таким чином
позивач та відповідач належним чином у встановлені строки виконали всі прийняті
на себе зобов'язання за договором купівлі-продажу.

Підписання
договору було здійснено у присутності приватного нотаріуса та, як пояснив у
судовому засіданні представник позивача за основним позовом, підписання
договору відповідало дійсним намірам як позивача, так і відповідача, фізичного
або психологічного тиску на осіб, що підписували спірний договір не
здійснювалося. Цей факт також підтверджується і змістом п.1.3. договору, згідно
якого позивач засвідчив, що:

· укладання
договору відповідає його інтересам;

· волевиявлення
є вільним і усвідомленим і відповідає його внутрішній волі;

· умови
договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін;

· договір
не укладається під впливом тяжкої обставини.

Посилання
позивача за основним позовом на невідповідність ціни, за якою здійснено продаж,
реальній вартості майна суд не приймає до уваги з наступних підстав.

Відповідно до
ч.1 ст.626 ЦК України
договором визнається домовленість двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст..627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до
ст. 209 ЦК України
правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає   нотаріальному   посвідченню
лише   у   випадках,
встановлених   законом   або

3

домовленістю
сторін. Ст. 657 ЦК України встановлює, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

ч.1 ст.632 ЦК України встановлює,
що ціна в договорі встановлюється за домовленістю
сторін, а ч.3 цієї ж статті забороняє зміну ціни в договорі після його виконання.

Отже оскільки договір укладено у належній формі, сторони на момент
звернення позивача до суду в повному обсязі
належним чином та у встановлені договором строки виконали свої зобов'язання, а позивачем за зустрічним позовом не надано
суду доказів недійсності спірного договору, то
спірний договір слід вважати дійсним.

Щодо вимог за зустрічним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. П.1 ч.1 цієї ж статті ЦК України встановлює одним із способів
захисту порушеного майнового права -визнання
такого права. Ст..З92 ЦК України надає власнику майна можливість пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою.

Позивач за основним позовом шляхом звернення до суду з позовом про
витребування майна від відповідача оспорює право
власності останнього на предмет спору - 83/100 частини нежитлової будівлі, яка заходиться за адресою: м. Запоріжжя,
АДРЕСА_1.

Оскільки підстав для задоволення основного позову немає, а позивач за
основним позовом оспорює право власності відповідача
за основним позовом, останній правомірно звернувся до
суду із зустрічним позовом про визнання права власності, який підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат
сторони не наполягають.

Керуючись ст.ст. ст. 10,11, 60,
209, 212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 358, 364 ч.1 ЦПК України, ст.
60,63,71 СК України, ст.209, 632,657 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Росток» до ОСОБА_1, третя особа -
приватний нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна про визнання договору
недійсним, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Росток», третя особа -
приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального
округу Морозова Вікторія Миколаївна про визнання права власності
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право приватної власності на 83/100 частини нежитлової будівлі, яка заходиться за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.