Справа № 2 - 691/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня   200 7 року Хотинський
районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді  Мартинюка А.О.

при секретарі Паламар Н.В.

з участю         адвоката ОСОБА_2

позивача
ОСОБА_1представника відповідача Задорожняк В.Х.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Хотині справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Чернівціоблтопливо" про
нарахування заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,  -

встановив:

ОСОБА_1звернувся з позовом до ВАТ „Чернівціоблпаливо" з позовом про
нарахування заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Посилається на
те,  що 7 серпня 1996 року він був
прийнятий на роботу водієм паливного складу № 13 м.Хотина ВАТ „Чернівціоблтопливо"
на повний робочий день (40 год
на тиждень) та з оплатою згідно штатного розпису підприємства.

21 липня 2000 року наказом № 42 ВАТ „Чернівціоблпаливо" працівників
складів було переведено на неповний робочий час (20 год на тиждень) з
оплатою за фактично відпрацьований час із мотивів зменшення реалізації
палива,  однак з вищевказаним наказом про
зміни в умовах робочого часу та оплаті праці він належним чином повідомленим не
був.

8          січні 2001 року наказом № 3
його та інших працівників підприємства переведено на роботу в режимі неповного
робочого дня до покрашення фінансово - господарської діяльності

підприємства. Однак і про цей наказ його не було повідомлено.

Наказами № 6 від 1.02.2002 року „про штатний розпис",  № 29 від 27.04.2004 року „про важкий
фінансовий стан" № 5 від 2.02.2006 року,
„про норму тривалості робочого часу",  № 80 від 20.12.2006 року „про провадження
роботи працівників в режимі неповного робочого дня" йому разом з іншими
працівниками підприємства продовжено роботу в режимі неповного робочого дня з
оплатою відповідно відпрацьованому часу,
однак із цими наказами його не було ознайомлено під розпис,  згоди на скорочений робочий час не давав.

Все це привело до порушення його права на отримання мінімальної заробітньої
плати з 2001 по 2007 роки ,  так як він
був незаконно переведний на неповний робочий день,  погіршеними умовами праці,  а також порушено його право на використання
щорічних відпусток. Вважає,  що йому
недораховано заробітної плати в 2001 році - 966,  72 грн,
в 2002 році - 1199,  31 грн,  в 2003 році -1138,  50 грн,
в 2004 році- 2404,  35 грн,  в 2005 році - 3048,  49 грн,
в 2006 році- 3845,  99 грн,  в 2007 році - 3302,  22 грн,
а всього 15905,  58 грн,  а також 1400 грн компенсації за невикористані
відпустки,  всього ж йому не дораховано
17305,  58 грн.

Діями відповідача
йому завдано моральної шкоди,  яку він
оцінює в 5000 грн.

Просить стягнути
вищевказані суми з відповідача.

В судовому засіданні,  посилаючись на
вищенаведене вимоги про стягнення 17305,
58 грн -недорахованих сум підтримав,
щодо моральної шкоди,  то вимоги
змінив,  просить стягнути 1700 грн
моральної шкоди.

Представник відповідача Задорожняк В.Х.позов не визнала.
Суду пояснила,  що в період з 2000 по
2007 роки позивач був переведений на роботу в умовах неповного робочого часу
разом з іншими працівниками у зв'язку із скрутним фінансовим становищем,  про що було видано відповідні накази,  про це ОСОБА_1було відомо,  але він в порядку ст.36 ч.1 п.6 КЗпП України
не розірвав трудового договору,
продовжував працювати в нових умовах і отримував заробітну плату за
фактично відпрацьований час.

Позивач посилається лише на те,  що
він не був ознайомлений з наказами у новому режимі роботи,  але не заперечує того,  що він знав про це.

Ніяких погіршень умов праці позивача в цей період не відбувалось,  він працював в умовах режиму неповного
робочого часу,  отримував зарплату
відповідно до відпрацьованого часу згідно ст.56 ч.3 КЗпП України.

Позивачу нараховано компенсацію за невикористані відпустки,  але він відмовляється від їх отримання.

Бувшим керівництвом ВАТ „Чернівціоблпаливо" ОСОБА_1було передано
закріплений за ним автомобіль на збереження з розрахунком,  що він буде мати змогу використовувати його в
своїх цілях.

Вважає,  що ОСОБА_1слід відмовити в
задоволенні матеріальної шкоди,  а звідси
і моральної. Позивач також не навів підстав для стягнення в його користь
моральної шкоди.

Допитаний із сторони позивача свідок ОСОБА_3 суду ствердив,  що він працював разом із позивачем водієм у
ВАТ „Чернівціоблпаливо".

Про переведення складу № 13 на роботу в умовах неповного робочого часу їх
письмово ніхто не попереджував. Коли скоротився обсяг реалізації палива,  їм передали на збереження автомобілі за які
вони відповідали. В цей час приходили на роботу,  працювали до обіду і йшли до дому. Завідуюча
складом говорила їм,  що в оплаті
пропускають лише до нарахування 2 години і тому вона проставляє це так.

Свідок ОСОБА_4 суду ствердила,  що вона працює головою правління ВАТ
„Чернівціоблпаливо" з серпня 2005 року. З 2001 року підприємство працювало
в умовах неповного робочого часу у зв'язку із скрутним фінансовим
становищем,  про що було повідомлено всіх
працівників шляхом поміщення копій наказів на дошці оголошень,  а також через завідуючих паливними складами.

ОСОБА_1не
розірвав трудового договору ,  погодився
цим на роботу в таких умовах.

Свідок ОСОБА_5 суду ствердила,  що
вона працювала завідуючим паливним складом № 13 м.Хотина. У 2001 році у зв'язку
із скороченням обсягу реалізації палива їх було переведено на роботу в умовах
неповного робочого часу. Про це вона говорила всім працюючим. Коли скоротився
обсяг роботи вони приходили на підприємство (склад),  були там до обіду,  а потім розходились. Відділ кадрів і
бухгалтерія вимагали,  щоб вона
проставляла у табелі години роботи,  що
вона і робила,  коли вона проставляла
більшу кількість годин,  то це
пропускалось.

Ті працівники складу,  які не
розрахувались ,  не заперечували проти
тої заробітної плати,  яку вони
отримували.

Письмовими доказами стверджується,
що 21 липня 2000 року було засідання правління ВАТ „Чернівціоблтопливо"
(протокол № 8 від 21.07.2000 року) згідно якого було прийнято рішення про
скорочення робочого дня паливних складів для їх працівників до 4 годин. На
підставі цього рішення було видано наказ № 42 від 21.07.2000 року яким для
працівників паливних складів тривалість робочого тижня встановлена до 20
годин,  а саме працювати складом з 9 до
13 ,  вихідні дні -субота та неділя.
Оплату праці проводити за фактично відпрацьований час (за вигрузку вагонів
згідно норми виробітку).

Згідно наказу № 3 від 10 січня 2001 року на підставі спільного рішення
спостережної ради,  членів правління та
профспілкового комітету ВАТ з 1.01.2001 року переведено працівників ВАТ на
роботу в режимі неповного робочого дня (тижня,
місяця) до покращення фінансово - господарської діяльності підприємства
(ст.56 п.3 КЗпП України).

Наказом № 29 від 27 .04.2004 року вирішено питання про роботу в режимі
неповного робочого дня,  який видано на
підставі спільного рішення правління і профспілкового комітету ВАТ,  яким рішення правління від 27.04.2004 року
про неповний робочий день поширюється на працівників паливних складів,  які не здійснюють реалізацію вугілля або
здійснюють в недостатніх об'ємах.

Всі ці накази про роботу в режимі неповного дня з оплатою за фактично
відпрацьований час підписані бувшим головою ВАТ „Чернівціоблпаливо"
Унгуряном В.В.,  документів про ознайомлення працівників з прийнятим
рішенням немає.

25 липня 2005 року в.о.правління „Чернівціоблпаливо" ОСОБА_4.за
погодженням з профспілковим комітетом видала наказ № 43-А,  яким продовжено роботу працівників апарату
управління та паливних складів в режимі неповного робочого часу ,  даний наказ під підпис доведений до
завідуючих паливних складів.

2 лютого 2006 року наказом № 5,  який
видано на підставі спільного рішення правління і профспілкового комітету ВАТ
продовжено роботу працівників паливних складів в режимі неповного  робочого
дня,    оплату  проводити
за  фактично   відпрацьований   час
з  дотриманням

законодавства
про розмір мінімальної заробітної плати. Наказ підписано головою правління ВАТ
„Чернівціоблпаливо",  доведений до
відома завідуючих паливних складів.

Згідно
колективних договорів на 2001,
2002,  2003,  2005 роки розділу III „Робочий
час і час відпочинку" ВАТ „Чернівціоблпаливо" на підприємтсві може
використовуватись неповний робочий час відповідно до ч. 1 ст.56 КЗпП України.

З
табелів обліку використання робочого часу по складу № 13 м.Хотина за 2003,  2004 ,
2005,  2006,  2007 вбачається,  що склад працював в умовах неповного робочого
часу.

З
відомостей про отримання зарплати вбачається,
що у 2001 році ОСОБА_1отримав 449, 28 грн,  у 2002 році 216. 69 грн,  у 2003 році 676,  50 грн,
у 2004 році 439,  65 грн,  у 2005 році 115,  51 грн,
у 2006 році - 529,  01 грн,  у 2007 році - 37,  78 грн.

Довідкою
начальника управління статистики у Хотинському районі (а.с.12) повідомлється
про розмір мінімальної заробітної плати з 2001 рокупо 2007 рік.

Станом
на 1.05.2007 року ОСОБА_1 не використав відпустки з 1.08.01 року по 1.05.2007
року в кількості 138 календарних днів (а.с.9).

Вислухавши
пояснення сторін,  свідків,  дослідивши письмові докази,  суд приходить висновку,  що ОСОБА_1слід відмовити в позові.

Відповідно
до розділу III „Робочий час і час відпочинку колективного договору ВАТ
„Чернівціоблпаливо" на підприємстві може використовуватись не повний
робочий час . Разом з тим,  дана норма
колективного договору може застосовуватись відповідно до ч.1 ст.56 КЗпП
України,  тобто за угодою між працівником
і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті
на роботу,  так і згодом неповний робочий
день або робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках проводиться пропорційно
відпрацьованому часу або залежить від виробітку,  тобто працівник повинен дати згоду працювати
неповний робочий день.

Таким
чином,  суд вважає,  що виходячи з вищенавдених наказів на
підприємстві відбулася зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією
ж спеціальністю,  кваліфікацією чи
посадою. Відповідно до ст.32 КЗпП України про зміну істотних умов праці,  у тому числі системи та розмірів оплати
праці,  піль,  режиму роботи,  встановлення або скасування неповного
робочого часу „працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два
місяці",  однак письмового
попередження ОСОБА_1про істотні зміни умови праці відсутні,  що суперечить ст.32 КЗпП України.

Свідок
ОСОБА_5суду ствердила,  що вона усно
попереджувала працівників складу про роботу в умовах неповного робочого часу.

Відповідач
в справі на протязі 2001-2007 років виплачував позивачу заробітну плату за
фактично відпрацьований час в умовах неповного робочого часу.

Таким
чином він погодився на роботу в умовах неповного робочого часу,  поскльки отримуючи меншу заробітну
плату,  він не оспорив це,  а продовжив роботу з 2001 по 2007 рік,  не розірвав трудового договору відповідно до
п.6 ст.36 КЗпП України.

Виходячи з
наведеного,  вимоги позивача про
нарахування заробітної плати є підставними.

Судом
встановлено,  що відповідач нарахував
позивачеві суму компенсації за невикористані відпустки,  однак він,
будучи не згодний з їх розміром не бажає отримувати ці гроші. Поскільки
суд вважає безпідставними вимоги позивача про донарахування заробітної
плати,  безпідставними є і його вимоги
про нарахування компенсації за невикористані відпустки із тих сум донарахувань
на які претендує позивач.

Безпідставними
є вимоги позивача і про відшкодування моральної шкоди: позивач не аргументував
в чому полягає заподіяна йому моральна шкода,
судом відмовляється в задоволенні матеріальних вимог,  з яких позивач виводить свої моральні вимоги.

Керуючись
ст.ст.10,  11,  15,
57,  209. 212. 214,  215. ЦПК України,  ст.ст. 94,
95,  97,  74,
79,  232,  237-1,
238 КЗпП України,  суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні вимог ОСОБА_1 до ВАТ „Чернівціоблпаливо" про донарахування
йому заробітної плати в сумі 15905,  98
грн відповідно до розмірів заробітної плати та 1400 грн за невикористані
відпустки,  1700 грн моральної шкоди
відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський
районний суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження .