№2-2258/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
жовтня 2007 року.        Торезький
міський суд Донецької області в складі:

Головуючої-судді               Стріжакової Т.В.

При
секретарі                      Косолапової
В.В.

За
участю: позивача           ОСОБА_1

відповідачів:                        ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5

співвідповідачів                  ОСОБА_6,  ОСОБА_7
,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Торезі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1,  яка діє в інтересах
неповнолітнього сина - ОСОБА_10,  до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,  спричиненої злочином,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
,  яка діє в інтересах неповнолітнього
сина - ОСОБА_10,  звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,  спричиненої злочином.  Свої вимоги обґрунтовує тим,  що 08.04.2007 року приблизно о 19-00 год. відповідачі,  знаходячись біля будинку №1,  по вул. Піонерська в м. Торезі,  зустріли її (позивачки) сина,  до якого ОСОБА_2 безпідставно,  з хуліганських мотивів,  став чіплятися. Він завдав удар у голову,  а інші відповідачі теж завдавали кулаками
удари по голові її сина. Після того,  як
син упав,  відповідачі стали наносити
удари ногами по його голові і тулубу. Постановою-Торезького міського суду від
18.06.2007р. відповідачі були визнані винними у скоєнні злочину,  передбаченого ч.2  ст.
296 КК України,  кримінальну
справу у їх відношенні закрито згідно із актом амністії.

У
зв'язку із спричиненням відповідачами тілесних ушкоджень її син знаходився на
стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦМЛ м. Тореза з
09.04.2007 р. по 23.04.2007 р. з діагнозом: закрита черепно-мозкова
травма,  струс головного мозку,  забиття поясничної області справа. На його
лікування за призначенням лікарів витрачено 409 грн.79 коп. Крім цього,  діями відповідачів заподіяно моральну
шкоду,  яка виразилася в тому,  що загальний стан здоров'я сина дуже
слабкий,  з вини відповідачів він
тривалий час наприкінці учбового року знаходився у лікарні,  не був своєчасно атестований і частку літніх
канікул витратив на закінчення школи,  а
не на поновлення здоров'я. У зв'язку із протиправними діями відповідачів у сина
посилились приступи бронхільної астми,
якою він страждає з 22.06.2007р.,
сина поставлено на „Д" облік до невролога,  і він вимушений проходити амбулаторне
лікування для поновлення втраченого здоров'я. Моральну шкоду вона оцінює у 10
000 грн. Позивачка просила стягнути з відповідачів солідарно на користь її сина
у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 409 грн.79 коп.,  у рахунок відшкодування моральної шкоди 10
000 грн. У випадку відсутності у відповідачів майна,  необхідного для відшкодування шкоди,  просить вказані суми шкоди стягнути з батьків
відповідачів.

Позивачка
24.09.2007 року вточнила позовні вимоги,
вона пред'явила їх до відповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  співвідповідачів ОСОБА_6,  ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9 ,  просила стягнути з співвідповідачів у рівних
долях на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди у сумі
409грн.79коп.,  у відшкодування моральної
шкоди у сумі 10000грн. (а.с.  ).

У
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги,  дала пояснення,  аналогічні викладеним у позовній заяві,  додатково пояснила,  що того вечора син прийшов брудний та
побитий,  прийшлося викликати швидку
допомогу,  його поклали у лікарню. Син
народився із пороком серця,  у нього
поліноз,  бронхіальна астма,  гастрит,
а після побиття відповідачами його поставили ще й на диспансерний облік
у невропатолога,  він не зміг своєчасно
атестуватися,  під час канікул йому
довелося навчатися. Діями відповідача завдана моральна шкода сину,  оскільки він відчував біль,

страждав,  погана спав,
йому,  усій сім'ї довелося
докладати додаткові зусилля по організації свого життя. У відшкодування
завданої шкоди їй відповідачі та співвідповідачі гроші не давали. Просила
стягнути з співвідповідачів у рівних долях на свою користь у відшкодування
матеріальної шкоди у сумі 409грн.79коп.,
у відшкодування моральної шкоди у сумі 10000грн.

Представник
позивачки вимоги позивачки підтримав повністю,
пояснив,  що позовні вимоги
заявлені на підставі постанови з кримінальної справи,  згідно якої відповідачі визнані винними
по  ст. 296 ч.2 КК України,  сину позивачки завдані легкі тілесні
пошкодження,  завдані матеріальні збитки
у сумі 409грн.79коп. та моральну шкоду у сумі 10 000грн. У судовому засіданні
встановлено,  що відповідачі
навчаються,  власних доходів не
мають,  тому шкоду повинні відшкодовувати
їх батьки,  співвідповідачі по справі.
Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 пояснили,  що свою вину у завданні тілесних пошкоджень
ОСОБА_10 визнають повністю,
вважають,  що матеріальна шкода у
сумі 409грн.79коп. підлягає відшкодуванню у повному обсязі,  а вимоги по стягненню моральної шкоди у сумі
10 000грн. завищені. Вони навчаються,
утримуються за кошти батьків,
своїх доходів не мають,  за власні
кошти відшкодувати шкоду не можуть.

Співвідповідачі
ОСОБА_6,  ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9  пояснили,  що вони
осуджують своїх дітей за те,  що вони
вчинили,  покарали їх за це. Діти не
мають самостійних доходів,  перебувають у
них на утриманні. Вони (співвідповідачі) не заперечують відшкодувати
матеріальну шкоду,  а моральна шкода
завищена. ОСОБА_6,  ОСОБА_7  додатково пояснили,  що давали позивачці у відшкодування
матеріальної шкоди по 200грн.,  але
письмових доказів не мають. Співвідповідачі ОСОБА_6,
ОСОБА_8 просили вибачення у позивачки та її сина за
те,  що трапилося.

Свідок
ОСОБА_11 суду пояснив,  що його син
ОСОБА_10 прийшов 8.04.2007р. побитий,  в
крові,  істериці,  ніс розбитий,
вухо червоне,  його поклали у
лікарню,  і два тижня він лікувався у
травматологічному відділенні. Для його лікування вони купували ліки,  несли витрати. Після виписки із лікарні вони
зверталися до лікаря за місцем проживання,
син перебуває на диспансерному обліку,
його турбують головні болі. Ніхто не просив вибачення,  не давав гроші у відшкодування шкоди.

Свідок
ОСОБА_12 суду пояснила,  що вона мати
ОСОБА_3,  визнає вину,  сина покарали,  вважає,
що вимоги позивачки підлягають задоволенню,  але сума моральної шкоди дуже велика,  і вона,
ОСОБА_6,  ОСОБА_9  кожна окремо передавали по 200грн.
позивачці,  щоб справу владнати
по-мирному,  але письмових доказів у них
не має.

Вислухавши
позивача,  дослідивши матеріали
справи,  матеріали кримінальної справи
№1-511/07,  судом фактично встановлено,  що,
згідно із постановою від 18.06.2007року відповідачі ОСОБА_2,  15.05.1992 року народження,  ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3
народження. Вони 08.04.2007 року приблизно о 19-00 год.,
знаходячись біля будинку №1,  по вул. Піонерська в м. Торезі,  зустріли раніше незнайомого неповнолітнього
ОСОБА_10,  до якого ОСОБА_2
безпідставно,  з хуліганських
мотивів,  став чіплятися,  висказуючи на його адресу нецензурну
лайку,  образи,  бажаючи показати свою перевагу,  безпричинно,
з хуліганських мотивів,  грубо
порушуючи суспільний порядок,  діючи з
особливою зухвалістю,  завдав ОСОБА_10
удар у голову. В той же час присутні ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
бажаючи підтримати хуліганські дії ОСОБА_2,  теж завдавали кулаками удари по голові
ОСОБА_10 Останній намагався убігти,  але,  зробивши 2 кроки,  впав на землю. Усі стали наносити удари
ногами по його голові і тулубу. Такими діями ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 вчинили
злочин,  передбачений  ст. 296 ч.2 КК України. В результаті їх
злочинних дій потерпілому ОСОБА_10 завдані струс головного мозку,  ушиб
поясничної області справа,  що
відноситься до легких тілесних пошкоджень,
які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Вони себе винними
визнали,  просили застосувати до них
амністію. У відповідності до  ст. 1 п. «а» ЗУ «про амністію»,  п.4
ст. 6 КПК України кримінальну справу у їх відношенні закрито в силу акту
амністії (а.с. 1).

У
свідоцтві про народження ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,  батьками
вказані ОСОБА_11 та ОСОБА_1 (а.с. 9); у свідоцтві про народження ОСОБА_13 -
вони ж (а.с. 5). У довідці КП «ЖКС» вказано,
що за адресою: АДРЕСА_1 проживає сім'я: ОСОБА_1 ,  чоловік ОСОБА_11,  син ОСОБА_10,
дочка ОСОБА_10 (а.с. 8). Згідно із довідкою ЦМЛ від 21.06.2007р.
ОСОБА_10,  який навчався у гімназії,  у 8 класі,
поступив 09.04.2007р.,  виписаний
23.04.2007р.,  діагноз: струс головного
мозку,  ушиб поясничної області справа
(а.с. 7). У виписці із історії хвороби вказані аналогічні відомості,  вказано призначене лікування,  рекомендовано спостереження у невропатолога
за місцем проживання,  звільнення від
занять по фізичній культурі (а.с. 6). Згідно із довідкою травматологічного
відділення

хворий
ОСОБА_10 у відділенні приймав медикаменти,
які були придбані за особистий рахунок,
вказано 23 виду ліків,  їх
загальна вартість складає 409грн.79коп. (а.с. 10). У довідці дитячої
поліклініки ЦМЛ від 04.07.2007р. вказано,
що ОСОБА_10 перебуває на диспансерному обліку з діагнозами: хронічний
гастрит,  переносить загострення,  лікується амбулаторно у педіатра (а.с. 4);
вроджений порок серця,  бронхіальна
астма,  синдром вегетодистонії внаслідок
перенесеного струсу головного мозку; рекомендовано лікування,  санаторно-курортне лікування,  у момент приступів прийом ліків постійний
(а.с.  13,  14).

На ім'я
ОСОБА_10 надана позитивна педагогічна характеристика,  вказано,
що протягом 2006-2007р.р. він перебував на домашньому навчанні,  через отриману травму він не був
атестований,  тому річна атестація була
відкладена до 25.06.2007р. (а.с. 11). За місцем проживання характеризується
позитивно (а.с.  12).

У
свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьками вказані ОСОБА_14,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 29),  та ОСОБА_15,
яка 11.08.2006 року уклала шлюб і після реєстрації шлюбу має прізвище
ОСОБА_15 (а.с. 27),  вона працює у
ЦМЛ,  перебуває у декретній відпустці по
догляду за дитиною до 3-х років (а.с. 24),
має дочку ОСОБА_16,  ІНФОРМАЦІЯ_6
народження (а.с. 28). ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно
(а.с. 25),  закінчив гімназію (а.с. 48).

У
свідоцтві про народження ОСОБА_2 батьками вказані ОСОБА_17,
ОСОБА_6 (а.с. 81). У довідці УКВтаМГ вказано,  що ОСОБА_6 10.12.1999 року розірвала шлюб з
ОСОБА_17 (а.с.
42),  має склад родини: сестра,  син ОСОБА_2 (а.с. 40). Вона не отримує
аліменти на утримання сина ОСОБА_2 (а.с. 41). За місцем проживання,  навчанням ОСОБА_2 характеризується позитивно
(а.с. 43,  44).

У
свідоцтві про народження ОСОБА_5
батьками вказані ОСОБА_18,
ОСОБА_9  (а.с. 49).

При розгляді
кримінальної справи цивільний позов не розглядався.

Відповідно
до  ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної особи,
а також шкода,  завдана майну
фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її завдала.

Відповідно
до  ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна
шкода,  завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно
до  ст. 1179 ч.1, 2 ЦК України
неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи
майна,  достатнього для відшкодування
завданої нею шкоди,  ця шкода
відшкодовується в частці,  якої не
вистачає,  або в повному обсязі її батьками,  якщо вони не доведуть,  що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Відповідно до  ст. 1182 ч.1 ЦК України
шкода,  завдана спільними діями кількох
неповнолітніх осіб,  відшкодовується ними
у частці,  яка визначається за
домовленістю між ними або за рішенням суду.

З
матеріалів справи вбачається,  що
відповідачі ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 08.04.2007 року вчинили злочин,
передбачений  ст. 296 ч.2
ККУ,  вину свою визнали,  постановою Торезького міського суду від
18.06.2007р. визнані винними у скоєнні вказаного злочину,  кримінальну справу у їх відношенні закрито
згідно із актом амністії. їх винними діями потерпілому ОСОБА_10 спричинені
легкі тілесні ушкодження,  він знаходився
на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦМЛ м. Тореза з
09.04.2007р. по 23.04.2007р.,  на його
лікування за призначенням лікарів витрачено 409 грн.79 коп. Тому
позивачка,  діюча в інтересах ОСОБА_10,  має право на відшкодування матеріальної
шкоди,  завданої йому відповідачами.

Сума
витрат на придбання ліків підтверджується у сумі 409 грн.79 коп.,  вона не оспорюється учасниками судового
процесу. Відповідачами та співвідповідачами не надано і в судовому засіданні не
встановлено доказів про те,  що вони
потерпілому ОСОБА_10 відшкодовували завдану шкоду. Ними не надано письмових
доказів,  позивачка та її чоловік
заперечують отримання сум у відшкодування шкоди. Тому витрати на придбання
ліків у сумі 409 грн.79 коп. підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Згідно
постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної
(немайнової шкоди)» від 31.03.1995р. під моральною шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань,  або інших негативних явищ,  заподіяних фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
завданих позивачеві моральних і фізичних страждань,  з урахуванням у кожному конкретному випадку
ступеня вини відповідача та інших обставин.

ОСОБА_10 неправомірними
діями відповідача завдані легкі тілесні ушкодження,  внаслідок чого він переніс фізичну біль,  нервове переживання,  позбавився нормального сну,  йому прийшлось лікуватися,  була перенесена його атестація,  а через це - докладати додаткових зусиль по
організації свого життя,  він переніс
моральні і фізичні страждання з вини відповідачів та продовжує відчувати
фізичну біль,  тривають і душевні
страждання. Тому суд вважає,  що у
позивача є право вимагати відшкодування моральної шкоди,  його вимоги про відшкодування моральної шкоди
ґрунтуються на матеріальному законі і знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні.

Визначаючи
розмір суми,  що підлягає стягненню на
відшкодування моральної шкоди,  суд вважає
необхідним врахувати згідно із  ст. 23 ЦК
України конкретні обставини по справі: характер правопорушення відповідачів;
характер отриманої ОСОБА_10 травми,
діагноз захворювання,  ступінь
тяжкості тілесних пошкоджень,  тривалість
лікування,  наслідки травми,  які позивач продовжує відчувати; характер та
глибину страждань,  які він зазнав у
зв'язку з ушкодженням здоров'я,  душевні
страждання у зв'язку з противоправною поведінкою відповідачів щодо нього,  що йому довелося нервувати та
переживати,  був порушений нормальний
уклад його життя,  що вимагало додаткових
зусиль по організації свого життя,  він
не міг займатися своїми необхідними справами,
реалізувати свої звички.

Враховуючі
усі вказані обставини,  враховуючи вимоги
розумності і справедливості,  суд дійшов
висновку про задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2600грн. Тому вимоги позивача у цій частині позову підлягають
частковому задоволенню у сумі 2600грн.

Відповідачі
є неповнолітніми,  вони навчаються та
утримуються повністю за кошти батьків,
своїх доходів не мають,  за власні
кошти відшкодувати шкоду не можуть,  тому
завдана шкода в повному обсязі повинна бути відшкодована батьками відповідачів
- співвідповідачами,  які мають обов'язки
по вихованню та розвитку своїх дітей.

Враховуючи
спільні дії відповідачів,  роль кожного у
завданні шкоди здоров'ю потерпілому,  їх
спільне завдання пошкодження здоров'я,
суд вважає необхідним визначити відшкодування шкоди співвідповідачами у
рівних частках. Вони повинні відшкодувати матеріальну шкоду із розрахунку 409
грн.79 коп.:4=102грн.45коп. кожний та моральну шкоду із розрахунку:
2600грн.:4=650грн. кожний.

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України з співвідповідачів
необхідно стягнути судовий збір у доход держави у сумі 51грн.:4=14грн.88коп.3
кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі
30грн.:4=7грн.50 коп з кожного .

Керуючись  ст. 23, 1166, 1167, 1179, 1182 ЦК Украъни   ст. 3, 10, 15, 60, 79, 82, 88, 197, 209, 212,
214,  215,  223 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

Стягнути
з ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди у сумі по
102грн. 45коп.3 кожного і у відшкодування моральної шкоди в сумі по 650грн. з
кожного,  всього по 752грн.45коп.3
кожного.

Стягнути
з ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9 Стягнути з в доход держави судовий збір в сумі по 14грн.88коп.3
кожного.

Стягнути
з ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9 у дохід Державного бюджету Ворошиловського району м. Донецька
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі по
7грн.50коп.3 кожного.

У решті вимог
відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про
апеляційне оскарження рішення та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через Торезький міський суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.