Справа №2-2963-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року

Святошинський районний суд
м.  Києва

у складі: головуючого судді           Черненко
В.А.

при секретарі                                    Талько
В.В.

з участю       позивачів                 ОСОБА_1,  ОСОБА_2

відповідача                                        ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.  Києві справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_4,
ОСОБА_2,  яка також діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виселення

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом,  в якому просять виселити ОСОБА_3. з АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення посилаючись на такі підстави.

Вони є власниками АДРЕСА_1. Відповідач по справі ОСОБА_3
знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 05.05.2001 р. по 29.03.2007 р.
Після їх одруження відповідач 19.09.ІНФОРМАЦІЯ_1р. був зареєстрований у них в
квартирі як чоловік ОСОБА_2

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_3
перестав бути членом їх сім"ї,  а
тому на їх думку має бути виселений з квартири.

Позивачі та їх представники
в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач проти позову заперечує та суду пояснив,  що він був зареєстрований у спірне житло в
вересні ІНФОРМАЦІЯ_1року як член сім"ї позивачки ОСОБА_2 після реєстрації
з нею шлюбу в травні 2001 р. Від шлюбу мають дочку ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження.
Він постійно проживає у спірній квартирі,
куди був поселений з дозволу позивачів. Не зважаючи на той факт,  що шлюб між ним та ОСОБА_2 було
розірвано,  вони продовжують проживати
разом в одній кімнаті,  підтримують добрі
стосунки,  виховують доньку. Сварок та
скандалів між ними немає. У нього на даний час немає іншого житла,  а тому він проживає у спірній квартирі і
наміру покидати його у нього немає.

Суд заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  дійшов висновку,  що позов задоволенню не підлягає за такими
підставами.

Члени сім"ї власника жилого будинку(квартири) може
бути виселено у випадках,  передбачених
частиною першою  ст. . 116
цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Згідно  ст.  116 ЖК України ,  якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле приміщення,  або використовують його не за
призначенням,  або систематичним
порушенням правил   співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку,  а
заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними,  виселення винних на вимогу наймодавця або
інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Судом встановлено,
що спірне житлове приміщення є ізольованою квартирою жилою площею 63, 5
кв. м.  за адресою : АДРЕСА_1 Спірна
квартира на праві спільної часткової власності належить позивачам ОСОБА_1,  ОСОБА_4,
ОСОБА_2 ,  ОСОБА_5  в рівних частинах.

Позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували
шлюб 05.05.2001 року,  який було
розірвано 29.03.2007 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.

Відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований у спірну квартиру
постійно 19.09.2002 року як чоловік ОСОБА_2,
що підтверджується випискою з домової книги (а.с. 8).

На день розгляду справи у суді в спірній квартирі
зареєстровані позивачі та відповідач.

Позивачі не надали суду доказів того,  що відповідач,  який відповідно до  ст. . 64 ЖК
України має такі ж права і обов"язки ,
як наймач і члени його сім'ї,
систематично руйнує чи псує жиле приміщення,  або використовує його не за призначенням,  або систематичне порушення ним правил
співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи одному
будинку,  та щодо відповідача
застосовувались заходи запобігання та громадського впливу щодо систематичного
порушення ним правил співжиття.

Відповідач суду пояснив,
що він постійно проживає у спірному приміщенні,  сварок та непорозумінь з позивачами у нього
не виникає.

Вказану обставину в судовому засіданні підтвердила
позивачка ОСОБА_2
,  яка
пояснила суду,  що вона та відповідач
після розлучення проживають в одній кімнаті. Сварок та непорозумінь у них
немає,  відповідач приймає участь у
вихованні дочки.

Таким чином,  у
суду немає підстав для задоволення позову про виселення відповідача без надання
іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного,
керуючись  ст.  116,
156,  157 ЖК України,   ст.
ст.  10, 57, 60, 213-215 ЦПК
України,  суд-

Вирішив : В задоволенні
позову   ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_2,  яка також діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_5   до   ОСОБА_3
про виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Заяву про
апеляційне  оскарження
рішення  суду може  бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви на апеляційне оскарження.