Справа №2-5947/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007 р. Малиновський районний суд м.
Одеси у складі: головуючого - судді Дрішлюка А.І., при секретері судового
засідання Іскрич В.В.,

розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення в Малиновському районі м.
Одеси виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку
та професійного захворювання України про визнання факту нещасного випадку,
визначення порядку та стягнення страхової виплати про визнання права на
відшкодування та вставлення факту нещасного випадку, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до відділення в Малиновському районі м. Одеси
Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку та
професійного захворювання України звернувся ОСОБА_1. Обґрунтовуючи
заявлені вимоги він посилався на те, що під час відбування покарання в
Катеринівській виправній колонії НОМЕР_1 Рівненської області 15 лютого 1979
року, під час виконання роботи на пресі з ним стався нещасний випадок на
виробництві, про що був складений відповідний акт НОМЕР_2. В результаті
нещасного випадку Позивачу було ампутовано три пальці та 7.02.2006 р.
встановлено безстроково Одеською травматологічною спеціалізованою
медико-соціальною експертною комісією 35% втрати працездатності. Оскільки
відповідач відмовився прийняти акт про нещасний випадок старого зразку, позивач
вимагав визнати за ним право на отримання страхових виплат у зв'язку з нещасним
випадком та визнати акт НОМЕР_2 про нещасний випадок таким, що підтверджує
право на отримання страхових виплат у зв'язку з нещасним випадком, а також
стягнути з відповідача страхові виплати за період з 1979 року по 2006 рік.

В процесі
судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право
на отримання страхової виплати у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та
у зв'язку з цим визнати Акт НОМЕР_2 про нещасний випадок від 15.02.1979 таким,
що підтверджує право на отримання страхових виплат у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві. Решту позовних вимог щодо визначення порядку та
стягнення страхової виплати просив залишити без розгляду.

Ухвалою
Малиновського районного суду м. Одеси позов в частині стягнення страхових
виплат, визначення порядку розрахунку страхової виплати та стягнення залишений
без розгляду.

Представник
відповідача підтвердив позицію викладену в листі від 25.07.2007 р. та зазначив,
що акт НОМЕР_2 від 15.02.1979 р. про нещасний випадок не відповідає вимогам,
оскільки: складений по положенню на 1972 рік, не затверджений головним інженером
та наданий дублікат, а не оригінал акту або нотаріально завірений акт.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач з 9 червня 1978 по 15 червня 1979 роки відбував міру
покарання в Катеринівській виправній колонії НОМЕР_1 Рівненської області у
вигляді позбавлення волі. Під час відбування покарання позивач працював на
посаді пресувальника 1 розряду в ковально-пресувальному цеху. 15 лютого 1979
року в 1 год. 45. хв.
під час виконання трудових обов'язків внаслідок необережного поводження з
пресом було травмовано, а згодом ампутовано, три пальці правої руки. За фактом
нещасного випадку був складений акт про нещасний випадок, однак оригінал акту
позивачу не видавався, а згідно з відповіді листа вих. №/Т-7 від 8.10.2005 року
його особова справа була знищена. 7 лютого 2006 року Одеською травматологічною
спеціалізованою медико-соціальною експертною встановлено III групу
інвалідності та 35 % втрати працездатності.

Відповідно до ч.
2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними
трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного
випадку відповідно до цього Закону.

Відповідно до
ст. 51 Виправно-трудового кодексу України від 23.12.1970 p., особи, які
втратили працездатність під час відбування покарання, після звільнення їх від
покарання мають право на пенсію і на компенсування шкоди у випадках і в
порядку, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч.
1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці», відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника,
здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Таким чином,
завдана шкода працівнику є такою, що безпосередньо пов'язана з виробництвом та
отримане ушкодження здоров'я у вигляді втрати 35% працездатності, що мало місце
під час виконання роботи, пов'язане з виробництвом, оскільки, згідно акту
НОМЕР_2 про нещасний випадок від 15.02.1979 p., позивач
виконував роботи з виготовлення деталі на дугостарному станку, що призвело до
нещасного випадку та, у зв'язку з цим надає позивачу право на отримання
страхових виплат.

Судом
встановлено, що дійсно 15.02.1979 року мав місце нещасний випадок з ОСОБА_1,
якому видано дублікат акту НОМЕР_2 про нещасний випадок від 15.02.1979 p., що
підтверджується листом від 11.08.2006 № НОМЕР_3Катеринівської виправної колонії
НОМЕР_1. Крім того, відповідно до листа КВК НОМЕР_1 від 16.10.2006 № НОМЕР_4
позивачу надіслано прошитий, пронумерований та скріплений мокрою печаткою Акт
НОМЕР_2 про нещасний випадок, при цьому згідно довідки Катеринівської виправної
колонії НОМЕР_1 від 19.09.2006 № НОМЕР_5 оригінал акту НОМЕР_2 про нещасний
випадок на виробництві зберігається в архіві установи 45 років і на руки не
видається.

Оцінюючи доводи
відповідача та задовольняючи позов, суд виходе з того, що оскільки акт був
складений по формі на 1972 рік, де не передбачалось порядку затвердження
головним інженером акту, а процедура перескладання акту про нещасний випадок не
передбачена законом, то зміна законодавчої бази в частині регламентації
документів, що підтверджують факт нещасного випадку на виробництві, не може
бути підставою для відмови позивачу в виплаті страхового відшкодування. Таким
чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.
ст. 2, 35, 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», ст. 9 Закону України «Про охорону праці», ст.ст.3, 10,
11, 60, 209, 212 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
відділення в Малиновському районі м. Одеси виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного випадку та професійного захворювання
України про визнання права на отримання страхової виплати у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві та визнання Акту НОМЕР_2 про нещасний випадок від 15.02.1979
таким, що підтверджує право на отримання страхових виплат у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві - задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право на отримання страхових виплат у зв'язку з нещасним випадком на
виробництві, який відбувся 15.02.1979 р. в Катеринівській виправній колонії
НОМЕР_1 Рівненської області Української РСР.

Визнати Акт
НОМЕР_2 про нещасний випадок від 15.02.1979 р. таким, що підтверджує право
ОСОБА_1 на отримання
страхових виплат у зв'язку з нещасним випадком на виробництві.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.