Справа №2-2979-1/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року                                                     м.  Київ

Святошинський
районний суд м.  Києва

у
складі: головуючого судді       Кирилюк
Г.М.

при
секретарі                             Обухівському
О.В.

з участю
представника позивача ОСОБА_4.

відповідача                                 ОСОБА_2.

представника
відповідача        ОСОБА_5.

відповідачки                               ОСОБА_3.

представника
третьої особи    Кручини І.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  третя особа: Відділ у справах
громадянства,  імміграції та реєстрації
фізичних осіб Святошинського РУГУ
МВС України м.  Києві про усунення
перешкод в користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  треті особи: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Тетяна Павлівна,  Головне управління юстиції в м.  Києві ,
Відділ у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУГУ МВС України
м.  Києві про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним, -

встановив:

В серпні
2007 року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з даним позовом,  в якому просить вселити його в квартиру
АДРЕСА_1та виселити з неї ОСОБА_2.,  зобов'язавши відповідача не чинити йому перешкод в
користуванні власністю. Також просить зобов'язати Відділ у справах
громадянства,  імміграції та реєстрації
фізичних осіб Святошинського РУГУ МВС України в м.  Києві зняти ОСОБА_2. з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Посилається
на ті підстави,  що 30.11.2006 р. між ним
та ОСОБА_6. було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П. та зареєстровано в Бюро
технічної інвентаризації м.  Києва.

У
вищевказаній квартирі з 15.08.2006 р. зареєстрований та проживає ОСОБА_2Після
смерті колишнього власника ОСОБА_6. відповідач не дає можливості йому вселитися
в спірну квартиру,  чим порушує його
права власника на свій розсуд володіти,
користуватись і розпоряджатись належним майном.  Наполягання позивача вирішити житловий спір
добровільно залишено відповідачем без задоволення.

Не
погоджуючись з даним позовом,  14.09.2007
р. відповідач ОСОБА_2звернувся
з зустрічним позовом до ОСОБА_1. та ОСОБА_3.
про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Посилається
на ті підстави,  що в 1999 році він
познайомився з ОСОБА_6. та в 2000 році за її згодою вселився в спірну квартиру.
01.06.2006 р. між ними було зареєстровано шлюб.

В грудні
2006 р. ОСОБА_6повідомила про те,  що її
брат ОСОБА_1. приводив до неї нотаріуса і вона підписувала якість документи.

ІНФОРМАЦІЯ_1р.
ОСОБА_6померла.

В
вересні 2007 року з документів,  які
надійшли з суду,  йому стало відомо,  що ОСОБА_6продала квартиру своєму брату
ОСОБА_1При цьому від імені ОСОБА_6. на підставі довіреності діяла дочка
ОСОБА_1.- ОСОБА_3.  Продаж спірної
квартири було вчинено за 7590 грн. 38 коп. На його думку ОСОБА_3.  діяла явно в зговорі з ОСОБА_1. не в
інтересах ОСОБА_6.,  оскільки вартість
квартири на той час становила приблизно 450-500 тисяч гривень.

Оскільки
договір купівлі-продажу спірної квартири було укладено внаслідок зловмисної
домовленості представника однієї сторони з другою,  просить визнати його недійсним.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1. позов підтримав та уточнив позовні
вимоги. Просить вселити позивача в квартиру АДРЕСА_1,  виселити відповідача ОСОБА_2. з вказаної
квартири та зобов'язати Відділ у справах громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського РУГУ МВС України м.  Києві
зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Пояснив,  що спірна квартира потрібна позивачу для
власного проживання,  а відповідач
перешкоджає йому в користуванні власністю. З метою усунення перешкод в
користуванні власністю позивач в травні звертався до Святошинського РУТУ МВС
України м.  Києві з відповідною заявою.

Проти
зустрічного позову заперечує. Пояснив,
що ОСОБА_6хотіла залишити квартиру своєму брату,  позивачу ОСОБА_1З цією метою вона надала
довіреність його дочці ОСОБА_3.  на право
управляти та розпоряджатися на свій розсуд належною їй на праві власності
квартирою,  що знаходиться в м.  АДРЕСА_1Після отримання довідки-
характеристики з БТІ м.  Києва,  вона дала свою згоду на продаж квартири за
зазначеною в ній ціною -7590 грн.38 коп.

Не
заперечує,  що ринкова вартість квартири
на момент укладення договору могла бути 400-450 тис.  грн.,
проте ОСОБА_2не надав
жодного доказу,  якій би міг свідчити про
бажання ОСОБА_6. продати квартиру своєму брату за вищевказаною ціною.

Відповідач
ОСОБА_2та його представник
проти позову ОСОБА_1. заперечують. Просять задовольнити зустрічні позовні
вимоги.

Відповідач
ОСОБА_2суду
пояснив,  що у зв'язку з реєстрацією
шлюбу та проживанням разом з ОСОБА_6. в спірній квартирі,  він подарував своєму сину житловий будинок,  розташований в АДРЕСА_2 та земельну ділянку
за цією ж адресою.

В серпні
2006 року,  за згодою своєї дружини
ОСОБА_6.,  його було зареєстровано у
спірній квартирі,  в якій він проживає по
даний час.  Пояснив,  що йому нічого не було відомо про намір ОСОБА_6.
продати свою квартиру брату. Оскільки спірну квартиру було продано за
ціною,  набагато нижчою від її ринкової
вартості внаслідок зловмисної домовленості представника продавця ОСОБА_6. -
ОСОБА_3.  та покупцем - ОСОБА_1.,  вважає,
що є підстави для вищання договору купівлі-продажу недійсним.  Пояснив,
що укладенням вказаного договору було порушено його права,  як спадкоємця ОСОБА_6.

Відповідачка
за зустрічним позовом ОСОБА_3.  проти
позову заперечує. Суду пояснила,  що її
тітка ОСОБА_6хотіла залишити квартиру своєму брату ОСОБА_1.,  з яким у неї були добрі стосунки. Про це
багато разів йшла мова в присутності ОСОБА_2.

В
листопаді 2006 р. ОСОБА_6звернулася до неї з проханням допомогти в
переоформленні квартири на ОСОБА_1Виконуючи прохання ОСОБА_6.,  у зв'язку зі станом здоровя та її похилим
віком,  в її квартиру було запрошено
приватного нотаріуса Мінюкову -Кручину
Т.П. Нотаріусом було посвідчено довіреність ОСОБА_6. від 20.11.2006 p.,
на право ОСОБА_3.
управляти та розпоряджатися на свій розсуд належною їй квартирою
АДРЕСА_1.

Діючи на
підставі довіреності,  вона отримала в
БТІ м.  Києва
довідку-характеристику,  яку показала
ОСОБА_6. Остання виявила своє бажання продати квартиру за ціною,  яка була зазначена в даній довідці - за 7590
грн. 38 коп.

30.11.2006
р. вона від імені ОСОБА_6. уклала з ОСОБА_1. договір купівлі-продажу квартири
за ціною 7590 грн. 38 коп. Вказану суму після підписання договору було передано
ОСОБА_6. Остання не висловлювала ніяких заперечень щодо отриманої суми грошей
за квартиру.

Представник
приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мінюкової-Кручини
Т.П. проти позову заперечує з тих підстав,
що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Посилання ОСОБА_2. на те,  що квартиру було продано за ціною,  нижчою від її ринкової вартості,  не може бути підставою для визнання угоди
купівлі-продажу квартири недійсною.

Представник
третьої особи,  Відділу у справах
громадянства,  імміграції та реєстрації
фізичних осіб Святошинського РУГУ
МВС України в м.  Києві,  в судове засідання не з'явився,  про час розгляду справи повідомлений належним
чином,  просить слухати справу в його
відсутність та постановити рішення на розсуд суду.

Третя
особа,  Головне управління юстиції в
м.  Києві,  в судове засідання не з'явилась,  про час і місце розгляду справи повідомлена
належним чином.

Суд,  заслухавши пояснення представника
позивача,  відповідача ОСОБА_2. та його
представника,  відповідача ОСОБА_3.
,  представника третьої особи,  допитавши свідка ОСОБА_7. ,
дослідивши матеріали справи,  дійшов висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають
частковому задоволенню,  а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2.
необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно
ч. 1  ст.
316 ЦК України
правом власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,  незалежно від волі інших осіб.

Згідно  ст.
317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм майном.  На зміст права власності не впливають місце
проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно
ч. 1  ст.
319 ЦК України
власник володіє,  користується,  розпоряджається своїм майном на власний
розсуд.

Згідно  ст.
391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Судом
встановлено,  що згідно свідоцтва про
право власності на житло від 19.01.2001 року квартира АДРЕСА_1 належала на
праві власності ОСОБА_6.

08.08.2006
р. ОСОБА_6. та ОСОБА_2зареєстрували
шлюб,  після чого 15.08.2006 р. ОСОБА_2. було
зареєстровано у спірній квартирі.

20.11.2006
р. ОСОБА_6видала довіреність на ім'я ОСОБА_3. ,
якою доручила останній бути її представником перед третіми особами,  управляти та розпоряджатися на свій розсуд
належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1.

30.11.2006
р. ОСОБА_3. ,  як представник від імені
ОСОБА_6. -продавець,  та ОСОБА_1.-
покупець,  уклали договір купівлі-продажу
вказаної квартири. Згідно п. 4 укладеного договору,  купівлю-продаж квартири було здійснено за 7590
грн. 38 коп.

З
моменту укладення договору купівлі-продажу квартири і до своєї смерті -15
березня 2007 року,  ОСОБА_6не порушувала
питання щодо визнання вказаного договору купівлі-продажу квартири недійсним у
зв'язку з порушенням її прав як продавця внаслідок зловмисної домовленості її
представника ОСОБА_3.  та покупця
ОСОБА_1.

У
відповідності до ч. 1  ст.  632 ЦК
України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідач
ОСОБА_2суду не
довів,  що ОСОБА_6мала на меті продати
належну їй квартиру за її ринковою вартістю. Сама по собі невідповідність
ціни,  за яку було продану квартиру її
ринковій вартості,  не є доказом
зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою.

Судом
також не встановлено порушень прав ОСОБА_2.,  як спадкоємця після смерті ОСОБА_6.,  яка розпорядилась своїм майном за свого життя
на свій розсуд.

Свідок
ОСОБА_7.  суду пояснила,  що була присутньою при передачі документів
ОСОБА_6. її сестрі ОСОБА_3.  для
переоформлення квартири на їх батька. Підтвердила,  що ОСОБА_6в присутності ОСОБА_2. висловлювала
своє бажання продати квартиру лише своєму брату.

Судом
встановлено,  що відповідач ОСОБА_2до нового
власника квартири ОСОБА_1. у визначеному законом порядку вселений не був. За
змістом  ст. 156 ЖК України право членів
сім'ї колишнього власника на користування жилим приміщенням,  є похідним від права нового власника на
користування зазначеною жилою площею.

Оскільки
позивач ОСОБА_1.,  заперечує проти
подальшого проживання ОСОБА_2.,  як члена сім'ї бувшого власника у квартирі,  що належить йому на праві власності,  суд дійшов висновку про обгрунтованість
позовних вимог щодо виселення ОСОБА_2. з
квартири АДРЕСА_1без надання іншого жилого приміщення та вселення в неї
позивача.

Не
підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1. щодо зобов'язання Відділу у
справах громадянства,  імміграції та
реєстрації фізичних осіб Святошинського РУТУ МВС України в м.  Києві зняти останнього з реєстраційного
обліку за вищевказаною адресою,  оскільки
права позивача в цій частині на даний час ніким не порушені. Крім цього,  рішення суду про виселення особи з
квартири,  є самостійною підставою для
скасування її реєстрації в ній.

Ухвалою
Святошинського районного суду м.  Києва
від 14.09.2007 р. в забезпечення
зустрічного позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки
суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову,  вжиті заходи для його забезпечення відповідно
до п. 6  ст.  154 ЦПК України,  підлягають скасуванню.

Керуючись ч. 1  ст.  316,   ст. 317 , ч. 1  ст.  319 ,   ст.  391,  ч.1  ст.  632
,   ст.  691  ЦК
України,   ст.  156 ЖК України,   ст.
ст.  10,  57,
60,  п.6
ст.  154 ,  209,
215 ЦПК України,  суд,
-

вирішив:

Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

Вселити
ОСОБА_1у квартиру АДРЕСА_1.

Виселити
ОСОБА_2 із квартири
АДРЕСА_1.

В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_1-відмовити.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,  укладеного 30 листопада 2006 року між
ОСОБА_1та ОСОБА_6-відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8 грн. 50
коп.,  витрати з інформаційно-технічного
забезпечення судового розгляду в сумі 7 грн. 50 коп.,  а всього на загальну суму 16 грн.

Скасувати
арешт на квартиру АДРЕСА_1,  накладений
згідно ухвали Святошинського районного суду м.
Києва від 14 вересня 2007 року.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.