Справа №2- 17907
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
жовтня 2007 року місцевий суд Московського району м. Харкова, у складі:

головуючого
судді -  Сиротникова Р.Є.,

при
секретарі -                                    Хмельковій
О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
суми боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
суми боргу у розмірі 23 230 гривень.

В
обґрунтування своїх вимог стверджувала, що в 2004 році відповідачі взяли у неї
позику у розмірі 4600 доларів США,
що складає по курсу Національного банку України 23 230 гривень, для
придбання та ремонту своєї квартири. Гроші відповідачі отримували частинами,
про що надали їй письмові розписки, та зобов'язались повернути борг до травня
2005 року. У зв'язку з тим, що гроші до теперішнього часу відповідачами не
повернуті просила позов задовольнити і стягнути з відповідачів на її користь 23
230 гривень.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала свої вимоги та уточнила, збільшивши розмір позовних вимог
пояснивши, що сім'я її сина ОСОБА_2
неодноразово в різний період часу позичала у неї гроші на покупку квартири,
меблів. Так, гроші позичалися на початку 2004 року та в серпні 2004 року в
розмірі 4600 доларів США,
про що відповідачами складалися письмові розписки. У зазначений термін до
травня 2005 відповідачі своїх зобов'язань не виконали, добровільно грошові
кошти не повернули. Просила позов задовольнити і стягнути з відповідачів на її
користь солідарно суму боргу в розмірі 23230 гривень, а також; додаткові
витрати понесені нею, а саме - 806,23 гривень суму, сплачену за проведення
судово-почеркознавчої експертизи, 294 гривень, суму сплачену за подачу
оголошення до газети про виклик відповідачів в судове засідання, 59, 06 гривень
суму судових витрат.

Відповідач
ОСОБА_2 у
судовому засіданні позов визнав. Проти задоволення позову не заперечував,
вказавши, що дійсно вони з колишньою дружиною ОСОБА_1 позичали гроші у його матері - позивачки ОСОБА_1 Гроші позичали
на купівлю квартири, яку придбали в 2002 році, потім робили ремонт, купували
меблі.

Відповідачка
ОСОБА_1 в судовому
засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що ніколи гроші у позивачки ОСОБА_1 не позичала,
розписок про отримання грошів власноручно не писала. Однак, зазначила, що на
фрагментах аркушів паперу, наданих позивачкою, дійсно її підпис, походження
якого їй невідомо. В 2002 році вона, дійсно, купила квартиру АДРЕСА_1. Квартиру
купила за власні кошти, які отримала від продажу власної квартири, яка належала
їй. В 2005 році шлюб між нею та ОСОБА_2 був
розірваний. На теперішній час ОСОБА_2 мешкає
у своєї матері - позивачки ОСОБА_1
У зв'язку з чим просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши
пояснення позивача, відповідачів та його представника, перевіривши та оцінивши
надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено, що згідно розписки від 15.02.2004 року, копія якої знаходиться в
матеріалах справи  (а.с. 6),  ОСОБА_2  спільно з дружиною ОСОБА_1 взяли в борг у
матері ОСОБА_2 - ОСОБА_1  суму, еквівалентну 4600 доларів США, які
зобов'язалися повернути в травні 2005 року. Вищевказана розписка підписана
відповідачем ОСОБА_2, підпис відповідачки ОСОБА_1 на розписці відсутній ,
письмової згоди на позику вищевказаних грошових коштів вона не давала, у
зв'язку з чим встановити дійсне волевиявлення ОСОБА_1, а саме її згоду на
отримання вищевказаних грошових коштів не є можливим. Факт же отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у
розмірі 4600 доларів США
суд вважає доведеним, оскільки він підтверджується наявними матеріалами справи
та не спростовується поясненнями сторін.

В матеріалах
справи також (а.с.4) знаходяться фрагменти аркушів паперу, на яких відповідно
до висновку судово-почеркознавчої експертизи №6292 від 27.09.2006 року,
виконаного ХНДІСЕ ім. засл.
професора М.С. Бокаріуса, рукописні записи
виконані не відповідачкою ОСОБА_1,
однак підписи під рукописними записами виконані нею.

Відповідно
до ст. 1046 Цивільного Кодексу України за договором позики позикодавець передає
у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені

родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У зв'язку з чим, у вищевказаних рукописних записах відсутні ознаки договору
позики, оскільки з їхнього змісту не вбачається хто є позичальником, а хто
позикодавцем, не зазначений термін повернення грошових коштів, тощо.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, факт укладення між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 договору позики не може бути доведеним, оскільки він
спростовуються матеріалами справи, що підтверджується як кожним з доказів
окремо так і їх сукупністю.

Позивачка ОСОБА_1
не довела підстав свого позову в тій частині, що саме вона позичила кошти
відповідачці ОСОБА_1, оскільки
надані розписки про одержання грошей не містять письмової згоди на укладення
договору позики відповідачкою ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути суму боргу,
еквівалентну 4600 доларів США,
що по курсу НБУ складає 23 230 гривень з ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Позивач ОСОБА_1
довела свої позовні вимоги в частині понесених нею додаткових та судових
витрат, що підтверджується відповідними квитанціями, тому суд задовольняє їх в
межах наданих доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 1046, 1047 ЦК України, ст.ст.
10, 11,60, 88, 212-215 ЦПК України,  суд
-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1заборгованість
за договором позики у розмірі 23 230 гривень, витрати по сплаті державного мита
у розмірі 59 гривень 06 коп., витрати за проведення судово-почеркознавчої
експертизи в розмірі 806,23 гривень, суму сплачену за подачу оголошення до
газети про виклик відповідачів в судове засідання в розмірі 294 гривень.

Всього стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1суму у
розмірі 24389,29 (двадцяти чотири тисячі триста вісімдесят дев'ять) гривень 29
коп.

В іншій частині
у задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду,
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК.