Справа №2-669
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня   2007року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області

у складі:

головуючого -
судді    Шульги О.М.

при секретарі
Осипчук С.П.

за участю
пред-ка позивача     Яковенко Т.М.

відповідачів                                ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростені цивільну справу за
позовом ДТГО "Південно-Західна залізниця" в особі Коростенського
будівельно - монтажного експлуатаційного управління №4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2007 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на норми
ст.ст.71, 72 ЖК України, в якому зазначив, що на балансі Коростенського
будівельно-монтажного експлуатаційного управління №4 значиться нежитлова
будівля, розташована АДРЕСА_2. Зазначена будівля знаходиться в аварійному стані
і є аварійно-небезпечною спорудою, яка підлягає списанню з балансу та подальшій
розборці. До 1.10.2000 року дана будівля значилася на балансі Коростенської
дистанції сантехнічних пристроїв та водопостачання, яка була реорганізована в
Коростенську дистанцію цивільних споруд і водопостачання, яка в свою чергу з
1.07.2006 року перейменована в БМЕУ-4. В 2006 році стало відомо про те, що в
аварійному будинку зареєстрований громадянин ОСОБА_1 з членами своєї сім'ї,
реєстрація яких була здійснена вже після визнання будинку аварійним, а саме
03.02.1998 року. Будь-які відомості про те, на підставі яких документів та за
чиїм дозволом була здійснена прописка відповідачів за вказаною адресою,
відсутні. Фактично відповідачі проживають АДРЕСА_1 і ніколи не проживали в
будинкуАДРЕСА_2. Ордер на вселення в дане житлове приміщення відповідачам не
видавався, квартирна плата не нараховувалась і не сплачувалась, тому просить
визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 такими, що втратили
право на користування жилим приміщенням, з вищезазначених підстав,   стягнувши понесені судові витрати в сумі 16
гривень.

В судовому
засідання представник позивача надала заяву в якій змінила підставу позову і
просила визнати відповідачів, такими, що втратили право на користування жилим
приміщенням на підставі ст.107 ЖК України, як такі, що вибули на інше постійне
місце проживання.

Відповідач
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що з 1989 року
він працював трактористом у ВОДЧ-4. У 1998 році начальник ВОДЧ-4 ОСОБА_4 дав вказівку
начальнику відділу кадрів прописати його в будинку

2

АДРЕСА_2. При цьому зазначив, що будується будинок в
якому йому дадуть квартиру. З 1998 року по 2.10.2001 року він, разом з
сім"єю проживав в будинку АДРЕСА_2, на другому поверсі. В жовтні 2001 року
вони залишили даний будинок, оскільки уклали договір найму з господарем будинку
АДРЕСА_1, оскільки подальше проживання в будинку АДРЕСА_2 стало неможливим у
зв"язку з його аварійним станом. Зазначив, що ордер на вказане житлове
приміщення йому не надавався, на квартирному обліку він не перебував і не
перебуває, а реєстрація за вказаною адресою була проведена на підставі
будинкової книги, яка залишилась у начальника відділу кадрів. Вказав, що йому
пропонували поселення до гуртожитку, проте він відмовися від такої пропозиції.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, дала аналогічні пояснення.

Представник
ВГІРФО Коростенського МРВ в судове засідання не з'явився, письмово повідомив
про можливість слухання справи у їх відсутність, проти задоволення позову
заперечень не мають.

Вислухавши
пояснення сторін, свідків та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в
судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом
встановлено, що 03.02.1998 року здійснена реєстрація ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
будинку АДРЕСА_2. Даний будинок знаходиться на балансі Коростенського
будівельно-монтажного експлуатаційного управління №4 і є не житловою будівлею.

З актів від
26.01.1998 року та 09.08.2004 року слідує, що вказаний будинок визнаний не
придатним для проживання, підлягає списанню з балансу та подальшій розборці. В
останньому акті зазначено, що всіх мешканців відселено, крім ОСОБА_5.

Як вбачається з
листа начальника ВГІРФО Коростенського МРВ №1102 від 08.02.2006 року документи
щодо прописки сім"ї ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_2 не збереглися.

З договору найму
жилого приміщення від 02.10.2001 року слідує, що відповідачі   проживають в будинку АДРЕСА_1.

На квартирному
обліку відповідачі не перебували і не перебувають на даний час.

Свідок ОСОБА_6
показав, що відповідач знімає квартиру АДРЕСА_1. Раніше він проживав по вулиці
Кірова у трьохповерховому будинку на другому поверсі в однокімнатній квартирі,
яка була без будь яких умов для проживання.

З показів свідка
ОСОБА_7 слідує, що протягом 6 років вона проживає по сусідству з родиною
ОСОБА_1 по вул. Фрунзе в м. Коростені.

Свідок ОСОБА_8
показала , що сім"я ОСОБА_1 з 2001 року проживає на квартирі по вул.
Фрунзе.

Як вбачається з
показів свідка ОСОБА_9 він працює помічником начальника відділу кадрів.
Прописку відповідача в будинок №44 він не здійснював і взагалі ніякою
інформацією про це не володіє. При цьому вказав, що вирішення таких питань не
входить до кола його обов"язків. Зазначив, що на дану посаду він був
призначений з 01.01.1998 року. В паспортний стіл не ходив, домової книги на
будинок АДРЕСА_2 взагалі не бачив і нічого незнає про її існування.

З оглянутого в
судовому засіданні наглядового провадження №37ск/06 слідує, що за заявою
ОСОБА_1 щодо продажу будинку АДРЕСА_2,
де   він   прописаний,
Коростенською   транспортною   прокуратурою

3

проводилась
відповідна перевірка. З наявних в наглядовому провадженні матеріалів,
зокрема листа начальника галузевої служби будівельно-монтажних робіт і
цивільних споруд слідує, що будинок №44 (1903 року побудови) по вулиці Кірова
знаходиться на балансі Коростенського БМЕУ №4, є водоємною будівлею і значиться
як виробничо-технічний. ОСОБА_1 та його сім"я ніколи не проживали в цій
будівлі, комунальні платежі від останнього за проживання в цій будівлі не
надходили. Також зазначено, що комісією по контролю та розгляду питань за
поселенням, умовами проживання у гуртожитках Південно-Західної залізниці
погоджено поселення та реєстрацію родини ОСОБА_1 в гуртожитку по вулиці Франко, 19.

Відповідно до
ст. 107 ЖК України у разі вибуття особи на постійне місце проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті вона
втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

З вищенаведеного
слідує, що відповідачі обрали собі інше місце проживання, про що уклали
відповідний договір, в дане приміщення перевезли майно, що свідчить про те, що вони
втратили право на користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до
ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Згідно
платіжного доручення № 12719 від 08.02.2007 року позивачем сплачено судовий
збір в сумі 8 гривень 50 копійок та згідно платіжного доручення №12720 від
18.05.2007 року проведено оплату витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи в розмірі 7 гривень 50 копійок.

З врахуванням
вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.
107 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" №2
від 12 квітня 1985 року, -

ВИРІШИВ:

Позов ДТГО
"Південно-Західна залізниця" в особі Коростенського будівельно
-монтажного експлуатаційного управління №4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1
та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме
квартирою АДРЕСА_2.

Стягнути з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Коростенського будівельно - монтажного
експлуатаційного управління №4   понесені
судові витрати,  по 8 гривень з кожного .

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд
шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження рішення суду, з послідуючою подачею апеляційної скарги, яка може
бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду.