Справа  №2-3404/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

17 грудня   2007 р.            м.
Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогові в складі:

головуючого-судді:           Шум Л.І.

при секретарі:       Токаревій Т.І.

за участі представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судновому засіданні в м.  Кривому Розі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,    до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди,    посилаючись на те,    що з

29.09.1980 року по 29.08.2001 рік працював на відкритому акціонерному
товаристві „Криворізький

центральний          рудоремонтний            завод",             встал ефасоноливарномуцеху№3,        термообрубна

дільниця,   стерженщиком та формовщиком ручної формовки.
Загальний трудовий стаж-І5 років 10 місяців; по даній
професії 15років 11 місяців; в сталефасоноливарному цеху 20 років 2
місяця,    в умовах шкідливих факторів
20років 2 місяця. Він працював стерженщиком ручної формовки -15 років 11 місяців,   та формовщиком ручної формовки
-4 роки 3 місяці. Звільнений за власним бажанням
29.08.2001 року. Проробивши понад 20 років в умовах важкої фізичної праці,    у шкідливих умовах праці,    значно перевищуючі припустимі норми,    з вини підприємства він одержав професійні захворювання,    утратив працездатність,    здоров'я,
перетерплює як фізичні,    так і
моральні страждання,    змушений
затрачати багато сил і часу для організації свого життя і побуту. Висновком ЛЕК
НДІ Промислової медицини від 09.10.2003 року йому встановлена наявність
професійного захворювання з діагнозом: вібраційна хвороба 1-2 ст. з синдромом
полірадікулопатії на шийному рівні з плече лопатковим пері артрозом ПФС 1-
2  ст. ,    деф. артроз правоголіктьового та колінних
суглобів ПФС 2  ст. ,    з помірновираженим переферичним
ангионестоничним синдромом,   стійкий
больовий синдром.  Захворювання
професіональне. По висновку МСЕК від 09.12.2003року йому встановлено вперше 40
% утрати працездатності та 111 група інвалідності з наступним оглядом
01.01.2005 року. Висновком МСЕК з 01.012005 року та 01.01.2007 року % втрати
працездатності та група інвалідності залишились незмінні до 01.01.2009 року.
Захворювання зв'язане з тривалістю роботи в шкідливих умовах праці,    в умовах підвищеної фізичної
перенавантаженості,    несприятливого
виробничого мікроклімату. Таким чином,
по висновку фахівців причиною професійного захворювання явилася робота
на ВАТ „КЦРЗ". Просив стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних
захворювань України в м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області на його користь 40000 гр.у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала.

Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України в
м.  Кривому Розі Дніпропетровської
області в особі Овсянікова І.В. позов не визнав.

Вислухав сторони,    дослідив
матеріали справи,    суд вважає,    що позов підлягає задоволенню частково за
такими підставами.

В судовому засіданні встановлено,
що з 29.09.1980 року по 29.08.2001 рік позивач працював на відкритому
акціонерному товаристві „Криворізький центральний рудоремонтний
завод",    в сталефасоноливарному
цеху № 3,    термообрубна дільниця,    стерженщиком та формовщиком ручної формовки.
Загальний трудовий стаж-25 років 10 місяців; по даній
професії 15років 11 місяців; в сталефасоноливарному цеху 20 років 2
місяця,    в умовах шкідливих факторів
20років 2 місяця. Позивач працював стерженщиком ручнї формовки
-15 років 11 місяців,
та формовщиком
ручної формовки -4 роки З місяці.
Звільнений за власним бажанням 29.08.2001 року. Проробивши понад 20 років в
умовах важкої фізичної праці,    у
шкідливих умовах праці,    значно
перевищуючі припустимі норми,    з вини
підприємства позивач одержав професійні захворювання,    утратив працездатність,    здоров'я,
перетерплює як фізичні,    так і
моральні страждання,    змушений
затрачати багато сил і часу для організації свого життя і побуту. Висновком ЛЕК
НДІ Промислової медицини від 09.10.2003 року встановлена наявність професійного
захворювання з діагнозом: вібраційна хвороба 1-2 ст. з синдромом
полірадікулопатії на шийному рівні з плече лопатковим пері артрозом ПФС 1-
2  ст. ,    деф. артроз правоголіктьового та колінних
суглобів ПФС 2  ст. ,    з помірновираженим переферичним
ангионестоничним синдромом,   стійкий
больовий синдром. Захворювання професіональне. По висновку МСЕК від
09.12.2003року позивачу встановлено вперше 40 % утрати працездатності та 111
група інвалідності з наступним оглядом 01.01.2005 року. Висновком МСЕК з
01.012005 року та 01.01.2007 року % втрати працездатності та група інвалідності
залишились незмінні до 01.01.2009 року,
захворювання зв'язане з тривалістю роботи в шкідливих умовах праці,    в умовах підвищеної фізичної перенавантаженості,    несприятливого виробничого мікроклімату.
Таким чином,    по висновку фахівців
причиною професійного захворювання явилася робота на ВАТ „КЦРЗ".

Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці,    підготовленої Саксаганською райСЕС від
07.07.2003 року № 2/2- 1066 працюючи стержневщиком ручної формовки згідно карти умов

2

праці умови та характер праці відносяться до 111 класу 11 ступеня
шкідливості.,    позивач піддавався
впливові різних виробничих факторів:

·
При нормативно-допустимій
температурі +15 - + 21 фактична температура становила + 7 градусів; при
допустимій вологості повітря 25 % фактично праця мала місце при вологості у 62
%.

·
За показниками
фізичного навантаження: при нормативі 8 кг підйом та переміщення груза,    фактично піднімалось та
переміщалося 30 кг;

·
Статистична нагрузка на м'язи
туловища і ніг становила 210000кг/с при нормі 130000 кг/с.

·
Вібрація локальна при
ПДУ-112 становила 117 ПДУ

·
Запиленнісь повітря та
шум перевищували санітарно допустимі норми.

·
Наклони
туловища 200 за зміну при нормі 100.

Працюючи по професії ручної формовки позивач також піддавався різним негативним виробничим факторам:

*   За показниками фізичного навантаження:
при нормативі 8 кг підйом та

переміщення груза,    фактично піднімалось та
переміщалося 30 кг;

*   Нахилення корпусу тулуба в примусовому порядку понад 30 градусів 45%

робочої зайнятості.

*   Статистична нагрузка
на м'язи тулобу і ніг 250000 кг/с при допустимій

нормі 130000кг/с

*   Вібрація локальна 117 ДБ при нормі 112 ДБ.

Тяжкість праці відноситься до 111 класу 11 ступеня шкідливості.

Винним у заподіянні позивачу фізичної і моральної шкоди є
підприємство,    що у порушення діючого
законодавства не створило нешкідливі і безпечні умови праці,    не виконувало передбачені законами і нормативними
актами норми і правила охорони праці,
гігієнічні регламенти і нормативи,
не приймало заходів по обмеженню або зменшенню впливу шкідливих факторів
на робочих місцях.

Свідомо знаючи про значні перевищення рівнів ваги праці,    гранично припустимих норм шкідливості,    небезпеки умов праці для організму
людини,    адміністрація підприємства
протягом тривалого часу не приймали мір до зменшення напруженості і ваги фізичної
праці,    до зменшення шкідливих факторів
на робочих місцях.

Факт провини підприємств підтверджується:

актом розслідування хронічного професійного захворювання № 6 від 29 жовтня
2003 року,    у якому чітко
зазначене,    що настання шкідливих
наслідків - наявність у мене професійного захворювання,    є наслідком невиконання адміністрацією 3
цеха ЗАО"КЦРЗ" ст 13 Закона України про охорону праці та вимог  ст.
153 КЗоТ України,    порушення
вимог нормативних актів по охороні праці,
неприйняття заходів для зменшення негативних факторів,    що призвели до виникнення профзахворювання;

-    санітарно-гігієнічною
характеристикою умов моєї праці від 07.07.2003 року,       в якій

установлено,    що   на робочих місцях був перевищений рівень
допустимої тяжкості та умов праці,    що
свідчить шкідливі і важкі умови праці.

висновком ВЭК
УКРНИИПРОММЕДицини №1799 від 09.10.2003 року та ,    висновком МСЭК від 09.12.2003 року.

станом мого здоров'я,    що
підтверджується виписками з історій хвороби,
та висновками МСЄК за 2005,   2007
рік.

Перераховані вище документи свідчать про наявність на робочих місцях,    де працював позивач,    шкідливих факторів,    значно перевищуючі встановлені припустимі
норми,    про неприйняття адміністрацією
підприємства заходів для усунення або зменшення впливу шкідливих факторів і
порушенні норм охорони праці,    тобто
свідчать про наявність провини в діях (бездіяльності) адміністрації,    і про прямий причинний зв'язок між цими
порушеннями з боку адміністрації і шкідливих наслідків,    що наступили - наявністю в мене професійних
захворювань.

Таким чином,    унаслідок винних дій
і бездіяльності адміністрації підприємства позивач переносить як фізичні так і
моральні страждання і переживання,
викликані ушкодженням його здоров'я в результаті фізичного впливу
шкідливих і небезпечних факторів при виконанні трудових обов'язків.

Фізичні страждання мають свій прояв через стійкий біль у шийному та в поясничному відділі,    болі в кінцівках
ніг,    ускладнення при зміні положення
тулубу,    порушення сну через біль,    постійне оніміння рук і ніг,    ускладнення ходи,    задишка при навантаженнях. Усі ці обставини
є наслідками професійних захворюванні,
які викликають у позивача щиросердечні страждання і переживання,    почуття приниженості,    неповноцінності.

Стан здоров'я позивача погіршується,
він змушений постійно лікуватися як амбулаторно,    так і в стаціонарах,    однак поліпшень не настає. В усіх виписках
з історій хвороби зазначено,    що
позивач випробує фізичний біль,    і його
моральні страждання пов'язані із професійним захворюванням.  Позивач звільнився з роботи,   так як за станом здоров'я не міг
працювати,   а профзахворювання йому
встановили тільки через 2 роки,    він
отримував кошти по безробіттю.

Позивачу рекомендовано лікарями санаторно-курортне лікування,    оздоровлення в
санаторії-профілакторії,    щорічні курси відновлювальної терапії,    однак матеріальних коштів на таке лікування
в нього немає,    що викликає додаткові
моральні страждання. Хвороба прогресує,
а неможливість полегшити свої страждання в силу матеріальної
неспроможності приводить його в розпач,
викликає сильні моральні страждання. У позивача хронічний оструктивний
бронхіт,    емфізема легенів 1 ст. ДН
1-2  ст.
але це захворювання не зв'язано з професією.

З 29.04.2004 року Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі позивачу
призначено страхові виплати в розмірі 344грн. 94 коп.,    що в 3 рази менше його заробітку. Він не
може забезпечувати достатнє матеріальне забезпечення родини,    не може виконувати звичайного чоловічого
роботу з будинку,    відчуття постійного
болю,    неповноцінності викликає в нього
дратівливість,    вибухи гніву. Через
матеріальне положення,    що
погіршилося,    своєї матеріальної
неспроможності позивач змушений змінити
свій спосіб життя,
обмежити  себе  в
харчуванні,     придбанні  одягу,
предметів

3

домашнього побуту. Всі одержувані кошти,
витрачає в основному на ліки,
харчування.

Змушені зміни в життєвих відносинах,
сімейних обставинах,    викликають
у позивача моральні переживання,
почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє.

Таким чином,    заподіяне позивачу з
вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні
страждання,    порушило звичний для нього
спосіб життя,    вимагає додаткових
зусиль для організації його життя,    для
підтримки здоров'я,    порушило нормальні
життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного
життя,    унаслідок порушення відносин з
оточуючими людьми.

Суд вважає,    що позовні вимоги відповідають вимогам  ст. 23 ЦК України,    Рішенню Конституційного Суду України від
27.01.2004 року,    а також  ст.  34
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійному захворюванні,    які спричинили втрату
працездатності",    які передбачають
відшкодування моральної шкоди потерпілим незалежно від інших видів страхових
виплат,    розмір якого не може
перевищувати 200 розмірів мінімальної заробітної плати,    установленої на день виплати.

27.02.200/ року внесені зміни до Закону України „Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України",   щодо виплат
моральної шкоди,    заподіяної
профзахворюванням,    що виникли при
виконанні трудових обов'язків. Позивачу встановлено профзахворювання до 2006
року коли відшкодування шкоди за Законом України було покладено на Фонд ССНВ
згідно статей 1,   21,   28,
34 Закона
України "Про загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,    які спричинили втрату
працездатності". Позивач мав на це право і на цей час не втратив його.

Право позивача на безпечні умови праці порушено,    й відповідно він має право на компенсацію
моральних страждань,    понесених через
профзахворювання.

Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1320 затверджено національну програму
поліпшення стану безпеки,    гігієни
праці та виробничого середовища на 2001-2005 роки,    згідно якої Головною метою цієї
Національної програми є реалізація заходів загальнодержавного значення щодо
створення належних,    безпечних і
здорових умов праці на підприємствах,
в установах та організаціях усіх форм власності (далі - підприємства)
шляхом виконання конкретних завдань з організаційного,    матеріально-технічного,    наукового та нормативно-правового
забезпечення їх діяльності у сфері охорони праці,    подальшого вдосконалення системи державного
управління та нагляду за охороною праці.

Згідно вимог ст 268 ЦК
України позови про відшкодування шкоди здоров'ю
заподіяному при виконанні трудових обов'язків не мають срока позовної давності,    проте позивач
просив суд поновити строк позовної давності,
суд вважає за необхідне поновити строк позовної давнини.

Встановлюючи розмір відшкодування шкоди суд враховує обсяг моральних
страждань позивача,    пов'язаних із
ушкодженням здоров'я і визначаючи його розмір враховує обставин справи та
принцип розумності. Суд вважає,    що
сума компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду в розмірі 40000
гривень,    що він просив стягнути з
відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м.  Кривому Розі Дніпропетровської області
декілька збільшена,    не відповідає
ступеню перенесених страждань. Моральна шкода не може бути
матеріалізована,    однак на думку суду
компенсація моральної шкоди в розмірі 35 000 гр. частково задовольнить
переживання позивача і покриє витрати на лікування,    подальше оздоровлення тощо.

На підставі вищесказаного,
керуючись  ст.  1,
21,   28,   34 Закони України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійному захворюванні,
які спричинили втрату працездатності",     ст.
12,   13 Закону України "Про
охорону праці,     ст.  237-1 Кзот України,     ст.
23,   280,   1167,
1168 ЦК
України,
ст.  ст. 3,   27,
119,   120 ЦПК Україна,    постановою Пленуму Верховного Суду України
№ 4 від 31.03,   1995 року (з
доповненнями,    внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року),    рішенням Конституційного Суду України від
27.01.2004 року № 1 -рп/2004.-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань
України в м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди задовільнити
частково.

Поновити строк позовної давнини.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м.  Кривому Розі Дніпропетровської області на
користь ОСОБА_1 35000 гривен відшкодування заподіяної моральної шкоди.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня проголошення рішення,
апеляційну скаргу протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.