Справа №2-19/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого
судді       Луценко М. О.

при
секретарях                                       Височин
В.М. ,  Банасько І.В.,  Радченко Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Бориспіль Київської області справу за позовом
ОСОБА_1доОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
третя особа: П'ята Київська державна нотаріальна контора про визнання
недійсною довіреність від 28.08.2002 p.,  дублікату цієї довіреності та визнання
недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,  -

ВТРАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1звернувся до суду з уточненими на протязі розгляду справи вищевказаними
позовними вимогами з тих підстав,  що він
фактично купив через посередників у ОСОБА_2,  який знаходиться у місцях позбавлення волі житловий
будинок АДРЕСА_1. Однак,  ОСОБА_3.,  яка мала від продавця доручення на укладення
договору купівлі-продажу,  ухилилась від
нотаріального посвідчення договору з позивачем та повторно продала той же
будинок ОСОБА_4 ,  скориставшись
дублікатом доручення,  хоч майно вже
перейшло у користування ОСОБА_1 При таких обставинах позивач ОСОБА_1 поросить
суд визнати недійсним доручення (довіреність за змістом) від 28.08.2002 р.
видане від іменіОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,
посвідчене нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної
контори,  як таке,  що за своїм змістом не відповідає дійсному
волевиявленню особи та видане з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій.
На цій підставі позивач просить суд також визнати недійсним дублікат цього
доручення та договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1,  укладений ОСОБА_3.,  яка діяла на підставі дубліката оспорюваної
довіреності.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги
підтримали та пояснили,  що відповідач ОСОБА_2.,  який відбуває покарання в місцях позбавлення волі,  доручив своєму знайомому ОСОБА_5та своїй матері
ОСОБА_3 продати належний йому будинок АДРЕСА_1 Після цього ОСОБА_5запропонував
позивачу купити зазначений будинок,  на
що той оглянувши його,  погодився та
уклав з ОСОБА_3.,  яка діяла на підставі
доручення (довіреності) від продавця ОСОБА_2
договір завдатку на виконання домовленості по купівлі-продажу будинку. В
зв'язку з потребою ОСОБА_2
в коштах,  ще до підписання договору
купівлі-продажу,  позивач ОСОБА_1 сплатив
не тільки завдаток,  а поступово виплатив
всю обумовлену ціну за будинок в сумі 3500 доларів США. Відповідачка ОСОБА_3. в свою чергу
запропонувала позивачу переїхати жити в фактично вже куплений ним будинок та-передала
йому усі документи на будинок,  а також
нотаріально посвідчене доручення від ОСОБА_2,  що слугувало гарантією того,  що договір купівлі-продажу домоволодіння буде
укладено з ним.

Позивач
та його представник зазначили,  що ОСОБА_3. 28.08.2002 р. отримала
доручення від свого сина ОСОБА_2
продати будинок покупцю,  якого
знайшов ОСОБА_5,  а таким був він - ОСОБА_1 ,  а не будь-хто інший. Будучи впевненим в
тому,  що саме йому перейде у власність
будинок,  позивач на прохання ОСОБА_3
самостійно та за власні кошти підготував всі необхідні документи та довідки для
укладання нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу.  Однак відповідачка ОСОБА_3.

ухилилась
від нотаріального посвідчення договору та,
отримавши дублікат доручення (довіреності),  та дублікати необхідних документів на будинок
продала його відповідачці ОСОБА_4 ,
уклавши з нею 01.12.2004 р. нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу житлового будинку,  в якому
на той час вже проживав позивач ОСОБА_1

Позивач
та його представник пояснили також,  що
доручення від 28.08.2002 p.,  посвідчене нотаріусом П'ятої Київської державної
нотаріальної контори,  від імені ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 є недійсним,  оскільки сам
нотаріус не був присутнім при підписанні доручення,  не встановив особу довірителя,  при тому,
що ОСОБА_2. не
володіє вільно українською мовою,
нотаріус не переклав текст доручення на російську мову,  не роз'яснив довірителю правових наслідків
цього правочину. Позивач та його представник вважають,  що саме з цих причин і сталось те,  що повірена особа -ОСОБА_3.,  скориставшись дублікатом дорученням (довіреністю),  що за змістом мало загальний характер,  продала будинок покупцю на свій розсуд,  а не ОСОБА_1

Представник
відповідача ОСОБА_2 в судовому
засіданні вимоги позивача визнав та пояснив суду,  що дійсно його довіритель бажав продати
належне йому домоволодіння саме ОСОБА_1
ОСОБА_2. хотів продати будинок для оплати послуг адвокатів,  які представляли його інтереси по
кримінальній справі. Питаннями продажу займалась його мати ОСОБА_3. В слідчий ізолятор
до нього нотаріус не приходив. По просьбі його адвоката ОСОБА_6,  який мав з ним побачення 28.08.2002 р. він
підписував якісь документи,  можливо
серед них і було те доручення (довіреність). Текст документів він не читав. З
заявою в нотаріальну контору про видачу дублікату довіреності він не звертався.
Яким чином і чому належний йому будинок був проданий громадянці ОСОБА_4 ,  а не ОСОБА_1 він не знає. Вважає вимоги
позивача обґрунтованими,  такими ,  що підлягають задоволенню.

Відповідачка
ОСОБА_3. та її
представник в судовому засіданні вимоги позивача не визнали. Представник
пояснив суду,  що договір купівлі-продажу
від 01.12.2004 p.,  укладений ОСОБА_3. від імені ОСОБА_2 на підставі
дублікату доручення від 28.08.2002 р. вона вважає законним.  Ніяких порушень порядку вчинення нотаріальних
дій при посвідченні оспорюваного договору вона не вбачає. Те,  що ОСОБА_3.
мала усне доручення продавати будинок саме позивачу ОСОБА_1 вважає
недостовірним фактом.  Просила суд
відмовити в задоволенні позову.

Відповідачка
ОСОБА_4 та її представник в суді позовні вимоги не визнали та пояснили
суду,  що вона купила житловий будинок по
АДРЕСА_1,  сплатила обумовлену ціну
довіреній особі власника,  та нотаріально
посвідчили укладений договір купівлі-продажу. А тому не вбачають ніяких
порушень закону.

Представник
третьої особи: П'ятої Київської державної нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився,  але до суду
поступило письмове пояснення третьої особи,
в якому зазначено,  що 28.08.2002
р. державним нотаріусом Бєлломі О.В. було посвідчено доручення від імені
ОСОБА_2,  відповідно до якого він
уповноважив ОСОБА_3 управляти та розпоряджатись всім належним йому майном,  а також представляти його інтереси перед
третіми особами. В журналі виклику нотаріусів для вчинення нотаріальних дій за
№ 167 від 28.08.2002 р. внесено запис нотаріусом Бєлломі О.В. про виклик
зроблений гр-ю ОСОБА_3. При посвідченні доручення від 28.08.2002 р. було
встановлено особу громадянина ОСОБА_2 на підставі довідки ОО № 076461,  виданої Божковською виправною колонією № 16
від 27.07.2001 р. Дублікат дійсного доручення було видано гр. ОСОБА_3
23.11.2004 р на підставі її заяви про втрату оригіналу. П'ята Київська державна
нотаріальна контора вважає,  що всі
нотаріальні дії при посвідченні доручення та видачі його дубліката були вчинені
згідно Закону України "Про нотаріат" та Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  їх представників,  свідків,
дослідивши та оцінивши в сукупності інші докази по справі,  прийшов до висновку,  що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено,  що будинок АДРЕСА_1належав на праві власності
відповідачу ОСОБА_2 Вказане майно було ним успадковане після смерті батька ОСОБА_7
,  що підтверджується Витягом з реєстру
прав власності на нерухоме майно від 08.09.2003 р.

В суді
встановлено,  що влітку 2002 року
знайомий ОСОБА_1 ОСОБА_5запропонував
йому придбати будинокАДРЕСА_1,  що
належав його знайомому ОСОБА_2,  який на той час знаходився під арештом та уповноважив
ОСОБА_5на ведення переговорів з продажу його будинку.

01.09.2002
року ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.,  яка діяла на
підставі нотаріально посвідченої довіреності (доручення) від 28.08.2002 p.,
від імені свого сина ОСОБА_2,  за участю
уповноваженого ним ОСОБА_5уклали договір завдатку,  яким передбачалось,  що ОСОБА_1 купить,  а
ОСОБА_3. продасть йому будинок АДРЕСА_1 за ціну (суму)
еквівалентну 3500 доларів США
(а.с.  43). Після отримання певних
коштів,  в якості завдатку,  ОСОБА_3.
дозволила ОСОБА_1 здійснювати ремонт житлового приміщення та відновлення
необхідних комунікації,  а після цього
переїхати в будинок для подальшого проживання.

Таким чином у
позивача виникло право на купівлю вказаного житлового будинку. З розписок ОСОБА_3,  наявних в матеріалах справи (а.с.  16-25) вбачається,  що позивачем була виплачена,  а ОСОБА_3. отримана  вся обумовлена сума за будинок у розмірі 3
500 дол. США.

Встановлено,  що позивач ОСОБА_1 дійсно проживає в будинку
АДРЕСА_1.

Зазначене
свідчить про те,  що майно було продано
та передано у фактичне володіння покупця.

Як
встановлено,  на.виконання договору
завдатку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.,
нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку
укладено не було з причини ухилення від цих дій громадянки ОСОБА_3

01.12.2004
р. ОСОБА_3. на
підставі дублікатів документів продала будинок ОСОБА_4. Договір купівлі-продажу
посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу
Козій А.В.(а.с.  26 ).

В п. 6.
Договору купівлі-продажу зазначено: Продавець свідчить,  що згаданий будинок до цього часу нікому
іншому до цього часу не проданий,  не
подарований,  під заставою,  в спорі та під забороною не перебуває,  вільний від будь-яких майнових прав та
претензій третіх осіб.

Вказане
суперечить дійсним обставинам встановленим в суді.

Вищезазначений
оспорюваний договір купівлі-продажу будинку був укладений на підставі дублікату
доручення від 28.08.2002 р.
ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3,
посвідченої нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної
контори.(а.с.  14, 15 )

На
момент видачі доручення від 28.08.2002 р. (а.с.
13) ОСОБА_2. перебував
у Київському слідчому ізоляторі №13.

Відповідно
до п.16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України,  нотаріально посвідчуванні
правочини,  а також заяви та інші
документи підписуються в присутності нотаріуса.

У
відповіді на запит суду Начальника Київського СІЗО від 21.02.2006 р.
зазначено,  що згідно журналу обліку
осіб,  які виводяться в слідчий кабінет,  ув'язненого ОСОБА_2 28.08.2002 р. виводили до адвоката ОСОБА_6,  який мав дозвіл на побачення Дарницького райсуду м.  Києва.(а.с.  109).

З
відповіді Начальника управління Державного Департаменту з питань виконання
покарань слідує,  що 28.08.2002 р.
адвокат ОСОБА_6з дозволу Дарницького районного суду м.  Києва мав побачення з ОСОБА_2без сторонніх
осіб,  який тримався в Київському
слідчому ізоляторі,  (а.с.  110).

З
пояснень представника та письмових показів самого ОСОБА_2 слідує,  що в той день дійсно його відвідував адвокат
і давав підписувати якісь папери. Факт перебування у слідчому ізоляторі
нотаріуса ОСОБА_2 та його
представник заперечують.

В п.9 Інструкції про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено,  що якщо особа,  яка звернулась за вчиненням нотаріальних
дій,  не знає мови,  якою ведеться діловодство,  тексти оформлюваних документів мають бути
перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі,  про що зазначається в посвідчувальному
написі.

Встановлено,  що відмітка про переклад тексту оспорюваного
доручення з української на російську мову,
якою володіє ОСОБА_2.
в посвідчувальному написі відсутня.

Відповідно
до  ст.
43 ЗУ "
Про нотаріат" та п.13 вищевказаної Інструкції,  при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси
встановлюють особу учасника цивільних відносин,
що звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Встановлення
особи здійснюється за паспортами або іншим документами,  які виключають будь-які сумніви щодо особи
громадянина,  який звернувся за вчиненням
нотаріальної дії.

На запит
суду П'ята Київська державна нотаріальна контора дала відомості про те,  що особу ОСОБА_2 при посвідченні доручення було встановлено на підставі
довідки серії 00 № 076461 виданої Божковською виправною колонією № 16
Полтавської області від

27.07.2001           р. (а.с.  99). Посвідчення ж нотаріусом доручення
здійснювалась 28.08.2002 p.,

коли ОСОБА_2. перебував в
Київському слідчому ізоляторі № 13.

Довідка,  що видається не може перевищувати термін дії
більш ніж три місяці з моменту її видачі крім тих,  яким термін дії встановлюється відповідно до
чинного законодавства

Таким
чином,  суд вважає,  що встановлення особи,  яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії
було здійснено з порушення законодавчо встановлених правил.

Відповідно
до п.П Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій,  якщо нотаріальна дія вчиняється поза
приміщенням державної нотаріальної контори,
державного нотаріального архіву,
приміщенням,  яке є робочим місцем
нотаріуса,  у посвідчувальному написі та
в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення
нотаріальної дії (у дома,  в лікарні та
ін.) із зазначенням адреси,  а також
причин,  з яких нотаріальна дія була
вчинена поза вказаними приміщеннями.

В
порушення вказаної норми в оспорюваному Дорученні та реєстрі нотаріальних дій
не вказано місця вчинення нотаріальної дії,
а саме: Київський слідчий ізолятор та не вірно вказана вулиця на якій
знаходиться ця установа,  а саме: замість
Дегтярівська зазначено Пархоменко.
А також не зазначено дійсних причин,
що спонукали нотаріуса до вчинення нотаріальної дії поза робочим місцем.

З огляду
на вищевикладене в суду не має підстав вважати,
що державний нотаріус Бєлломі О.В. була присутня при підписанні
ОСОБА_2доручення 28.08.2002 p.,  що вказує на порушення
ст.  5 ЗУ "Про нотаріат",  якою передбачено обов'язок нотаріуса сприяти
громадянам у здійсненні їх прав та захисті їх законних інтересів,  роз'яснювати права та обов'язки,  попереджати про наслідки вчинюваних
нотаріальних дій для того,  щоб юридична
необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

Зазначене
вказує на те,  що ОСОБА_2 не були
роз'яснені його права та обов'язки та правові наслідки доручення під час його
підписання. А зміст доручення,  окрім
того,  що не складався довірителем,  не був ним прочитаний.

Встановлено
також,  що зміст оспорюваного та
дослідженого в суді Доручення від

28.08.2002           р.
(а.с.  13) не відповідає назві
документу,  який по суті є
довіреністю,  а не

дорученням.

Довіреність
відповідно до норм цивільного права,
зокрема  ст.  244 ЦК
України,  с одностороннім
правочином,  має форму письмового
документу,  що видається однією особою
іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність передбачає
межі та повноваження представника,  які
полягають в переліку певних юридичних дій на здійснення яких уповноважується
особа.

Таким
чином,  суд приходить до
переконання,  що Доручення від 28.08.2002
р. було посвідчене нотаріусом з порушенням загальних правил вчинення
нотаріальних дій .

В суді
також встановлено,  що ОСОБА_2. уповноважив ОСОБА_3 на вчинення
конкретної разової дії,  а саме: продаж
будинку. Натомість,  зі змісту
довіреності (доручення),  складеному
нотаріусом слідує,  що вона носить
загальний характер та спрямована на управління та розпорядження всім майном
довірителя та вчинення від його імені інших дій,  що не відображає дійсної волі ОСОБА_2

Зазначене
призвело до того,  що ОСОБА_3. як повірена
особа,  що діяла на підставі дубліката
доручення,  яке за змістом мало загальний
характер,  не виконала волі довірителя і
продала будинок не тій особі,  якій
доручалось.

Так,  з пояснень представника ОСОБА_2 слідує,  що останній попросив ОСОБА_5за винагороду
знайти покупця на його будинок та доручив своїй матері ОСОБА_3 продати будинок
АДРЕСА_1 саме ОСОБА_1 Цей факт також випливає з встановлених в суді обставин.
Так,  доручення від 28.08.2002 р. на ім'я
відповідачки ОСОБА_3 видавалась після того як ОСОБА_1 був оглянутий об'єкт
купівлі,  про що складено відповідний Акт
від 17.08.2002 р. з участю уповноваженого ОСОБА_2ОСОБА_5(ах. 42 ) та після
того,  як ОСОБА_1 та ОСОБА_5дійшли
письмової згоди щодо умов вчинення договору купівлі-продажу будинку (а.с.
41  ).

Таким
чином,  суд приходить до висновку,  що доручення від 28.08.2002 р.,  за підписом ОСОБА_2 посвідчене нотаріусом
П'ятої Київської державної нотаріальної контори не відображає встановленої в
суді дійсної волі довірителя (продаж певного будинку конкретній особі),  його видача та посвідчення було здійснено з
порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. Зміст доручення
довіритель не складав та не читав. Правові наслідки доручення нотаріусом
роз'яснені йому не були.

Відповідно
до п.3  ст.  203 ЦК
України,  необхідною вимогою чинності
правочину є вільне волевиявлення його учасника.

Відповідно
до  ст.
215 ЦК України,  підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення вимог
ст.  203 цього кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не встановлена законом,  але .одна із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом,  такий
правочин може бути визнаний судом недійсним.

Недійсність
доручення від 28.08.2002 р. є підставою визнати недійсним її дублікат та
договір купівлі-продажу житлового будинку від 01.12.2004 p.,
що укладався з покупцем-ОСОБА_4представником ОСОБА_3.
,  яка діяла від імені продавця-ОСОБА_2
на підставі дублікату доручення.

На прохання
позивача суд залишає за ним всі судові витрати по справі.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  203,  209,
215,  216,  244,
245,  1000 ЦК України,   ст.
ст.  5,  43,  45
Закону України "Про нотаріат",
п.п. 9,  11, 13,  16,
розд. 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України,  а також керуючись  ст.
ст.  57-62, 209, 212-215, 218 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити повністю.

1.
Визнати недійсним доручення від 28 серпня 2002 року
видане від іменіОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,
посвідчене державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної
контори: Бєлломі О.В. та зареєстроване в реєстрі за № 3-1458.

2.
Визнати недійсним дублікат доручення посвідченого П'ятою
Київською державною нотаріальною конторою,
зареєстрованого в реєстрі за № 3-1458,
який виданий 23.11.2004 р. громадянці ОСОБА_3 державним нотаріусом
П'ятої Київської державної нотаріальної контори Ситніцькою Н.С.  та зареєстрований в реєстрі за № 6-847.

3.
Визнати недійсними договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 від 01.12.2004 року укладений між ОСОБА_3,  яка діяла як представник продавцяОСОБА_2 на
підставі дублікату довіреності,  та
ОСОБА_4,  посвідчений приватним
нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу: Козій А.В. та
зареєстрований в реєстрі за №7220.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області шляхом подачі іаяви гаро апеляційне
оскарження протягом 10 днів та подальшої подачі апеляційної скарги протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.