суду 2702
категорія №4 справа
№ 2-9009/2005
№2-2003/2006
№2-308/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                      Гагарінський
районний суд м. Севастополя

у складі:

головуючого
- судді - Євдокімової І.А.

при
секретарі Тихонової С.В.,
Ларіонової Т.І.,

Лавріщевій О.Є.,
Магера І.С.

розглянувши у
судовому засіданні в залі суду в м. Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-особа СТ «Сатурн» про усунення перешкод
в користуванні власністю шляхом виселення з житлового будинку за межі земельної
ділянки у СТ «Сатурн» зо всіма проживаючими неповнолітніми дітьми, зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визнання права власності на житловий будинок і
зобов'язання не чинити перешкоди в мешканні і користуванні житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-особа СТ «Сатурн»
про усунення перешкод в користуванні власністю, а саме земельної ділянки №11,
розташованою в СТ «Сатурн» м. Севастополя та житловим будинком шляхом виселення
з будинку за межі земельної ділянки у СТ «Сатурн» зо всіма проживаючими
неповнолітніми дітьми.

ОСОБА_2.
звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1. про визнання
права власності на житловий будинок, площею 121,8 кв.м., що розташований у
М.Севастополі в СТ «Сатурн» на ділянці №11. Крім того, ОСОБА_2. просить суд
зобов'язати ОСОБА_1. не чинити
перешкоди в користуванні житловим будинком.

2

У судовому засіданні позивач, представник позивача вимоги підтримали,
просять задовольнити, у зустрічному позові відмовити. Так, позивач свої позовні
вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки №11, розташованої в
межах СТ «Сатурн». Підставою виникнення у нього права власності на земельну
ділянку є рішення Гагарінської районної Ради від 29.03.2005 р. №11/25С,
відповідно до якого йому був виданий 25.05.2005 р. державний акт на право
власності на земельну ділянку. Також пояснив, що він є членом садового
товариства «Сатурн» та користувався земельною ділянкою №11, однак у зв'язку із
умовами праці йому було необхідно здійснювати поїздки за межі країни та у
зв'язку з цим між ним та відповідачем була досягнута домовленість, що ОСОБА_2.
буде здійснювати членські внески у садове товариство замість нього передав при
цьому грошові кошти на сплату членських внесків та на будівництво житлового
будинку. Вказує, що ОСОБА_2. дійсно побудував садовий будинок на земельній
ділянці №11 саме для ОСОБА_1. і в 2003 році самовільно зайняв будинок та
земельну ділянку.

Представник
відповідачів з позивними вимогами не погодився, та пояснив, що дійсно, між
ОСОБА_2. та ОСОБА_1. існувала домовленість, але зовсім інша за своїм змістом.
ОСОБА_2. домовився з ОСОБА_1. про те, що останній буде здійснювати оформлення
та реєстрацію права власності на земельну ділянку №11 за собою з метою
подальшого передавання ділянки йому. При цьому він мав намір здійснювати
будівництво садового будинку за власний рахунок з метою подальшого проживання
зі своєю родиною. У наслідку ОСОБА_1.
відмовився від переоформлення земельної ділянки наОСОБА_2., хоча в 1993
році ОСОБА_2. був побудований будинок на земельної ділянці, а тому просить суд,
визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований у м.
Севастополі в СТ «Сатурн» на ділянці №11. Крім того, просить суд зобов'язати
ОСОБА_1. не чинити
перешкоди в користуванні житловим будинком.

Суд вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що основний позов ОСОБА_1. не підлягає
задоволенню, а зустрічний позовОСОБА_2. підлягає задоволенню у повному обсязі,
з наступних підстав.

Як встановлено у
судовому засіданні, ОСОБА_1.
є власником земельної ділянці №11, яка розташована в СТ «Сатурн» у м.
Севастополі на підставі рішення Гагарінської районної Ради від 29.03.2005 р.
№11/25С, відповідно до якого йому був виданий 25.05.2005 р. державний акт на
право власності на земельну ділянку (а.с.4).

18.11.1993 р.
між ОСОБА_2. та МП ПКФ «Єскрен»
був підписаний акт прийому - передавання за договором №4/2 купівлі-продажу та
монтажу мансардного 5-ти кімнатного житлового будинку (а.с. 49-50).

Відповідно до
акту, у власністьОСОБА_2. був переданий мансардний 5-ти кімнатний житловий
будинок, монтаж якого здійснений у м. Севастополі в СТ «Сатурн» на ділянці №6
(в процесі розгляду справі було встановлено, що ділянці №6 у подальшому був
привласнений №11). Згідно з

3

актом, житловий   будинок
придатний до заселення   та   експлуатації, його вартість складає 12 000
000 крб.

Згідно листа МП ПКФ «Єскрен» від
27.12.1993 р. за вих. №281, ОСОБА_2. повністю розрахувався з МП ПКФ «Єскрен» -
в рахунок сплати 12 000 000 крб. він передав підприємству пиломатеріали (а.с.
48).

При цьому,
відповідно до показань свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7. (а.с. 190-191),
ОСОБА_2. зі своєю родиною тривалий час мешкає у будинку, розташованому на земельній
ділянці №11 у СТ «Сатурн» у м. Севастополі.

Крім того, до
матеріалів цивільної справи додані письмові докази того, що ОСОБА_2. за власний
рахунок робив поточний та капітальний ремонт будинку, здійснював переобладнання
приміщень та т.і. Вказана обставина підтверджується чеками, договорами підряду,
договорами на виконання послуг, накладними, квитанціями до прибуткових касових
ордерів (а.с. 157-179).

Свідки ОСОБА_8.,
ОСОБА_9. також пояснюють, що ОСОБА_2. сплачував у касу СТ «Сатурн» членські
внески та інші обов'язкові платежі по членській книжці ОСОБА_2.

При цьому,
ОСОБА_1. не надав до
суду жодного допустимого доказу будівництва чи прийому цього будинку у
власність від іншої особи.

Суд не може
прийняти до уваги посилання ОСОБА_1. на ту обставину, що він передав ОСОБА_2.
грошові кошті на будівництво, тому що доказами передавання грошей ОСОБА_1. суду
не надані, у суді також додав що не має ні яких таких доказів.

Крім того,
ОСОБА_1. також не надав до суду доказів утримання та мешкання у цьому будинку.

Суд також не
може прийняти до уваги доводи повивача про те, що відповідно до закону,
неприпустимо визнавати право власності на самовільно побудований об'єкт
нерухомості.

При цьому,
ОСОБА_1. посилається на ст. 376 ЦК
України, відповідно до якої житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

ч.2 ст. 376 ЦК України,
визначає, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на нього.

Суд критично
ставиться до посилань на вказані норми закону з тієї причини, що при розгляді
правовідносин між сторонами по спору вказані норми закону не підлягають
застосуванню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.181
ЦК України, до
нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим
без їх знецінення та зміни їх призначення.

4

Суд вважає, що
на момент монтажу будинку тобто у 1993 році об'єкт не мав характеристик об'єкту
нерухомості, а був тимчасовим збірно-розбірним об'єктом.

Висновки суду
ґрунтуються на наступних доказах та положеннях законодавчих актів.

Згідно з п. 2
наказу Фонду державного майна України та Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від 23.12. 2004 р. № 2929/227, яким
затверджений «ЗБІРНИК укрупнених показників вартості відтворення функціональних
об'єктів-аналогів для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд».

Відповідно до
Збірника, «перегородка» - вертикальна внутрішня захисна конструкція, що
розділяє суміжні приміщення в будинку.

Перегородки
бувають: панельні, монолітні та збірно-розбірні, суцільні та з прорізами, у
т.ч. які не доходять до стелі; конструктивно несучі та не несучі; стаціонарні
(положення яких незмінні); розсувні. Перегородки можуть бути збірно-розбірними.

В свою чергу,
відповідно до збірника, залежно від способу влаштування конструкції, перекриття
бувають збірні (великопанельні на кімнату, панельні, балкові по залізобетонних,
металевих, дерев'яних балках), монолітні залізобетонні, збірно-монолітні,
безригельні, кесонні, шатрові, цегляні арочні та склепінчаті тощо.

Відповідно до
акту прийому-передавання за договором №4/2 від 18.11.1993 р. від МП ПКФ
«Єскрен» ОСОБА_2. були передані дерев'яно-панельні конструкції та був
змонтований збірно-розбірний житловий будинок дерев'яно-панельної конструкції
(а.с. 49-50).

В робочому
проекті 1372-501 мансардного будинку також міститься інформація про те, що
будинок складається саме із збірно-розбірних панельних конструкцій. Таким
чином, на момент розміщення будинку, він мав саме характеристики
збірно-розбірного панельного тимчасового об'єкту (а.с.121-154).

Відповідно до
державних будівельних норм ДБН А.3.1-2-93 "Порядок надання дозволу на
виконання будівельних робіт", затверджених наказом Держбуду України від
10.08.1993 р. №136 (чинних на момент розміщення будинку), розміщення
тимчасового об'єкту не потрібує отримання особою дозволу на виконання
будівельних робіт.

При таких
обставинах, ОСОБА_2. при монтажу будинку не потрібно було отримувати в органах
місцевого самоврядування будь-яких рішень щодо проведення будівельних робіт та
не потрібно було отримувати дозвіл на проведення робіт, оскільки будинок
складається з перегородок та панелей, які можливо було перенести без його
знецінення та зміни його призначення.

При цьому, як
встановлено матеріалами справи (чеками, договорами підряду, договорами на
виконання послуг, накладними, квитанціями до прибуткових касових ордерів та
т.і.), поясненнями вищевказаних свідків, ОСОБА_2.  тривалий
час  відкрито  та
без  перешкод  володів
житловим

5

будинком -
здійснював поточний та капітальний ремонт, реконструкцію об'єкта.

Як встановлено
судом, судячи з характеру робіт, що здійснив ОСОБА_2. в процесі експлуатації
будинку, будівля набула характеристики об'єкту нерухомості (вже після монтажу),
переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни його призначення.

Вказана
обставина також підтверджується Висновком експерта №2460 Кримського
науково-дослідного інституту судових експертиз.

Так, відповідно
до висновку, житловий будинок загальною площею 121.8 кв.м. житловою площею 67.6
кв.м., з літною кухнею з загальною площею 13.5 кв.м. та площею забудови 20.8
кв.м, з топковою загальною площею 4 кв.м. та площею забудови 5 кв.м., який
розташований на земельної ділянці №11 у СТ «Сатурн» у м. Севастополі, відноситься
до нерухомого майна, його переміщення є неможливим без його знецінення та зміни
його призначення. Експертом також встановлено, що ринкова вартість об'єкту
складає 399 665 грн. Крім того, експертним висновком встановлено, що житловий
будинок, розташований на земельної ділянці №11 в СТ «Сатурн» у м. Севастополі,
на момент огляду відповідає будівельним нормам та правилам в частині поняття
«житлового будинку».

В цілому,
вищевказані свідки, що були допитані в процесі розгляду справи, підтвердили, що
монтаж будинку та утримання об'єкту здійснював ОСОБА_2., грошові кошті -
членські внески вносив у касу СТ «Сатурн» як ОСОБА_2., так і ОСОБА_1., тривалий час у
будинку мешкає ОСОБА_2. зі своєю родиною.

Суд не приймає
до уваги показання свідка ОСОБА_10. у зв'язку з тим, що він у судовому
засіданні пояснив, що знаходиться у неприязних відносинах з ОСОБА_2.

Законодавство
України не виключає можливості перебування у власності однієї особи земельної
ділянки, а у другої особи об'єкту нерухомості, розташованого на даній земельній
ділянці.

Відповідно до
ст.331 ЦК України
право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається
нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила
(створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Згідно зі ст.392
ЦК України власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Суд вважає, що
ОСОБА_2. добросовісно набув право власності на майно - житловий будинок в
результаті створення цієї речі за рахунок власних коштів.

Крім того,
відповідно до ст.267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою
до винесення ним рішення.

6

У зустрічній
позовній заяві ОСОБА_2. заявив про застосування судом позовної давності та
вважає, що позивачем по первісному позову пропущений строк позовної давності
для звернення до суду за захистом свого цивільного права.

Суд вважає, що
відмовити у позові ОСОБА_1.
також необхідно в зв'язку з тим, що він значно пропустив строк позовної
давності для звернення до суду.

У суді
підтвердився тій факт, що ОСОБА_1.
з 1993 року знав про те що будинок був побудований та розташований саме
ОСОБА_2. на земельній ділянці №11, що належала ОСОБА_1. на правах членства
у СТ «Сатурн» у м. Севастополі.

При цьому, суд
критично відноситься на посилання ОСОБА_1.
про те, що між ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
була досягнута домовленість, що ОСОБА_1. передав ОСОБА_2. грошові кошти на будівництво житлового
будинку. По своїй суті, передача грошових коштів на монтаж (будівництво)
будинку є укладенням правочину по виконанню послуг (підряду), але ОСОБА_1. не надав суду
жодного документу про укладення договору підряду, а також не надав суду
документів, що підтверджують передачу грошових коштів та акт
прийому-передавання будинку відОСОБА_2. до ОСОБА_1.

Таким чином, суд
вважає, що ОСОБА_1. був
значно пропущений строк звернення до суду та не має підстав для його
поновлення.

Позиція ОСОБА_1. суперечлива й не
логічна, яка виражається в тім, що він заявляє суду, що будинок належить йому,
а не ОСОБА_2., однак при цьому ж заявляє вимоги що до зносу самовільно
побудованого будинку ОСОБА_2.

На підставі
ст.ст. 11, 181, 331, 392, ЦК
України, керуючись ст.
ст. 10, 11, 154, 209, 212, 214-215, 218, 222 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в
позові ОСОБА_1про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення з
житлового будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зо всіма проживаючими
неповнолітніми дітьми за межі земельної ділянки №11, яка розташована у м.
Севастополі у СТ «Сатурн».

Зустрічний позов
ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на житловий будинок загальною площею 121.8 кв.м.
житловою площею 67.6 кв.м., з літною кухнею з загальною площею 13.5 кв.м. та
площею забудови 20.8 кв.м, з топковою загальною площею 4 кв.м. та площею
забудови 5 кв.м., який розташований на земельної ділянці №11 у СТ «Сатурн» у м.
Севастополі.

Зобов'язати
ОСОБА_1не чинити перешкоди ОСОБА_2 в мешканні і користуванні житловим будинком,
який розташований на земельної ділянці №11 у СТ «Сатурн» у м. Севастополі.

7

Достягнути з
ОСОБА_2 на користь держави державне мито у розмірі 1 649 гривень.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.