Справа №№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

8 жовтня   2007 року
Київський районний суд міста Донецька в складі головуючого судді: Рассуждай Я.М. при
секретарі: Янатьеєвої Є.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні у
приміщенні Київського районного суду міста Донецька справу за повозом:

ОСОБА_1
до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, суд-

Встановив:

ОСОБА_1.
та ОСОБА_2. перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 листопада 1994 року.

Від цього шлюбу
сторони мають одну неповнолітню дитину.

Позивач ОСОБА_1.
просить суд шлюб із відповідачкою ОСОБА_2. розірвати. Вважає те, що сім'я
сторін остаточно розпалася ще в 2002 році, оскільки між подружжям відсутнє
взаємо порозуміння. На протязі останнього часу між сторонами виникали часті
конфлікти та сварки, які фактично і привели їхню сім*ю до припинення
шлюбно-сімейних стосунків. Також заявив суду, що з 2002 року сторони по цій
справі проживають різними адресами.

Позивач
ОСОБА_1. в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, стверджує те, що
сім'я сторін по цій справі розпалася остаточно.

Вважає на те, що
примирення між сторонами по цій справі неможливе.

Категорично
наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка
ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги позивача ОСОБА_1. визнала у
повному обсязі, на розірвання шлюбу згодна. Крім того суду пояснила те, що вона
в даний час з іншим чоловіком іншу, нову сім'ю.

Суд,
дослідивши обставини по цій справі, заслухавши пояснення сторін, надані суду
документи та докази приходить до висновку про те, що між сторонами по цій
справі виникли стосунки, які регулюються вимогами ст.. ст.. 112-115
Сімейного кодексу України.

Суд
дослідивши обставини по цій справі приходить до висновку про те, що позовні
вимоги позивача ОСОБА_1. підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом було
встановлено те, що сторони по цій справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з
5 листопада 1994 року. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину.

В
судовому засіданні також було встановлено те, що шлюбні відносини сторін,
сторони припинили фактично ще з 2002 року, оскільки між подружжям було відсутнє
взаєморозуміння, повага.

Сторони
по цій справі з вказаного часу шлюбні відносини не поновлювали. З вказаного
часу сторони проживають різними адресами.

Позивач
ОСОБА_1. стверджував те, що шлюбні сімейні відносини сторін припинені
остаточно. Наполягає на розірванні шлюбу.

Сама
відповідачка ОСОБА_2. не заперечує проти задоволення позову позивача ОСОБА_1. і
пояснила суду те, що вона на даний час вже має іншу сім'ю з іншим чоловіком.
Між сторонами відсутній   спір по
розподіл спільного майна в цьому судовому засіданні, відсутній спор по місце
проживання та про порядок виховання неповнолітньої дитини.

Згідно
із вимог ст.. ст.. 51
Конституції України ... шлюб ґрунтується на вільний згоді жінки і чоловіка.
Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно із
вимогами ст.. ст.. 112 СК України ... суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої
дитини... та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про
розірвання шлюбу, якщо буду встановлено що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей,
що мають істотне значення.

При
наявності вказаних обставин суд вважає те, що шлюб сторін необхідно розірвати,
оскільки на думку суду, сім'я сторін фактично розпалася остаточно ще з 2002
року.

Витрати
по розірванню шлюбу, суд вважає за необхідне покласти на позивача ОСОБА_1., згідно із
бажанням самого позивача.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 112-115
Сімейного кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Розірвати
шлюб зареєстрований 5 листопада 1994 року по актовому запису №№ НОМЕР_1
зареєстрований в Відділі реєстрації актів цивільного стану Палацу урочистих
подій міста Донецька між ОСОБА_11973 року народження і ОСОБА_21973 року
народження.

Стягнути
при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито на користь держави з
ОСОБА_1у розмірі 17 гривень, ОСОБА_2від сплати державного мита звільнити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через суд першої
інстанції шляхом подання в деятиденний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарженя і подання після цого протягом двадцяти днів апеляційної
скарги з подачею через Київський районний суд міста Донецька її копії до
Апеляційної інстанції обо в порядку ч. 4 ст. ст. 295 ЦПК України.