справа № 2ц-3742/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30
листопада 2007 року Антрацитівський міськрайонний суд Луганської області в
складі:

судді                                                                                            Філіпенко
Л.П.

при
секретарі                                                                             Щербак A.M.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до
міської організації незалежних профспілок гірняків України м. Антрацит, в лице
співголів ОСОБА_2, ОСОБА_3про захист честі, гідності та ділової репутації і
спростування недостовірної інформації

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до
суду із позовом до міської організації незалежних профспілок гірняків України
м. Антрацит в лице співголів ОСОБА_2, ОСОБА_3про захист честі, гідності та
ділової репутації і спростування недостовірної інформації. В обґрунтування
позову ОСОБА_1. указує
на те, що вин є генеральним директором державного підприємства „Антрацит".
В грудне 2005 року йому стало відомо про існування листів, які підписали
співголови міської організації НПГУ міста Антрацит ОСОБА_3і
ОСОБА_227 жовтня 2005 року, 25 та 28 листопада 2005року. Це листи вони направили
до Міністерства вугільної промисловості України. У цих листах міститься
неправдива інформація, яка порочить, на думку позивача, його честь, гідність та
ділову репутацію, а саме: про відсутність його на робочому місці у зв'язку із
зловживанням алкогольними напоями; про незаконні дії з приводу списання 50
тисяч сортового вугілля, проведеного 19 жовтня 2005 року; про неправомірне
списання 15 млн. грн. боргу за
2003 рік під 30%; про появу невідомого боргу у розмірі 10 млн. грн. „Укрстандарту";
про появу незрозумілого боргу у розмірі 15 млн. грн. перед ЦОФ „Нагольчанська"; про не сплату робітникам
заробітної плати за перероблений час; про несплату працівникам поверхні доплати
за роботу у вечірній і нічний час, та вислугу років; про транспортування
вугілля до ЦОФ „Янівська" без документів та з недовантаженням у п'ять тон;
про вивіз шахтного обладнання за невідомими адресами; про вивіз вугілля з ВП „
ш - та „Крепінська" вантажними автомобілями; про використання адмінресурсу
у зв'язку з виборами партії „Регіони України"; про направлення робочих 3-х
і 4-х змін на агітаційні роботи і знищення іншою агітації, яка не стосується
партії „Регіони України". Вказані дії, на думку ОСОБА_1., не мали місця
при виконанні його службових обов'язків, тому ця інформація є недостовірною,
більш того, вона була направлена до Міністерства вугільної промисловості
України, чим набула поширення, оскільки відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року № 7 „Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій" під поширенням відомостей слід розуміти викладення їх в
заявах, листах, адресованих іншим особам, а також в іншій формі невизначеному
числу осіб або хоча б одній людині. Оскільки Міністерство вугільної
промисловості є роботодавцем ОСОБА_1., тому поширення неправдивої інформації
стосовно виконання його посадових обов'язків підриває ділову репутацію, а також
зачіпає честь і гідність. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 7 від 28 вересня 1990 року « відповідач повинен довести, що поширені ним
відомості відповідають дійсності. На позивача покладається обов'язок довести
лише факт поширення відомостей, які його ганьблять, особою, до якої
пред'явлений позов.» Вищевказані листи підписані співголовами міської
організації НПГУ ОСОБА_3і ОСОБА_2,

2

тому
факт поширення недостовірної інформації саме цією організацією не підлягає
сумніву. Відповідно до положень ч.4 ст. 32 Конституції України та п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року № 7 кожен має право
вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації, що порочить
його честь і гідність. В п. 5 ст. 277 ЦК
України зазначено, що якщо недостовірна інформація міститься у документі,
який видала юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Тому позивач
звернувся до суду с позовом,
в яком просить - зобов'язати міську організацію НПГУ м. Антрацит спростувати
відомості, що містяться у листах № 1 від 27 жовтня 2005 року, № 4 від 25 листопада
2005 року і № 5 від 28 листопада 2005 року, направлених до Міністерства
вугільної промисловості України, яки не відповідають дійсності і порочать його
честь і гідність та ділову репутацію, а також зобов'язати міську організацію
НПГУ м. Антрацит відкликати це листи, що містять недостовірну інформацію.

У
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4., якій діє за дорученням, позов
підтримав, просить його задовольнити, та суду надав пояснення, які повністю
співпадають з доводами, які викладені у позовної заяві. Відповідачи про час і
місце судового засідання належним чином сповіщені, але причину неявки суду не
повідомили.

На
підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за
зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом
досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та
дослідження по справі інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє
рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в судовому
засіданні.

Судом
встановлено та підтверджується наявними в справі доказами, і не заперечується
сторонами, що 27 жовтня 2005 року, 25 та 28 листопада 2005 року до Міністерства
вугільної промисловості України надійшли листа, підписані відповідачами, у якіх
втримується прохання розглянути питання про непідписання контракту з
генеральним директором ГП «Антрацит» ОСОБА_1. у листі від 27 жовтня 2005 року
(а.с.4), розірванні контракту в листах від 25 і 27 листопада 2005 року
(а.с.5,6). Як підстава для цих дій відповідачі вказують на те, що ОСОБА_1.
систематично хворіє через зловживання спиртними напоями, тому відсутній на
роботі три тижні, має місто незаконні дії з приводу списання 50 тисяч сортового
вугілля, проведеного 19 жовтня 2005року, про неправомірне списання 15 млн. грн.
боргу за 2003 рік під 30%; про появу невідомого боргу у розмірі 10 млн. грн.
„Укрстандарту"; про появу незрозумілого боргу у розмірі 15 млн. грн. перед ЦОФ
„Нагольчанська"; про не сплату робітникам заробітної плати за перероблений
час; про несплату працівникам поверхні доплати за роботу у вечірній і нічний
час, та вислугу років; про транспортування вугілля до ЦОФ „Янівська" без
документів та з недовантаженням у п'ять тон; про вивіз шахтного обладнання за
невідомими адресами; про вивіз вугілля з ВП „ ш - та „Крепінська"
вантажними автомобілями; про використання адмінресурсу у зв'язку з виборами
партії „Регіони України"; про направлення робочих 3-х і 4-х змін на
агітаційні роботи і знищення іншою агітації, яка не стосується партії „Регіони
України". Однак суду відповідачами не представлені докази, що
підтверджують це факти.

Згідно
ч.2 п.3 Постанови Пленума
Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року № 7 «Про застосування
судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації
громадян та організацій (із змінами і доповненнями) під поширенням відомостей
слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням
інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах,
адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій
формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Згідно п.5 цього Пленума позов про спростування
відомостей, що порочать честь і гідність, може бути пред'явлено особою, про яку
поширені такі відомості, а так само близькими родичами цієї особи, коли
відомості прямо чи посередньо їх порочать. Крім того, згідно п.5    цього Пленума
вимоги про

3

спростування
відомостей, що ганьблять честь і гідність, підлягають задоволенню і в разі їх
помилковості. Отже позовні вимоги ОСОБА_1. зобов'язати міську організацію НПГУ
м. Антрацит спростувати відомості, що містяться у листах № 1 від 27 жовтня 2005
року, № 4 від 25 листопада 2005 року і № 5 від 28 листопада 2005 року,
направлених до Міністерства вугільної промисловості України, яки не
відповідають дійсності і порочать його честь і гідність та ділову репутацію, а
також зобов'язати міську організацію НПГУ м. Антрацит відкликати це листи, що
містять недостовірну інформацію, підлягають повному задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 10, 60, 209, 218 ЦПК України, ст.ст. 201, 270,276, 277, 297 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990року. № 7 « Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій»

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Зобов'язати
міську організацію НПГУ м. Антрацит в лице співголів ОСОБА_2, ОСОБА_3у місячний
строк від дня вступу рішення в законну чинність

· спростувати
відомості, що містяться у листах № 1 від 27 жовтня 2005 року, № 4 від 25
листопада 2005 р. і № 5 від 28 листопада 2005р., направлених до Міністерства
вугільної промисловості України, не відповідають дійсності і порочать мою честь
і гідність та ділову репутацію.

· відкликати
листи № 1 від 27 жовтня 2005 року, № 4 від 25 листопада і № 5 від 28 листопада
2005 року, що містять недостовірну інформацію.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської
області через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4  ст.295 ЦПК
України.