РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

справа №2-2258/07

18.10.2007
Заводський районний суд м.  Запоріжжя в
складі: головуючого суді

Марченко Н.В.,  при
секретарі: Фур дак В.Й.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ТОВ „БМП
Гірнобуд" про визнання договору дійсним та права власності на нерухоме
майно,  та зустрічним позовом ТОВ „БМП
Гірнобуд" до ОСОБА_1про розірвання договору купівлі-продажу від 15.11.2006
року та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ТОВ „БМП Гірнобуд" про визнання договору
дійсним та права власності на нерухоме майно,
зазначаючи,  що між ним та ТОВ
„БМП Гірнобуд" було укладено договір купівлі-продажу капітального гаражу
літери „Г" розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Вартість об'єкту
нерухомості складає 3 000 грн. 00 коп.

Відповідно
до договору ТОВ „БМП Гірнобуд" зобов'язалося в строк до 11.12.2006
року,  підготовити необхідні документи та
нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу зазначеного вище об'єкту
нерухомості,  однак відповідач
відмовляється від виконання зобов'язань за договором від 15.11.2006 року,  тобто до теперішнього часу не підготовив
необхідні документи та ухиляється від посвідчення зазначеного договору
купівлі-продажу нотаріально.

Просить
суд,  на підставі  ст.
220 ЦК України
визнати договір купівлі-продажу від 15.11.2006 року дійсним,  а також визнати за ним право власності на
нерухоме майно яке є предметом зазначеного договору.

ТОВ „БМП
Гірнобуд" звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
розірвання договору купівлі-продажу від 15.11.2006 року та визнання права
власності на нерухоме майно,
зазначаючи,  що 15.11.2006 року
між позивачем по первинному позову та ТОВ „БМП Гірнобуд" було укладено
договір купівлі-продажу капітального гаражу літери „Г" розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений
об'єкт нерухомості є складовою приміщень,
які стали власністю Товариства на підставі договору купівлі-продажу від
28.10.2003 року,  а саме: адміністративна
будівля інв. № 0047 (літ.А),  загальною
площею 85, 6 м. кв.,  майстерня з кузнею
інв. № 0018 (літ. В-2,  В1-2, В2-1),  загальною площею 534, 3 м. кв.,  металевий склад (літ. 3),  загальною площею 170 м. кв.,  що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно
до п. 2 та п. 3.3 договору купівлі-продажу від 15.11.2006 року ОСОБА_1
зобов'язався сплати вартість об'єкту нерухомості,  яка складає 3 000 грн. 00 коп. в протягом
п'яти днів з дня підписання зазначеного договору,  однак до теперішнього часу відповідач по
зустрічній позовній заяві не виконав свої зобов'язання,  тобто не сплатив визначену сторонами вартість
об'єкту,  порушивши істотні умови
договору,  в зв'язку з чим у ТОВ „БМП
Гірнобуд" не було підстав для нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу від 15.11.2006 року. Таким чином вважаючи ,  що законних підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 немає,  просять суд
розірвати договір від 15.11.2006 року,  а
також,  оскільки останній оспорює право
власності - визнати за ТОВ „БМП Гірнобуд" право власності на капітальний
гаражу літери „Г" розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 просить задовольнити його позов,  визнати договір купівлі-продажу від
15.11.2006 року дійсним,  та визнати за
ним право власності на капітальний

гараж літ.  „Г" який
став предметом зазначеного
договору. Проти
задоволення зустрічної позовної заяви заперечує.

Представник
ТОВ „БМП Гірнобуд" проти первинного позову заперечує,  вважає що немає законних підстав для його
задоволення. Просить суд задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі:
розірвати договір від 15.11.2006 року,  а
також,  оскільки останній оспорює право
власності - визнати за ТОВ „БМП Гірнобуд" право власності на капітальний
гаражу літери „Г" розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи,  суд вважає,  що в задоволенні первинного позову необхідно
відмовити,  а зустрічні позовні вимоги
задовольнити з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

15.11.2006
року між позивачем по первинному позову та ТОВ „БМП Гірнобуд" було
укладено договір купівлі-продажу капітального гаражу літери „Г"
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений
об'єкт нерухомості є складовою приміщень які стали власністю Товариства на
підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2003 року,  а саме: адміністративна будівля інв. № 0047
(літ.А),  загальною площею 85, 6 м.
кв.,  майстерня з кузнею інв. № 0018
(літ. В-2,  В1-2, В2-1),  загальною площею 534, 3 м. кв.,  металевий склад (літ. 3),  загальною площею 170 м. кв.,  що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно
до п. 2 та п. 3.3 договору купівлі-продажу від 15.11.2006 року ОСОБА_1
зобов'язався сплати вартість об'єкту нерухомості,  яка складає 3 000 грн. 00 коп. в протягом
п'яти днів з дня підписання зазначеного договору.

До
теперішнього часу відповідач по зустрічній позовній заяві не виконав свої
зобов'язання,  тобто не сплатив визначену
сторонами вартість об'єкту,  порушивши
істотні умови договору.

Відповідно
до  ст.
509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення,  в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора)
певну дію (передати майно,  виконати
роботу,  надати послугу,  сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії,  а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею
526 ЦК України
передбачено,  що зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,  що звичайно ставляться.

Згідно
зі  ст.
610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням
умов,    визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею
611 ЦК України
передбачено,  що у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання,  якщо це встановлено
договором або законом,  або розірвання
договору.

Відповідно
до 2  ст.
651 ЦК України
договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Згідно
зі  ст.
15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення,  невизнання або оспорювання.

Відповідно
до  ст.
16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи
викладене,  договір купівлі-продажу від
15.11.2006 року укладений між ТОВ „БМП Гірнобуд" та ОСОБА_1підлягає
розірванню.

Оскільки
позивач по первинному позову оспорює право власності на об'єкт нерухомості -
капітальний гараж літери „Г",  який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,  а договір
від 15.11.2006 року підлягає розірванню,
за ТОВ „БМП Гірнобуд" необхідно визнати право власності на спірний
об'єкт нерухомості.

Враховуючи
вищевикладене,  на підставі  ст.
ст.  15, 16,  509, 525, 526, 530, 610-612, 615,  651 ЦК
України,  керуючись  ст.
ст.  208, 209, 212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

В
задоволені позову ОСОБА_1до ТОВ „БМП Гірнобуд" про визнання договору
дійсним та права власності на нерухоме майно - відмовити.

Зустрічний
позов ТОВ „БМП Гірнобуд" до ОСОБА_1про розірвання договору купівлі-продажу
від 15.11.2006 року та визнання права власності на нерухоме майно
-задовольнити.

Договір
купівлі-продажу капітального гаражу літери „Г",  розташований за адресою: АДРЕСА_1,  загальною площею 48, 72 м.  кв. укладений між ОСОБА_1та ТОВ „БМП Гірнобуд"
- розірвати.

Визнати
за Товариством з обмеженою відповідальністю „БМП „Гірнобуд" право
власності на капітальний гараж літери „Г",
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 48, 72 м.  кв.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст.
295 ЦПК України.