Справа №2-1805/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Ковель                                                                                            14
листопада 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд  Волинської області Під
головуванням - судді АГЕЄВОЇ Є.О.,  за
участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М. ,
позивачки ОСОБА_1,

представника
відповідача - редакції газети «Вісті Ковельщини» - СКОКЛЮК Л.В.,  відповідачів ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3
,  їх представника ОСОБА_4,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до редакції газети «Вісті Ковельщини» ,  ОСОБА_2,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_15,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_19,
ОСОБА_20,  ОСОБА_21,  ОСОБА_22,
ОСОБА_23,  ОСОБА_24,  ОСОБА_25,
ОСОБА_26,  ОСОБА_27,  ОСОБА_28,
ОСОБА_29,  ОСОБА_30,  ОСОБА_31,
ОСОБА_32,  ОСОБА_33,  ОСОБА_34,
ОСОБА_35,  ОСОБА_36,  ОСОБА_37 про захист честі,  гідності та ділової репутації,

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом до редакції газети «Вісті Ковельщини» ,  ОСОБА_2про захист честі ,  гідності і ділової репутації. Позовні вимоги
обґрунтувала тим ,  що 4 вересня 2007
року в газеті «Вісті Ковельщини» було опубліковано статтю за підписом 35 осіб ,  під назвою «Ми до краю обурилися і не можемо
мовчати ...» в якій ,  на її думку ,  поширено завідомо неправдиву інформацію
,  а саме було донесено до відома жителів
Ковельського району та інших жителів Волині відомості про те ,  що вона,
«ОСОБА_1 звільнена законно . Це встановив Верховний Суд України від
16.02.2004 ,  а скаржник спирається на
одне речення в рішенні районного суду від 24.11.2005 ( так ,  ця справа слухалася повторно)...» не
відповідають дійсності ,  ганьблять її
честь ,  гідність ,  ділову репутацію з тих підстав ,  що її звільнено за аморальну поведінку з
ініціативи роботодавця без наявності жодного доказу такої поведінки ,  роботодавець в наказі про її звільнення
виклав ряд нісенітниць ,  щоб зганьбити
її . Просить суд визнати такими ,  що не
відповідають дійсності та ганьблять її честь ,
гідність ,  ділову репутацію вище
зазначені відомості   ,    спростувати   неправдиву
інформацію   поширену  щодо
неї   в   газеті
«Вісті

Ковелыцини» згідно
вимог  ст. 37 Закону України «Про
друковані засоби масової інформації в Україні» та стягнути на її користь з
відповідачів понесені судові витрати .

Ухвалою
суду 18 жовтня 2007 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_15,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_19,
ОСОБА_20,  ОСОБА_22,  ОСОБА_21,
ОСОБА_23,  ОСОБА_24,  ОСОБА_25,
ОСОБА_26,  ОСОБА_27,  ОСОБА_28,
ОСОБА_29,  ОСОБА_30,  ОСОБА_31,
ОСОБА_32,  ОСОБА_33,  ОСОБА_34,
ОСОБА_35,  ОСОБА_36,  ОСОБА_37.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному
обсязі,  обгрунтувавши їх наступними
доводами . Інформація поширена авторами статті «Ми до краю обурилися і не
можемо мовчати ...» стосовно законності її звільнення з посади вчителя Уховецької
ЗОНІ порочить її честь ,  гідність та
ділову репутацію ,  так як рішенням
Ковельського міськрайонного суду від 24 листопада 2005 року встановлено ,  її,
ОСОБА_1 було звільнено безпідставно і її слід поновити на цій посаді .
Безпідставне поширення відповідачами зазначеної інформації через газету ,  редакція якої не перевірила її правдивість
порочить її честь ,  гідність та ділову
репутацію . Просить суд визнати такими ,
що не відповідають дійсності та ганьблять її честь ,  гідність ,
ділову репутацію вище зазначені відомості,  спростувати неправдиву інформацію поширену
щодо неї в газеті «Вісті Ковельщини« згідно вимог  ст. 37 Закону України «Про друковані засоби
масової інформації в Україні» та стягнути на її користь з відповідачів понесені
судові витрати в справі.

Представник
відповідача - редакції газети «Вісті Ковелыцини»
Скоклюк Л.В. позовних вимог позивачки не визнала ,  спростовуючи їх наступними доводами .
Відповідно до Закону України «Про друковані засоби масової інформації(пресу) в
Україні » редакція не несе відповідальності за публікацію відомостей ,  які не відповідають дійсності ,  якщо вони є дослівним відтворенням офіційних
виступів посадових осіб державних органів ,
організацій і громадських об'єднань . Стаття «Ми до краю обурилися і не
можемо мовчати ...» є дослівним відтворенням точки зору авторів ,  які підписали статтю , крім того співавторами
статті є представники адміністрації Уховецької ЗОШ ,  які представляють інтереси усього колективу .
Позивачка ОСОБА_1 не зверталася до редакції з вимогою спростувати зазначену
інформацію . Просить суд в позові відмовити .

Відповідачка
ОСОБА_2  позов ОСОБА_1 не визнала в
заперечення позовних вимог позивачки пояснила ,
що позивачку ОСОБА_1 було законно звільнено з посади вчителя ,  остання не була поновлена на посаді вчителя
,  а рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 24 листопада 2005 року,  на яке
посилається позивачка її не було поновлено на посаді . Вважає ,  що в листі,
надісланому до редакції ,  було
викладено факти та обставини ,  які мали
місце насправді ,  автори публікації
висловили з цього приводу свою думку . Просить відмовити в задоволенні
заявленого позову .

Відповідачка
ОСОБА_3 позову не визнала ,  вважає
,  що обставини викладені в публікації
,  які оспорює позивачка мали місце,  просить відмовити в задоволенні заявлених
ОСОБА_1 вимог .

Відповідачі
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_15,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_19,
ОСОБА_20,  ОСОБА_21,  ОСОБА_3,
ОСОБА_22,  ОСОБА_23, ОСОБА_24,  ОСОБА_25 ,
ОСОБА_26,  ОСОБА_27,  ОСОБА_28,
ОСОБА_29 ,  ОСОБА_30,  ОСОБА_31,
ОСОБА_32,  ОСОБА_33,  ОСОБА_34,

ОСОБА_35,  ОСОБА_36
в судове засіданні не з'явились ,  подали
суду заяви про невизнання заявленого позову ,  просять
розглядати справу у їх
відсутності,

Суд ,  заслухавши пояснення сторін ,  з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх
доказами,  вважає ,  що заявлений позов задоволенню не підлягає з
таких підстав .

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини .

Відповідно
до  ст.
34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і
слова ,  на вільне вираження своїх
поглядів і переконань . Кожен має право вільно збирати ,  зберігати ,
використовувати і поширювати інформацію усно ,  письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

4
вересня 2007 року в газеті «Вісті Ковельщини» опубліковано статтю «Ми до краю
обурилися і не можемо мовчати ...» за підписом відповідачів в якій колектив
працівників Уховецької ЗОШ висловив свою думку в відповідь на публікацію
депутата Уховецької сільської ради ОСОБА_38 під назвою « Чи восторжествує
справедливість ?» ,  де автор зазначив
,  що відносно ОСОБА_1 було сфабриковано
справу дирекцією Уховецької ЗОШ ,  але
«сфабрикована справа провалилася ,  бо
суд визнав звільнення ОСОБА_1 незаконним .» . В опублікованій відповідачами
статті ж зазначено ,  що ,  «ОСОБА_1 звільнена законно . Це встановив
Верховний суд України від 16.02.2004 ,  а
скаржник спирається на одне речення в рішенні районного суду від 24.11.2005
(так ,  ця справа слухалася
повторно)...».

Статтею
277 ЦК України
передбачено ,  що фізична особа ,  особисті немайнові права якої порушено у
друкованих або інших засобах масової інформації,  має право на відповідь ,  а також на спростування недостовірної
інформації . 14 серпня 2007 року в громадсько-політичній газеті «Вісті
Ковельщини» опубліковано статтю депутата Уховецької сільської ради ОСОБА_38 «
Чи восторжествує справедливість ?» ,  в
якій останній висловив свою думку щодо законності звільнення ОСОБА_1 з посади
вчителя Уховецької ЗОШ ,
зазначивпіи,  що відносно
останньої була сфальсифікована справа ,
але вона провалилася ,  бо суд
визнав звільнення ОСОБА_1 незаконним . У відповідь на зазначену публікацію
відповідачами було опубліковано 4 вересня 2007 року в тому ж друкованому засобі
масової інформації статтю «Ми до краю обурилися і не можемо мовчати» в якій
було зазначено про те ,  що «ОСОБА_1
звільнена законно . Це встановив Верховний Суд України від 16.02.2004 ,  а скаржник спирається на одне речення в
рішенні районного суду від 24.11.2005 (так ,
ця справа слухалася повторно)...». Як пояснили суду відповідачі
ОСОБА_2  та ОСОБА_3 в зазначені
публікації вони посилалися на те . що позивачка ОСОБА_1 була звільнена з посади
вчителя на підставі п.3  ст. 41 КЗпП
України ,  зверталася до суду з позовом
про поновлення на роботі,  однак
поновлена не була .

Як
вбачається з копії наказу № 2555 від 13 грудня 2001 року по відділу освіти
Ковельської районної державної адміністрації ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя
Уховецької ЗОШ 1-111 ступеня за грубе порушення трудової дисципліни ,  використання антипедагогічних методів
виховання ,  порушення прав дітей ,  приниження їх честі та гідності на
підставі  ст.  41 п.3 КЗпП України .

Ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України 16
лютого 2004 року відмовлено в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвали
Ковельського районного суду від 29 серпня 2003 року та Апеляційного суду
Волинської області від 3 грудня 2003 року про поновлення строків апеляційного оскарження
ухвали від 2 квітня 2002 року .

Згідно
з  ст. 10 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів .
Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів ,  одержувати та передавати інформацію.

Висловлюючи
свою думку у відповідь на публікацію ОСОБА_38 щодо звільнення позивачки
ОСОБА_1,  відповідачі послалися на вище
зазначену ухвалу касаційної інстанції,
ОСОБА_1 не поновлено на роботі ,
в своїй публікації відповідачами викладено факт ,  який мав місце,  на що вони і вказали у відповідь на
публікацію ОСОБА_38 щодо законності звільнення ОСОБА_1 . При наведених
обставинах ,  суд вважає ,  що оскільки

викладений
авторами статті факт мав місце ,  вимога
позивачки ОСОБА_1 щодо визнання такою ,
що не відповідає дійсності інформації ,
викладеної в публікації 4 вересня 2007 року ,  задоволенню не підлягає .

Суд
вважає ,  що автори публікації своїм
посиланням на ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України 16 лютого 2004 року лише висловили свою думку у
відповідь на публікацію ОСОБА_38,  і таке
висловлювання не може розцінюватися як поширення неправдивої інформації
стосовно позивачки ОСОБА_1 ,  так як
зазначений процесуальний документ не скасовано ,  поширення зазначеної інформації не може
порочити честь ,  гідність та ділову
репутацію позивачки .

Суд не
може розцінювати як підставу для спростування зазначеної інформації рішення
Ковельського міськрайонного суду від 24 листопада 2005 року ,  в мотивувальній частині якого зазначено
,  що ОСОБА_1 безпідставно звільнена з
посади ,  в своїй публікації відповідачі
лише висловили свою думку щодо законності звільнення позивачки з посиланням на
наявне в них процесуальне рішення ,  а не
намагалися поширити щодо неї неправдиву інформацію .

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212, 214-215,
218 ЦПК України,  на підставі  ст.
ст. 16 ,  277 ЦК УКРАЇНИ ,   ст.
42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в
Україні» від 11.11.1993 року ,  суд ,

ВИРІШИВ:

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 до редакції газети «Вісті Ковельщини» ,  ОСОБА_2,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14 ,  ОСОБА_15,  ОСОБА_16,
ОСОБА_17,  ОСОБА_18,  ОСОБА_19,
ОСОБА_20 ,  ОСОБА_21,  ОСОБА_22,
ОСОБА_23,  ОСОБА_24,  ОСОБА_25,
ОСОБА_26,  ОСОБА_27,  ОСОБА_28,
ОСОБА_29,  ОСОБА_30,  ОСОБА_31,
ОСОБА_32,  ОСОБА_33,  ОСОБА_34,
ОСОБА_35,  ОСОБА_36,  ОСОБА_37 про захист честі,  гідності та ділової репутації .

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської
області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня отримання повного тексту рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.