справа №2-7875 07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 вересня 2007
року

Рівненський
міський суд

в особі судді
Олексюк Г.Є.,  при секретарі Сахончик
Т.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства
„Волинь",  третіх осіб без
самостійних вимог - Рівненської районної державної адміністрації,  Великоомелянської сільської ради про визнання
рішення уповноважених членів КСП „Волинь" від 18 лютого 1997 року неправомірним,  визнання права власності на земельний пай та
виділ його в натурі,

встановив:

В
судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги,  суду пояснив,
що 12 лютого 1992 року був прийнятий на роботу в колгосп ім.  Леніна Рівненського району Рівненської
області перейменованого в ПСП „Волинь" і відповідно є членом даного
господарства. 22 лютого 1995 року ПСП „Волинь" одержало Державний акт на
право колективної власності на землю РВ № 00007. До списку,  що додавався до Державного акту на землю він
зареєстрований за № 439 і включений на одержання належного земельного паю в
розмірі 3,  41 умовних кадастрових
гектарів. 18 лютого 1997 року відбулись збори уповноважених членів КСП
„Волинь",  на яких було прийнято
рішення не включати в списки на одержання сертифікатів осіб,  які розрахувались з господарства і його до
уточнених списків не включили. Вважає рішення зборів уповноважених членів КСП
„Волинь" неправомірним,  оскільки на
час отримання господарством Державного акту був членом господарства. В
зв"язку з відсутністю роботи він тимчасово не працював у господарстві.
Просив суд визнати рішення уповноважених членів КСП „Волинь" від 18 лютого
1997 року в частині виключення його зі списку на отримання земельного
сертифікату - неправомірним,  визнати за
ним право власності на земельний пай в розмірі 3, 41 умовних кадастрових
гектарів та виділити його в натурі із земель резервного фонду.

Представник
відповідача ПСП „Волинь" - Дикунець В.Ф. позов визнав повністю,  оскільки паювання земель господарства
відбулось в 1998 році не заперечує проти виділ земельного паю з земель
резервного фонду.

Представник
третьої особи - Рівненської районної державної адміністрації - Никитюк М. В.
надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності.

Представник
третьої особи - Великоомелянської сільської ради в судове засідання повторно не
з'явився,  про дату і час розгляду справи
повідомлялося у встановленому порядку про що свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення від 7 та 12 вересня 2007 року. Суд вважає можливим
розгляд справи у відсутності представника третьої осіб на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд прийшов до висновку,  що позовні вимоги підлягають до задоволення
повністю.

Встановлено,  що ОСОБА_1 з 11 лютого 1992 року працює в ПСП
„Волинь". 10 травня 1995 року Колективному сільськогосподарському
підприємству „Волинь" відповідно

до рішення
Великоомелянської сільської ради № 66 від 22 лютого 1995 року видано Державний акт
на право колективної власності на землю РВ № 00007. Додатком до державного акту
є список громадян - членів колективного сільськогосподарського
підприємства,  в якому ОСОБА_1 включений
за № 439. Збори уповноважених членів КСП „Волинь",  які відбулись 18 лютого 1997 року,  прийняли рішення про виключення позивача зі
списку на одержання сертифікату,
оскільки останній на момент їх проведення не працював в господарстві.

Вимоги
позивача повністю узгоджуються з положеннями
ст.  2. Указу Президента України
"Про порядок паювання,  земель
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" від
8 серпня 1995 року № 720/95,  якими
передбачено,  що право власності на
земельну ділянку (пай) наступає із включенням селянина в т.ч. й пенсіонера до
загального списку що додається до Державного акту на право колективної
власності на землю. На час отримання господарством Державного акту ОСОБА_1 був
членом господарства і внесений до списку,
який додавався до державного акту.

Таким
чином,  відповідачем - ПСП
"Волинь",  в порушення
встановленого законом порядку допущено самоправні дії щодо неправомірного
позбавлення власника належного йому права на одержання земельної частки (паю),  а тому прийняте ним рішення з цього приводу є
незаконним та підлягає скасуванню.

Встановлено,  що відповідач - ПСП "Волинь" провів
паювання земель. В зв'язку з цим,
згідно  ст.  25 ЗК України земельна частка (пай) підлягає
виділу з резервного земельного фонду який знаходиться у віданні Рівненської
державної районної адміністрації та Великоомелянської сільської ради.

На
підставі  ст.  78,
158 ЗК України,  Указу Президента
України "Про порядок паювання,
земель переданих у колективну власність сільськогосподарським
підприємствам" від 8 серпня 1995 року № 720/95,  керуючись
ст.  10,  11,
60,  212-215 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати
рішення Зборів уповноважених членів КСП "Волинь" від 18 лютого 1997
року про виключення ОСОБА_1 із списку-додатку до Державного акту на право
колективної власності на землю РВ № 00007 - неправомірним.

Визнати
Протокол № 2 зборів уповноважених членів КСП "Волинь" від 18 лютого
1997 року,  в частині не включення
ОСОБА_1 до уточнюючого списку на отримання сертифікатів на земельний пай до
Державного акту на право колективної власності на землю РВ № 00007 - недійсним
та скасувати.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на земельний пай в розмірі 3, 41 умовних кадастрових
гектарів.

Зобов'язати
Великоомелянську сільську раду,
Рівненську районну державну адміністрацію та ПСП „Волинь" виділити
в натурі із земель резервного фонду ОСОБА_1 земельний пай в розмірі 3, 41
умовних кадастрових гектарів та видати йому Державний акт на право приватної
власності на земельну частку (пай).

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.