Справа № 2 - 25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19 лютого 2007
року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Шляхова В. І.,

при секретарі
Якуб А. В.,

за участю зустрічних позивачів та їх представників Алексієнко
Є. В.

і адвоката
Борщак П. С,

розглянувши в об'єднаному провадженні у
відкритому судовому засіданні в залі суду смт.
Ріпки справу за зустрічними позовамиОСОБА_1до Ріпкинської територіальної
громади в особі селищної ради,  треті
особи:ОСОБА_2 ОСОБА_3Ріпкинська районна державна нотаріальна контора,  Чернігівське міжміське бюро технічної
інвентаризації про визнання права власності таОСОБА_2 до Ріпкинської
територіальної громади в особі селищної ради іОСОБА_1треті особи:
ОСОБА_3Ріпкинська районна державна нотаріальна контора,  Чернігівське міжміське бюро технічної
інвентаризації про визнання особи такою,
яка підлягає усуненню від спадкування,
відновленні пропущеного строку позовної давності та наданні додаткового
строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини,  про визнання права власності на спадкове
майно,

встановив:

Позивач
звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на
спадкове майно,  вказуючи що після смерті
батька - ОСОБА_4звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Без
її згоди й по за встановленим законодавством строком аналогічну заяву подала її
сестра,  про наявність якої їй не було
відомо. Через викладене просить визнати за нею право власності в цілому на
спадщину за законом,  оскільки спадкове
майно не включене до державного реєстру,
й це перешкоджає їй реалізувати своє законне право на спадщину.

Не погоджуючись
з обґрунтуванням позовних вимог ОСОБА_2 подала зустрічний позов. Посилаючись на
фальсифікацію доказів та злісне ухилення її брата ОСОБА_4від утримання
перестарілої матері просить визнати його таким,
що підлягає усуненню від спадкування спадщини,  яка відкрилася 05. 09. 1997 року після смертіОСОБА_5;
відновити пропущений строк позовної давності та надати додатковий строк для
подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

У судове
засідання від відповідача територіальної громади в особі Ріпкинської селищної
та третіх (юридичних) осіб надійшли заяви про розгляд справи без участі їх
представників,  з позовними вимогами не
визначились й просять суд прийняти рішення з яким згодні. Третя (фізична) особа
за неодноразовим викликом до суду не з'явилася,
про поважність причини неявки суд не повідомляла.

Суд розглянув
справу у відсутність цих учасників на підставі
ст.  169 ЦПК України,  - потреби вислуховувати особисті пояснення
представників та третьої особи не має,
процесуальні перешкоди до розгляду справи відсутні.

У судовому
засіданні первісний позивач та її представник позовні вимоги підтримали з
підстав викладених у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнають через
безпідставність й відсутність поважної причини пропуску строку звернення до
суду. Позивач на запитання відповіла,  що
народилася у спірній хаті,  але в
подальшому проживала з матір'ю окремо від батька,  який допомоги не надавав,  аліменти не сплачував. З батьковими родичами
не спілкувалися через неприязне до неї ставлення з їх боку. Батько обіцяв що на
все належне йому скласти заповіт на її користь. Він зловживав спиртним,  але про негідне поводження зі своєю матір'ю
їй нічого не відомо. Демянчук казала,  що
забрала матір до себе через хворобу

останньої. Після смерті батька спілкувалася з
Демянчук,  що хоче отримати
спадщину,  та не заперечувала,  але чомусь безпідставно змінила своє ставлення
після того,  як вона звернулася з позовом
до суду.

Зустрічний
позивач та її представник наполягають на задоволенні своїх позовних вимог,  оскільки ОСОБА_4. ухилявся від догляду за
матір'ю,  принижував та бив її,  в подальшому ввів в оману позивача,  що відмовляється від спадщини на її
користь,  а тому підстав у Демянчук для
звернення до суду не було. Цей строк пропущено з поважних причин,  його потрібно поновити та надати додатковий
строк для звернення позивача до нотаріуса. Позивач на запитання відповіла,  що брат негідно поводився з матір'ю. Через це
та хворобу матері,  у 1993 році забрала
її до себе,  оскільки на той час
збудувала літню кухню. До органів правопорядку матір не зверталася й не просила
її це зробити. Матір жила у неї в цій кухні,
отримувала пенсію,  тому ніхто не
просив брата щоб він приймав участь в її утриманні. У цей період (4 роки) брат
не чіпав матір й її не відвідував. Матір просила її викликати свідків,  щоб скласти заповіт на її користь,  але вона відмовилася від цього вважаючи що
помре раніше молодшого брата. Приблизно за три місяці до смерті матір
впала,  їй було зле й після цього вона
здійснювала за матір'ю догляд. Брат не приймав участі в її похованні,  а через рік після її смерті сказав
позивачу,  що просить бути його опікуном,  якщо з ним щось трапиться й він заповість
сестрі все своє майно.

СвідкиОСОБА_5. й ОСОБА_6.,
допитані окремо,
на суді показали,  що з 1992 року
ОСОБА_4 був прописаний та проживав з матір'ю ОСОБА_5АДРЕСА_1,  мав випадкові заробітки,  які витрачав на спиртні напої. У стані
сп'яніння ображав матір та негідно з нею поводився,  через що свідок ОСОБА_6. запропонувала
Демянчук забрати матір,  що та й зробила.
Свідки підтвердили,  що через рік після
поховання матері Ващенко обіцяв Демянчук „переписати" все на неї.

Згідно
технічного паспорту на спірне будинковолодіння,
право власності в цілому на нього належитьОСОБА_6 (а.с.  11- 14). Він помер у 1971 році,  заповіту по собі не залишив. За цією адресою
залишилася проживати ОСОБА_5,  яка
померла у 1997 році. Разом з нею проживав ОСОБА_4,  який помер у 25 січня 2006 року та заповіту
по собі не залишив. Наявні свідоцтва про народження та шлюб й їх розірвання
свідчать,  що батьком Кострикової
(Ващенко) Алли Василівни є ОСОБА_4,
батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Матір'ю ОСОБА_2 є ОСОБА_5,  книга реєстрації актів про шлюб за 1923 -
1929 роки по с Убіжичі не збереглася,  по
поновлених актовий запис шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8у 1926 році відсутній. За
поновленням цього запису Демянчук до відділу РАЦС не зверталася,  а 12. 02. 1998 року подала заяву до
нотаріальної контори про те,  що
проживаючи АДРЕСА_2,  прийняла спадщину
за законом післяОСОБА_5,  яка проживала
постійно до дня смерті вАДРЕСА_1 й просить видати свідоцтво про право на
спадщину за законом у вигляді жилого будинку за спірною адресою з надвірними
будівлями та грошового вкладу у відділенні Ощадбанку. При цьому зазначила,  що ОСОБА_4 також є спадкоємцем й проживає за
вказаною адресою. Зазначала,  що
необхідні документи нею будуть надані додатково. 23. 05. 2006 рокуОСОБА_1
звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4.,  а 23. 10. 2006 року до нот. контори за місцем
відкриття спадщини надійшла заява ОСОБА_3. що до
прийняття цієї ж спадщини разом з первісним заявником (заява нотаріально посвідчена
14. 08. 2006 року),  (а.с.  6; 8; 16 - 29).

Вислухавши
пояснення,  допитавши свідків,  дослідивши письмові докази,  суд виходить з вимог  ст.
ст.  528; 529; 549 ЦК України (1963
р.) не мають права стати спадкоємцями за законом повнолітні діти,  що злісно ухилялися від виконання покладених
на них в силу закону обов'язків по утриманню спадкодавця,  якщо ці обставини підтверджені в судовому
порядку. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є,  в рівних частках,  діти померлого. Визнається,  що спадкоємець прийняв спадщину: 1 )якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини;  ст.  81 КпШС України (1969 р.) діти зобов'язані
піклуватися про батьків та надавати їм допомогу. Утримання непрацездатних

батьків,  які
потребують допомоги,  є обов'язком їх
повнолітніх батьків.;  ст.
ст.  328; 1216; 1217;
1261; 1269; 1270; 1272 ЦК
України право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом; спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи,  яка померла (спадкодавця),  до інших осіб (спадкоємців); спадкування
здійснюється за заповітом або за законом; у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця; спадкоємець який бажає прийняти спадщину,  але на час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем,  має особисто
подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття спадщини; якщо спадкоємець протягом
строку,  встановленого  ст.
1270 ЦК не подав
заяву про прийняття спадщини,  він
вважається таким,  що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців,  які прийняли
спадщину,  спадкоємець,  який пропустив строк для прийняття
спадщини,  може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За
позовом спадкоємця,  який пропустив строк
для прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий строк,  достатній для подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Встановлені у
судовому засіданні обставини у своїй сукупності свідчить про те,  що свого часу ОСОБА_5 у встановленому
законодавством порядку прийняла спадщину після Ващенко Івана Лукича. Після її смерті
ОСОБА_2 та ОСОБА_4,  як спадкоємці першої
черги на законних підставах отримали у рівних частках право на спірну спадщину
на нерухоме майно за вказаною адресою,  оскільки
перша подала відповідну заяву,  а другий
фактично прийняв спадщину. Цей факт визнавала й зустрічний позивач,  коли звернулася до нотаріальної контори із
заявою (а. с.  20) про прийняття спадщини
за законом.  За вказаних обставин довідка
виконкому селищної ради видана для пред'явлення до органів соціального захисту
населення (а.с.  54),  її пояснення та показання свідків не мають
правового значення для правильного вирішення справи. Зокрема в розпорядження
суду не надано даних про те,  що якби
вона раніше звернулася до суду з питання позбавлення права на спадщину
брата,  то це мало б наслідком
позбавлення її життя або замаху на цей злочин. Не доведено на суді й те,  що ОСОБА_5 при житті потребувала допомоги від
ОСОБА_4а. Таким чином не має правового значення й те,  що ОСОБА_4. обіцяв ОСОБА_2. скласти заповіт
на її ім'я. Це був вислів наміру,  який
не був реалізований як й його намір скласти заповіт на ім'я первісного
позивача. Таким чином суд дійшов висновку,
що зустрічний позов підлягає відхиленню повністю через безпідставність.
Первісний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі,  оскільки ОСОБА_4 проживав в смт.  Ріпки Ріпкинського району,  Чернігівської області,  на АДРЕСА_1 та фактично був власником 1/2
цього будинковолодіння (а.с.  21). Право
власності у встановленому порядку ним своєчасно зареєстроване не було. Згідно
свідоцтва про смерть,  ОСОБА_4. помер 25
січня 2006 року,  тому первісний позивач
своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної
контори,  а ОСОБА_3 без її письмової згоди та звернення до суду таку заяву
подала по за визначеними законом строками,
тому є особою,  що не прийняла
спадщину. Вказані дії свідчать про потребу захисту невизнаного права позивача на
спадщину за законом через судове втручання,
оскільки іншим шляхом його захистити неможливо.

Судові витрати
відсутні.

На
підставі  ст.   ст.
528; 529; 549 ЦК України
(1963 р.),   ст.  81 КпШС
України (1969 р.),   ст.
ст.  328; 1216; 1217;
1261; 1269; 1270; 1272 ЦК
України,  керуючись  ст.
ст.  10; 11; 58 - 60;
209,  212-215 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

ПозовОСОБА_1задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на спадщину після ОСОБА_4а,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,  у вигляді
1/2 будинковолодінняАДРЕСА_1

ОСОБА_2і у
задоволенні зустрічного позову відмовити повністю через безпідставність та
необґрунтованість.

Судові витрати
відсутні.

Рішення набирає
законної сили по закінченню строку на його оскарження.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду
Чернігівської області через Ріпкинський районний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення,  а апеляційна скарга в
тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається у строк,  встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.