Справа №2-21/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

03
березня   2007 р.                                                                           смт.
Ріпки

Ріпкинський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої -
судді Хоменко Л.В.,

при
секретарі   Костюк Г.О.,  Якуб Л.В.

за
участю позивача ОСОБА_1.,  представнока позивача
Борщака П.С,  відповідачів ОСОБА_2.,  ОСОБА_3.,
представників третіх осіб ОСОБА_4., ОСОБА_5,  ОСОБА_6

заочно
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки справу за
позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2.,  ОСОБА_3. про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. та
ОСОБА_3.,  у якому просить стягнути з них
1500 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги
мотивував тим,  що відповідачі 15 вересня
2006 року випасали громадську худобу мешканців с. Вербичі Ріпкинського району.
Відповідачі випасали худобу не в установленому для цього місці на пасовищі та
неналежно виконували взяті на себе обв'язки,
в результаті чого його корова впала в колодязь осушувальної
системи,  була травмована і направлена на
вимушений забій. Корову було здано на м'ясо та виручено 1657 грн. 03 коп. Також
позивач отримав страхове відшкодування в сумі 342 грн. 97 коп. Позивач
зазначає,  що в той день худобу випасав і
ОСОБА_7.,  який добровільно відшкодував йому 750 грн. Таким
чином,  вважає,  що діями відповідачів йому спричинена
матеріальна шкода на суму 1500 грн. Крім того,
йому спричинена і моральна шкода,
яка полягає в тому,  що падіж
худоби вплинув на встановлений порядок харчування в сім'ї,  оскільки у нього на утриманні знаходяться
малолітні діти,  а також не отримує
доходу від здачі лишків молока. Моральну шкоду оцінює в 2000 грн.

У
судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги,  посилаючись на обставини,  викладені в позовній заяві. Позивач
зазначив,  що ОСОБА_7.,
який також в той день випасав корів,  добровільно відшкодував йому 750 грн.,  тому претензій до нього він не має. Також
зазначив,  що моральна шкода полягає і в
тому,  що він не отримав ніякої допомоги
від відповідачів. Зазначив,  що таку
корову,  як була у нього можна купити за
4000 грн. та стверджував,  що на всіх
пасовищах є такі колодязі,  але вони
закриті. Зазначив,  що у нього нема
підтверджень тому,  що відповідачі
неналежним чином виконували обов'язки.

Представник
позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

ВідповідачОСОБА_2. зазначив,  що його вини в загибелі тварини не має.
Корову знайшли в колодязі осушувальної системи. Він особисто організував
людей,  викликав техніку,  страхового агента,  також домовився з м'ясокомбінатом про продаж
корови. Показав,  що на всіх пасовищах є
такі колодязі і вони знаходяться в занедбаному стані,  люки не закриті,  не огороджені. Раніше також траплялись
випадки,  що корови потрапляли в ці колодязі,  але претензій ніхто пастухам не пред'являв.
Не заперечував,  що корів випасали не на
відведеному для пасовища місці,  але
зазначив,  що до нього вже випасали корів
на цьому полі з дозволу керівника господарства « Крокус»,  яке орендує зазначені землі у колишніх
ч.1енів колгоспу.

Відповідач
ОСОБА_3. позов не визнав та зазначив,  що
своєї вини в загибелі тварини він також не вбачає,  корів пасли в дозволеному місці. Участі в
пошуках корови він не приймав,  бо до
нього ніхто не звертався. Того дня він помінявся чергою в з ОСОБА_2

Залучений
в якості відповідача ОСОБА_7. показав,
що вони належним чином випасали корів,
спиртного не вживали. Коли корів увечері гнали додому,  він підганяв останніх корів. Корову позивача
знайшли в колодязі осушувальної системи,
вона була ще жива,  коли її
витягли,  то побачили,  що у неї зламана нога. Черга пасти корів була
його і ОСОБА_2.,  а ОСОБА_3. їм допомагав. Зазначив,  що шкоду він відшкодував добровільно,  хоча вини своєї не вбачає. У судове засідання
03 лютого 2006 року відповідач ОСОБА_7. не з'явився,  про причини неявки суд не повідомив,  про розгляд справи повідомлений своєчасно та
належним чином.  Позивач не заперечує
проти заочного розгляду справи,  за таких
обставин відповідно до  ст.  224 ч.1 ЦПК України,  суд постановляє заочне рішення.

Представник
третьої особи ОСОБА_4.3азначив,  що на
місце пригоди він не виїжджав. Бачив корову вже на вагах,  вона була травмована,  але ще жива. Страхова компанія доплатила
різницю страхової суми з урахуванням суми отриманої від продажу м'яса.

Представник
третьої особиОСОБА_5 показала,  що шахти
меліоративної системи знаходяться на орендованій СФГ « Крокус» землі у
Вербицької сільської ради та в бувших ч.1енів ксп ім.  Куйбишева. На балансі у СФГ « Крокус» шахти
меліоративної системи не перебувають,
тому господарство не займається і їх утриманням та ремонтом.  Земля пайовиків не виділена в натурі,  тому визначити де чия земля не можливо. Люки
є на всіх колодязях,  траплялись
випадки,  що корови і раніше падали в
колодязі.

Представник
третьої особи ОСОБА_6 зазначив,  що
осушувальна система була введена в експлуатацію з 1986 року,  внутрішньо господарська мережа каналів була
передана колгоспу ім.  Куйбишева. При
розпаюванні колгоспу меліоративна система не підлягала паюванню,  належить до соціальної сфери і наскільки йому
відомо на даний час нікому не передана. Зазначив,  що колодязі дійсно знаходяться в неналежному
стані,  вони відкриті по всій території
району. За колодязями не наглядають зовсім,
бо вони їх організації не належать.

Допитані в
судовому засіданні свідки показали суду :

ОСОБА_8 підтвердив,  що з проханням про допомогу в погрузці корови
до нього звернувся не власник,  а
пастухи. Колодязь,  у який упала корова
довго шукали по полю,  бо його не було
видно,  коли корову витягла у неї була
поламана нога та вм'ятина на спині.

ОСОБА_9.  показав,
що допомагав витягувати корову,  у
корови була зламана нога та пошкоджена спина.

Свідок
ОСОБА_10,  Вербицький сільський
голова,  зазначив,  що земля бувшого ксп ім.  Куйбишева розпайована,  однак в натурі не виділена. СФГ « Крокус»
орендує зазначені землі частину в сільської ради,  а частину в пайовиків. Зазвичай,  після збору урожаю,  люди випасають худобу на своїх землях,  орендованих СФГ « Крокус». Колодязі
меліоративної системи знаходяться в занедбаному стані. Сільською радою
приймались міри по впорядкуванню зазначених шахт,  але на території орендованій СФГ «
Крокус»,  такі заходи не проведено через
те,  що на той там були посіви.

Вислухавши
пояснення учасників судового розгляду,
покази свідків,  дослідивши
письмові матеріали справи,  суд
вважає,  що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що 15 вересня 2006
рокуОСОБА_2.,  ОСОБА_3.,  ОСОБА_7.
випасали громадську худобу жителів с.
Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області. Згідно акту від 15.09.2006
року 15 вересня 2006 року на території земель Вербицької сільської ради було
виявлено корову,  яка належить ОСОБА_1.,  яка впала в колодязь зрошуваної системи. При
обстеженні корови було виявлено,  що в
корови зламана права задня кінцівка,
переламаний хребет,  корова не
могла рухатись. Комісія дійшла висновку про необхідність здати корову на
вимушений забій ( а.с.  5). Актом
НОМЕР_1ВАТ Товариство « Гарантія» зазначено,
що корова впала в меліоративний колодязь,  отримала травму - перелом задньої кінцівки та
хребта,  корова не підлягає лікуванню і
направляється на вимушений забій ( а.с.
28).

Довідкою
Вербицької сільської ради підтверджується,
що в господарстві позивача станом на 14 вересня 2006 року дійсно
налічувалась одна корова ( а.с.  6).

Згідно
приймальної квитанції від 15.09.2006 року ОСОБА_1. від реалізації корови
отримав 1657 грн. 03 коп.( а.с.  8),  а також отримав страхове відшкодування від СТ
« Гарантія» в сумі 343 грн. 00 коп.

Таким
чином,  відповідно до  ст.  11
ЦК України,  згідно якої цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб,  що
передбачені актами цивільного законодавства,
а також із дій осіб,  що не
передбачені цими актами,  але за
аналогією породжують цивільні права та обов'язки,  між сторонами виникли цивільно- правові
відносини.

За
загальним правилом цивільного судочинства
ст.  1166 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,  а
також шкода,  завдана майну фізичної або
юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.
Частиною 2 зазначеної статті передбачено,
що особа,  яка завдала шкоди,  звільняється від її відшкодування,  якщо вона доведе,  що шкоди завдано не з її вини.

Згідно
довідки виконкому Вербицької с/р череда ВРХ жителів с. Вербичі випасається по
домовленості по черзі між власниками худоби. Для випасання худоби виконкомом
Вербицької сільської ради виділено 239,
8 га пасовищ( а.с.  10),  на яких станом на 27.09.2006 року випадків
загибелі ВРХ не траплялось( а.с.  11).

Позивач
не надав доказів того,  що відповідачі
неналежним чином виконували свої обов'язки по випасанню худоби,  а відповідачі навпаки стверджували, ,  що виконували їх належним чином,  ОСОБА_3.,
навіть коли гнали корів додому підганяв останніх корів. Крім,  того відповідачОСОБА_2. добровільно організував
пошуки корови та її вилучення з колодязя,
що підтверджується квитанцією на с 25.

Довідкою
виконкому Вербицької сільської ради підтверджується,  що після збирання зернових та кормових
культур худоба випасається на полях,  які
розпайовані між жителями с. Вербичі та орендуються СГ « Крокус» з дозволу
керівника.( а.с.  24). Таким чином,  встаноновлено,  що відповідачі випасали худобу на землях не
відведених сільською радою,  але з
дозволу керівництва СФГ « Крокус».

Крім
того,  позивач за падіж худоби отримав
відшкодування Чернігівського м'ясокомбінату,
страхової компанії та ОСОБА_7,  що загалом становить 2750 грн. Згідно пояснювальної
записки ОСОБА_7 він сплатив позивачу 750 грн. в рахунок добровільного
відшкодування шкоди завданої падежем корови ( а.с.  51).

Довідкою,  виданою ТОВ « Добробут» с. В.Вісь
підтверджується,  що господарство продає
населенню телиць тільних по ціні 10, 00 грн. за кілограм живої ваги.( а.с.  12). Проте,
із зазначеної довідки випливає,
що саме по такій ціні реалізуються тільні телиці,  а не корови,
що не одне і те ж.

Таким
чином,  суд прийшов до висновку,  що відповідачі належним чином виконували
обов'язки громадських пастухів,  а
загибель корови сталась через неналежне утримання колодязів меліоративної
системи,  належність яких судом
встановити не вдалось.

Так,  було встановлено,  що шахти меліоративної системи на балансі
сільської ради не перебувають ( а.с.
42),  знаходяться на землях,  орендованих СФГ « Крокус» у власників
земельних часток ( паїв) та Вербицької сільської ради,  на балансі СФГ « Крокус» не рахуються (
а.с.  43).. Згідно повідомлення
Чернігівського міжрайонного управління водного господарства
внутрішньогосподарська мережа ( закриті колектори,  дрени,
відкриті колодязі) передані на баланс колгоспу ім.  Куйбишева.( а.с.  71- 75). Довідкою управління агропромислового
розвитку Ріпкинської райдержадміністрації підтверджується,  що внутрішньогосподарські меліоративні
системи входять до складу об'єктів соціальної сфери і не підлягають паюванню в
процесі реорганізації колективних сільськогосподарських підприємств. Тому
внутрішньогосподарські меліоративні системи не є власністю СГ « Крокус»(
а.с.  90 )

За таких
обставин,  суд вважає,  що позов не підлягає задоволенню,  оскільки відповідачі довели в судовому
засіданні,  що загибель корови сталась не
з їх вини.

Відповідно
до ч.1  ст.  1167 ЦК
України моральна шкода,  завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала за наявності її вини,  крім випадків,  встановлених ч.2 цієї статті. Таким

чином,  оскільки судом
не встановлено вини відповідачів в загибелі тварини моральні шкода
відшкодуванню не підлягає.

Судові
витрати та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи,  сплачені позивачем при зверненні
до суду не підлягають відшкодуванню відповідно до  ст.  89
ЦПК України.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
10, 13, 14, 60, 208, 209, 215, 218,
224-226 ЦПК України,   ст.  22,
1166,  1167,  1190,
1193 ЦК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 таОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заочне
рішення може бути переглянуте Ріпкинським районним судом за письмовою заявою
відповідача ОСОБА_7 протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через
Ріпкинський районний суд.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернігівської області
через

Ріпкинський
районний суд.