Справа № 2-3539 /07/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007
року Київський районний суд м.Харкова в складі:

Головуючого судді Бородіной Н.М.

при секретарі Вітковської О.А.

розглянув   у   відкритому
судовому   засіданні   в
м.Харкові   цивільну   справу
за

позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2,

про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вчиненої злочином ,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1., звернувся
до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди
в сумі 2566,84 грн. та моральної шкоди в сумі 1500 грн., завданої внаслідок
вчинення злочину, посилаючись на ст.ст. 1166, 167 ЦК України.

Відповідач в своїх пояснення, (залучених до матеріалів
справи) проти позову заперечував.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Суд встановив, що 28.12.2006 року о 20 год. біля дому
АДРЕСА_1незнайомий позивачу ОСОБА_2 попросив у нього мобільний телефон «НОКИА
Н-72» з метою подзвонити, після чого ОСОБА_2 взяв зазначений телефон і втік.

Згідно вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2007 року
ОСОБА_2 визнаний винний в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України
- відкрита крадіжка чужого майна.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу
цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином,
вироком суду встановлена вина відповідача .

Згідно ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Як свідчать матеріали справи, позивач придбав телефон «Нокиа Н72», який був в
подальшому викрадений відповідачем, за 1862,02 грн. в кредит. Позивачем
сплачений кредит в сумі 1051 грн., про що свідчать квитанція та копії платіжних
доручень та на даний час заборгованість за кредитом (несплачена позивачем)
складає 1340 грн., про що свідчить виписка банку.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в
натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки
відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт,
які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні
наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди..

Оскільки вкрадений мобільний телефон відповідачем не
повернутий позивачу, а на даний час, з урахуванням кредиту, вартість вказаного
телефону складає 2391,84 грн., до яких входить: сплачені кошти за мобільний
телефон , куплений в кредит, в сумі 851 грн. та заборгованість, яка ще
позивачем не сплачена за мобільний телефон, в сумі   1340 грн., тому суд вважає за необхідне
задовольнити  в цій частині позовні

вимоги.

Витрати позивача за відновлення карточки ЮМС в сумі 25
грн., які підтверджені копією платіжного доручення, також підлягають стягненню.

Відповідно до СТ.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 р. №
5 ), розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких
зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості
відновлення тощо ) та з урахуванням інших обставин. Отже, враховуючи розмір та
характер моральних страждань позивача, позовні вимоги в частині стягнення
моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 1000 грн.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі суд встановив, що
відповідач своїми неправомірними діями завдав матеріальну шкоду в сумі 2391,84
грн. і моральну шкоду в сумі 1000 грн., які він зобов'язаний відшкодувати
повністю, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в сумі ЗО грн.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 60 ЩІК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

В задоволенні позовних вимог, щодо стягнення витрат на правову дорогу в
розмірі 150 грн., суд відмовляє оскільки не надано доказів надання такої
допомоги, а також: її оплати.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави
підлягає стягненню державне мито в сумі 51 грн.

При вирішенні справи суд керується ст. ст. 23, 1166, 1167
ЦК України, ст. ст.
11, 27, 31, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 218, ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2391,84 грн.,
моральну шкоду в сумі 1000 грн., ЗО гр. - витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В решті позову
відмовити.

Стягнути зОСОБА_2 в доход держави державне мито в сумі 51 грн.

На рішення через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга може бути   подана
через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків
для подачі заяви про апеляційне оскарження.