Справа №2-613/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2 липня
2007 р.                                                                                                      м.  Миколаїв

Заводський
районний суд м.  Миколаєва в складі судді
Мачули О.М. ,  при секретарі Кузьміній
Т.С. ,  за участю представника
позивачкиОСОБА_1,  представників
відповідачів Єрмакова A.M.,  Лисенко B.C.,  розглянувши у відкритому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства
відкритого типу «Фірма «Аура»,  ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про визнання недійсним ордеру на вселення в кімнату в
гуртожитку,  виселення з неї відповідачів
та вселення позивачки з неповнолітньою дитиною,
а також зустрічний позов АТВТ «Фірма «Аура» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5. про
визнання такими,  що втратили право
користування жилим приміщенням,  -

встановив:

В грудні 2004 р.
ОСОБА_2. звернулась до суду з позовом до АТВТ «Фірма «Аура» про вселення її
разом з неповнолітнім сином в кімнату АДРЕСА_1,
якою вона отримала в зв'язку з роботою у відповідача та була виселена
адміністрацією у вересні того ж року.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

В лютому 2007 р.
зазначене товариство,  посилаючись
на  ст.
71 ЖК України,  звернулось із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_5. про визнання
їх такими,  що втратили право
користування спірною кімнатою в гуртожитку.

В березні 2007
р. позивачка доповнила свої позовні вимоги і просила визнати недійсним ордер на
заняттяОСОБА_3. кімнатиАДРЕСА_1і виселити його із зазначеного жилого приміщення
разом зі співмешканкою ОСОБА_4. та всіма неповнолітніми членами їх сім'ї.

Під час розгляду
справи судом сторони та їх представники підтримували свої позиції.

Оцінивши доводи
сторін та надані докази,  суд приходить
до наступного:

В 1983 р.
одинокій матері ОСОБА_2.
в зв'язку з трудовими відносинами акціонерним товариством «Фірма «Аура» була надана
кімната АДРЕСА_2. В подальшому вона неодноразово переселялась в інші кімнати
зазначеного гуртожитку і станом на серпень 1998 року разом з неповнолітнім
сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,  уже займала
кімнату АДРЕСА_1

19
лютого 2001 р. вона була звільнена з товариства на підставі п. 1  ст.  40
КЗпП

України
в зв'язку зі скороченням чисельності його працівників,  а у вересні 2004 р.

відповідно
до наказу голови правління від 28.09.2004 р. № 117 «Про впорядкування

адміністративної
роботи у гуртожитку АТВТ «Фірма «Аура» по вулиціАДРЕСА_3»

ОСОБА_2.
разом з дитиною фактично були виселені із зазначеної кімнатиАДРЕСА_1без

надання
іншого жилого приміщення,  а всі
меблі,  одежа та інші речі домашнього
вжитку

передані
на склад № 3 фірми «Аура».

Вказане
виселення було оформлено «Актом обслідування кімнат,  де не проживають громадяни більше шести
місяців» від 10 - 14 вересня 2004 р.,  в якому не зазначено жодних правових
підстав для звільнення кімнатиАДРЕСА_1від домашніх речей позивачки.

6 жовтня 2004 р.
за підписом голови правління товариства «Аура» на ім'я громадянина ОСОБА_3було
видано ордер № 4 на його тимчасове проживання в кімнатіАДРЕСА_1протягом одного
року. В подальшому його реєстрацію було продовжено до 21.02.2007 р.

Будь-яких
доказів того,  що ОСОБА_3після вказаної
дати зареєстрований за вказаною адресою в процесі розгляду спору судом
учасниками процесу не надано.

Посилання
представника товариства в судових дебатах на
ст.  107 ЖК України не можна
визнати такими,  що відповідають вимогам
закону,  оскільки зустрічний позов було
пред'явлено на підставі  ст.  71 ЖК України і до цього часу рішення про
виселення ОСОБА_2 з неповнолітньою дитиною зі спірної кімнати чи визнання їх
такими,  що втратили право користування
вказаним жилим приміщенням компетентним органом не ухвалювалось.

При цьому,  відповідно до ч. 5 п. 11 постанови Пленуму
Верховного суду України від 12 квітня 1985 р. № 2 «Про деякі питання,  що виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» (з подальшими змінами і доповненнями) суд може визнати
особу такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням,  лише з
однієї вказаної позивачем підстави,
передбаченої  ст.  71 або
ст.  107 Житлового кодексу
України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача,  а таких заяв від представника товариства в
процесі розгляду справи взагалі не надходило.

До того ж
товариством не надано переконливих доказів того,  що позивачка залишила спірну кімнату ще в
1997 р. в зв 'язку
з переїздом на інше постійне місце проживання. Навпаки,  регулярна оплата ОСОБА_2. після вказаної дати
вартості проживання в гуртожитку,
кількість майна,  яке знаходилось
в кімнатіАДРЕСА_1на момент її виселення у вересні 2004 р. (перелік на трьох
аркушах друкованого тексту),  прописка
ОСОБА_5. в зв'язку з отриманням паспорту в спірній кімнаті 8 червня 2006 р.
спростовують таку позицію,  як і доводи
зустрічної позовної заяви про те,  що
позивачка не користувалась спірною кімнатою більше шести місяців без поважних
причин.

Крім того,  судом беруться до уваги документально
підтверджені пояснення ОСОБА_2 про необхідність в зазначений період догляду за
її хворими батьками,  які померли
відповідно 18.11.2001 р. і 21.01.2004 р. (а.с. 73-75),  а також працевлаштування в радгоспі «Радсад»
в зв'язку зі звільнення з товариства по ініціативі адміністрації і відсутності
інших джерел для існування.

Не заслуговують
на увагу і доводи представника товариства щодо відсутності підстав для вселення
позивачки саме в кімнату АДРЕСА_1 оскільки ордер їй видавався на вселення в
кімнатуАДРЕСА_2 виходячи з наступного:

з книг
обліку експлуатаційних та комунальних платежів в гуртожитку товаристваАДРЕСА_3
вбачається,  що ОСОБА_2. мешкала в
кімнатіАДРЕСА_1ще з липня 1998 р. (а.с.
33-36, 63, 64);

аналогічна
інформація міститься в книгах обліку споживання електроенергії - з серпня 1998
р.;

зустрічний позов
товариством заявлено про визнання ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина
такими,  що втратили право користування
саме кімнатоюАДРЕСА_1в гуртожитку по вул. АДРЕСА_3;

товариством не
надано жодного доказу того,  що ОСОБА_2.
самовільно вселилась у вказана у кімнату.

Враховуючи
викладене,  на переконання суду,  немає підстав вважати,  що станом на 6 жовтня 2004 р.
кімнатаАДРЕСА_1була вільною,  а видача
адміністрацією акціонерного товариства «Аура» ордера № 4 на вселення ОСОБА_3в
зазначене житло таким,  що відповідає
вимогам ч. 2  ст.  58 ЖК України та ч. 2 п. 10 Примірного
положення про гуртожитки.

Таким
чином,  порушення права позивачки та її
неповнолітнього сина на зазначене

жиле
приміщення згідно зі  ст.  59 ЖК України є підставою для визнання
вказаного ордеру

недійсним
та виселення ОСОБА_3зі всіма членами його сім'ї,  що вселилися в кімнату

АДРЕСА_1в
подальшому,  без надання іншого жилого
приміщення.

При цьому,  судом враховується те,  що крім зазначених обставин товариством не
надано суду належних доказів того,  що
видача ОСОБА_3ордера № 4 на вселення в кімнатуАДРЕСА_1відповідала також вимогам
п. п. 2,  9 -11 Примірного положення про
гуртожитки щодо перебування його в трудових відносинах з підприємством,  їх характеру і тривалості,  наявності відповідного спільного рішення
адміністрації та профкому про надання житла,
дотримання черговості та ін.

На підставі
викладеного і керуючись  ст.   ст.
10, 11,  57 - 66,  174, 209, 212 - 215, 218 СК України суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати
недійсним ордер № 4 від 6 жовтня 2004 р. на вселення ОСОБА_3в
кімнатуАДРЕСА_1гуртожитку акціонерного товариства відкритого типу «Фірма
«Аура»,  розташованого по вулиціАДРЕСА_3.

Виселити ОСОБА_3
та ОСОБА_4 зі всіма неповнолітніми членами їх сім'ї із
кімнатиАДРЕСА_1гуртожитку АТВТ «Фірма «Аура»,
розташованого по вулиціАДРЕСА_3,
без надання іншого жилого приміщення.

Вселити ОСОБА_2з
її сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,  в
кімнатуАДРЕСА_1гуртожитку АТВТ «Фірма «Аура»,
розташованого по вулиціАДРЕСА_3.

В задоволенні
зустрічного позову акціонерного товариства відкритого типу «Фірма «Аура» до
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання такими,
що втратили право користування кімнатоюАДРЕСА_1в гуртожитку АТВТ «Фірма
«Аура»,  розташованого по
вулиціАДРЕСА_3,  відмовити.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку та
строки,  передбачені  ст.
294 ЦПК України,  через Заводський
районний суд м.  Миколаєва і набирає
чинності через 10 днів після його проголошення,
якщо в цей термін не буде подано заяви про апеляційне оскарження чи
апеляційної скарги.