Справа № 2-362/2007р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

20 серпня 2007 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при серетарі
Загорній Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради, виконавчого комітету Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради, про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2007 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська
звернувся ОСОБА_1із позовною заявою до Самарської районної у м.Дніпропетровську
ради, про стягнення 205000 грн.

Ухвалою судді від 12 січня 2007 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена
без руху, після усунення недоліків 26 лютого 2007 року відкрито провадження по
справі.

У позовній заяві ОСОБА_1. посилається на те, що 31 березня 2003 року він
був прийнятий відповідачем, Самарською районною у м.Дніпропетровську радою, на
квартирний облік як інвалід війни. Його сім'я складається з трьох осіб:
позивача, його дружини та неповнолітньої дитини, і на думку позивача йому
повинні виділити двокімнатну квартиру.

Крім того, позивач стверждує, що мешкає у будинку, непридатному для
проживання, оскільки протікає дах, розходяться стіни, що загрожує обвалом
будинку. Відповідач відмовив у проведенні капітального ремонту будинку за
місцем проживання позивача.

На думку позивача, згідно п. 18 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту”, відповідач був зобов'язаний протягом
двох років з дня прийняття на квартирний облік забезпечити ОСОБА_1 житловою
площею, ця стаття Закону зобов'язує місцеві ради забезпечувати житловою площею,
незалежно від наявності відповідного фінансування. У теперішній час двокімнатна
квартира вторинного житла коштує у Самарському районі м.Дніпропетровська 205
тисяч гривень.

З посиланням на статті 611, 623 Цивільного кодексу України позивач вважає,
що у разі порушення зобов'язань, встановлених законом, настають правові
наслідки у вигляді зміни умов зобов'язань, відповідач повинен оплатити ОСОБА_1
покупку квартири.

Відповідач Самарська
районна у місті Дніпропетровську рада заперечувала проти заявлених позовних
вимог з посиланням на таке.

Відповідно до статей 4, 5, 15 Житлового кодексу
України та статті 1, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
Самарська районна у місті Дніпропетровську рада є неналежним відповідачем по
справі.

Представницьким органом
місцевого самоврядування є виборний орган - рада, яка складається з депутатів, наділена
правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені
рішення.

Згідно Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», питання обліку громадян, які потребують поліпшення
житлових умов,
розподіл та надання відповідно до законодавства житлового фонду комунальної
власності, віднесені до власних повноважень виконавчих органів рад.

Пунктом 18 статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»
передбачено пільги інвалідам війни, та особам на яких поширюється дія цього
Закону: «позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення
житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається
міністерствами, іншими центральними органами державної виконавчої влади,
підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних
адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею
протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з
числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Органи державної виконавчої
влади, виконавчі комітети місцевих Рад зобов'язані подавати допомогу інвалідам
війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для
індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться
зазначеним особам у першочерговому порядку.»

Позивач був прийнятий на
квартирний облік за місцем мешкання складом сім'ї 4 особи, у теперішній час
3 особи, що підтверджується листом від 25.04.2007 року № 17/823, долученим до
матеріалів справи. Сім'я
позивача перебуває у позачерговому списку за № 135, у списку інвалідів
Великої Вітчизняної війни за №15.

За період з 2003 року по
теперішній час житло для інвалідів Великої Вітчизняної війни та громадян, що
мають право на пільги,
встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, районній
у місті раді та її виконкому не виділялось, особам, які перебувають у черзі не
надавалось.

Відповідно до статті 60
Цивільного процесуального кодексу України сторона зобов'язана довести ті
обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Позивач зазначив у позові,
що проживає у домоволодінні, непридатному для проживання. Але власні міркування
позивач не підтвердив жодним доказом та не додав жодного письмового документу
про обставини,
на які
він
посилається.

Будинок АДРЕСА_1,
де зареєстрований позивач, належить на праві приватної власності його матері
ОСОБА_2 та гр.ОСОБА_3 Власники нерухомого майна мають утримувати будинок у стані,
належному для проживання.

Відповідно до статей 58, 59
Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування, сторона по справі має обrрунтувати
належність конкретного доказу для підтвердження власних вимог. Судом не повинні
братися до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Одночасно з
цим суд не повинен брати до уваги докази, які одержані з порушенням порядку,
встановленого законом.

Саме позивачем доданий до
позову «Звіт про оцінку майна двокімнатної квартири загальною площею АДРЕСА_2»
виготовлений оцінщиком Головіним В.І. та затверджений директором ТОВ
«Експрес-Сервіс». На третьому аркуші цього Звіту, в розділі «обмежуючі умови» міститься застереження - гарантування оцінювачами
замовникові конфіденційності результатів роботи та отриманої інформації.

Об'єктом оцінки є нерухоме
майно (двокімнатна квартира), яка належить фізичним особам на праві приватної
власності. Жодна з фізичних осіб власників квартири не є членом сім'ї позивача.
Одночасно з цим метою оцінки, відповідно Звіту, є визначення ринкової
ліквідаційної вартості об'єкта оцінки для застави.

Відповідач вважає поданий
позивачем «Звіт про оцінку майна двокімнатної квартири загальною площею
АДРЕСА_2»  недопустимим доказом.

На думку відповідача, згідно зі статтею 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування
та їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Фінансування придбання
житла за рахунок коштів бюджету району у місті не передбачається та суперечить
Бюджетному кодексу України. Одночасно з цим позивач на власний розсуд усупереч
чинному законодавству вимагає стягнення з районної у місті ради коштів.

Стаття 611 Цивільного
кодексу України, визначає що у разі порушення зобов'язань настають правові
наслідки встановлені договором, «зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або
законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.» Між позивачем та відповідачем жодного договору не
укладалося. Тому посилання позивача на статтю 611 Цивільного кодексу України,
як підставу позовних вимог, є незаконним.

Відповідач
ввжає позовні
вимоги позивача незаконними та необґрунтованими, просить відмовитиОСОБА_1 у стягненні
205 тисяч грн. з Самарської районної у місті Дніпропетровську ради.

Ухвалою
суду від 12 червня 2007 року залучено у якості співвідповідача Виконавчий
комітет Самарської районної у м. Дніпропетровську ради. Виходячи з того, що
позивач не вважав за потрібне залучати до розгляду справи будь-яких інших осіб,
відповідач клопотання про залучення інших осіб не заявляв, а також враховуючи
відсутність безпосереднього зв'язку правовідносин позивача з Дніпропетровською
міською радою, зазначений орган до участі у розгляді справи не притягався.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи, наведені
сторонами у судових дебатах, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Встановлено,
що ОСОБА_1. 31 березня 2003 року був прийнятий
відповідачем, Самарською районною у м.Дніпропетровську радою, на квартирний
облік як інвалід війни. Його сім'я складається з трьох осіб: позивача, його
дружини та неповнолітньої дитини (а.с. 4, 9). ОСОБА_1. є інвалідом 2-ї групи і
має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
інвалідів війни (а.с. 5, 102). У теперішній час ОСОБА_1. перебуває на
квартирному обліку у позачерговому списку за № 135, у списку
інвалідів Великої Вітчизняної війни за №15 (а.с. 42). При цьому за період
2003-2007 років житло для інвалідів Великої Вітчизняної війни та громадян, які
мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни -
інвалідів війни, районній у місті раді не виділялось, районною у місті радою не
надавалось (а.с. 18).

ОСОБА_1.
з сім'єю з трьох осіб, включаючи позивача, його дружину та сина, мешкає у
будинку АДРЕСА_1, будинок належить матері позивача ОСОБА_2 (3/4) таОСОБА_3
(1/4), що підтверджується довідкою виконкому від 01.08.2007 р. № 205 (а.с. 9),
реєстрацією позивача (а.с. 14 з об.)

ОСОБА_1.
неодноразово звертався до виконкому Самарської районної у м.Дніпропетровську
ради з проханнями надати йому житло, провести капітальний ремонт будинку, в
якому він мешкає з сім'єю, на що надавалися відповіді з обгрунтуванням відмови
у вчиненні таких дій (а.с. 19-42).

У
судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись
як на доводи, викладені у позовній заяві, так і на ті обставини, що він
перебував на квартирному обліку у Державній податковій адміністрації у
Дніпропетровській області до 2003 року, у зв'язку з припиненням трудових
відносин знятий з обліку за місцем роботи, став на квартирний облік за місцем
проживання. Вважав, що обов'язку надати йому житло ДПА у Дніпропетровській
області, інші органи нести не повинні, наполягав на тому, що квартиру повинна
надати Самарська районна у м.Дніпропетровську рада, або оплатити придбання
такого житла, ринкова вартість якого згідно поданого позивачем „Звіту про
оцінку майна: двокімнатної квартири, розташованої в житловому будинку літ. А-9
за адресою: Україна, АДРЕСА_2”  ТОВ
„Експерт-Сервіс” від 27 листопада 2007 р. складає 202404 грн., ліквідаційна
вартість - 161923 грн. (а.с. 3, 51-95).

Зазначив,
що п. 18 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” є нормою прямої дії, яка зобов'язує
відповідача протягом двох років забезпечити його житлом, і не ставить це
питання в залежність від наявності фінансування. Посилався також на Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 1-29/07, яким передбачено, що
права та свободи громадян можуть бути обмежені лише в умовах військового чи
надзвичайного стану.

Представник
відповідача у судовому засіданні просила відмовити у позові, посилаючись на
доводи письмових заперечень, наданих суду, а також зазначила, що згідно
Постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2007 р. № 506 Самарська районна
у м.Дніпропетровську рада та її виконавчий комітет не є розпорядником бюджетних
коштів, таким суб'єктом є Дніпропетровська міська рада. Позивачем не надано доказів
про аварійність житла, в якому він мешкає у теперішній час.

Спірні правовідносини регулюються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту” від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, Цивільним кодексом України,
Житловим кодексом України.

Пунктом 18 статті 13 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” з наступними змінами і
доповненнями передбачено, що інваліди війни мають пільги, в тому числі на
позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов,
у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими
центральними органами державної виконавчої влади, підприємствами та
організаціями у розпорядження місцевих Рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені
в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на
квартирний облік.

Фінансування таких витрат,
пов'язаних з введенням в дію Закону, згідно
статті 17 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого
бюджетів.

Статтею 46 Житлового кодексу України (з доповненням згідно
Закону України від 29.06.2004 р. № 1925) встановлено, що поза чергою житлове
приміщення надається (зокрема):

„інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них
у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про
включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них
інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав
- протягом року з визначенням переважного права інвалвдів Великої Вітчизняної
війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих
приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків;

громадянам, житло яких в результаті стихійного лиха стало
непридатним для проживання;”

Позивач мотивував свої вимоги тим, що у відповідача перед
ним виникли зобов'язання з надання житла, які не виконані у встановлений
законом строк, тому виконання цих зобов'язань повинні бути замінені грошовою
компенсацією у сумі 205000 грн.

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші
правочини;

2) створення літературних,
художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої
діяльності;

3) завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

3. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

4. У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної
Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

5. У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

6. У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних
прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Виходячи з того, що ОСОБА_1. має
пільгу на забезпечення житлом, перебуває на квартирному обліку у списку
інвалідів Великої Вітчизняної війни за №15, проте не можна вважати, що у
відповідача виникають зобов'язання перед ним у розумінні норм ЦК України, тому
що Закон України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” не формулює надання житла як
зобов'язання органів місцевого самоврядування перед такими особами. Отже
відсутні і підстави для зміни умов зобов'язань у вигляді грошової
компенсації.

Так,
згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки
порушення зобов'язання,
встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Будь-якого
договору між ОСОБА_1 та Самарською районною у м.Дніпропетровську радою укладено
не було. Зміна умов надання житла Законом
України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, який є
спеціальним Законом і регулює відносини, в тому числі надання житла пільговим
категоріям громадян, зокрема заміну житла грошовою компенсацією, не
передбачено.

Немає підстав і для відшкодування збитків у порядку ст.
623 ЦК України, на яку посилається позивач, оскільки ч. 2 ст. 22 ЦК України
визначено поняття збитків, якими є:

1) втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Крім того, ст. 614 ЦК України передбачає вину як підставу відповідальності за порушення зобов'язання, при цьому:

1. Особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо
вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

2. Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як
зазначено вище, ОСОБА_1. перебуває у черзі інвалідів Великої Вітчизняної війни
за №15, тобто право на одержання житла перед позивачем мають 14 осіб, при цьому
з часу постановки позивача на квартирний облік житло таким особам не
надавалося, що не спростовував і позивач, отже відсутня вина відповідача щодо
ненадання житла ОСОБА_1, відтак і підстави для сплати грошових коштів у вигляді
відшкодування збитків.

Крім
того, будинок АДРЕСА_1, в якому фактично проживає ОСОБА_1. з сім'єю, дійсно має
знос 50%, вєтхим чи аварійним не визнаний, придатний для проживання (а.с. 26).
Будь-яких доказів того, що цей будинок піддавався дії стихійного лиха, суду
надано не було.

Позивачем
зазначено ціну позову 205000 грн., проте в обгрунтування ціни позову надано
„Звіт про оцінку майна: двокімнатної квартири, розташованої в житловому будинку
літ. А-9 за адресою: Україна, АДРЕСА_2”
ТОВ „Експерт-Сервіс” від 27 листопада 2007 р., згідно якого ринкова
вартість квартири складає 202404 грн., ліквідаційна вартість - 161923 грн., що
не узгоджується із заявленою ціною позову. Разом з цим суд, доходячи висновку
про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача грошових коштів на
користь позивача для придбання ним квартири, зазначений Звіт як доказ не бере
до уваги.

З
огляду на те, що позивач як інвалід війни, і відповідачі як органи місцевого
самоврядування, звільнені від сплати судових витрат, ці витрати в порядку ч. 2
ст. 88 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 22, 611, 614, 623 ЦК України,
ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Самарської
районної у м.Дніпропетровську ради, виконавчого комітету Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради, про стягнення коштів, відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд
Самарський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
(підпис)                   А.О.
Сухоруков

Згідно з оригіналом.

Суддя                                                            А.О.
Сухоруков