справа № 2ц- 3120/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

9 жовтня 2007
року Антрацитівський міськрайонний суд Луганської області в складі

головуючого  судді                                                                                     Філіпенко  Л.П.

при
секретарі                                                                                   Щербак A.M.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про виселення.

ВСТАНОВИВ

Позивачка
звернулася до суду з даним позовом до свого сина ОСОБА_2,  у якому просить виселити його із будинку за
адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування якого вказала,  що 8 травня 1990 року вона з своїм чоловіком
- ОСОБА_3одержали свідоцтво на право власності на цей будинок,  що разом побудували,  тому кожному із них належила 1/2 частина
цього будинку. 17 липня 1990р чоловік подарував свою частину будинку синам :
ОСОБА_4та ОСОБА_2. В листопаді 2006 року син ОСОБА_2  тобто відповідач,  вирішивши виїхати за межі області,  тому подарував матери свою частку будинку. Угода була
посвідчена нотаріально 20 листопада 2006 року реєстр №1338 державним нотаріусом
Антрацитівської районної державної нотаріальної контори. Договору піднайму на
житло після цього сторонами укладено не було. ОСОБА_1 дала синові гроші на
дорогу,  на життя на новому місці поки
влаштується на роботу,  на придбання
іншого житла,  а він використав гроші на
свої особисті потреби,  нікуди не
поїхав,  не працює ніде і створює її
неможливі умови для сумісного проживання. Він постійно скандалить,  принижує гідність матері,  чинить її перешкоди в користування будинком.  Залишившись проживати в будинку,  він не бажає нести ніяких обов'язків щодо
сплати комунальних послуг чи витрат поточного ремонту,  придбання палива для зимового опалення і
інше. ОСОБА_1 зверталася з заявами до міліції,
в селищну раду,  але допомоги не
одержала. В травні 2007року вона письмово попередила відповідача про те,  щоб він виселився з будинку і залишив її в
спокої,  але до сьогоднішнього дня
результату не має,  тому вона змушена
звертатися за захистом своїх інтересів до суду. Добровільно відповідач не бажає
змінити своє відношення до матери і надати її можливість спокійно користуватися
власністю,  або покинути житло.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала,
надала пояснення,  які повністю
співпадають з доводами,  викладеними в
позовній заяві,  відповідач у судове
засідання не з'явився,  про місце та час
слухання справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його
відсутності від нього не надходило.

Суд,  заслухавши показання позивачки,  перевіривши матеріли справи та дослідивши
надані сторонами докази,  прийшов до
наступного.

Дійсно,  8 травня 1990 року ОСОБА_1з своїм чоловіком -
ОСОБА_3одержали свідоцтво на право власності на цей будинок,  що разом побудували,  тому кожному із них належила 1/2 частина
цього будинку. 17 липня 1990 року чоловік подарував свою частину будинку синам
: ОСОБА_3та

ОСОБА_2.
В листопаді 2006 року відповідач подарував матери свою частку будинку. Угода була
посвідчена нотаріально 20 листопада 2006 року реєстр №1338 державним нотаріусом
Антрацитівської районної державної нотаріальної контори. Відповідач не працює
ніде і створює матері неможливі умови для сумісного проживання. Він постійно
скандалить,  принижує гідність
матері,  чинить її перешкоди в
користування будинком.  Залишившись
проживати в будинку,  він не бажає нести
ніяких обов'язків щодо сплати комунальних послуг чи витрат поточного
ремонту,  придбання палива для зимового
опалення і інше. ОСОБА_1 зверталася з заявами до міліції,  в селищну раду,  але допомоги не одержала. В травні 2007року
вона письмово попередила відповідача про те,
щоб він виселився з будинку.

Згідно з
ч.1  ст. 116 ЖК України якщо наймач,  члени його сім'ї або інші особи,  які проживають разом з ним,  систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в
одній квартирі чи в одному будинку,  а
заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними,  виселення винних на вимогу наймодавця або
інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого
приміщення,  тому суд вважає,  що позов підлягає задоволенню,  тому що сукупність добутих у суді доказів
вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість.

Тому,  керуючись
ст.  ст. 6,  10,
60,  ЦПК України,  ч.1
ст. 116 ЖК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1задовольнити.

Виселити
ОСОБА_2із АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської
області через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України

Рішення
надруковане в нарадчий кімнаті