Справа №2-991/2007 рік
РІШЕННЯ Іменем України

25 грудня 2007 року .                               Шаргородський районний суд Вінницької області

В складі:                    головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі                      Криничній Т.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства « Шаргородський завод продтоварів» в особі
арбітражного керуючого Лещенко Анатолія Михайловича про
визнання договору дійсним та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

І             В грудні 2007 року ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до ВАТ

«Шаргородський
завод продтоварів» в особі арбітражного керуючого Лещенко Анатолія Михайловича про визнання договору дійсним та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20
липня 1998 року вона купила у ВАТ «Шаргородський завод
продтоварів» будівлі експедиції пекарні, дві прибудови до пекарні, два склада, дві прибудови до складів, прохідну заводу
та вагову з навісом, які знаходиться в м. Шаргороді по
вул.Леніна,292. Відповідно до визначеної продавцем оцінки вартість нерухомого
майна складала 23810 гривень, які вона в цей же день внесла в
касу товариства і тоді ж ВАТ «Шаргородський завод продтоварів» передало їй викуплене майно. З того часу позивачка
володіє придбаним нерухомим майном без нотаріального
посвідчення угоди, позаяк на постійні звернення з проханням
узаконити угоду керівництво ВАТ належним чином не
реагувало, а 20 вересня 2007 року господарський суд Вінницької області визнав
ВАТ « Шаргородський завод продтоварів» банкрутом, тому вона вимушена звернутись в суд. Просить поновити строк
звернення до суду, визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею
право власності на придбану нерухомість.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача - арбітражний керуючий Лещенко А.. М. в попереднє судове засідання не з'явився, до суду поступила
заява про розгляд справи в попередньому судовому
засіданні в його відсутності ( а.с. 16).

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

2

Відповідно до
ч.4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи спір
суд встановив факт здійснення угоди купівлі-прЬдажу нерухомого майна,
відповідно до якого 20 липня 1998 року ВАТ «ІЦаргородський
завод продтоварів» продало, а ОСОБА_1 купила належні продавцю ( а.с.
12-І5) експедицію пекарні загальною площею 146,3 мтр.кв. вартістю 3041грн.67
коп., прибудову до пекарні площею 352,3 мтр.кв. вартістю 5666,67 мтр.кв.,
прибудову до пекарні площею 53,3 мтр.кв. вартістю 1466грн.67 коп., два склада
загальних площею 68 мтр.кв. та 73,1 мтр.кв. вартістю відповідно 1750 грн., 2166
грн.61 коп., склад для зберігання муки площею 49,4 мтр.кв. вартістю 1500грн.,
прибудову до складу для зберігання муки площею 103,2 мтр.кв. вартістю 1500
гривень, прохідну заводу площею 40,9 мтр.кв. вартістю 1750 грн., будівлю
вагової з навісом площею 66,9 мтр.кв. вартістю 3968 грн.32 коп., які знаходяться в м. Шаргороді по
вул.Леніна,292 за 23810 гривень. В цей же день позивачкою були внесені
гроші в касу товариства, і ВАТ передало ОСОБА_2 викуплене нерухоме майно. Таким
чином позивачка виконала умови договору : сплатила вартість майна, прийняла
його і володіє ним до цього часу. Проте угода нотаріально не посвідчена з вини
відповідача, який ухиляється від j нотаріального посвідчення договору,
посилаючись на відсутність коштів на нотаріальне посвідчення і сплату
державного мита.

Зазначені обставини
в судовому засіданні підтверджені поясненнями позивачки ОСОБА_1,
квитанцією до прибуткового касового ордера № 164  від 20.07.1998 року про внесення ОСОБА_1 в
касу « ВАТ Шаргородський завод продтоварів» 23810 грн. (а.с.8), накладною №
00375705 від 20.07.1998 року про передачу викупленого майна  ОСОБА_1 (а.с.9).

Даному факту
відповідають правовідносини, які регулюють набуття права власності.

В силу ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового
будинку ( квартири), іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до
ч.3 ст.334 ЦК України
право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо сторони
домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договору не вимагається(ч.2 ст.220 ЦК України).

Відповідно до
ст.257 ЦК України
позовна давність по даній справі встановлена тривалістю у три року.

Суд вважає, що
встановлений законом , строк позовної давності пропущений позивачкою з поважних
причин, позаяк вона постійно зверталася до відповідача з вимогою узаконити
угоду , але керівництво ВАТ ухилялося
від

3

виконання вимоги ОСОБА_1,
посилаючись на    важкий фінансовий стан
товіариства.

Згідно ч.5 ст.267 ЦК України , якщо суд визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином
право ОСОБА_1 на набуття права власності на викуплене нерухоме майно через
ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди порушено і підлягає
судовому захисту.

Керуючись ст.ст.
10, 60.213-215 ЦПК України , на підставі ст.ст. 220 ч.2, 334 ч.3, 657 ЦК України, ст.ст.
12,48 Закону України « Про власність» , суд

ВИРІШИВ:

Поновити строк звернення до суду.

Позов
задоволити. Визнати договір купівлі -продажу від 26 серпня 1998 року, укладений
між ВАТ « Шаргородський завод продтоварів» та ОСОБА_1, згідно якого ВАТ
«Шаргородський завод продтоварів» продало, а ОСОБА_1 купила належні продавцю
експедицію пекарні загальною площею 146,3 мтр.кв. вартістю 3041грн.67 коп.,
прибудову до пекарні площею 352,3 мтр.кв. вартістю 5666,67 мтр.кв., прибудову
до пекарні площею 53,3 мтр.кв. вартістю 1466 грн.67 коп., два склада загальних
площею 68 мтр.кв. та 73,1 мтр.кв. вартістю відповідно 1750 грн., 2166 грн.61
коп., склад для зберігання муки площею 49,4 мтр.кв. вартістю 1500грн.,
прибудову до складу для зберігання муки площею 103,2 мтр.кв. вартістю 1500 гривень, прохідну заводу площею 40,9 мтр.кв.
вартістю 1750 грн., будівлю вагової  з
навісом площею 66,9 мтр.кв. вартістю 3968 грн.32 коп., які знаходяться в
м.Шаргороді по вулиці Леніна під номером двісті дев'яносто два - дійсним.

Визнати право
власності за ОСОБА_1 на експедицію пекарні загальною площею 146,3 мтр.кв.
вартістю 3041грн.67 коп., прибудову до пекарні площею 352,3 мтр.кв. вартістю
5666,67 мтр.кв., прибудову до пекарні площею 53,3 мтр.кв. вартістю 1466 грн.67
коп., два склада загальних
площею 68 мтр.кв. та 73,1 мтр.кв. вартістю відповідно 1750 грн., 2166 грн.61
коп., склад для зберігання муки площею 49,4 мтр.кв. вартістю 1500грн.,
прибудову до складу для зберігання муки площею 103,2 мтр.кв. вартістю 1500
гривень, прохідну заводу площею 40,9 мтр.кв. вартістю 1750 грн., будівлю
вагової з навісом площею 66,9 мтр.кв. вартістю 3968 грн.32 коп., які
знаходяться в м. Шаргороді Вінницької області по вул.Леніна,292.

Сторонами
протягом десяти днів з дня проголошення рішення може бути подана заява про його
апеляційне оскарження та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Вінницько^ області через Шаргородський районний суд.