справа № 2-2786/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року Кіровський районний суд м. Кіровограда Кіровоградської області в складі:

головуючого-судді                                Черненко І.В.

при секретарі                                      Гаркуша
І.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідачки 10300 грн. за
договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.04.2001 року
уклала з відповідачкою та нотаріально посвідчили договір позики 11000 грн. на
строк до 17.04.2002 року. У зв"язку з невиконанням відповідачкою умов
договору 26.11.2003 року було вчинено виконавчий напис про примусове стягнення
коштів та відкрито виконавче провадження. В ході виконання відповідачка
повернула 900 грн. В подальшому умовила її відізвати виконавчий документ для
добровільної сплати. 20.07.2007 року виконавчий документ повернуто. Проте,
10300 грн. відповідачкою так і не сплачено. В судовому засіданні позовні вимоги
повністю підтримала.

Відповідачка позов не визнала і
пояснила суду, що позивачка відкликала виконавчий лист після того як кошти були
добровільно сплачені. Будь-яких розписок про повернення коштів не писалось.
Крім того, зазначила на пропуск позивачкою строку звернення до суду.

Судом
встановлено, що 17.04.2001 року між: сторонами укладено та нотаріально
посвідчено договір позики 11000 грн. на строк до 17.04.2002року. У зв"язку
з невиконанням відповідачкою умов договору 26.11.2003 року було вчинено
виконавчий напис про примусове стягнення коштів та відкрито виконавче
провадження. 20.07.2007 року виконавчий документ повернуто за заявою
стягувачки.

Відповідно до
п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України в редакції 2003 року правила Цивільного кодексу України про позовну
давність застосовуються до позовів, строк пред
"явлення яких, встановлений законодавством,   що
діяло раніше,   не  сплив
до  набрання  чинності
цим

2

Кодексом.

Станом, на 1.01.2004 року, тобто день набрання чинності ЦК України позовна
давність за договором позики від 17.04.2002 року не сплинула.

Відповідно до cm. 25 7 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, позивачкою
пропущено строк звернення до суду з вимогою про стягнення коштів. При цьому суд
вважає, що пред "явлення виконавчого документа до виконання не є дією
особи, що свідчить про визнання нею свого боргу, у зв"язку з чим перебіг
позовної давності переривається ( ч.1 ст.264ЦК України).

Згідно з ч.3 cm.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Оскільки
відповідачкою зазначено на застосування позовної давності, суд вважає за
необхідне застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних
вимог у зв "язку з пропуском позовної давності.

На підставі cm.cm.257, 267 ч.3 ЦК України,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦК
України, суд,-

ВИРЇШИВ:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - відмовити
повністю.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, та шляхом подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.