Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
вересня 2007 року                                         Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі
суду: головуючий суддя                       Бутенко
С. Б.

при
секретарі                                                       Ісаєвій
Л.І.

за
участю сторін: позивача                                ОСОБА_1.

відповідача                                                          ОСОБА_2

розглянувши у
попередньому судовому   засіданні в залі
суду в м.  Комсомольську цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У серпні
2007 року позивач ОСОБА_1  звернувся до
суду із зазначеним позовом,  в якому
просив про розірвання шлюбу з ОСОБА_2.

Свої
позовні вимоги мотивував тим,  що спільне
життя з відповідачкою не склалось. Починаючи з 2005 року на грунті сварок і
відверто неприязного відношення до нього з боку відповідачки,  подружні відносини вони не підтримують. По
причині несумісності характерів та небажанню відновлення подружніх стосунків з
обох сторін,  вважає,  що їх сім'ю зберегти неможливо. Від шлюбу
мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачка
ОСОБА_2. позов визнала повністю,  на
розірвання шлюбу згідна. Обставини,
викладені в позовній заяві не заперечувала,  клопотання про дослідження доказів по справі
не заявляла.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130,
ч. 4  ст.  174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав у попередньому судовому
засіданні    ухвалює рішення про
задоволення позову.

Судом
встановлено,  що сторони зареєстрували
шлюб 14 жовтня 1989 року,  про що в книзі
реєстрації шлюбів Кременчуцького палацу шлюбів зроблено актовий запис за №
1864.

Від
шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2,  спору щодо місця
проживання яких вони на даний час не мають.

Сторони
припинили подружні відносини з 2005 року,
спільне господарство не ведуть,
миритись не бажають,  їх сім'я
фактично розпалась. Суд вважає,  що
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і
дитини,  а тому шлюб підлягає розірванню.

Оскільки
визнання позову відповідачем не суперечить закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб,  рішення у справі можливо постановити у
попередньому судовому засіданні.

На
підставі викладеного та керуючись ч.3
ст.  105,  ч. 1
ст.  110,   ст.
112,  ч. 2  ст.
114 Сімейного Кодексу України,
ст.  ст.  130,
174,  213-215,  223,
294 ЦПК України,  суд,

рішив:

Позов ОСОБА_2
задовольнити повністю.

Шлюб між
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_3,  уродженцем с.  Гриньки Глобинського
району Полтавської області,  та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4,  уродженкою м.  Кременчука Полтавської області,  зареєстрований 14 жовтня 1989 року
Кременчуцьким палацом шлюбів за актовим записом № 1864 -розірвати.

При
реєстрації розірвання шлюбу стягти з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави
державне мито в розмірі по 8 грн. 50 коп.3 кожного.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження або закінчення строку подання апеляційної скарги,  якщо заяву або апеляційну скаргу не було
подано.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано апеляційному суду
Полтавської області через Комсомольський міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається в такому ж
порядку протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження.