Справа № 2 -148 200 7 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 року                                                                                              м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, в
складі:

головуючої судді       Кривошеї
С.С.

при секретарі Мітенко
А.Г.

адвоката         ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБИ-1 до ОСОБИ-2 про перерахунок сум відшкодування шкоди в
зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА-1 12 лютого 2001 року звернувся до суду з позовом
до ОСОБИ-2 про перерахунок сум відшкодування шкоди здоров'ю. В ході розгляду
справи позивач змінював свої позовні вимоги і в останній редакції своїх
позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача ОСОБИ-2 на свою користь
21901 гривен 00 копійок в рахунок не донарахованих щомісячних сум відшкодування
шкоди за період з 02 лютого 1995 року по 01 квітня 2001 року, не донарахованої
суми одноразової допомоги 8405 гривен 00 копійок, а всього 30306 гривен 00
копійок, а також прохав суд поновити йому строк для звернення до суду з позовом
про стягнення суми не донарахованої одноразової допомоги.

В ході слухання справи в суді позивач ОСОБА-1 повністю
підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити, з мотивів того, що саме
наведений в позовній заяві розрахунок щомісячних платежів та одноразової
допомоги по відшкодуванню шкоди завданої при виконанні трудових обов'язків був
передбачений Правилами відшкодування шкоди як єдиним, діючим на той час
законодавством України, а відповідач невірно застосував законодавство, що
призвело до зменшення розміру цих виплат.

Представник відповідача ОСОБИ-2 в судове засідання не
з'явився, направив суду заяву з проханням розглянути дану справу за його
відсутності, а також позов ОСОБИ-1 не визнав, тому що позивачу було вірно
нараховано одноразову допомогу та щомісячні платежі сум відшкодування шкоди,
тому просить суд відмовити йому в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - ОСОБИ-3 позов ОСОБИ-1 не
визнала, вважає, що відповідачем - ОСОБОЮ-2 були вірно нараховані та виплачені
суми відшкодування шкоди, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних
вимог.

Вислухавши думку сторін і вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного: Як було встановлено в ході слухання справи позивач
ОСОБА-1 раніше перебував в трудових відносинах з шахтою ім. М. І. Сташкова,
правонаступником якої нині є ОСОБА-1, в якості гірничого майстра дільниці ВТБ,
з повним робочим днем в шахті. Внаслідок довгої роботи в тяжких та шкідливих
умовах праці, він захворів на професійне захворювання: ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку
з чим 02 лютого 1995 року за висновком Дніпропетровської фтизіатричної МСЕК,
йому було встановлено 45% стійкої втрати професійної працездатності та 3 групу
інвалідності з 02 лютого 1995 року безстроково. (а.с7).

Після огляду ОСОБИ-1 на МСЕК, шахта ім. М.І.Сташкова
наказом НОМЕР-1 від 28.09.1995р. нарахувала позивачу одноразову допомогу в
розмірі 566487000 крб. (5664 грн. 87 коп.) і щомісячні виплати по 9495900 крб.
(94 грн.96 коп.), виходячи із середнього заробітку по професії гірничого майстра
дільниці ВТБ :    для нарахування
одноразової допомоги -

12588600 крб (125 грн.89 коп.), що склався в місяці огляду позивача на МСЕК
- в лютому 1995р.; для нарахування щомісячних виплат - 211102000 крб. (211
грн.10 коп.), що склався в місяці перед нарахуванням виплат - серпні 1995р. і
45% стійкої втрати працездатності, з доплатою по щомісячним виплатам з
02.02.95р. по 31.08.95р. - 48200000 крб. (482 грн.00 коп.) (а.с._6). Одноразова
допомога відповідачем сплачена в повному розмірі - 5664 грн.87 коп. в січні
2004 року.(а.с.223).

Починаючи з 02.02.1995 року, позивачу на шахті ім. М. І.
Сташкова щомісячні виплати виплачувались на підставі п. 12.27 Галузевої угоди
по тарифам, трудовим і соціальним гарантіям, укладеної між Держвуглепромом
України і галузевими профспілками 12.02.1992р. з послідуючими змінами і
доповненнями, розраховуючи їх розмір виходячи з середнього заробітку, який
склався на підприємстві по відповідній професії в місяці, який передував місяцю
виплати. За вказаний в позовних вимогах період: з 02.02.1995р. по 01.04.2001р.,
виходячи з долученої до справи довідки, відповідачем були нараховані та
сплачені позивачеві щомісячні виплати на загальну суму 10738 грн. 55 коп.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд приходить до
висновку, що для їх правильного врегулювання необхідно зробити розрахунок
виплат по відшкодування шкоди відповідно до Правил відшкодування шкоди і інших
нормативних актів, в діючій на той час редакції, з порівнянням з фактичними
виплатами, сплаченими відповідачем.

Вирішуючи питання про порядок обчислення середнього
заробітку для нарахування виплат по відшкодуванню шкоди, суд вважає, що дане
питання врегульовано п.22,23 «Правил відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків»,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №472 від 23.06.1993р. із
змінами, внесеними постановою №492 від 18.07.1994р.

Згідно п.22 цих Правил ... по професійному захворюванню,
він має визначатись за 12 або останні 3 повні календарні місяці роботи, що
передували стійкій втраті працездатності потерпілим.

Згідно п.23 цих Правил..., види оплати праці, що
враховуються при обчисленні середньомісячного заробітку, визначаються
відповідно до чинного законодавства про пенсійне забезпечення.

На момент виникнення правовідносин, який визначається
днем встановлення МСЕК позивачу стійкої втрати працездатності - 02.02.1995р.„
це питання було врегульовано: ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991р.., згідно якої, до заробітку для   обчислення
пенсії   включаються   всі
види   оплати   праці
(виплат,   доходу),   на
які нараховується внески на обов'язкове державне пенсійне
забезпечення....

У заробіток для обчислення пенсії включається за
відповідні періоди допомога по тимчасовій непрацездатності чи середній
заробіток, що зберігається за працівником.»

Нормативними актами, які визначали види оплати праці, на
які нараховується внески на пенсіне забезпечення були:

-           Декрет
Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р., згідно ст.5 якого «До сукупного оподатковуваного доходу,
одержанного громадянами в період, за який здійснюється оподаткування, не
включаються:

а) допомога по державному соціальному страхуванню і
державному соціальному забезпеченню, крім допомоги по тимчасовій
непрацездатності (в тому числі допомога по догляду за хворою дитиною)...»

-           Декрет
Кабінету Мністрів України від 31.12.1992р. «Про оплату праці», згідно ст. 11
якого, оплата щорічних відпусток, оплата праці переведених за станом здоров'я
на легшу нижчеоплачувану роботу і т.п. виплат - є гарантованою оплатою
передбаченою КЗпП України під час роботи працівника.

Таким чином, як допомога по тимчасовії втраті працездатності,
так і оплата відпусток -визначались законодавством доходом, який підлягав
оподаткуванню і на який нараховувались

внески на
пенсійне забезпечення, а отже,  місяці
роботи, в яких потерпілому були проведені оплата відповідних періодів перебування
в відпустці, або коли він був відсутнім на роботі з причин тимчасової
непрацездатності і інших випадках, коли за ним зберігався середній заробіток -
підлягаєть врахуванню при визначенні середнього заробітку,  з якого мають визначатись виплати по відшкодуванню
шкоди.

Такий
порядок визначення видів оплати праці, на які нараховуються внески по
пенсійному забезпеченню і які відповідно до п.23 Правил... мають бути враховані
при обчисленні середного заробітку для визначення розміру виплат відшкодуванню
шкоди, передбачено також:

п.
16,23 Інструкції « Про порядок обчислення і сплати страхових внесків
підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду
України, а також обліку надходження і витрачання його коштів», затвержденої
постановою Правління пенсійного Фонду Уркаїни №5-5 від 10.06.1994р.,
зареєстрованою в Міністерстві Юстиції України 09.09.1994р. за №217/427;

постановою
КМУ №583 від 12.10.92р. якою затверджено «Перелік видів оплати праці та інших
виплат, на які не нараховуються страхові внески, та які не враховуються при
визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсій»

-
роз'ясненням Міністерства Праці України від 09.12.1996р. №ДШ-4145 «Обчислення
середньомісячної заробітної плати для визначення розміру відшкодування шкоди» -
стосовно видів оплати праці взагалі і в вугільній галузі зокрема (Газета «Праця
і зарплата», 1997р. №1)

-
п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92р. (із змінами за
№7 від 08.07.94р. та №11 від 30.09.94р.) «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»

Згідно
наданої відповідачем довідки, з розшифровкою видів оплат та застосуванням
коефіцієнтів підвищення посадових окладів (які застосовувались на підприємстві
відповідача по день встановлення позивачу стійкої втрати працездатності -
02.02.1995р.) до виплат на які нараховуються внески на пенсійне забезпечення, з
врахуванням виплат по вислузі років, -особистий середньомісячний заробіток
ОСОБИ-1, в гривневому еквіваленті складав: з лютого 1994р. по січень 1995р. -
за 12 місяців - 149 грн. 33 коп., з листопада 1994р. по січень 1995р. -за 3
місяці -134 грн. 99 коп. При цьому всі 12 місяців є повними, оскільки оплата
проведена за повну кількість робочих днів відповідного місяця.

Середній
заробіток по професії позивача - гірничого майстра дільниці ВТБ за місяць перед
нарахуванням виплат відшкодування шкоди - серпень 1995р., з якого відповідач
своїм наказом НОМЕР-1 від 28.09.1995р., посилаючись на п.12.27 Галузевої
угоди..., нарахував йому щомісячні виплати відшкодування шкоди, становив 211
грн. 10 коп.

Згідно
п.12.27 Галузевої угоди..., середній заробіток, який склався за минулий місяць
по професії потерпілого, може братись для розрахунку виплат відшкодування
шкоди, якщо він є більшим його особистого заробітку взятого за Правилами...

В
даному випадку більшим є заробіток 211 грн. 10 коп., визначений за п.12.27
Галузевої угоди..., а тому саме він мав бути застосованим для визначення
позивачу розміру виплат по відшкодуванню шкоди.

З
врахуванням вищевказаного, з 02.02.1995р. - з дня встановлення МСЕК позивачу
45% стійкої втрати професійної працездатності виплати відшкодування шкоди мали
бути розраховані таким чином:

-
одноразова допомога повинна була становити 9499 грн.50 коп.. з розрахунку:
211,20 грн. х 45 = 9499,50 грн.

Недоплата
по одноразовій допомозі становить 3834 грн.63 коп. з розрахунку: 9499,50 грн. -
5664,87 грн. = 3834,63 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача, оскільки
на день висування позовних вимог - 12.02.2001р. одноразова допомога була ще не
сплаченою.

- щомісячні
виплати відшкодування шкоди мали становити по 95 грн. 00 коп. з розрахунку:
211,10 грн. х 45% = 95,00 грн.

За
лютий   1995р.: 95,00 грн.: 28дн. х 27дн.         = 91,61 грн.

З
01.03.95р. по 01.06.1995р. 95,00 грн. х 3 міс.      =285,00
грн.

Згідно
з
постановою     Кабінету  Міністрів
України  №409  від
13.06.1995р.   «Про

підвищення
заробітної плати на державних підприємствах, в установах і організаціях», з

01.06.1995р.
посадові оклади на підприємстві відповідача було підвищено на коефіцієнт 1.1 ,
а

тому
подальші виплати мали становити:

З
01.06.95р. по 01.09.1995р.: 95,00 грн. х 1.1 = 104,50 грн. х 4 міс.        =418,00 грн.

Згідно
телеграми Міністерства вугільної промисловості України №2-4772/22 від
22.09.1995р. на підприємстві відповідача посадові оклади ставки було підвищено
на коефіцієнт 2.0 , а тому подальші виплати мали становити:

З
01.09.95р. по 01.04.96р.: 104,50 х 2.0 = 209,00 грн. х 7 міс       =1463,00 грн.

Пунктом
1 Указу Президента України №41/96 від 09.01.1996р. «Про додаткові заходи щодо
матеріального і морального заохочення працівників вугільної промисловості»,
міністерства і відомства були зобов *язанні «визначити умови оплати праці,
розміри тарифних ставок і схеми посадових окладів працівників вугільної
промисловості та шахтного будівництва з урахуванням умов складності праці,
здійснивши їх перегляд з метою збільшення у межах наявного фонду споживання».

На
виконання цього Указу, Міністерством вігільної промисловості України було
видано одноіменний наказ за №72 від 04.03.1994р., яким структуру заробітної
плати було змінено: було підвищено тарифні ставки та посадові оклади, за
рахунок зменшення інших її складових виплат (доплат, надбавок, винагород,
премій), в межах наявного фонду споживання, без збільшення загального розміру
заробітної плати. При цьому тарифна частина заробітної плати на підприємствах
вугільної галузі була збільшена на коефіцієнт 2.38 за рахунок зменшення
додаткових видів оплати праці, в межах наявних фондів оплати праці станом на
01.04.1996р., що підтверджується довідкою відповідача про розмір фонду
заробітної плати по підприємству в березні і квітні 1996р.

При
такій особливості застосування цього коефіцієнту, слід враховувати вимоги абз.5
п.22 Правил... в редакції постанови КМУ №492 від. 18.07.1994р. про те що
«перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на
соціальну допомогу) проводиться у разі: ...підвищення тарифних ставок (окладів)
працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно
до колективного договору».

Виходячи
зі змісту цієї норми, для визначення у цьому випадку порядку перерахування
розміру відшкодування шкоди, для їх збільшення визначальним є термінологія «у
разі підвищення тарифних ставок», а не «на коефіцієнт підвищення тарифних
ставок».

Тобто,
в даному випадку, виходячи з умов, визначених Указом Президента України №41/96
від 09.01.1996р., перерахунок розміру відшкодування шкоди мав проводитись
одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів,
шляхом збільшення суми відшкодування шкоди на величину фактичного збільшення
заробітної плати.

По
співвідношенню середньої заробітної плати, яка склалась на шахті
«ім.М.І.Сташкова»

по
професії гірничого майстра дільниці ВТБ після попереднього підвищення посадових

окладів:
в вересні 1995р. - 223,61 грн., з середньою заробітною платою - квітня 1996р. -
247,63

грн.,
фактичний коефіцієнт росту заробітної плати становить 1.10742 .           А тому саме  цей

коефіцієнт
мав бути застосованим при перерахунку позивачу розміру щомісячних виплат з
01.04.1996р.

Таким
чином щомісячні виплати позивача в подальшому мали становити:

З
01.04.96р. по 01.07.98р.: 209,00 грн. х 1.10742 = 231,45 х 27 міс.        = 6249,15 грн.

З
01.07.98р. по 01.09.99р. по 231,45 грн. х 14 міс.            = 2292,08 грн.

оскільки
, з врахуванням змін внесених до п.22 и п.28 Правил ... постановою КМУ №1100
від 03.10.97р. розрахунковий заробіток з застосуванням з 01.07.98г. коефіцієнта
1.146 в перерахунку на 100% втрати працездатності (231,45 х 1.146 : 45 х 100 =
589,43 грн.), так і без

його
застосування (231,45 грн. : 45 х 100 = 514,33 грн.) - перевищує середній
заробіток за посадою гірничого майстра дільниці ВТБ, який склався після його
застосування в липні 1998р. - 262,48 грн..

З
01.09.99р. по 01.07.2000 р: 231,45 грн. х 10 міс  =2314,50 грн.

оскільки,
з врахуванням змін внесених до п.22 и п.28 Правил ... постановою КМУ №1100 від
03.10.97р., застосування з 01.09.99р. коефіцієнта 1.293 в перерахунку на 100%
втрати працездатності (231,45 х 1.293 : 45 х 100 = 665,03 грн.), так і без його
застосування (231,45 грн. : 45 х 100 = 514,33 грн.) перевищує середній
заробіток за посадою гірничого майстра дільниці ВТБ, що склався після його
застосування в вересні 1999р. - 318,14 грн..

З
01.07.2000р. по 01.04.2001р.: 288,77 грн. х 9 міс.           =2598,93 грн.

оскільки
, з врахуванням змін внесених до п.22 и п.28 Правил ... постановою КМУ №1100
від 03.10.97р. застосування з 01.07.98г. коефіцієнта 1.367 в перерахунку на
100% втрати працездатності (231,45 х 1.367 : 45 х 100 = 703,09грн.) перевищує
середній заробіток за посадою гірничого майстра дільниці ВТБ, який склався
після його застосування в липні 2000р. -641,72 грн. і з яким и мають бути
обмежені щомісячні виплати: 641,72 х 45% = 288,77 грн.

Всього
з 02.02.95р. по 01.04.2001р., за заявлений в позові період, відповідальність за
який несе відповідач ОСОБА-2, відповідно до Правил відшкодування шкоди...
позивачу мало бути нараховані щомісячні виплати на загальну суму:

91,61+285,00+418,00+1463,00+6249,15+2292,08+2314,50+2598,93
= 15712,29 грн.

За
цей же період, згідно довідки відповідача, позивачу фактично сплачено 10738
грн. 55 коп.

Недоплата
по щомісячним виплатам за цей період складає 4973 грн. 74 коп. з розрахунку:
15712,29 грн - 10738,55 грн. = 4973,74 грн.

Вирішуючи
спір, в межах позовних вимог позивача, суд вважає, що відповідно ч.2 п.43
Правил відшкодування шкоди і ст.71 ЦК України 1963 року (з урахуванням правил
п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003р.), п.1,1-1,1-2,22 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. №6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодуванню шкоди (з наступними
змінами), загальний строк, у межах якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого права (позовна давність), встановлюється тривалістю у
три роки. У випадку коли вимоги потерпілого стосується перерахунку сум
щомісячних платежів, раніш визначених судом або роботодавцем (у тому числі й у
разі неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при задоволенні позову,
кошти стягуються за час що не перевищує трьох останніх років, які передували
моменту звернення особи до суду.

Позивач
ОСОБА-1 з позовом про перерахунок виплат відшкодуванню шкоди звернувся до суду
12.02.2001р. Таким чином, трьохрічний термін позовної давності, за який його
позовні вимоги підлягають задоволенню, спливає 12.02.1998р.

Оскільки
з 01.04.2001р. виплати проводились Фондом ССНВПЗУ, або за його рахунок, то
строк за який позовні вимоги можуть бути задоволені за рахунок відповідача
ОСОБИ-2 обмежується цією датою.

За
цей період, з 12.02.1998р. по 01.04.2001р., згідно наведеного вище розрахунку,
відповідач ОСОБА-2 повинен був сплатити позивачу 9220 грн. 05 коп. з
розрахунку:

За
лютий 1998р.: 231,45 грн   :28дн.х17дн.          =140,52 грн.

З
01.03.98р. по 01.09.99р. : 231,45 х 18 міс.            =4166,10
грн.

З
01.09.99р. по 01.07.2000р.: 231,45 грн. х 10 міс. = 2314,50 грн.

З
01.07.2000р. по 01.04.2001р.: 288,77 грн. х 9 міс.           = 2598,93 грн.

Всього:           9220,05 грн.

Фактично
підприємством ОСОБА-2 за цей час: з 26.10.1998р. по 01.04.2001р. позивачу
сплачено 6804 грн. 18 коп.

За
жовтень: 147,00 грн.: 28дн х 17дн.         =
89,25 грн.

З
01.03.98р. по 01.04.01р.     6714,93 грн.

Всього:           6804,18 грн.

Недоплата
за період з 12.02.1998р. по 01.04.2001р. становить 2415 грн. 87 коп. з
розрахунку: 9220,05 грн. - 6804,18 грн. = 2415,87 грн.

Станом
на 01.04.2001р. відповідач ОСОБА-2 сплачував позивачеві за рахунок коштів Фонду
ССНВПЗУ по 288 грн.77 коп., що відповідає наведеному вище розрахунку.

Розглядаючи
позовні вимоги позивача в частині стягнення суми не донарахованої одноразової
допомоги суд вважає, що позивач не пропустив строку позовної давності для
звернення до суду у зв'язку з тим, що сума одноразової допомоги нарахована
адміністрацією підприємства відповідача в повному обсязі виплатила допомогу
лише в січні 2004 року, тоді, як ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом 12 лютого
2001 року.

На
підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА-1:

в
частині стягненні недоплати одноразової допомоги, підлягають частковому
задоволенню у розмірі 3834 грн.63 коп.;

в
частині стягнення недоплати щомісячних виплат, підлягають частковому
задоволенню за період з 12.02.1998р. по 01.04.2001р. в розмірі 2415 грн. 87
коп.

Керуючись
ст. 11 Закону України «Про охорону праці» 1992р., п.22,23,28,48 Правил
відшкодування шкоди... , ст.71 ЦК України 1963р., ст.213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути
з ОСОБИ-2 на користь ОСОБИ-1 в рахунок відшкодування шкоди завданої його
здоров'ю при виконанні трудових обов'язків: недоплату: одноразової допомоги у
розмірі 3834 грн.63 коп (три тисячі вісімсот тридцять чотири грн. 63 коп.),
недоплату по щомісячним виплатам у розмірі 2415 грн.87 коп. (дві тисячі
чотириста п'ятнадцять грн. 87 коп.) за період з 12.02.1998р. по 01.04.2001р. ,
а всього стягнути 6250 ( шість тисяч двісті п'ятдесят) гривен 50 копійок.

В
задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути
з ОСОБИ-2 на користь держави судовий збір у розмірі 62 грн. 51 коп. і на
користь суду витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
розмірі 1 грн. 50 коп.

Рішення
суду набирає законну силу після закінчення строку подання заяви на апеляційне
оскарження.

Заяву
про апеляційне оскарження може бути подано через Першотравенський міський суд
на протязі 10 днів з дня оголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області
через Першотравенський міський суд на протязі двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.