Справа №2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
вересня 2007 року                                                         Рівненський
міський суд

в особі
головуючого

судді                                                                                    Кухарця
В.М.

з участю
секретаря                                                            Трет'якової Т.В.

представника
позивача                                                    ОСОБА_6

його
представника - адвоката                                          ОСОБА_7

провівши
у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної шкоди,
заподіяної затопленням квартири,
-

ВСТАНОВИВ:

Представники
відповідачів ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися,  про дату,
час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (ч.5  ст. 76 ЦПК України),  повідомлення про причини неявки до суду від
них не надійшло.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя; з
мотивів,  наведених ОСОБА_1  у позові,
просить задовольнити позов у повному обсязі.

З'ясувавши
обставини по справі та перевіривши їх доказами,
суд дійшов висновку,  що позов
слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно
до ч.ч.1,  2  ст. 1166,
ч.1  ст. 1190 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними... діями
чи бездіяльністю... майну фізичної або юридичної особи,  відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її завдала. Особа,  яка завдала шкоди,  звільняється від її відшкодування,  якщо вона доведе,  що шкоди завдано не з її вини.

Особи,  спільними діями або бездіяльністю яких було
завдано шкоди,  несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Як
вбачається з договору купівлі-продажу від 31 серпня 2005 року №5770,  додаткової угоди до договору від 01 вересня
2005 року №5819 та витягу №8505877 від 30.09.2005 р. про реєстрацію права
власності на нерухоме майно,  позивачеві
ОСОБА_1  належить на праві приватної
власності квартира АДРЕСА_1.

З
поданого співвідповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до суду 20 квітня 2007 року
письмового клопотання видно,  що
відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2,
котру вони набули в порядку приватизації державного житлового фонду.

З Акту
від 16.10.2006 p.,  складеного комісією та затвердженого начальником ЖКП
"Промислове",  пояснень
представника позивача - ОСОБА_6,  який
разом зі своєю дружиною ОСОБА_5
винаймають належну ОСОБА_1
квартиру вбачається,  що 13 жовтня
2006 року мало місце затоплення належної позивачу квартири внаслідок надходження
води з квартири АДРЕСА_2,  котра належить
співвідповідачам й де вони постійно мешкають.

2

Відповідачі
суду не довели,  що внаслідок надходження
з належної їм квартири води до квартири позивача останньому було заподіяно
майнової шкоди не з їх вини,  адже
відповідно до ч.4  ст. 319,   ст. 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний
утримувати майно,  що йому належить,  якщо інше не встановлено договором або
законом.  У зв'язку із зазначеним,  суд приходить до висновку,  що майну ОСОБА_1  було заподіяно шкоди спільними діями (чи
бездіяльністю) відповідачів,  тому вони
повинні нести перед потерпілим солідарну відповідальність.

Як
передбачено  ст. 22 ЦК України
особа,  якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права,  має право
на їх відшкодування. Збитками є втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у
повному обсязі,  якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно
до  ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати
особу,  яка завдала шкоди майну,  відшкодувати її в натурі (передати річ того ж
роду і такої ж якості,  полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір
збитків,  що підлягають відшкодуванню
потерпілому,  визначається відповідно до
реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання
робіт,  необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

З
поданого позивачем й не спростованого відповідачами висновку №05 5-Б/06 від 27
жовтня 2006 року будівельно-технічного дослідження на замовлення ОСОБА_6 щодо
визначення суми матеріального збитку,
нанесеного у результаті залиття квартири АДРЕСА_1 вбачається,  що вартість будівельних робіт,  які необхідно виконати у зазначеній квартирі
для її відновлення у зв'язку із завданою шкодою,  на момент проведення дослідження становить
4006 грн. Таким чином,  вказана сума
підлягає до стягнення в рахунок відшкодування ОСОБА_1  майнової шкоди.

Відповідно
до  ст.
ст. 23,  1167 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна
шкода полягає,  зокрема,  у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується грішми,  іншим майном або в інший спосіб.

Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення,  глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх
реалізації,  ступеня вини особи,  яка завдала моральної шкоди,  якщо вина є підставою для відшкодування,  а також з урахуванням інших обставин,  які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна
шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди,  яка підлягає відшкодуванню,  та не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Моральна
шкода,  завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Як було
встановлено в судовому засіданні,  винними
діями (бездіяльністю) відповідачів позивачу була завдана також і моральна
шкода,  що проявилася у душевних
стражданнях,  яких ОСОБА_1  зазнав у зв'язку з пошкодженням своєї
квартири,  глибиною та тривалістю цих
страждань,  оскільки з часу затоплення -
13 жовтня 2006 року й на момент ухвалення судом рішення сім'я ОСОБА_2 не вжила
заходів щодо добровільного відшкодування завданих позивачеві збитків,  принаймні доказів про це суду надано не було.

3

У
зв'язку з пошкодженням свого майна позивач змушений був докладати зусиль щодо
ремонту квартири,  витрачаючи на це
відповідний час і кошти,  що створило
йому певні психологічні незручності. Тому,
з урахуванням вимог розумності і справедливості,  розмір відшкодування у 3000 грн. суд вважає
обгрунтованим.

Позивач
документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді судового збору в
розмірі 60 грн.,  витрат в розмірі 31
грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  витрат в розмірі 612 грн. на проведення
будівельно-технічного дослідження,  витрат в 500 грн. на правову допомогу,  всього - 1203 грн.,  тому ці витрати підлягають стягненню з
відповідачів.

Керуючись  ст. 15,
ч.1,  п.п.8,  9 ч.2
ст. 16 ЦК України,   ст.
ст. 10,  11,  60,
88,  212 -215,  224 - 226 ЦПК України,  пунктами 3,
4,  5,  9 постанови №4 від 31 травня 1995 року
Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди",  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4006 грн. в
рахунок відшкодування майнової шкоди,
3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,  судові витрати в розмірі 1203 грн.,  а всього - 8209 (вісім тисяч двісті дев'ять)
грн.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 Цивільного процесуального Кодексу,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення цього рішення; апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський міський суд.

Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.