Справа № 2-922
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16
жовтня 2007 року                                                                             Рівненський     районний

суд Рівненської
області в особі:

судді
Красовського О. при секретарі Хрусюк Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне (заочний розгляд) справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про зміну розміру
аліментів,  -

встановив:

Позивачка
просить суд винести рішення про зміну розміру аліментів на утримання
дитини,  що стягуються з відповідача на
користь позивачки,  визначивши розмір
аліментів в твердій грошовій сумі. Також просить суд стягнути з відповідача 1/2
частину додаткових витрат на дитину.

Позивачка позов
підтримала,  пояснила про обставини,  описані вище.

Відповідач
в судове засідання не з'явилася,
неодноразово. Про час та місце проведення судового засідання відповідач
був повідомлений належним чином,  шляхом
опублікування оголошення в газеті „Вісті Рівненщини".

Суд
вважає,  що справу можливо розглянути у
відсутність відповідача,  який був
належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши
матеріали справи,  суд вважає,  що позов підлягає до задоволення,  частково.

Відповідно
до статті 10 ЦПК України,  кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,  крім випадків,  встановлених цим Кодексом.

Відповідно
до частини 1 статті 11 ЦПК України,  суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно
до статті 60 ЦПК України,  кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази
подаються сторонами та іншими особами,

які
беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір.

Стаття
181 СК України визначає,  що за рішенням
суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її
матері,  батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Стаття 182 СК
України визначає,  що при визначенні
розміру аліментів суд враховує.

1)
стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)
стан здоров'я та матеріальне становище платника
аліментів;

3)
наявність у платника аліментів інших дітей,  непрацездатних чоловіка,  дружини,
батьків,  дочки,  сина;

4)
інші обставини,  що
мають істотне значення.

Стаття
183 СК України визначає,  що частка
заробітку (доходу) матері,  батька,  яка буде стягуватися як аліменти на дитину,  визначається судом.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України,  розмір аліментів,  визначений за рішенням суду або домовленістю
між батьками,  може бути згодом зменшено
або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно
до ч.1  ст.  184 СК України,  якщо платник аліментів має нерегулярний,  мінливий дохід,  частину доходу одержує в натурі,  а також за наявності інших обставин,  що мають істотне значення,  суд за заявою платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно
до ч.1  ст.  185 СК України,  той з батьків,  з кого присуджено стягнення аліментів на дитину,  а також той з батьків,  до кого вимога про стягнення аліментів не
була подана,  зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину,  що викликані
особливими обставинами (розвитком здібностей дитини,  її хворобою,
каліцтвом тощо).

Згідно
рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11.09.2006 p.,
з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на
утримання дитини,  у частці від доходу
відповідача. Позивачка понесла додаткові витрати на дитину,  викликані хворобою дитини. Тому 1/4 частина
цих витрат повинна бути стягнута з відповідача.

Виходячи
з положень  ст.  184,
ст.  185 СК України,  враховуючи сімейний стан сторін,  доходи,
суд дійшов висновку про задоволення позову,  частково.

Суд
постановляє рішення про визначення розміру аліментів,  виходячи з розміру прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку,  визначеного
законодавством України,  на час розгляду
справи судом,  враховуючи,  що обов'язок з утримання дітей покладений на
обох батьків. Тому суд вважає,  що до
стягнення з відповідача підлягає 300 грн.,
а не 400 грн.,  як того просить
позивачка.

Відповідно
до  ст.
ст.  84,  85,  88
ЦПК України,  з відповідача повинні бути
стягнуті судові витрати.

Керуючись  ст.
10,  ч.1  ст.
11,   ст.  ст.
60,  84,  85,
88,  212,  214,
215,  217,  218,
224,  225,  226 ЦПК України;  ст.
ст.  181,  182,
183,  ч.1  ст.
184,   ст.  185,
ч.1  ст.  192 СК України,  суд,
-

вирішив:

Позов
задоволити частково. Змінити розмір аліментів,
що були стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно рішення
Рівненського міського суду Рівненської області від 11.09.06 р. (справа №
2-6272/2006).

Стягнути
з ОСОБА_2,  1972 р.н.,  уродженця м.
Кременець Тернопільської області,
останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1,  на користь:

•                ОСОБА_1,  мешканки АДРЕСА_2

АДРЕСА_2,  аліменти на утримання сина
- ОСОБА_3

ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.,  в розмірі 300 грн.,  щомісячно,
починаючи з дня

набрання цим рішенням законної сили,
і до повноліття дитини;

·
ОСОБА_1,  мешканки
АДРЕСА_2 кв. 54,  судові витрати в
розмірі 200 грн. (витрати на правову допомогу);

·
держави 51 грн. 00 коп. судових витрат по оплаті судового
збору;

·
ГУ ДКУ в Рівненській області,  р/р 0295,  МФО 833017,
код ЗКПО 22586549,  УДК в
Рівненській області,  код платежу
22050000,  призначення платежу
-„інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи Рівненським
районним судом Рівненської області",
сума - 30 грн. 00 коп.

В задоволенні
решти позовних вимог - відмовити.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  яка може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення
набирає законної сили через 10 днів з дня проголошення,  якщо його не буде оскаржено в апеляційному
порядку. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення може бути
також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку
неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк рішення набуває
законної сили після закінчення цього строку. Якщо буде подано заяву про
апеляційне оскарження,  але не подано в
подальшому апеляційну скаргу в 20-денний строк,
то рішення набирає законну силу.