Справа №7 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

23
жовтня  2007 року                                                                                 м.
Миколаїв

Центральний
районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого                                                                                судді
ПодзігунГ.В.

при
секретарі                                                                                           Вельдяєвій
Л.М.

за
участю позивачки                                                                               ОСОБА_1

представника
позивачки                                                                       ОСОБА_2

відповідача                                                                                              ОСОБА_3

відповідачки                                                                                            ОСОБА_4

представника
відповідачки                                                                    ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом до відповідачів, в якому
просили визнати за ними право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

25.04.2007 року ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги
та пред'явила вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового
будинку, якій розташований за адресою: АДРЕСА_1.

25.04.2007 року ОСОБА_6 надав суду заяву про відмову від позовних вимог в
частині визнання за ним права власності на вищевказаний будинок, яка прийнята
судом та ухвалою суду від 25.04.2007 року провадження у справі у цієї частині
закрито.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, посилаючись на фактичне виконання сторонами умов договору купівлі-продажу.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 позов не визнали та суду пояснили, що дійсно 21.09.2004
року ОСОБА_4 прийняла від позивачки 1000 доларів СІЛА, про що написала
розписку, при цьому вона діяла на свій розсуд, брати гроші та виконувати інші
дії з приводу відчуження житлового будинку ОСОБА_3 їй на доручав.

Відповідач ОСОБА_3 позов
не визнав та суду пояснив, що між сторонами у вересні 2003 року був укладений
договір оренди житлового будинку АДРЕСА_1, договір купівлі-продажу між
сторонами не укладався та укласти його у відповідача наміру не було.

Вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у
справі докази, суд встановив наступне.

Рішенням виконкому Тернівської селищної ради депутатів
Центрального району м. Миколаєва №97 від 08.04.1976 року ОСОБА_3відведена
земельна ділянка площею 488 кв м по АДРЕСА_1 для індивідуального будівництва
житлового будинку.

Після закінчення будівництва об'єкт прийнятий в експлуатацію Актом
державної технічної комісії від 22.10.2004 року, який затверджений
Розпорядженням Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської
міської ради №7454-р від 22.10.2004 року.

10.11.2004 року КП ММБТІ на підставі вищевказаного Розпорядження видане
Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого за Жарковим В.В.
зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1.

Як пояснив відповідач ОСОБА_3, у
вересні 2003 року між ним та позивачкою була досягнута домовленість про
проживання її сім'ї у спірному житловому будинку, після чого вона вселилась у
будинок. При цьому перші два місяця вони проживали безкоштовно, зобов'язавшись
провести ремонтні роботи у будинку, та сторонами була оговорена оплата
подальшого проживання, яка складала 100 доларів США за місяць. З січня 2004 року він став вимагати у
позивачки оплату за проживання, однак ОСОБА_1 оплачувати житло відмовилась. У
січні 2005 року йому стало відомо від ОСОБА_4, про передану ОСОБА_1 для нього
суму у розмірі 1000 доларів США.
Отримати гроші або виконати інші дії з приводу продажу будинку він ОСОБА_4
не доручав. Наміру укласти договір купівлі-продажу не мав. У жовтні 2005 року
звернувся до суду із позовом про виселення позивачки та її чоловіка.

Пояснення відповідача ОСОБА_3
підтверджуються показами відповідачки ОСОБА_4

Доводи позивачки про фактичне укладення договору
купівлі-продажу судом до уваги не прийняті, оскільки жодного доказу на
підтвердження його укладення, досягнення домовленості щодо суттєвих умов
договору та виконання сторонами цих умов суду не надано.

Крім того, право власності на спірний будинок було
зареєстроване за позивачем лише 10.11.2004 року та на час укладення договору
він не мав права на відчуження будинку.

Пояснення позивачки про виконання умов договору, оскільки
вона передала ОСОБА_3аванс у
розмірі 1050 доларів СІЛА та ОСОБА_4 1000 доларів США суд оцінює критично,
оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 мала право на розпорядження
спірним будинком або діяла в інтересах та від імені власника будинку суд не надано.

Покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили пояснення позивачки про
укладення між сторонами договору купівлі-продажу, суд до уваги не приймає,
оскільки вони є неналежними доказами по даній справі.

На підставі вищевикладеного, у відповідності із
ст.ст.151,161,224- ЦК України
( в ред. 1963 р.), ст. ст. 203,509,655,657,658
ЦК України, суд
дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання
договору купівлі-продажу дійсним. Тому в задоволенні позову необхідно
відмовити, що не позбавляє позивачку ОСОБА_1 права на звернення до суду із
позовом про повернення сплачених нею грошей.

У відповідності із ст.ст.81,88 ЦПК України судовий збір та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ сплачені при подачі
позовній заяви.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права
власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подачі заяви з надісланням особою, яка її подає, копії
апеляції до апеляційної інстанції.