Справа   №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007
року Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубас Т.В., при секретарі
Паламарчук І.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа садове товариствоІНФОРМАЦІЯ_1про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину садового будинку
,-

встановив:

У червні 2007
року ОСОБА_1 звернувся
до суду з вказаним позовом до відповідача і просив визнати за ним право
власності на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_1в садовому товаристві
ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованому в АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після
смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовні вимоги
обгрунтував тим, що мати та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі
з ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Під час шлюбу збудували вищевказаний садовий будинок, на
який ІНФОРМАЦІЯ_4 року було видано свідоцтво про право власності на ім."я
відповідача. На підставі ст.22 КЗШС України матері належала 1/2 частина
будинку. ІНФОРМАЦІЯ_5 року мати склала заповіт на все належне їй майно на
ім."я позивача. Він є єдиним спадкоємцем і прийняв спадщину, вступивши у
володіння спадковим майном: з жовтня 2001 року тривалий час проживав у
спадковому будинку, здійснював поточний ремонт, разом з дружиною робив
консервацію, обробляв земельну ділянку, у лютому-березні 2002 року обрізав
плодові дерева, володіє грошовими збереженнями матері в ІНФОРМАЦІЯ_6. Тому
просив встановити факт прийняття ним спадщини та визнати право власності на 1/2
частину садового будинку.

В судовому
засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги.

Відповідач позов
не визнав, посилається на те, що будинок у садовому товаристві він збудував ще
у 1988 році, до вступу у шлюб з покійною дружиною, тому цей будинок є його
особистим, а не спільним майном подружжя.

Вислухавши
пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд відмовляє
у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ст.60 ЦІЖ
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх доводів або заперечень.

В судовому
засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, яка з
ІНФОРМАЦІЯ_3 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_5
року ОСОБА_3 склала
нотаріально посвідчений заповіт на все належне їй майно своєму синові ОСОБА_1 - позивачу у
даній справі.

Проте після
смерті ОСОБА_3 спадщина на 1/2 частину садового будинкуАДРЕСА_1 в садовому
товаристві ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованому в АДРЕСА_2 не відкрилася, оскільки
вказаний будинок не був спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

З матеріалів
справи вбачається, що земельну ділянку розміром 0,06 га у садовому
товаристві ОСОБА_2 було надано на підставі рішення кооперативу
(товариства)ІНФОРМАЦІЯ_1від 16 лютого 1988 року. А
товариствоІНФОРМАЦІЯ_1отримало земельну ділянку у колективну власність на
підставі рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради від ІНФОРМАЦІЯ_7
року.

З технічного
паспорта на будинок вбачається, що сам будинок і господарські будівлі до нього
збудовані у 1988 році. На підтвердження будівництва садового будинку до
реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 відповідач надав квитанції на придбання ним
будівельних матеріалів та виконання будівельних робіт, датовані 1987-1988
роками. Та обставина, що свідоцтво про право власності на будинок відповідач ОСОБА_2отримав
лише ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто під час шлюбу з ОСОБА_3, не свідчить про те, що
побудований до шлюбу будинок став спільною власністю подружжя, оскільки
відповідач відповідно до ст..60 ЦПК України довів, що спірний садовий будинок
він збудував до вступу у шлюб з ОСОБА_3

А відповідно до
ст..25 КШС України, що діяв на час реєстрації шлюбу між відповідачем і ОСОБА_3,
набуте до шлюбу майно одним із подружжя є його особистою власністю.

Позивач не навів
доказів того, що набуте відповідачем майно значно збільшилося у своїй цінності
за час шлюбу і що його можна визнати спільним майном подружжя.

Крім того, за
свого життя ОСОБА_3 не
оспорювала права власності відповідача на весь будинок, не заявляла вимог про
визнання частково недійсним отриманого ним ІНФОРМАЦІЯ_4 року свідоцтва про
право власності на садовий та технічної документації до нього, в яких чітко
зазначено, що будинок збудовано у 1988 році. Тобто, ОСОБА_1 визнавала той
факт, що цей будинок є дошлюбним майном чоловіка.

За таких
обставин, коли ОСОБА_1
не набула права власності на будь-яку частину садового будинку АДРЕСА_1 в
садовому товаристві ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованому в АДРЕСА_2, то після її
смерті спадщина на вказаний будинок чи її частину не відкрилася, тому суд
відмовляє у задоволенні позовних вимог.

На підставі
ст.ст. 549 ЦК України
1963 року, 22, 25 КЗШС України, керуючись ст.ст. 60, 212 - 215, 218 ЩІК
України, суд -

вирішив:

Відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа садове товариствоІНФОРМАЦІЯ_1про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права власності на 1/2 частину садового будинку.

Зняти заборону
накладену ухвалою суду 03 жовтня 2007 року на садовий будинок АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, належного на праві особистої власності ОСОБА_2.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.