Справа №2-1775/2007
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2007 року місто Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого у судовому засіданні - судді Жмуд Н.М. , при секретарі судових засідань - Клименко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова, Харківської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб: Органу опіки та піклування Лозівської міської Ради Харківської області; Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області "про визнання батьківства", -
08 серпня 2007 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства, посилаючись на те, що з вересня 2002 року він проживав у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, яка є громадянкою Російської Федерації. До вересня 2005 року, вони мешкали в смт. Севаст'яново Ленінградської області Російської Федерації, де, ІНФОРМАЦІЯ_1, в них народилась донька ОСОБА_3. Позивач вказав, що намагався зареєструватися батьком дитини, але йому було відмовлено, тому що за місцем проживання він не мав ні громадянства Російської Федерації, ні законної реєстрації і у зв'язку з цим, в свідоцтві про народження доньки в графі "батько", запису не поставили взагалі. У вересні 2005 року, позивач разом з відповідачем по справі та донькою, повернувся до дому позивача, на територію України, де й стали мешкати однією сім»єю в смт. Панютине Лозівського району Харківської області. На даний час, мають спільне житло, ведуть спільне господарство, опікуються донькою, позивач утримує сім'ю матеріально. З відповідачкою по справі, 23 червня 2006 року, позивач уклав шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного з^равління юстиції Харківської області, про що зроблено актовий запис №165.. Позивач вказав, що в Україні, за місцем своєї реєстрації, також намагався зареєструвати дитину на своє ім'я, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що мати дитини є громадянкою Росії, проживає на Україні без реєстрації і дитина народилась на території Росії.
На підставі викладеного позивач просить суд визнати, що він є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.
14 серпня 2007 року ухвалою суду відкрито провадження по даній цивільній справі.
в судовому засіданні, позивач підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. По справі пояснив, що з відповідачкою він проживав у фактичних шлюбних відносинах з 2002 року. У так званому цивільному шлюбі, у них з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася донька ОСОБА_3, але так як вони проживали в Російській Федерації, а він є громадянином України, то в свідоцтві про народження доньки записати його батьком дитини, відмовились. В вересні 2005 року вони з відповідачкою повернулися на постійне місце проживання до України - на територію Панютинської селищної Ради Лозівського району Харківської області. Маючи намір офіційно зареєструвати шлюбні відносини, вони з відповідачем, 23 червня 2006 року, уклали шлюб. Позивач вказав, що ні хто інший не може бути батьком дівчинки, оскільки вона на нього схожа, як «дві краплини води». Крім того, позивач зазначив, що по відношенню до дівчинки, виконує свої батьківські обов'язки, не тільки забезпечує матеріально, але й піклується про її фізичний та розумовий стан.
Будучи присутньою у судовому засіданні, відповідач вказала, що позов вона повністю визнає і не заперечує проти його задоволення. Оскільки відповідач дійсно є батьком Сніжани і ті обставини, на які він посилається як у позовній заяві так і в своїх поясненнях у судовому засіданні, відповідають дійсності. Позивач є доброю, чуйною людиною та взірцевим батьком. Він дуже любить доньку та піклується про неї.
Третя особа - Орган опіки та піклування Лозівської міської Ради Харківської області, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи, повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать розписки про одержання повісток.
За власної ініціативи, судом у попередньому судовому засіданні, ухвалою суду від 28 серпня 2007 року, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в порядку статті 35 та 36 ЦПК України, було залучено Відділ Реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області.
Інтереси третьої особи РАЦС у судовому засіданні, представляла Чередник Піна Георгіївна, на підставі доручення від 18 вересня 2007 року, що не суперечить положенням діючого Цивільного Процесуального Кодексу України, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 38 ЦПК України - сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через свого представника.
Відповідно до П.2 ч.1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю юридичної особи або документами, що засвідчують службове становище і повноваження її керівника.
Згідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.
У судовому засіданні представник третьої особи РАЦС- вказала, що знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки, дійсно позивач звертався до них з проханням зареєструвати його батьком дитини, але йому було відмовлено, так як, відповідно до інструкцій, якими вони користуються у своїй роботі, позивача необхідно спочатку визнати батьком дитини за рішенням суду, а потім з цим рішенням, він має звернутися до відділу, який на території Російської Федерації здійснював актовий запис про народження дитини, для внесення в нього відповідних змін. Відділ же РАЦС по місту Лозова, не має права на
внесення таких змін, оскільки свідоцтво про народження на дитину, було видано саме на території Російської Федерації і дитина є громадянкою Російської Федерації.
В судовому засіданні приймав також участь - Демченко Д.А. - помічник Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області, який надав суду свій письмовий висновок, в якому вказав, що знаходить позов позивача, таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
У судовому засіданні, із пояснень позивача, встановлено, що з вересня 2002 року він проживав у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, яка є громадянкою Росії, до вересня 2005 року вони мещкали в смт. Севаст'яново Ленінградської області Російської Федерації.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. №12). Позивач вказав, що намагався зареєструватися батьком дитини, але йому було відмовлено, тому що на території Російської Федерації за місцем проживання, він не мав ні громадянства Росії, і не офіційно зареєстрованим на території Російської Федерації, як того вимагає відповідне законодавство. Саме з цієї причини, в свідоцтві про народження доньки в графі "батько" запису його як батька дитини - не вчинили.
У вересні 2005 року позивач з своєю сім'єю, а саме відповідачем по справі та донькою Сніжаною, повернувся на територію України, за місцем своєї реєстрації у Панютинській селищній Раді Лозівського району Харківської області, та стали проживати однією сім»єю.
Викладені обставини позивачем у своїх поясненнях підтвердила і сама відповідач. Крім того, із ксерокопії с свідоцтва про народження на ОСОБА_3 (а.с. №12) дійсно вбачається, що вона народилася на території Російської Федерації, а в графі «батько», відомості відсутні. Підтвердженням того, що відповідач є громадянкою Російської Федерації, свідчить наявна в матеріалах справи, ксерокопія паспорту на її ім»я (а.с. №5-6), з якої вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Підтвердженням того, що позивач дійсно зареєстрований на території Панютинської селищної Ради Лозівського району Харківської області, є як паспорт на ім»я позивача (а.с. №7-9) так і довідка з місця реєстрації (а.с. №14).
Як доказом того, що відповідач фактично мешкає разом з донькою Сніжаною на території Панютинської селищної Ради Лозівського району Харківської області, є довідка від 01 серпня 2007 року (а.с. №13), в якій зазначено, що ОСОБА_2 дійсно мешкає за адресою АДРЕСА_2 - без реєстраційного обліку.
Позивачем, як у позовній заяві (а.с. №3-4) так і в судовому засіданні було вказано, що з відповідачем по справі, він офіційно, 23 червня 2006 року, зареєстрував шлюб. Дійсно, з огляду на матеріали справи, судом встановлено, що 23 червня 2006 року, між позивачем та відповідачем, відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, зареєстровано шлюб, про що вчинено відповідний актовий запис №165, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб(а.с. №11).
Позивач посилався на те, що у відділі РАЦС, йому було відмовлено у вчинені запису у свідоцтві про народження дитини, його як батька дитини. Викладене позивачем, підтвердила у судовому засіданні 27 вересня 2007 року, представник третьої особи -відділу РАЦС.
Виходячи з викладеного, судом встановлено, що позивач дійсно має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки, відповідно до ч.3 СТ. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред»явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
За клопотанням позивача, 18 вересня 2007 року, у судовому засіданні, в якості свідків по справі було допитано таких громадян як ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень (а.с. №31, 32, 33) та принесшими присягу свідка (а.с. №31, 32, 33), вказали, що знають позивача тільки з позитивної сторони, оскільки він є порядною людиною та гарним сім»янином, піклується про свою сім»ю, дуже любить доньку, хоча в нього є також і син, який з ним проживає. Кожен із свідків вказав, що дійсно позивач перебував на території Російської Федерації і їм відомо, що він проживав у фактичних шлюбних відносинах відповідачем, яка є громадянкою Російської Федерації. І в такому незареєстрованому шлюбі, в них народилася донька ОСОБА_3, яка на даний час проживає на території Панютинської селищної Ради Лозівського району Харківської області, а батьком її є, настільки їм відомо, саме позивач по справі, оскільки дівчинка на нього дуже схожа.
Позивачем у судовому засіданні було надано характеристики (а.с. №35, 36, 37) - з місця реєстрації, робити, де вказано, що дійсно позивач виховує двох дітей, є людиною порядною, працевитою та відповідальною.
На підставі вищевикладеного, необхідно зазначити, що п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», зазначено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів встановлених у судовому засіданні та не довіряти свідченням свідків -ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки, даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Виходячи з викладеного, суд знаходить позов позивач таким, що підлягає задоволенню.
Згідно до п. 6 Ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.
Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. Відносно сплачених при зверненні позивачем до суду судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 07 грн.50 коп., (а.с. №2) та судового збору (державного мита) на суму в 08 грн.50 коп. (а.с. №1) то позивачем у судовому засіданні 28 вересня 2007 року було подано письмову заяву (а.с. №91), в якій він прохає суд, при винесенні рішення, дану суму з відповідача не стягувати, оскільки в своїй позовній заяві не заявляв про дані вимоги.
Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 38, 42, 57, 60, 174, 209, 213-215, 218 ЦПК України; ст. 128 Сімейного кодексу України; п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб: Органу опіки та піклування Лозівської міської Ради Харківської області; Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області "про визнання батьківства" - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця с Панютине Лозівського району Харківської області - батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженки м. Приозерськ Ленінградської області Російської Федерації.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.