Справа №2-1179-07
РІШЕННЯ

ім'ям    УКРАЇНИ

14 серпня 2007
року

Оріхівський
районний суд Запорізької області у складі судді Швайковського А.А. при
секретарі Плечищева О.В.,  розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні справу за позовною заявою
ОСОБА_1доОСОБА_2,  ОСОБА_3 про виділ в
натурі частини нерухомого майна,
визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на
земельну ділянку,  -

ВСТАНОВИВ:

06
серпня 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом,  в якому зазначає,  що згідно договору купівлі-продажу серії НОМЕР_1 від
01.08.2007 року позивачу належить 7г частки об'єкту нерухомого майна -
житлового будинку житловою площею 76, 6 м2,
загальною площею 119, 3 м2 ,
зазначені у плані літерою "А" та слідуючі господарчі та
побутові будівлі і споруди: сіни,  стіни
цегляні,  загальною площею 23.2
кв.м,  зазначені в плані літ. «а»; сіни,  стіни цегляні,  загальною площею 23.4 кв.м,  зазначені в плані літ. «а'»,  літня кухня,
стіни шлакоблочні,  зазначена в
плані літ. «Б»,  сарай,  стіни черепашник,  зазначений в плані літ. «Д»,  вбиральня,
зазначена в плані літ. «Ж»,
паркан - № 1,  розташованого за
адресою:АДРЕСА_1(сім). Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею
2700 м2. Підтвердженням вказаного факту є також технічний паспорт на будинок.

Інша частина
домоволодіння належить громадянці ОСОБА_3

На
теперішній час позивача частка майна не виділена в натурі,  що позбавляє позивача права на розпорядження
її майном.

Стаття
367 Цивільного кодексу України передбачає право співвласників на виділ в натурі
майна,  що перебуває у спільній частковій
власності за домовленістю.

ОСОБА_3
відмовляється укласти договір про поділ майна,
хоча технічною документацією на будівлю,
що перебуває у спільній частковій власності,  передбачено можливість такого поділу,  а саме виділу в натурі 7г частину будівлі та
окремо іншу 7г частину,  оскільки вони
окремо користуються своєю власністю,  а
отже,  погіршення стану об'єкту та
порушення прав кожного співвласника при виділі в натурі не буде.

У
відповідності до Тимчасового положення "Про порядок державної реєстрації
прав власності на нерухоме майно" як правовстановлюючий документ про поділ
нерухомого майна,  що є у спільній
частковій власності,  визначено рішення
суду.

01
серпня 2007 року,  після придбання нею у
Відповідачки -ОСОБА_2 72 (одну другу) частки житлового будинку,  згідно нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу серії НОМЕР_1,  позивач уклала
договір купівлі-продажу земельної ділянки,
на якій розташований придбаний нею житловий будинок,  площею 1400 кв.м,  що знаходиться в АДРЕСА_1  цільове призначення якої - будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд. За вказану земельну ділянку позивач
сплатила 2000 грн.,  підтвердженням чому
є вказаний договір купівлі-продажу.

Всього
позивачем було сплачено ОСОБА_2 2000 грн.,
що у відповідності до вимог
ст.  80 Цивільного процесуального
кодексу України є ціною позову.

Стаття
328 Цивільного кодексу України передбачає,
що право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом,  зокрема з правочинів і відповідно до вимог
статті 334 Цивільного кодексу України право власності переходить до набувача
майна з моменту його передачі.

У
відповідності до умов вказаних Договору купівлі-продажу від 01.08.2007 року
право власності на земельну ділянку перейшло до позивача з моменту підписання
зазначеного Договору.

Однак в зв'язку з тим,
що Відповідачка на підставі п. 4.2. Договору брала на себе зобов'язання
по нотаріальному посвідченню Договору,
але ухилилася від його нотаріального посвідчення,  позивач не може замовити виготовлення
Державного акту на земельну ділянку на своє ім'я,  бо
ст.  657 Цивільного кодексу
України вимагає обов'язковість нотаріального посвідчення такого роду договорів.

Вказана обставина перешкоджає позивачу,
як власнику придбаної земельної ділянки користуватися своїми
правами,  зокрема - провести державну
реєстрацію її права власності на неї у відповідності до вимог  ст.
182 ЦК
України та
ст.  126 Земельного Кодексу
України

Для проведення державної реєстрації її права приватної власності на
придбану земельну ділянку потрібен правовстановлювальний документ,  одним з яких є судове рішення.

Статтею 220 Цивільного кодексу України передбачено,  якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору,  що підтверджується
письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.

Відповідно до вимог чинного законодавства,
зокрема  ст.  124 Конституції України,  юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини,  що виникають у державі,  а
ст.  16 Цивільного кодексу
визначає способи захисту цивільних прав,
одним з яких є визнання відповідного права.

Оскільки стаття 114 Цивільного процесуального кодексу України визначає
виключну підсудність справ з приводу нерухомого майна - за місцем знаходження
цього майна,  то позивач вимушена
звертатися з цим позовом до Оріхівського місцевого суду.

В попередньому судовому засіданні Адвокат позивача на позові довірителя
наполягає і прохає виділити в натурі частину нерухомого майна,  визнати дійсним договір купівлі-продажу та
визнати право власності на земельну ділянку за його довірителем.

Відповідач 1 в попереднє судове засідання не з'явився,  хоча про час та місце попереднього судового
засідання був повідомлений судовою повісткою у встановлений законодавством
спосіб,  до суду надіслав заяву про
визнання позову та розгляд справи без його участі,  претензій до Позивача не має.

Відповідач 2 в попереднє судове засідання не з'явився,  хоча про час та місце попереднього судового
засідання був повідомлений судовою повісткою у встановлений законодавством
спосіб,  до суду надіслав заяву про
визнання позову та розгляд справи без його участі,  претензій до Позивача не має.

У відповідності до вимог ч. 4
ст.  174 ЦПК України,  у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд,  заслухавши доводи
Адвоката,  Відповідача,  Представника третьої особи та вивчивши
матеріали справи,  вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до договору від 01.08.2007 року серії НОМЕР_1,  що зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_2,  ОСОБА_1 придбала уОСОБА_2 1/2 частину
житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами,  що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,  розташованого на земельній ділянці площею
2700 кв.м.

Дотримуючись вимог  ст.  362 ЦК України,  інший співвласник зазначеного житлового
будинку - ОСОБА_3 від привілеї придбання іншої 1/2 частини житлового будинку
відмовляється,  що знайшло своє
підтвердження поданою до нотаріуса заявою від 01.08.2007 року,  що зареєстрована в реєстрі за НОМЕР_1

Те,  що 1/2 частина житлового будинку
з господарчими будівлями та спорудами,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; належалоОСОБА_2,  що стверджується наданим технічним паспортом
на житловий будинок індивідуального житлового фонду,  що складений 20.06.2007 року та витягом з
реєстру прав власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 25.07.2007 року.

При дослідженні технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1,  вбачається можливість виділення ОСОБА_1 в
натурі 1/2 частини будинку АДРЕСА_1,  а
саме кімнат,  зазначених в технічній
документації: коридор 2-1,  площею 3, 8
кв.м; житлова кімната 2-2,  площею 18, 9
кв.м; житлова кімната 2-3,  площею 10, 1
кв.м; житлова кімната 2-4,  площею 12, 7
кв.м; кухня 2-5,  площею 11, 7 кв.м;
службова кімната 2-6,  площею 4, 6 кв.м;
службова кімната III,  площею 16, 6 кв.м; службова
кімната IV,  площею 6, 6 кв.м; так як на плані будівлі,
будинок технічно поділений на дві рівні частини,  додаткових переобладнань не потрібно,  кожні частини будинку мають окремий вхід та
опалення.

У відповідності до  ст.  41 Конституції України,  кожен має право володіти і розпоряджатися
своєю власністю,  право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права
власності,  право приватної власності є
непорушним.

Згідно вимог  ст.  364 ЦК України,  співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна,  що є у спільній
часткові власності. А як зазначає  ст.  367 ЦК
України,  майно,  що є у спільній частковій власності,  може бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між ними.

Як
пояснив Представник позивачів,  що
будинок із самого початку при будівництві був розділений на дві рівні
частини,  частини будинку мали окремий
вхід та опалення,  земельна ділянка та
господарчі будівлі були також розділені.

У
відповідності до ксерокопії договору купівлі-продажу від 01 серпня 2007
року,  що укладений між ОСОБА_2 і
ОСОБА_1,  згідно вимог  ст.
ст.  202,  203,
204,  205,  207 ЦК
України,  на підставі якого ОСОБА_2
продала а ОСОБА_1 придбала земельну ділянку,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за 2000 грн.

У
відповідності до ч. 2  ст.  220 ЦК України,  якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору,  що підтверджується
письмовими доказами,  і відбулося повне
або часткове виконання договору,  але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення,  суд може визнати такий договір дійсним.

Факт
виконання договору однією із сторін - ОСОБА_1,
стверджується наданою заявою ОСОБА_2,
згідно якої ОСОБА_2 зазначила що повністю отримала грошові кошти у сумі
2000 грн. і претензій до ОСОБА_1 не має,
посвідчити договір нотаріально не змогла внаслідок знаходження на
великій відстані та браку коштів.

Право
власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна,  що визначено
ст.  334 ЦК України.

На
підставі  ст.  328 ЦК
України,  право власності набувається
на підставах,  що не заборонені
законом,  зокрема з правочинів і
відповідно до вимог  ст.  344 ЦК
України право власності переходить до набувача майна з моменту його
передачі.

На
підставі досліджених документів,
вбачається що Позивач набув права власності на житловий будинок і
земельну ділянку,  на якій розташований
будинок,  згідно вимог статей 328,  334 ЦК
України.

При таких
обставинах,  суд вважає,  що позов піддягає задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись  ст.
ст.  2і,  11,
27,  31,  60,
74,  76,  167,
199,  208,  209,
213-215,  218 ЦПК України,   ст.
ст.  11, 16,  267,
328,  334,  1299 ЦК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1доОСОБА_2,  ОСОБА_3 про виділ в
натурі частини нерухомого майна,  визнання дійсним договору купівлі-продажу та
визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

Виділити
в натурі ОСОБА_1(одну другу) частину,
будівлі,  що знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1 та складається з кімнат,
зазначених в технічній документації: коридор 2-1,  площею 3, 8 кв.м; житлова кімната 2-2,  площею 18, 9 кв.м; житлова кімната 2-3,  площею 10, 1 кв.м; житлова кімната 2-4,  площею 12, 7 кв.м; кухня 2-5,  площею 11, 7 кв.м; службова кімната 2-6,  площею 4, 6 кв.м; службова кімната III,
площею 16, 6 кв.м; службова кімната IV,
площею 6, 6 кв.м з правом виготовлення відповідної
технічної документації в органах БТІ.

Визнати
договір купівлі-продажу від 01.08.2007 року земельної ділянки площею 1400
м2,  що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1,  що укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 право приватної власності на всю земельну ділянку площею 1400
м2,  що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.

Суддя: