справа №2-371/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
червня 2007 року Центрально-Міський районний суд м.  Горлівки Донецької області в складі:
головуючого судді Реутової В.І.,  при
секретарі Кобець О.П.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Горлівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ВАТ «Страхова компанія «Орадон»    про виплату страхового відшкодування за
договором страхування,

встановив:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом,  в якому
вказала,  що 27.10.2005р. між нею та
відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного
транспорту № 001790.

За
умовами договору об'єктом страхування був належний їй на праві власності
автомобіль марки ВАЗ-21070,  2004р.
випуску,  реєстраційний номер НОМЕР_1.
Вигодонабувачем за вказаним договором є АКБ
соціального розвитку «УРСОЦБАНК»,  з
яким 27.10.2005р. вона уклала договір кредиту № 1200VM925,  і в якості забезпечення виконання зобов'язань передала у
заставу вказаний автомобіль за договором застави майна № 1200N4-1926 від 27.10.2005р.

Відповідно до
умов договору страхування вона сплатила першу частину страхової премії у
розмірі 300 грн. Загальна сума страхової премії склала 1200 грн. Автомобіль був
застрахований на умовах «повного каско» і страхова сума скала 20 000 грн.
24.12.2005р. автомобіль був викрадений невстановленими особами.

25.12.2006р.
позивачка звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового
відшкодування,  оскільки за умовами
договору страхування угон автомобіля визнавався страховим випадком.

27.02.2006р.
листом № 240 відповідач повідомив її про відмову у виплаті страхового
відшкодування з посиланням на п.
1.2.З. договору страхування: подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про застрахований транспортний засіб.

Вважає
відмову у виплаті страхового відшкодування незаконною. При укладені договору
страхування вона надала страховику всю інформацію,  яка має суттєве значення для оцінки ступня
ризику,  в тому числі вона вказала,  що автомобіль обладнаний системою блокування
коробки перемикання передач.

Відповідно
до умов договору страхування розмір франшизи при угоні застрахованого
автомобіля складає 10%,  що складає 2 000
грн. Таким чином відповідач повинен був сплатити на користь вигодо набувача
страхове відшкодування у розмірі 18 000 грн.

Просить
примусити відповідача ВАТ «Страхова компанія «Орадон» виконати зобов'язання в
натурі і виплатити страхове відшкодування у розмірі 18 000 грн. на користь АКБ соціального
розвитку «УРСОЦБАНК» Горлівська філія.

У
судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов і надала пояснення
аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник
позивача,  що діє за дорученням,  підтримав позовні вимоги позивача.
Представники ВАТ „Страхова компанія „Орадон" проти позовуОСОБА_1.
заперечували. Представник третьої особи Горлівської філії АКБ «УКРСОЦБАНК»
вважав позов таким,  що підлягає
задоволенню.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи і давши їм належну оцінку суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Відповідно  ст.
979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у випадку настання певних подій (страхового випадку) виплатити
іншій стороні (страхувальникові) або іншій особі,  певному договором,  грошову суму (страхову виплату),  а страхувальник зобов'язується виплачувати
страхові платежі й виконувати інші умови договору.

Відповідно
ч.2  ст.
985 ЦК України
страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну
або юридичну особу для одержання страхової виплати

(вигодонабувача),  а також замінювати її до настання страхового
випадку,  якщо інше не встановлено
договором страхування.

В
судовому засіданні встановлено,  що
27.10.2005р. між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного
страхування наземного транспорту № 001790. За умовами договору об'єктом
страхування був належний позивачці на праві власності автомобіль марки
ВАЗ-21070,  2004 року випуску,  реєстраційний номер НОМЕР_1. Вигодонабувачем
за вказаним договором є АКБ
соціального розвитку «УРСОЦБАНК»,  з
яким 27.10.2005р. позивачка уклала договір кредиту № 1200/4-1925,  і в якості забезпечення виконання зобов'язань
передала у заставу вказаний автомобіль за договором застави майна № 1200/4-1926
від 27.10.2005р. Відповідно до умов договору страхування позивачка сплатила
першу частину страхової премії у розмірі 300 грн. Загальна сума страхової
премії склала 1200 грн. Автомобіль був застрахований по програмі «ТАКСІ»,  страхова сума скала 20 000 грн. Вказані
обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно
п.2 ч.1  ст. 898 ЦК України,  п.2 ч. 1
ст.  21 Закону України «Про
страхування» страхувальник зобов'язаний при укладанні договору страхування
надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини,  що мають істотне значення для оцінки
страхового ризику,  і надалі інформувати
його про будь-яку зміну страхового ризику.

Відповідно
п.3 ч.1  ст. 991 ЦК України,  п.3 ч.1
ст. 26 Закону України «Про страхування»,
п. 2.1.3. договору страхування № 001790 підставою для відмови страховика
у здійсненні страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про об'єкт страхування.

У
судовому засіданні встановлено,  що при
укладенні договору страхування позивачка вказала,  що автомобіль обладнаний протиугінною
системою блокування КПП.
Проте після викрадення транспортного засобу,  у письмових поясненняхОСОБА_1.,  долучених до матеріалів справи
відповідачем,  вказувала на факт
відсутності на автомобілі будь-яких протиугінних засобів. Водій позивача в
своїх двох поясненнях,  долучених до
матеріалів справи відповідачем,  також
підтверджував відсутність будь-яких протиугінних засобів. Крім того,  було встановлено,  що страховика не було попереджено про
знаходження ключів від застрахованого транспортного засобу у інших осіб. Згідно
заяви на укладення договору добровільного страхування наземного транспорту №
001790 позивач вказала,  що комплекти
ключів зберігаються уОСОБА_1.. Але згідно пояснень позивача та водія,  долучених до матеріалів справи,  ключі знаходились у водіїв та у диспетчера.

Згідно
п.3.2.2. договору страхування,  при
укладенні договору страхувальник зобов'язаний надати страховику всю
інформацію,  що має суттєве значення для
оцінки ступеню страхового ризику. Наявність протиугінної системи та
місцезнаходження ключів застрахованого транспортного засобу є обставинами які
впливають на ступінь страхового ризику.

Відповідно
ч. 2  ст.
8 Закону України «Про страхування» страховим випадком визнається
подія,  передбачена договором страхування
або законодавством,  яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми
(страхового відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно
умов договору страхування № 001790 укладеного між позивачкою і відповідачем
страховим випадком визнається крадіжка транспортного засобу яка сталася на
охоронюваній стоянці або в замкненому на замок гаражі зі слідами злому. У
судовому засіданні встановлено,  що
крадіжка автомобіля позивачки сталася поза межами охоронюваної стоянки,  поза гаражом.

Крім
того,  посилання представника позивача на
обов'язковість положень методичних рекомендацій при визначенні переліку
страхових випадків суд вважає безпідставними,
тому що договір добровільного страхування не містить жодних посилань на
будь-які методичні рекомендації. Крім того,
методичні рекомендації не містять відомостей щодо обов'язковості їх
використання при укладанні конкретних договрів страхування та не передбачають
обов'язкового страхування ризику - викрадення транспортного засобу з будь-якого
місця у будь-який час,  крім того
методичні рекомендації не є нормативним документом.

Згідно
ч.3  ст.  16
Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до
правил страхування.

Правила
добровільного страхування наземного транспорту не містять посилань на методичні
рекомендації.

Таким
чином страхового випадку,  який
зобов'язує відповідача у відповідності з законом сплатити позивачеві страхове
відшкодування,  не сталося,  отже немає правових підстав для виплати
страхового відшкодування.

У
зв'язку з викладеним суд вважає,  що у
позовіОСОБА_1. до ВАТ «Страхова компанія «Орадон» про виплату страхового
відшкодування варто відмовити у повному обсязі.

Керуючись  ст.
ст. 10, 11, 60, 213, 214, 218, 223 ЦПК України,  суд

вирішив:

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ВАТ «Страхова компанія «Орадон» про
виплату страхового відшкодування відмовити.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення через Центрально-Міський районний суд міста Горлівки
Донецької області.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки Донецької області.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не була
подана у строк,  встановлений  ст. 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.