АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22ц -875 /2007р.                                            Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року                                                                                         м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого судді:
Антонова В.М. Суддів :
Тимчук Л.А., Чічіля В.А. при секретарі:
Колодюк О.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 4 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
«Мехремзавод» про визнання права власності на майно та витребування майна із
чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2001 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ВАТ «Мехремзавод» про визнання права власності на майно та
витребування майна із чужого незаконного володіння. В своїй позовній заяві
вказав, що в період його роботи у ВАТ «
Мехремзавод» в 1996-1997
роках ним на територію відповідача було завезено на тимчасове зберігання
належне йому майно, а саме: секції огородження гратовані в кількості 11 шт. на суму 770  грн. , насос погружний в кількості 2 шт. на суму 150  грн. , мотор-редуктор
в кількості 2 шт. на
суму 100  грн. , станок деревообробний вартістю 200  грн., двері дерев"яні (б/у) в кількості 4 шт. вартістю 20  грн. , заготовки для автомобільного причепа в
кількості 2 комплекти
вартістю 30  грн. , металеві листи
нержавіючої сталі товщиною 0, 8 мм в кількості 3 шт. вартістю 30  грн. , залізобетонні плити перекриття в
кількості 6 шт. вартістю 510  грн.,
ємність об'ємом 1 куб. м. з нержавіючої сталі вартістю 50  грн. , труба діаметром 108 мм з нержавіючої
сталі довжиною 5 м вартістю 14  грн. 40
коп..

Також на
території відповідача з його матеріалів були виготовлені і знаходяться слідуючі
вироби: секції огородження в кількості 6 шт. та стійки огородження в кількості
18 шт. на суму 850  грн. , драбина
металева довжиною 3 м 50 см вартістю 11  грн. 83 коп., драбина металева довжиною 2 м 50 см вартістю 10  грн.
87 коп., кожух печі з нержавіючої сталі в кількості 2 шт. вартістю
100  грн., ворота гаражні металеві
вартістю 300  грн.

Всього
на тимчасовому зберіганні на території відповідача знаходиться майно на
загальну суму 3147  грн.  10 коп.

Крім
переліченого майна на територію відповідача в 1996 році було завезено на тимчасове зберігання секції
огородження в кількості 15
шт. вартістю 2550  грн.  За усною домовленостю з головою правління ВАТ
«Мехремзавод» на початку 1997 року ці секції були встановлені в якості гратів
на вікнах будівель ВАТ «Мехремзавод», а відповідач зобов'язався сплатити
вартість цих секцій в грошовій сумі 2550
грн.

2

В суді
позивач просив суд зобов'язати ВАТ «Мехремзавод» передати йому все вище
перераховане майно та стягнути на його користь з ВАТ «Мехремзавод» 2550  грн.  за
використане належне йому майно.

В своїх
доповненнях до позовних вимог позивач ОСОБА_1 просив суд витребувати із
незаконного володіння ще додатково мотор -
редуктор, встановлений на вальці та куток сталевий 25x25 у кількості 200 м, який був
використаний для виготовлення сталевих ґрат на вікна у котельно-зварювальному
відділенні та кузні. Також просив суд визнати право власності за ним на
заявлене в позовній заяві майно.

Рішенням
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 4 січня 2007 року в позові ОСОБА_1 було відмовлено
за безпідставністю.

З
рішенням позивач не погодився і в своїй апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального
права та направити справу на новий розгляд у той самий суд в іншому складі
суду.

Колегія
суддів, заслухавши суддю доповідача, сторін, що з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи в межах позовних вимог, доводи апеляційної скарги
в межах обсягу оскарження, приходить до висновку, що остання задоволенню не
підлягає за таких обставин.

Відповідно
до ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Відповідно
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як
вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції повно і всебічно
досліджені обставини і матеріали справи, на підставі яких судом постановлено
правильне та справедливе рішення.

Як
вбачається із позову ОСОБА_1,
в період його роботи в ВАТ «Мехремзавод» в 1996-1997 роках він завіз на територію відповідача на тимчасове
зберігання належне йому майно, на загальну суму 3147  грн.  10
коп.

Крім
переліченого майна на територію відповідача в 1996 році було завезено на тимчасове зберігання секції
огородження в кількості 15
шт. вартістю 2550  грн.  По
усній домовленості з головою правління ВАТ «Мехремзавод» на початку 1997 року ці секції
були встановлені в якості гратів на вікнах будівель ВАТ «Мехремзавод», а йому
було пропоновано отримати вартість даних секцій в грошовій сумі 2550  грн.

На той
період правовідносини між позивачем та відповідачем стосовно зберігання,
купівлі-продажу та виготовлення майна регулювалися Цивільним кодексом
Української РСР 1963 року.

Оскільки
договір зберігання між позивачем та відповідачем не укладався в письмовій формі
відповідно до ст. 414 ЦК
України 1963 року,
яка регулювала відносини на той час і факт передачі майна не був підтверджений
первинними документами, актом прийому-передачі майна з підписами уповноважених
осіб, то судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно постановив
рішення суду відмовивши в задоволенні позову.

Посилання
позивача, що ним на територію відповідача в 1996 році було завезено на тимчасове зберігання секції огородження
в кількості 15 шт.
вартістю 2550  грн.  і по усній домовленості з головою правління
ВАТ «Мехремзавод» на початку 1997 року ці секції були встановлені в якості
гратів на вікнах будівель ВАТ «Мехремзавод», а голова правління зобов'язався
сплатити вартість даних секцій в грошовій сумі 2550  грн. , ніякими доказами не підтверджуються.

Позивач
фактично стверджує, що між ним та відповідачем відбувся договір купівлі-продажу
майна. Згідно ст. ст. 44,
224, 228 ЦК України 1963
року договір купівлі -

3

продажу
державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з
громадянами, має бути укладений у письмовій формі. Між тим, як підтвердив сам
позивач, між ним та головою правління ВАТ «Мехремзавод» договір купівлі-продажу
не укладався. Згідно ст. 46
ЦК України 1963 року
недодержання простої письмової форми, позбавляє сторони права в разі спору
посилатися для підтвердження угоди на показання свідків. Отже судова колегія
приходить до висновку, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

Згідно
ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Що
стосується позовних вимог про визнання права власності на заявлене в позовній
заяві майно, то вказана вимога заявлена поза межами строку позовної давності і
також ніяких доказів цих вимог позивач не надав суду.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Таким чином
судова колегія приходить до висновку, що рішення Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 4
січня 2007 року
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав
для його зміни чи скасування не вбачається.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 303,
307, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської
області від 4 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного
Суду України протягом 2 місяців.