Справам 2-1596/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                                   10
вересня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

під
головуванням судді  Лапіна О.Ф.,

за
участі секретаря    Шуляк Л.В.,

позивача                     ОСОБА_1,

представника
відповідача Горблюка Р.В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до   виконавчого
комітету   Ковельської   міської
ради   про   відшкодування моральної шкоди,  -

встановив:

ОСОБА_1звернувся
до суду із позовом до виконавчого комітету Ковельської міської ради про
відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн.,  завданої неправомірним виключенням його
відповідачем із пільгової черги на отримання житла.

На
обгрунтування позову позивач вказує на те,
що у 1992 році він був звільнений у запас з військової служби,  при цьому йому було видане посвідчення від 7
квітня 1992 року НОМЕР_1,  про те,  що він має право на пільги щодо отримання
житла у відповідності до постанови ЦК КПРС і РМ СРСР від 21 березня 1989 року №
237-74,  від 20 січня 1960 року № 74 та
постанови РМ СРСР від 17 лютого 1981 року № 193. Вказує,  що п. 5 Постанови № 237-74 передбачено
пільгове забезпечення житлом прапорщиків,
мічманів та військовослужбовців понадстрокової військової служби,  звільнених після 1991 року - при пред'явленні
ними вказаного посвідчення і довідки про перебування на дійсній військовій
службі не менше 20 календарних років. Позивач стверджує,  що станом на 02 квітня 1992 року мав вислугу
у календарному обчисленні - 21 рік,  2
місяці і 5 днів,  яка складається із
строкової військової служби у період з 09 жовтня 1963 року по 18 листопада 1966
року,  що становить 3 роки,  2 місяці і 8 днів,  та надстрокової військової служби у період з
02 липня 1974 року по 02 квітня 1992 року,
що становить 17 років,  11 місяців,  і 27 днів. Вказує,  що у відповідності до вимог законодавства
подав усі вказані документи до виконавчого комітету Ковельської міської ради
для постановки на квартирний облік та,
відповідно,  рішенням виконкому
від 14.05.1992 року № 144 позивач був прийнятий на квартирний облік за номером
20.

Однак,  27 січня 2005 року виконком Ковельської
міської ради постановив рішення № 40,
згідно якого у зв'язку із втратою пільги,  як військовослужбовця у запасі,  позивача внесено в списки загального одержання
житла з 14.05.1992 року та в списки першочергового одержання житла,  як учасника бойових дій з 02.04.1998 року.
Вказує,  що ні про час та місце засідання
комісії про вирішення даного питання ні про саме рішення повідомлений не
був,  а лише під час перевірки,  здійсненої органами прокуратури,  дізнався про існування листа від 02 лютого
2005 року № 27,  де вказано,  що позивача взято на облік на отримання
державного житла (загальна черга - рішення виконкому від 14.05.1992р.) під №
943,  державного житла (пільгова черга -
рішення від 02.04.1998р.) під № 454. Стверджує,
що на неодноразові звернення отримував фактично лише відписки,  а з документів не зміг зрозуміти чим саме
посадові особи. керувались при вирішення питання про втрату ним права на
пільгове забезпечення житлом.

Вказує,  що після тривалих переписок та з'ясування
обставин виключення із черги,
пред'явлення довідок про термін перебування на військовій службі ( що
становив більше 21 року),  які до уваги
відповідачем не приймалися,  - звернувся
до Ковельської міжрайонної прокуратури та 28 лютого 2007 року за № 643
Ковельський міжрайонний прокурор вніс протест на рішення виконкому від 27 січня
2005 року № 40. Протест виконкомом розглянуто і рішенням від 12 квітня 2007
року № 143 позивача поновлено на черзі для отримання житла з 14 травня 1992
року під № 7. Наголошує,  що згідно
незаконного рішення виконкому від 27.01.2005 року позивача поставили в
черговість відповідно під № 943 і № 454,
тобто,  зробили недосяжним
отримання житла.

Позивач
вказує,  що і після скасування
незаконного рішення за протестом прокурора не був належним чином повідомлений
про поновлення на квартирному обліку та отримав копію рішення виконавчого
комітету Ковельської міської ради від 04.04.2007 року лише 03.05.2007 року
після окремого звернення,  при цьому у
видачі довідки про черговість позивача на квартирному обліку останньому
відмовлено.

Вважає,  що вказаними діями грубо порушено його
конституційні права та законні інтереси щодо гарантій забезпечення житлом і
поваги до позивача як до людини і громадянина України,  а така протиправна поведінка призвела до
моральних,  душевних і психічних
страждань,  що потягло і фізичні
страждання,  так як суттєво погіршився
стан здоров'я позивача.

Моральну
шкоду в розмірі 20 000 грн. і тяжкість страждань позивач визначає виходячи з
тривалості вказаних переживань,
пов'язаних із необхідністю відстоювання своїх інтересів у різних
інстанціях з 2005 року по 2007 рік та відчуттям провини,  про необхідність виправдання належного йому
права на пільгове забезпечення житлом; відчуттям безнадійності і зневіри у
правову і соціальну державу,  що потягло
за собою порушення стану його фізичного та психічного здоров'я,  внаслідок чого останній звертався за медичною
допомогою та проходив лікування. Вказує,
що протиправна поведінка відповідача призвела й до вимушених змін в
життєвих стосунках,  так,  погіршились відносини з родиною,  знайомими. Визначаючи тяжкість страждань і
переживань позивач прохає врахувати ту обставину,  що його сім'я з 1992 року проживає в найманій
квартирі.

Покликаючись
на вказані обставини та норми Закону,  а
саме  ст.
56 Конституції України,  ч. 1  ст.
ст.  23,  1167 ЦК України,  ч.1
ст.  77 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні" просить позов задовольнити та стягнути з
відповідача в його користь 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди.

У
судовому розгляді позивач заявлені вимоги підтримав повністю з підстав,  викладених у позовній заяві та просить позов
задовольнити. Додатково суду пояснив,  що
його порушене конституційне право на житло було відновлено відповідачем не
добровільно,  а лише у відповідності до
протесту прокурора. Окрім того,
вважає,  що із врахуванням його
черговості на момент зняття із пільгового обліку він на даний час уже
реалізував би своє право на забезпечення житлом,  а переміщення його у черзі зробило фактично
недосяжним отримання житла. Наголосив,
що виключення його із черги було протиправним та здійсненим без
конкретних правових підстав із загальним посиланням - «втрата права на пільгове
забезпечення»,  при цьому його доводи на
наявність такого права (представлені довідки про строк дійсної військової
служби) відповідачем до уваги не приймались,
причому без надання будь-якої мотивації. Вказує,  що така неправомірна поведінка спричинила
глибокі душевні страждання і переживання,
що потягло порушення фізичного та психічного здоров'я,  вплинуло на нормальні життєві зв'язки і
відносини з рідними та оточуючими,  а
тому й прохає стягнути з відповідача моральну шкоду,  яку оцінює в 20 000 грн.

Представник
відповідача виконавчого комітету Ковельської міської ради проти позову
заперечив,  та показав,  що відповідно до Закону військовослужбовець
має право на пільгове забезпечення житлом лише при його перебуванні на дійсній
військовій службі

більше
20 років у календарному обчисленні,
позивач же має загальну вислугу більше 21 року,  однак із них 3 роки останній перебував на
строковій військовій службі,  що не може
бути зараховано до стажу,  який дає право
на пільгове забезпечення житлом,  у
зв'язку із чим позивача й переведено на загальну чергу. Вказує,  що прийнявши до уваги протест прокурора,  порушене право позивача все ж було
поновлено,  а тому вважає,  що будь-яких підстав для відшкодування
моральної шкоди немає та просить у позові відмовити за його безпідставністю.
При цьому,  представник відповідача не
заперечив можливості отримання протягом 2005 - 2007 року позивачем житла,  якби останній перебував на черзі по
пільговому забезпеченню житлом.

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши та дослідивши
матеріали справи,  суд вважає що позов
підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом
встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

У
судовому розгляді встановлено,  що
позивач ОСОБА_1відповідно до рішення виконавчого комітету Ковельської міської
ради народних депутатів від 14.05.1992 року № 144 «Про взяття на квартирний
облік громадян для отримання житла при міськвиконкомі» взятий на квартирний
облік за № 20 із наявністю пільг на підставі його заяви від 06.05.1992 року /
а.с.  6-7/.

Підставою
прийняття на пільговий облік були представлені ОСОБА_1.  документи,  зокрема,
посвідчення НОМЕР_1 від 07.04.1992 року,
видане в/ч 23297 старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 в тім,  що він 07.05.1992 року звільнений з дійсної
військової служби за віком та має право на пільги,  передбачені постановою ЦК КПРС і Ради
Міністрів СРСР від 21.03.1989 року № 237-74 від 20.01.1960 року № 74 і
постанови Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 року № 193,  зокрема й на пільгове забезпечення житлом у
відповідності до п. 5 постанови ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 21.03.1989
року № 237-74 при умові пред'явлення вказаного посвідчення і довідки про
перебування на дійсній військовій службі не менше 20 календарних років /
а.с.  8/; та розрахунок вислуги років військовослужбовця
на пенсію,  відповідно до якого строк
перебування на дійсній військовій службі
ст.  прапорщика ОСОБА_1.  складає 21 рік 02 місяці 05 днів у календарному
обчисленні / а.с.  9/.

Судом
також встановлено,  що рішенням
виконавчого комітету Ковельської міської ради від 27.01.2005 року № 40 «Про
взяття на квартирний облік громадян для отримання житла»,  в зв'язку із втратою пільги,  як військовослужбовця у запасі,  внести гр. ОСОБА_1 в списки
загального одержання житла з 14.05.1992 року та в списки першочергового
одержання житла,  як учасника бойових дій
з 02.04.1998 року / а.с.  10/,  причому із протоколу № 1 засідання міської
міжвідомчої комісії зі сприяння розв'язання житлової проблеми
військовослужбовців запасу від 21.01.2005 року вбачається,  що
ст.  прапорщику ОСОБА_1 зараховано
вислугу лише 17 років 9 місяців та рекомендовано зняти його із списку
військовослужбовців запасу та включити на загальну чергу з 14.05.1992 року та в
першочергову з 02.04.1998 року,  як
учасника бойових дій / а.с.  11-13,  причому не вказано,  за яким саме принципом та з якої саме довідки
взято дані про вислугу та чому прийнято до уваги саме вказані дані щодо
вислуги.

Позивачем
стверджено,  а представником відповідача
не заперечено,  що при вирішенні
вказаного питання позивач присутнім не був,
оскільки не повідомлявся про таке засідання,  а отже був позбавлений права представляти
необхідні документи,  надавати пояснення
та іншим чином захищати свої інтереси.

Також
позивачем стверджено,  що в порядку
поновлення документів на підтвердження факту перебування на дійсній військовій
службі понад 21 рік ним представлено довідку від 13.01.2005 року № 1/3,  видану Ковельським ОМВК,  у які й вказано,  що позивач дійсно проходив службу у лавах
Армії з 10 вересня 1963 року по 18 листопада 1966 року і з 07 лютого 1974 року
по 22 травня 1992 року / а.с.  17/.

Проте,  ні вказана довідка,  ні попередня довідка при вирішення питання
про виключення його із пільгової черги на забезпечення житлом комісією до уваги
не приймалась,  а обчислення проведено
самою комісією,  що не входить у коло її
повноважень.

Відповідно
до ч. 4  ст.  2 Закону України «Про військову службу і
військовий обов'язок» до військової служби відноситься як строкова військова
служба так і військова служба за контрактом осіб рядового,  сержантського ті старшинського складу.

Таким
чином,  до строку дійсної військової
служби позивача,  яка надає право на
пільгове забезпечення житлом включається як термін строкової військової служби
так і понадстрокова його служба за контрактом,
що у загальному календарному обчисленні становитиме більше 21 року.

Вказаний
факт стверджується також протестом Ковельського міжрайонного прокурора від
28.02.2007 року № 643 вих.,  внесеним в
порядку  ст.  21 Закону України « Про прокуратуру».

За вказаних
обставин,  рішення виконавчого комітету
Ковельської міської ради № 40 від 27.01.2005 року в частині зняття
ОСОБА_1.  із черги військовослужбовців,  які мають право на пільгове забезпечення
житлом та постановка його на загальну ( першочергову) чергу суперечить чинному
законодавству,  причому вказаним
незаконним рішенням порушено право позивача на отримання житла в пільговому
порядку.

Позивачем
вказано,  що вказаним протиправним
рішенням виконавчого комітету йому заподіяно моральної шкоди,  яку він оцінює у 20 000 грн.

Відповідно
до  ст.
56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок
органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди,  завданої незаконними рішеннями,  діями чи бездіяльністю органів місцевого
самоврядування,  їх посадових і службових
осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право
особи на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав передбачено також  ст.  23
ЦК України,  причому вказана норма закону визначає,  що моральна шкода може полягати у душевних
стражданнях,  яких фізична особа зазнала
у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,  членів її сімї чи близьких родичів.

Відповідно
до  ст.
1167 ЦК України
за загальним правилом моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  та у відповідності до ч. 2 вказаної статті
моральна шкода відшкодовується органом місцевого самоврядування незалежно від
вини органу місцевого самоврядування,  що
встановлено також  ст.  1173, 1174 ЦК України.

Моральну
шкоду позивач обґрунтовує тривалістю вказаних переживань,  пов'язаних із необхідністю відстоювання своїх
інтересів у різних інстанціях з 2005 року по 2007 рік та відчуттям провини про
необхідність виправдання належного йому права на пільгове забезпечення житлом;
відчуттям безнадійності,  що потягло за
собою порушення стану фізичного та психічного здоров'я позивача,  внаслідок чого останній звертався за медичною
допомогою та проходив лікування.

Вказані
факти стверджується і письмовими доказами наявними у матеріалах справи,  зокрема,
матеріалами переписки
з відповідачем та іншими установами з приводу порушеного на думку позивача
права / а.с.  14,  18,
21/; копіями медичної документації про стан здоров'я позивача /
а.с.  22-33/,  із яких зокрема вбачається,  що у період 2005-2006 р. останньому
поставлено діагноз ситуаційна неврастенія,
астено - невротичний синдром,
що,  як вбачається із пояснень
позивача він пов'язує саме із протиправним зняттям його із квартирного обліку.

Таким
чином,  суд вважає доведеним факт
спричинення незаконним рішенням відповідача моральної шкоди позивачу.

При
вирішенні питання про характер та тяжкість страждань і переживань позивача
судом приймається до уваги і посилання останнього на те,  що його сім'я з 1992 року по даний час
проживає в найманій квартирі,  а у разі
залишення його на пільговій черзі останній міг би реалізувати своє право на
забезпечення житлом / відповідно до довідки відділу обліку,  розподілу та приватизації житла від
03.05.2007 року № 336 позивача зараховано на квартирний облік на загальних
підставах під № 13,  а на пільгових під №
7,  проти № 983 та № 454,  відповідно у загальному списку / а.с.  16, 14/,
що стороною відповідача не заперечено.

Суд
також приймає до уваги,  що рішенням
виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12.04.2007 року № 143 «Про
взяття на квартирний облік» відмінено п.8 додатку № 2 рішення виконавчого
комітету міської ради від 27.01.2005 року № 40 в частині зняття з квартирного
обліку для отримання житла старшого прапорщика запасу ОСОБА_1та внесено
останнього в списки військовослужбовців,
звільнених у запас або відставку з 14.05.1992 року виключивши,  відповідно із списків загального та
першочергового обліку. Однак,  вказане
рішення прийняте відповідачем не добровільно,
а у виконання протесту Ковельського міжрайонного прокурора,  що вбачається із даного рішення та не
заперечено в ході судового розгляду представником відповідача.

Виходячи
із засад розумності,  виваженості та
справедливості,  враховуючи характер та
обсяг страждань,  яких зазнав
позивач,  характеру немайнових втрат,  тяжкості вимушених змін у його життєвих
стосунках,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього стану,  - суд приходить до висновку,  що з відповідача слід стягнути на користь
позивача 300 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У решті позову
слід відмовити.

Відповідно
до ч. 1  ст.  88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на
користь позивача понесені останнім судові витрати по справі,  а саме 8,
50 грн. сплаченого державного мита та витрати за інформаційно технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Керуючись  ст.
ст.   ст.   ст.
10,  11,  209,
212,  214-215,  367 ЦПК України,   ст.
56 Конституції України,   ст.   ст.
23, 1167, 1173, 1174 ЦК
України,  -

вирішив:

Позов ОСОБА_1до виконавчого
комітету Ковельської міської ради про відшкодування моральної шкоди,  - задовольнити частково.

Стягнути
з виконавчого комітету Ковельської міської ради на користь ОСОБА_1 300 (триста)
грн. заподіяної моральної шкоди.

Стягнути
з виконавчого комітету Ковельської міської ради на користь ОСОБА_1понесені судові
витрати по справі,  а саме 8 (вісім) 50
грн. сплаченого державного мита та витрати за інформаційно технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять) грн.

В решті позову
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,  встановленого для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений статтею 294 цього
Кодексу,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.