Справа № 2-396/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

16 серпня 2007
р.

Міжгірський
районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Гайдур А.Ю.,

при секретарі Курин М.І.,

з участю :
позивача ОСОБА_1.,

адвоката
ОСОБА_2.,

відповідача
ОСОБА_3.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в смт.  Міжгірї справу  за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про усунення
перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку,  -

ВСТАНОВИВ:

У липні
2007 року ОСОБА_1.  звернувся до суду з
цим позовом.  В заяві зазначав,  що він є власником земельної ділянки площею
0, 0602 га,  наданої йому для
обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії ЗК № 023728 від 29.07.2003 р. Частину
земельної ділянки площею 0, 0165 га йому довиділено за рішенням Міжгірської
селищної ради від 29 червня 2005 року як таку,
що входить до присадибної ділянки його будинку.

Відповідачка
самовільно захопила частину земельної ділянки площею 0, 0165 га,  встановила на ній огорожу,  що стверджується актом комісії селищної ради
від 7 березня 2007 року.

Посилаючись
на порушення відповідачкою його права власності на земельну ділянку і,  що цими незаконними діями йому заподіяно
моральної шкоди,  то просив суд
зобов'язати відповідачку повернути самовільно захоплену нею земельну
ділянку,  забрати з ділянки дерев'яну
огорожу,  не чинити перешкод у здійсненні
права власності на цю ділянку в майбутньому та стягнути на його користь 1000
грн. моральної шкоди з відповідача.

В
судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю,  просив такий задовольнити.

Відповідач
вимоги позову заперечила повністю.

Вислухавши
пояснення сторін та дослідивши подані докази суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. З Земельного кодексу України
земельні відносини регулюються Конституцією України,  цим Кодексом,
а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Як
убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи,  що ОСОБА_1.
належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0, 0165
га,  надана йому для обслуговування житлового
будинку по АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на
землю серії ЗК № 023728 від 29 липня 2003 року. Державний акт не
скасовано,  не змінено,  є чинним.

Відповідач
ОСОБА_3. самовільно з 1998 р. і по даний час захопила цю земельну ділянку,  обгородила її дерев'яною огорожею,  що стверджено Актом комісії Міжгірської
селищної ради від 07 березня 2007 року,
чим порушує права власника ОСОБА_1. на цю земельну ділянку,  передбачені
ст. 90 ЗК України.

Відповідно
до  ст. 152 ЗК України власник земельної
ділянки або землекористувач

2

може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав на землю,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння
земельною ділянкою,  і відшкодування
завданих збитків.

Згідно
п. б) ч. 1  ст. 211 цього Кодексу
громадяни та юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до
законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно
до вимог ч. 1  ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування затрат,
понесених за час незаконного користування ними.

За таких
обставин справи суд приходить до висновку,
що вимога позивача про повернення самовільно захопленої ділянки,  забраття з неї дерев'яної огорожі і не
чинення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку у майбутньому
з боку ОСОБА_3. грунтується на законних підставах і підлягають до задоволення.

Суд
відхиляє мотиви ОСОБА_3. щодо здійснення нею прав на цю земельну ділянку за
терміном використання її,  оскільки
належних документів на користування даної земельної ділянки у ОСОБА_3.
відсутні.

Суд
відмовляє у задоволенні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3. на його
користь 1000 грн. моральної шкоди,
оскільки земельним законодавством моральна шкода за вирішення  спірних земельних правовідносин
непередбачена.

Згідно
зі  ст. ст. 84,  88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3. на
користь ОСОБА_1.  слід стягнути   понесені
останнім   витрати  на
правову  допомогу   адвоката,
судові витрати по сплаті держмита та витрати на І.Т.З. розгляду справи.
Керуючись   ст. ст. 213-215 ЦПК
України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1.  до ОСОБА_3.,    задовольнити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 самовільно захоплену нею земельну ділянку площею 0,
0165 га ,  наданої для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1,  згідно
державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК № 023728 від 29
липня 2003 року,  забрати встановлену нею
на захопленій земельній ділянці дерев'яну огорожу і не чинити перешкод у
здійсненні права власності на цю земельну ділянку в майбутньому.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1витрати на правову допомогу адвоката в сумі 250
(двісто п'ятдесят) грн.,  судові витрати
по сплаті держмита в сумі 8 (вісім) грн. 50 коп. та витрати на І.Т.З. розгляду
справи в сумі 7 (сім) грн. 50 коп.,
всього 266 (двісто шістдесят шість) грн.

В решті вимог
ОСОБА_1,  відмовити.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання
заяви   про апеляційне оскарження .

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви та скарги.