Копія                                                                                                      Справа № 2-676/2007
РІШЕННЯ

Іменем    України

20 серпня 2007 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в
складі: головуючої судді - Ротар М.М., при
секретарі Попенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 та ОСОБА_3про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок зіткнення транспортних
засобів,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2007 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з
відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 4026,7
гривен та моральної в розмірі ЗО 000 гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначала, що 14.10.2005 року їй як
пасажиру мотоцикла ЯВА-350, яким керував
відповідач ОСОБА_3. при зіткненні з автомобілем ГАЗ -3110 «Волга», яким керував відповідач ОСОБА_2., було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок яких, вона була
доставлена до хірургічного відділення Вознесенської ЦРЛ, де
знаходилася на стаціонарному лікуванні з 14.10.2005 по 14.11.2005 року, та на
амбулаторному лікуванні з 15.11.2005 по 01.02.2005 року з діагнозом закритий перелом обох лонних та сідаліщних кісток з
гематомою малого таза. Посилаючись на те, що дорожня
пригода сталася з вини обох відповідачів, позивачка просила стягнути з них в солідарному порядку витрати, які були понесені нею у
зв'язку з лікуванням в розмірі 2031,7 грн.,
вартість одягу, який був пошкоджений внаслідок ДТП в сумі 460 грн., вартість загубленого в період ДТП золотого ланцюжка в сумі 1085
грн., а також транспортні витрати, які понесені її
батьками в період відвідування її в лікарні, крім цього транспортні витрати,
які були понесені її батьком під час
відвідування нею занять у Вознесенському професійному ліцею, всього були
понесені транспорті витрати в сумі 450 грн. Всього позивачу були спричинені матеріальні збитки на загальну суму 4026,7 гривень, які
вона просить стягнути з відповідачів.

Позивач також просить суд стягнути з відповідачів моральну шкоду, яку вона
оцінює в 30 000 гривень, яка полягає в тому, що
під час дорожньої пригоди при отриманні нею тілесних ушкоджень виникли негативні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і
переживань, призвели до погіршення здоров»я та
необхідності тривалого лікування, вплинули на реалізацію її
намірів, ділові та особисті стосунки.

В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги, в частині
стягнення з відповідачів витрат на лікування в
сумі 1221,50 грн. В іншому позовні вимоги залишала без змін.

Представник позивача підтримала
змінені позивачем позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2. з позовними вимогами
погодився частково.

Представник відповідача ОСОБА_4. з позовним вимогами погодився частково,
просив суд при визначенні суми матеріальних
та моральних збитків, врахувати ступінь вини відповідача ОСОБА_2., його пенсійний вік, стан здоров»я, матеріальний та
сімейний стан.

Відповідач ОСОБА_3. в судове засідання не з»явився, про час та місце
судового засіданні був повідомлений належним
чином,  причину своєї неявки суду не
повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить
до наступного.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від
14.12.2006 року, який був змінений Ухвалою
апеляційного суду Миколаївської області від 20.02.2007 року у відношенні ОСОБА_2. в частині основного покарання та
зменшено розмір штрафу,

2

призначеного йому за ст.. 286 ч.1 КК України, відповідачі ОСОБА_3. та ОСОБА_2. були
визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, а саме
в порушенні правил безпеки дорожнього руху та
експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що потягло спричинення потерпілому середньої тяжкості
тілесні ушкодження. Вищезазначеним вироком
було встановлено, що в результаті зіткнення транспортних засобів, якими керували відповідачі, позивачу були спричиненні
тілесні ушкодження, які відносяться до
середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Внаслідок чого позивачка знаходилася на
стаціонарному лікуванні з 14.10.2005 по 14.11.2005 рік та на амбулаторному лікуванні з 15.11.2005 по 01.02.2005 рік з
діагнозом закритий перелом обох лонних та сідаліщних кісток з гематомою малого таза.

Відповідно до ст.. 60 ЩІК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні було встановлено, не заперечувалося сторонами, що за
період лікування позивачкою були придбані
за власний рахунок ліки, відповідно до довідки комунальної установи Вознесенської Центральної лікарні № 863/06 від
05.06.2007 року. При цьому визначаючи кількість та
вартість ліків, суд бере до уваги довідку Вознесенської ЦРЛ № 863/06 від 05.06.2007 року та накладні № 10 від
14.10.2005 рік, № 16 від 14.01.2006 рік., відповідно до яких позивачем були придбані ліки на загальну суму 912,10
гривень. Інших доказів про вартість та кількість ліків, сторони суду не
надали.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення вартості пошкодженого
одягу та вартості втраченого під час ДТП золотого ланцюжка, то позивачем не надано належних
доказів стосовно пошкодження одягу та
наявності у позивачки під час дорожньої пригоди ланцюжка, в зв'язку з цим суд
вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з
відповідачів транспортних витрат в розмірі 450
гривень, в зв'язку з їх недоведеністю, що стосується фіскальних чеків на придбання бензину, які є в матеріалах справи, то суд не
приймає їх до уваги, оскільки в них відсутні
відомості, що такі витрати були понесені позивачем.

Позивачу протиправними діями відповідачів була завдана моральна шкода, яка виразилася в тому, що під час дорожньої пригоди при
отриманні нею тілесних ушкоджень виникли негативні фактори, що стали
джерелом негативних емоцій і переживань, призвели до погіршення здоров»я та необхідності тривалого лікування, вплинули на
реалізацію її намірів, ділові та особисті стосунки. Враховуючи роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995
року № 4 щодо розміру виплати моральної шкоди та ст. 1167 ЦК України, суд вважає, що є правові підставі для часткового задоволення
позовних вимог в частині стягнення моральної
шкоди. При цьому суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, їх тривалість,
можливість відновлення, виходячи із засад
розумності та справедливості, суд оцінює розмір моральної шкоди, яка була
завдана позивачці в розмірі 2 500 гривень.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними
діями особистим немайновим правам фізичної особи, а
також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1167 ЦК
України також передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Враховуючи роз'яснення, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України « Про практику застосування судами України
законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і
стягнення безпідставно нажитого майна № 3 від 31.03.1989 року, роз'яснення, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної шкоди» № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди особі, у
разі заподіяння її неправомірно вчиненими діями кількох
осіб, визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них.

3

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність визначення
ступеня вини в заподіянні шкоди позивачу відповідача ОСОБА_2. в розмірі 30%, а відповідача ОСОБА_3. в розмірі 70%, при цьому суд виходить з наступного.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 14.12.2006 року, який
відповідно до п.4 ст..61 ЦПК України є обов'язковим
для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої позивачу заподіяна шкода, виникла внаслідок злочинного
порушення водієм ОСОБА_2. вимог п.п.1.3, 1.5, 2.36, 10.1,
10.4 Правил дорожнього руху, а саме перед початком руху водій ОСОБА_2. не
впевнився у безпеці свого руху, крім цього не надав перевагу в русі водію, який рухався у зустрічному напрямку. Тоді як
водієм ОСОБА_3. були порушені п.п. 1.3, 1.5, 2.1а, 2.16,
2.36, 2.3г, 2.9а, 12.1, 12.2, 12.3, 12.4, 21.1 Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом без посвідчення
та реєстраційного документа, знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння, керував технічно не справними мотоциклом, рухався з перевищеною швидкістю та перевозив двох пасажирів без шоломів.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до
висновку, що оскільки відповідачем ОСОБА_3. порушено більше правил дорожнього руху, то і ступінь його вини у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди більше ніж у
відповідача ОСОБА_2., що у процентному відношенні  становить відповідно 70% та 30%.

Таким чином з
відповідача ОСОБА_3. на користь позивачки підлягає стягненню матеріальні збитки в розмірі 638,47 грн. (912,10 * 70% =
638,47) та моральна шкода в розмірі 1 750 гривень. (2 500 * 70% = 1
750).

З відповідача ОСОБА_2. на користь позивачки підлягають стягненню матеріальні збитки в розмірі 273,63 грн. ( 912,10 *30% =
273,63) та моральна шкода у розмірі 750 гривень. (2500 * 30% = 750).

Посилання представника відповідача ОСОБА_2. на врахування при визначенні розміру відшкодування матеріальних збитків та моральної
шкоди його матеріального становища не можуть бути взяті судом
до уваги, оскільки відповідно до ст.. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір
відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди
завдано вчиненням злочину.

Керуючись ст.
10,11,209,212,213,214,215, 226,228,233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок зіткнення
транспортних засобів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 273,63
(двісті сімдесят три гри.. 63 коп.) гривень - відшкодування матеріальних збитків, 750 (сімсот п'ятдесят) гривень -
відшкодування моральної шкоди. Всього стягнути 1023,63 (одну тисячу
двадцять три гривні 63 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 638,47
(шістсот тридцять вісім грн.. 47 коп.) гривень - відшкодування матеріальних збитків, 1 750 (одну тисячу сімсот п'ятдесят
) гривень - відшкодування моральної шкоди. Всього стягнути
2388,47 (дві тисячі триста вісімдесят вісім гривень 47 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 15,30 гривень судового збору на користь держави в особі місцевого бюджету м. Вознесенська (банк УДК в Миколаївській області МФО 826013 код
23406957, р/р 0007).

Стягнути з ОСОБА_2 9 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь державного
бюджету м. Вознесенська (банк ГУДКУ в Миколаївській області код 23406957, МФО 826013 р/р 0007).

4

Стягнути з ОСОБА_3 35,70 гривен судового збору на користь держави в особі місцевого бюджету м. Вознесенська (банк УДК в Миколаївській області МФО 826013 код
23406957, р/р 0007).

Стягнути з
ОСОБА_3 21 гривню витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи на користь державного бюджету м. Вознесенська (банк
ГУДКУ в Миколаївській області код 23406957, МФО 826013 р/р 0007).

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів після проголошення рішення та подачі апеляційної
скарги протягом 20 днів після подання заява про апеляційне
оскарження.