Справа
№ 2- 750/0 7
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                                   03
вересня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

під
головуванням судді   Лапіна О.Ф.,

за
участі секретаря    Шуляк Л.В.,

позивача за
первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом -

ОСОБА_1 ,  відповідачки за первісним позовом та
позивачки за зустрічним позовом -

ОСОБА_2

представника
відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним

позовом                     ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання особи такою,  що втратила право
користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про
вселення в квартиру,  -

встановив:

ОСОБА_102.04.2007
року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2про визнання її такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням - АДРЕСА_1. На обґрунтування позову вказує на те,  що з 1994 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі; шлюб розірвано 14.01.2005 року. Вказує,  що у серпні 2004 року відповідачка,  забравши особисті речі,  залишила спірне житло та переїхала проживати
до своїх батьків в смт.  Люблинець
Ковельського району. Стверджує,  що протягом
цього часу ОСОБА_2  за комунальні послуги не
сплачувала,  доглядом та утриманням житла
не піклувалася,  а тому,  покликаючись на те,  що ОСОБА_2  без поважних
причин була відсутня у спірному житлі протягом більше як шести місяців,  - ставить питання про визнання її такою,  що втратила право користування вказаним
житловим приміщенням -АДРЕСА_1

30.05.2007
року відповідачкою ОСОБА_2подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1про вселення
її у спірне житлове приміщення - АДРЕСА_1. Зустрічна позовна заява мотивована
тим,  що будучи дружиною позивача за
первісним позовом,  а відповідача за
зустрічним позовом,  та відповідно -
будучи членом сім'ї ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 з
1994 року проживала у спірному житловому приміщенні та,  відповідно,
користувалася усіма правами та несла усі обов'язки. Вказує,  що у 2002 році ОСОБА_1  було засуджено до позбавлення волі з
конфіскацією належного йому майна. У період відбування ОСОБА_1покарання вона
проживала у АДРЕСА_1та виконувала усі обов'язки квартиронаймача - оплачувала за
надані послуги,  доглядала за
житлом,  тощо. Окрім того,  у квітні 2003 року ОСОБА_2 відповідно до
договору купівлі-продажу,  укладеного
спеціалізованим державним підприємством «Укрспецюст»,  викупила арештоване майно ОСОБА_1 ,  яке знаходилося у спірному житловому
приміщенні на   суму 590 гривень,  таким чином набувши право власності на

2

нього.
ОСОБА_2  також вказує,  що після
відбуття покарання ОСОБА_1спільне життя з останнім стало неможливим через
зловживання спиртними напоями та постійні скандали,  як наслідок,
- у січні 2005 року шлюб між сторонами розірвано,  однак вони продовжують проживати спільно у
спірній квартирі. Вказує,  що на початку
2006 року захворіла та вимушена була покинути спірне житло спочатку у зв'язку
із лікуванням,  а пізніше - у зв'язку із
тим,  що після складних операцій
потребувала стороннього догляду. Однак,
відновивши здоров'я,  позивачка за
зустрічним позовом робила декілька спроб повернутися у спірне житло для
проживання,  зокрема у серпні 2006
року,  однак,  потрапити у квартиру не змогла,  оскільки позивач змінив замок; пізніше,  дізнавшись від спільних знайомих,  що ОСОБА_1.
на ґрунті зловживання спиртними напоями продає наявне у квартирі
майно,  - приїздила,  щоб забрати частину речей,  зокрема спальний гарнітур,  однак,
потрапити у квартиру не могла,
оскільки наявні у неї ключі до замків не підходили,  не дивлячись на те,  що ОСОБА_1 ,  вказував їй,
що замків не міняв,  а в
подальшому обіцяв,  що надасть ключі від
замків,  однак,  замість цього ініціював питання про визнання
її такою,  що втратила право на житло.
Покликаючись на ті обставини,  що не
проживала у спірному приміщенні не з власної волі,  а через те,
що ОСОБА_1.  чинив їй у цьому
перешкоди,  вона не втратила інтересу до
даного житла та на даний час у вказаному помешканні зберігаються її речі,  зокрема,
викуплені з арешту,  - ставить
питання про вселення її у АДРЕСА_1

Ухвалою
суду від 30.05.2007 року зустрічний позов ОСОБА_2до ОСОБА_1про вселення в
квартиру об'єднаний в одне провадження із позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання особи такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням.

У
судовому засіданні позивач за первісним позовом,  а відповідач за зустрічним позовом -
ОСОБА_1.  заявлені ним позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,  викладених
у позовній заяві та просить його задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не
визнав в повному об'ємі та просить відмовити в їх задоволенні. Суду
показав,  що з серпня 2004 року
відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2  не проживає в спірному житловому
приміщенні; будь-яке майно,  належне
останній у квартирі відсутнє; окрім того із вказаного часу остання за
комунальні послуги та квартирну плату не сплачує,  доглядом та утриманням житла не піклується та
не виявляє бажання проживати у вказаній квартирі. Ствердив,  що будь-яких перешкод ОСОБА_2
у користуванні вище зазначеним житловим приміщенням він не
чинить,  вона не проживає у квартирі з
власної волі більше шести місяців,  а
тому має бути визнана такою,  що втратила
право користування жилим приміщенням'- АДРЕСА_1

Відповідачка
за первісним позовом,  а позивачка за
зустрічним позовом ОСОБА_2
у судовому засіданні заявлений ОСОБА_1позов не визнала в повному обсязі та
заперечує проти його задоволення. Заявлений нею зустрічний позов підтримала в
повному обсязі та просить його задовольнити із підстав,  викладених у ньому. Суду додатково показала,  що дійсно була відсутня за місцем постійного
проживання з поважних причин,  оскільки
тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні в Волинській обласній
клінічній лікарні,  у подальшому на
певний час переїхала проживати до батьків,
оскільки потребувала стороннього догляду після лікування. Коли стан
здоров'я покращився,  вирішила
повернутися для проживання у спірне житлове приміщення,  однак,
потрапити в квартиру не змогла,
оскільки один із замків у вхідних дверях наявним у неї ключем не
відкривався. Наголосила,  що і на даний
час у спірному житлі знаходяться належні їй речі - зокрема,  майно,
викуплене нею з арешту. Також ствердила,
що вивезла із спірної квартири спальний гарнітур лише з тих
міркувань,  щоб ОСОБА_1.  не продав його без її відому. За час

з

відбування
ОСОБА_1покарання вона сумлінно виконувала усі обов'язки члена сім'ї
квартиронаймача,  а у період з серпня
2006 року,  коли фактично не проживала у
спірній квартирі з вини ОСОБА_1  оплату
за квартиру не вносила,  оскільки там не
проживала,  а виконувати свої обов'язки
по догляду та утриманню житла не мала можливості. Наголосила,  що з часу повернення ОСОБА_1  із місць відбування покарання спільне
проживання із ним стало неможливим,  у
зв'язку із чим дійсно періодично покидала спірну квартиру,  однак на нетривалий час,  та поверталася туди,  так продовжувалося аж до початку серпня 2006
року,  коли ОСОБА_2  покинула спірне житло у зв'язку із
стаціонарним лікуванням.  Покликаючись на
те,  що не проживала у спірному житлі з
підстав,  незалежних від її волі,  просить у задоволені позову ОСОБА_1  про визнання її такою,  що втратила право на житло - відмовити та
задовольнити її зустрічний позов про вселення її уАДРЕСА_1

Представник
відповідачки за первісним позовом,  а
позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2
- ОСОБА_3,  у судовому засіданні
заявлений ОСОБА_1позов не визнала в повному обсязі та заперечує проти його
задоволення. Заявлений ОСОБА_2
зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просить його
задовольнити із підстав,  викладених у
ньому.

Заслухавши
пояснення сторін,  покази свідків,  вивчивши та дослідивши матеріали справи,  суд вважає що позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання її такою,  що втратила право на
житло безпідставний та до задоволення не підлягає; зустрічний позов ОСОБА_2до
ОСОБА_1про вселення її в квартиру,  -
підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

. Судом
встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1.  у своїй позовній заяві ставить питання про
визнання ОСОБА_2  такою,  що втратила право користування спірним житловим
приміщенням із тих підстав,  що остання
протягом більше як шість місяців у ньому не проживає.

Статтею
72 ЖК України передбачено,  що визнання
особи такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені
строки (понад шість місяців),
провадиться в судовому порядку.

Судом
встановлено,  що у 1994 році ОСОБА_1як
військовослужбовцю надано житлове приміщення - АДРЕСА_1. У вказане помешкання
ОСОБА_1.  в'їхав із членом своєї сім'ї -
дружиною ОСОБА_2вказаний факт сторонами не оспорюється.

Також
сторонами не оспорюється той факт,  що до
2002 року сторони проживали у спірній квартирі та спільними зусиллями проводили
там ремонт,  набували інше майно,  яке в переваженій більшості й дотепер
знаходиться у даній квартирі.

Сторонами
стверджено,  що з 2002 року до 2004 року
у спірному житлі проживала лише ОСОБА_2 яка виконувала усі зобов'язання по утриманню житла та
догляду за ним,  зокрема,  сплачувала комунальні платежі,  тощо / а.с.
26-31/.

У
судовому розгляді також встановлено,  що
у січні 2005 року шлюб між сторонами розірвано /а.с.  6/,
однак сторони продовжували проживати спільно у спірному житловому
приміщенні.

Так,  у судовому розгляді встановлено,  що ОСОБА_2
проживала у спірному житловому приміщенні періодично до початку 2006
року,  коли вибула на лікування. Вказані
факти у судовому розгляді 14.08.2007 року ствердили свідки ОСОБА_4. ,  яка показала,

4

що у
2005 році два рази була у ОСОБА_2  в гостях у спірному помешканні та
свідок ОСОБА_5 який показав,  що у 2005
році разом із своєю дружиною був у гостях у ОСОБА_2  у Черкасах / а.с. 72 зв./.

Чинним
законодавством (  ст.  71 ЖК України) передбачено,  що при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести
місяців,  а при відсутності із поважних
причин - понад шість місяців,  зокрема й
у випадку виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом
всього часу перебування в ньому.

Відповідно
до ч. 2  ст.  64 ЖК України до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача,  їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб,  якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне господарство,
причому ч.3 вказаної норми Закону передбачено,  що якщо особи,  зазначені в частині другій цієї статті,  перестали бути членами сім'ї наймача,  але продовжують проживати в займаному жилому
приміщенні,  вони мають такі ж права і
обов'язки,  як наймач і члени його сім'ї.

Факт
захворювання та лікування ОСОБА_2
стверджується письмовими доказами у справі - копіями лікарняних листів
та епікризів / а.с.  23-25/).

ОСОБА_2  також стверджує,  що внаслідок перенесених хвороб стан її
здоров'я погіршився та вона потребувала стороннього догляду,  що стверджується також висновками епікризів (
а.с.  24, 25),  у зв'язку із чим,  після лікування фактично проживала у своїх
батьків у смт.  Люблінець.

Так,  із показів свідка ОСОБА_6 ,  даних ним в ході судового розгляду 14.08.2007
року вбачається,  що внаслідок
неблагополучної атмосфери у сім'ї,  що
стало наслідком зловживання спиртними напоями з боку зятя ОСОБА_1 ,  - його дочка -ОСОБА_2  почала хворіти та потрапила на лікування до
обласної клінічної лікарні. Після стаціонарного лікування їй було рекомендовано
зменшення фізичного навантаження,  у
зв'язку із чим вона потребувала стороннього догляду та не могла отримати його
за місцем свого проживання - від колишнього чоловіка,  у зв'язку із чим і переїхала тимчасово до
помешкання батьків в смт.  Люблінець.
Вказаний переїзд був тимчасовим та обумовленим станом здоров'я ОСОБА_2  / а.с.
74/.

Судом
також встановлено,  що ОСОБА_2  інтересу до спірного житла не втратила:
остання зареєстрована за вказаною адресою,
що стверджується довідкою Мощенської сільської ради № 197 від 02.04.2007
року / а.с.  75/; періодично заїздила на
квартиру,  однак із серпня - вересня 2006
року не могла потрапити у спірне житло,
оскільки відповідач змінив замки. Вказані факти ствердили свідки ОСОБА_4.  та ОСОБА_5 /а.с.  72 зв./,
допитані у судовому розгляді 14.08.2007 року.

Із
показів свідка ОСОБА_4.  вбачається,  що та разом із ОСОБА_2  приїздила до спірного помешкання декілька
разів протягом 2006 року,  однак
ОСОБА_2  потрапити у квартиру не
змогла,  бо не підходив ключ та при цьому
ОСОБА_2  повідомила свідку,  що ОСОБА_1.
поміняв замки. Свідок також стверджує,
що у неї склалося враження,  що
ОСОБА_2  сподівалася на покращення
відносин із ОСОБА_1та відновлення сім'ї,
а тому не забирала свого майна із спірного житла.

Із
показів свідка ОСОБА_7вбачається,  що на
прохання ОСОБА_2
яка турбувалася через те,  що її
колишній чоловік ОСОБА_1.  розпродавав
речі із їхньої квартири,  разом із нею у
2006 році тричі приїздив до спірного помешкання,  щоб забрати деякі меблі,  однак,
ОСОБА_2  потрапити до квартири не
змогла,  оскільки один із замків не
відкривався наявним у неї ключем; на третій раз потрапили до квартири через
балкон,  тоді ж забрали звідти спальний
гарнітур.

Факт
вивезення спального гарнітуру із спірного помешкання ОСОБА_2
не заперечений,  однак
остання ствердила,  що робила це не з
метою переїзду на інше місце

5

постійного
проживання,  а задля збереження спільно
нажитого в шлюбі майна,  оскільки їй
повідомили,  що ОСОБА_1.  зловживаючи спиртними напоями за безцінь
розпродавав майно із квартири.

. У суду
немає підстав ставити під сумнів показання ОСОБА_2
та свідків ОСОБА_4. ,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6  доказів на їх
спростування суду не надано.

Вищенаведені
докази по справі в їх сукупності не дають суду підстав вважати,  що позивачка за зустрічним позовом
ОСОБА_2  вибула на інше постійне місце
проживання; встановлено,  що остання з
незалежних від неї причин вимушена була тимчасово проживати у своїх
батьків,  однак в той же час проявляла
свою зацікавленість до спірного житла.

Покази
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині відсутності ОСОБА_2
у спірному житловому помешканні більше шести місяців у
сукупності з іншими доказами суд оцінює критично.

Так,  допитані в судовому розгляді 14.08.2007 року
свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9,  кожний
зокрема,  ствердили,  що бувають у спірній квартирі рідко ( можливо
1-2 рази на місяць) та при цьому не відвідували усіх кімнат та не оглядали усіх
речей наявних у квартирі; ствердили,  що
у 2005 році бачили ОСОБА_2  в с Черкаси Ковельського району.

Окрім
того,  сама ОСОБА_2  не оспорювала того факту,  що дійсно з серпня 2006 року у спірному
помешканні не проживала,  однак це було
пов'язано із тривалим лікуванням та чиненням перешкод з боку ОСОБА_1

Також
суд критично оцінює представлений ОСОБА_1типовий договір найму житлового
приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду / а.с.  45,
46/,  укладений між наймодавцем -
Мощенською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_10  та наймачем ОСОБА_1,  так як вказаний договір є неналежним
доказом,  оскільки не містить інформацію
щодо предмета доказування - не підтверджує та не спростовує будь-якого із
фактів,  що стосуються спірних
правовідносин. Договір найму житлового приміщення,  відповідно до ч. 2  ст.  61
ЖК України,  укладається із однією особою
- квартиронаймачем; права та обов'язки членів сім'ї квартиронаймача та бувших
членів сім'ї,  у тому числі й тимчасово
відсутніх,  обумовлюються вказаним
договором без зазначення їх даних.

Судом
'не приймається до уваги акт від 29.03.2007 року,  оскільки вказаний доказ одержаний з
порушенням порядку встановленого законом.
Так,  допитана в якості свідка
сільський голова с Мощена
ОСОБА_10  показала,  що вказаний акт був надрукований нею в
приміщенні сільської ради та підписаний особисто,  оскільки свідок неодноразово відвідуючи
квартири у АДРЕСА_1у зв'язку із переведенням їх на баланс сільської ради,  жодного разу не бачила там ОСОБА_2  та вважала,
що остання там не живе. Ствердила,
що у день складання акту вона особисто спірне житлове приміщення не
обстежувала,  присутньою в комісії не
була та їй не відомо з приводу порядку обстеження житла комісією. Допитані в
якості свідків у судовому засіданні 14.08.2007 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 / а.с.
73/,  кожний зокрема,  також ствердили,  що комісія по обстеженню спірного житлового
приміщення як така не збиралася; кожний із них підписував акт окремо,  навпроти свого прізвища,  при цьому текст акту не читали,  а знали про його зміст зі слів ОСОБА_1  За вказаних обставин письмовий доказ - акт
від 29.03.2007 року не може бути визнаний судом допустимим.

6

Відповідно
до  ст.  10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Проте,  ОСОБА_1не представлено належних та допустимих
доказів на ствердження того факту,  що
ОСОБА_2  безпідставно протягом більше як
шести місяців не проживає у спірному житловому приміщенні - АДРЕСА_1

За
вказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_1про визнання ОСОБА_2такою,  що втратила право на користування житловим
приміщенням - квартирою № 1 АДРЕСА_1Ковельського району - безпідставні,  та до задоволення не підлягають.

Відповідно
до ч. 1 ст.  78 ЖК України та беручи до
уваги положення ч. 1  ст.  64 ЖК України,  яка передбачає рівні права наймача та членів
його сім'ї,  тимчасово відсутній член
сім'ї наймача зберігає права за договором найму жилого приміщення.

На
підставі доказів,  досліджених в ході
судового розгляду встановлено,  що
ОСОБА_1безпідставно чинить перешкоди законним вимогам колишнього члена своєї
сім'ї ОСОБА_2,  яка не втратила інтересу
до житла - АДРЕСА_1та,  відповідно і
права користування вказаним житлом.

За
вказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_2за зустрічним позовом про вселення її у
спірне житло - квартиру № 1 АДРЕСА_1Ковельського району є підставними та
такими,  що підлягають до задоволення.

Відповідності
до вимог ч.1  ст.  88 ЦПК України з ОСОБА_1  слід стягнути на користь ОСОБА_2  понесені нею судові витрати / а.с.  19/ - судовий збір в розмірі 8, 50 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,  50 грн.

Керуючись
ст.
ст.   ст.   ст.
10, 11, 209, 212,  214-215 ЦПК
України,   ст.   ст.
61,  64,  72,  78
ЖК України,  -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання особи такою що втратила
право користування житловим

приміщенням,  - відмовити.                                                                                ,

Зустрічний
позов ОСОБА_2до ОСОБА_1про вселення в квартиру та усунення перешкод в
користування житлом,  -задовольнити.''

ОСОБА_2вселити
в АДРЕСА_1

Зобов'язати
ОСОБА_1не чинити перешкоди в користуванні житлом - квартирою № 1
АДРЕСА_1Ковельського району.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2понесені нею судові витрати,  а саме,
судовий збір в розмірі 8 (вісім) грн. 50 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 (сім) грн. 50
коп.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,  встановленого для подання заяви про
апеляційне оскарження.

7

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 цього Кодексу,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.