Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

(заочне)

23
серпня 2007 року          Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі:
головуючого-судді   Кихтюка P.M.

при
секретарі                     Мелих Л.В.

позивача                            ОСОБА_1

представника
позивача    ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.  Луцьку справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів.

Позовні
вимоги мотивує тим,  що між сторонами по
справі 19 квітня 2007р. був укладений договір позики. Підтвердженням укладення
договору є розписка. Згідно вказаного договору позивач передав відповідачу
грошові кошти в сумі 20 тис.  грн.
Останній зобов»язався повернути борг до 03 травня 2007 року,  однак своїх зобов»язань не виконав.

Позивач
просить стягнути з відповідача борг в сумі 20 тис.  грн. та відшкодувати витрати по сплаті
судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

14.08.2007
року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. Просив стягнути з
відповідача суму основного боргу,
витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та суму морального
відшкодування - 1600 грн.

В
судовому засіданні позивач просив розглядати позовні вимоги по первинному
позову,  а заяву про збільшення позовних
вимог до уваги не брати. В решті - позов підтримав із підстав зазначених в
позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник
позивача первинний позов підтримав,
просив його задовольнити.

Відповідач
в судове засідання не з'явився,  хоча
належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи,  а тому суд зі згоди позивача вважає можливим
провести заочний розгляд справи по наявних доказах,  відповідно до вимог ч. 1  ст.
224 ЦПК України.

Заслухавши
пояснення позивача,  його
представника,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає до задоволення.

Згідно  ст.
1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,  визначені родовими ознаками,  а позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Судом
встановлено,  що 19 квітня 2007р. між
ОСОБА_1та ОСОБА_2було укладено договір позики грошових коштів в сумі 20
тис.  грн.,  вказана обставина підтверджується розпискою
(а.с.     ) та поясненнями позивача.

Відповідно
до  ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу,  інших актів
цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Позикодавець
свої зобов»язання перед позичальником виконав,
передав останньому грошові кошти в розмірі 20 тис.  грн. Вказаний факт підтверджується
поясненнями сторін та розпискою (а.с.
)

Згідно  ст.  1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій
самій сумі або речі,  визначені родовими
ознаками,  у такій самій кількості,  такого самого роду та такої самої
якості,  що були передані йому
позикодавцем ) у строк та в порядку,  що
встановлені договором.

Оскільки
відповідач належним чином своє зобов»язання не виконав,  грошові кошти не повернув,  тому з нього слід стягнути в користь позивача
суму позики в розмірі 20 тис.  грн.

Крім
цього,  відповідно до вимог  ст.  88
ЦПК України підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування
відповідачем 200 грн. - судового збору,
30 грн. - витрат на ІТЗ,  а всього
230 грн.

На
підставі наведеного та керуючись
ст.   ст.  10,
11,  58,  60,
88,  215,  226,
ЦПК України,   ст.   ст. 526,
1046, 1049 ЦК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_120 000 (двадцять тисяч) грн.- неповернутих грошових
коштів за договором позики.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1230 (двісті тридцять гривень) грн. 00 коп. - судових
витрат по справі.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст. 294 ЦПК України,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до суду апеляційної інстанції або в порядку,  передбаченому ч.4  ст. 295 ЦПК України

Заочне
рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою
ОСОБА_2,  яку може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.