Справа
№2-3586/07
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

"26" червня 2007 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого     -
судді Погрібного CO.

за секретаря               -
Абергард І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом Закритого

акціонерного товариства комерційного банку
„ПриватБанк" в особі Філії «Південне головне регіональне управління» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за

користування коштами, пені,
-

встановив:

Позивач
звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором,
відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини. 26
липня 2002 року та 14 листопада 2002 року сторони уклали договір № 9599/L про відкриття
картрахунку і додаткову угоду № 1 до договору про відкриття та обслуговування
картрахунку № 9599/L «Про встановлення кредитного ліміту VISA-SERVISE» (надалі -Кредитний договір № 1), та договір № 10138/L про відкриття
картрахунку та додаткову угоду № 1 до договору про відкриття та обслуговування
картрахунку № 10138/L «Про встановлення кредитного ліміту VISA-SERVISE» (надалі - Кредитний договір № 2), за умовами якого
позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 25
000,00 ЄВРО та 15 000,00 доларів США із розрахунку 18 % річних за час
фактичного користування кредитом. Відповідно до п. 6 Кредитного договору № 1
відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит у повному обсязі до 11
серпня 2004 року, за п. 6 Кредитного договору № 2 - 12 листопада 2004 року,
сплатити відсотки за користування кредитами. Однак у порушення кредитних
зобов'язань відповідач ухиляється від належного виконання прийнятих на себе
кредитних зобов'язань, в частині своєчасного погашення заборгованості по кредиту
та нарахованим на суму частини боргу, що залишився відсотків, у зв'язку з чим
позивач вимушений звернутися д суду з цим позовом.

Відповідач у судове засідання не з'явився неодноразово, про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних
причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою
відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове
засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних
заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності
відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.

Вислухавши
пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені
такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача
письмових доказів.

Відповідно
до кредитного договору № 1 від 26 липня 2002 року відповідач прийняв у позивача
в якості кредиту (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 25 000,00 ЄВРО з
обов'язком сплачувати послуги Банку за кредитом за час фактичного користування
грошовими коштами банку з розрахунку 18 % річних. Строк надання кредиту
встановлений договором до 11 серпня 2004 року.

Згідно з
кредитним договором № 2 від 14 листопада 2002 року відповідач прийняв у
позивача в якості кредиту (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 15 000,00
доларів США
з обов'язком сплачувати послуги Банку за кредитом за час
фактичного користування грошовими коштами банку з розрахунку 18 % річних. Строк
надання кредиту встановлений договором до 12 листопада 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові
кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Всупереч
умов цих договорів до цього часу відповідач не дотримувався вказаних
зобов'язань, у зв'язку з цим у відповідача перед Закритим акціонерним
товариством комерційним банком „ПриватБанк" виникла значна заборгованість.

Оскільки
грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, він порушив ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку
суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник
не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно
до змісту ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинно виконуватись належним чином
згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,
встановлені

договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або
розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу
ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1
ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк
здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових
коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит
на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Враховуючи
встановлення судом кредитування рахунка відповідача, суд має застосувати до
спірних правовідносин правила § 2 „Кредит" глава 71 „Позика, кредит,
банківський вклад" ЦК
України, зокрема ст. 1054 цього Кодексу.

Згідно
ст. 16 ЦК
України кожна особа має право звернутися в суд за
захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про
примусове виконання зобов'язання в натурі.

Враховуючи
обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обгрунтованим та
стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі
у межах заявлених вимог.

Згідно
ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за
необхідне стягнути державне мито з відповідача на користь позивача.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 611, 1054, 1069 Цивільного
кодексу України 2003 року, ст.ст. 10, 11, 88, 209,212,214-215, 224-226
Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов
Закритого акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" в особі
Філії «Південне головне регіональне управління» Закритого акціонерного
товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені
- задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку
„ПриватБанк" в особі Філії «Південне головне регіональне управління» Закритого
акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» суму заборгованості за
кредитним договором № 9599/L про відкриття
картрахунку від 26 липня 2002 року, відсотків за користування коштами, пеню, що
разом складає суму 147 881,91 гривень, за кредитним договором № 10138/L про відкриття
картрахунку від 14 листопада 2002 року, відсотків за користування коштами,
пеню, що разом складає суму 45 584,28 гривень, що разом за двома договорами
складає 193 466,19 (сто дев'яносто три тисячі чотириста шістдесят шість)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі
1244,16 гривень.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача
шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з
дня отримання його копії.