Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14
вересня 2007 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого   - судді Тарабана Є.О. при секретарі -
Кузнецовій Г.С.  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом

Царичанського
районного центру зайнятості до ОСОБА_1про стягнення коштів,  виплачених в якості допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

Царичанський
районний центр зайнятості (далі Центр зайнятості) звернувся із позовом до
ОСОБА_1. про стягнення коштів,
виплачених в якості допомоги по безробіттю.

На
обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на наступні обставини:

·       наказом
Центру зайнятості № НТ 060329 від 29 березня 2006 року ОСОБА_1. було надано
статус безробітньої згідно п. 1  ст.  23 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

·       27
червня 2006 року ОСОБА_1. звернулася до Центру зайнятості із заявою про виплату
їй одноразово для організації підприємницької діяльності допомоги по безробіттю
(її залишку) та надала свій бізнес-план;

·       29
червня 2006 року наказом № 80 було надано одноразова допомога по безробіттю для
організації підприємницької діяльності в сумі 5 4 97 гр. 34 коп.;

ОСОБА_1.
фактично підприємницькою діяльністю не займалася,  оскільки протягом 6 місяців звітів про
результати своєї підприємницької діяльності до Царичанської міжрайонної
державної податкової інспекції (далі МДПІ) не надавала,  єдиного податку не сплачувала.

Посилаючись
на норми  ст.   ст.
1,  2 Закону України "Про
зайнятість населення",   ст.  36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття",   ст.  623 ЦК України Центр зайнятості просив у
позовній заяві стягнути із ОСОБА_1. виплачені в якості одноразової допомоги по
безробіттю кошти в сумі 5 4 97 гр. 34 коп. та судові витрати.

У
судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у
повному обсязі.

Відповідач
у судове засідання не з'явилася,
надіславши заяву,  в якій просила
розглядати справу в її відсутність,  та
повідомила про те,  що позову не визнає.

Заслухавши
пояснення представників позивача,
вивчивши всі надані сторонами докази,
даючи їм оцінку у їх сукупності. Суд приходить до висновку про те,  що позов задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

ОСОБА_1.
була прийнята на облік Центром зайнятості і їй було надано статус безробітної.
Відповідно до чинного законодавства за заявою відповідача,  згідно з наказом № 80 від 29 червня 2006 року
їй було надано одноразову допомогу по безробіттю для організації
підприємницької діяльності в сумі 5 4 97 гр. 34 коп.

Посилаючись
на норми  ст.
ст.  1,  2 Закону України «Про зайнятість
населення»,   ст.  36 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на випадок безробіття»,   ст.
623 ЦК України,  позивач просив
стягнути із ОСОБА_1. вказану суму,
мотивуючи тим,  що вона фактично
підприємницькою діяльністю не займалася.

Відповідно
до п. 2 Порядку повернення у 2006 році коштів,
виплачених як допомога по безробіттю для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2006 році
№ 511,  підставою для повернення
виплачених коштів є неподання фізичною особою-підприємцем до органу державної
податкової служби передбаченої законодавством звітності,  що підтверджує факт провадження
підприємницької діяльності,  або несплата
протягом б календарних місяців з дня отримання коштів єдиного (фіксованого)
податку.

Саме на
ці обставини (неподання до органу державної податкової служби передбаченої
законодавством звітності,  що підтверджує
факт провадження підприємницької діяльності,
та несплата протягом б календарних місяців з дня отримання коштів
єдиного (фіксованого) податку посилався позивач у своїй позовній заяві,  обґрунтовуючи той факт,  що,
нібито,  відповідач в даній справі
фактично підприємницькою діяльністю не займалася.

Однак,  таке твердження позивача не відповідає
дійсним обставинам справи.

Так,  згідно з повідомленням Царичанської
міжрайонної державної податкової інспекції (далі - МДПІ),  надісланим на запит суду,  ОСОБА_1. була взята на облік в МДПІ як
платник податків З липня 2006 року,  в
період своєї підприємницької діяльності перебувала на загальній,  не на спрощеній системі оподаткування,  тому відповідно до чинного законодавства вона
не повинна була сплачувати єдиного (фіксованого) податку (а. с.  57). Таким чином,  на думку суду,  посилання позивача,  як на підставу для повернення виплачених коштів,  на те,
що відповідач в даній справі не сплачувала єдиного (фіксованого)
податку,  є безпідставною.

До
відповіді МДПІ на запит суду було додано копії декларацій ОСОБА_1. про
доходи,  одержані з 1 липня по ЗО вересня
2006 року (а. с.  58-59) та з 1 жовтня по
21 грудня 2006 року (а. с.  60-61). Таким
чином посилання позивача,  як на підставу
для повернення виплачених коштів,  на те,  що відповідач в даній справі не подавала до
податкових органів передбаченої чинним законодавством звітності,  не відповідає дійсним обставинам справи,  оскільки відповідач в даній справі таку
звітність до МДПІ подавала.

У
судовому засіданні представник позивача на обґрунтування позовних вимог
посилався на те,  що у своїй звітності
ОСОБА_1. вказувала на відсутність доходу від підприємницької діяльності.
Однак,  суд вважає,  що відсутність доходу від підприємницької
діяльності не є підставою для стягнення виплачених

коштів для
організації підприємницької діяльності,
оскільки це не передбачено чинним законодавством.

За
викладених обставин суд вважає,  що
передбачені чинним законодавством підстави для стягнення із ОСОБА_1. виплачених
їй для організації підприємницької діяльності коштів відсутні,  тому позовні вимоги не можуть бути
задоволені.

Оскільки
в задоволенні позовних вимог відмовляється,
судові витрати відповідно до норм
ст.  8 9 ЦПК України повинні бути
покладені на позивача.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  208-209,  213-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Царичанському
районному центру зайнятості в задоволенні позову до ОСОБА_1про стягнення
коштів,  виплачених в якості допомоги по
безробіттю,  відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через
районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з
дня проголошення рішення з подальшою подачею апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.