Справа № 2-3068а/2007
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06 вересня 2007 року Калінінський районний суд м.
Горлівки Донецької області в складі:

головуючого
судді - Жуковій О.Є.

при секретарі -
Шмельовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Горлівки справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за
договором позики, трьох відсотків річних від простроченої суми, відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись
на те, що відповідно до договору позики, укладеного між сторонами 18 січня 2004
року, вона надала відповідачу в борг 3 200 доларів США . Відповідно до
умов договору, ОСОБА_2 повинен був повернути позивачу вищевказану суму богу в
семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитора про його повернення .

В червні 2004 року відповідач повернув позивачці 600 доларів США, а решту
зобов'язався повернути протягом трьох днів.

Проте, до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув, через що
відповідачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просила
стягнути з відповідача суму богу за договором позички в сумі 2600 доларів США, що згідно курсу
НБУ складає 13 130 гривень та три відсотки річних від простроченої суми , що
складає 1 181,88 гривен.

Позивачка також вважає, що протиправними діями відповідача їй було
заподіяно і моральну шкоду, в зв'язку тим, що через відсутність грошових коштів
вона вимушена була позичати гроші на лікування та на похорон сестри, не мала
можливостей своєчасно повертати наявні у неї борги, що призводило до погіршення
її відносин з друзями. Все це призвело до зміни звичного укладу її життя та
вона вимушена була прикладати додаткові зусилля для його організації .
Заподіяну їй моральну шкоду оцінює в 5 000 гривень.

В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги, вказавши, що в
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 повернув їй частину боргу, просить стягнути з нього
заборгованість за договором в сумі 1 100 доларів США. В решті позовні
вимоги залишила без зміни , надала пояснення аналогічні викладеним в позовній
заяві та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов визнав частково. Пояснив суду, що на теперішній час він не
повернув позивачці борг у сумі 900 доларів США. Згоден виплатити цю суму.

Вимоги
щодо сплати трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди, не визнав,
посилаючись на те, що він погашав наявну заборгованість поступово, по мірі
наявності в нього коштів, вимоги щодо сплати суми боргу в повному обсязі йому
не пред'являлися.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що в травні 2005 року, точну дату він не
пам'ятає, він з батьком позивачки зустрічалися з ОСОБА_3 та просили його
повернути гроші, які він взяв в борг у ОСОБА_1, на що відповідач обіцяв борг
повернути до кінця місяця, посилаючись на фінансові труднощі.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що зі слів позивачки та ч.1енів її родини вона
знає про те, що ОСОБА_3 зайняв гроші у сестри позивачки, проте гроші не
повертав, навіть коли остання захворіла. В травні 2007 року вона разом з
ОСОБА_1 ходила до відповідача з ціллю вручення листа з вимогою про повернення
боргу. В її присутності розмови про повернення боргу не було.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти
або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей
того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

4.1 ст. 1049 ЦК України
передбачено , що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей
строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це, якщо
інше не встановлено договором.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи розписки (а.с.4) ОСОБА_3 -
відповідач по справі , отримав в борг від позивачки 3 200 доларів США, вказавши, що
суму боргу зобов'язується повернути в семиденний строк з дня пред'явлення
вимоги.

27 вересня 2005 року відповідач повернув ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 600
доларів США (а.с.48),
20 січня 2006 року ще 100 доларів США(а.с.49), 17 квітня 2006 року позивачка
отримала за рахунок боргу від відповідача 100 доларів США(а.с.50), а 15 серпня
2007 року - 1500 доларів США
(а.с.51).

Таким чином, сума боргу, що залишилася, складає 900 доларів США, що відповідно до
курсу НБУ відповідає 4545 гривень, тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1,
слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача суму боргу за договором позики
в розмірі 4 545 гривень.

Відповідно до ст. 625 ЦК
України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором,
укладеним між сторонами, встановлено, що відповідач був зобов'язаний
повернути надану йому суму в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги про
повернення боргу (а.с.4).

При цьому вищевказаною угодою сторін , не було передбачено повернення
позиченої суми частками (а.с.4).

Відповідно до наявних в матеріалах справи повідомлень (а.с. 14,17,19,20,56)
офіційні вимоги про повернення боргу позивачкою були пред'явлені неодноразово в
період з 13 квітня 2007 року по 06 травня 2007 року.

Однак, суд не може не взяти до уваги показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
те, що позивачкою висувалися вимоги про сплату боргу, однак відповідач їх
ігнорував , посилаючись на тяжке матеріальне становище . Ці ствердження
позивача також знаходяться в протиріччі з розписками, про часткове повернення
суми боргу ОСОБА_2.

Крім того, не зважаючи на заперечення відповідача факту пред'явлення йому
вимоги про сплату боргу, він в судовому засіданні не спростовував ту обставину,
що в кінці весни 2005 року до нього звертався батько позивачки в присутності
свідка ОСОБА_4 та просили повернути борг, оскільки на вимоги позивачки він не
реагував.

З урахування вищевикладеного, суд вважає , що в судовому
засіданні було встановлено , що вимога про сплату боргу була пред'явлена
ОСОБА_2 весною 2005 року , в зв'язку з чим з нього на користь позивача слід
стягнути 3% річних від простроченої суми згідно наступного розрахунку,
починаючи з 01.06.2005 року, оскільки суд приходить до висновку, що в зв'язку
тим, що точну дату пред'явлення вимоги встановити не можливо, ця дата є
доведеною та не суперечить зібраним по справі доказам:

1)
з 01.06.2005 року по 27.09.2005 року ( 3200 * 3%=96 :
12мес = 8*4мес = 32 долара СІЛА)

2)
з 27.09.2005 року по 20.01.2006 року     ( 2600 *3%=78 : 12 мес.=6,5 * 4мес= 26
доларів США)

3)
з  20.01.2006  року
по   17.04.2006  року
(2500   *3%=75:   12 мес.=6,25 * 3 мес =18,75 доларів США)

4)
з 17.04.2006 року по 15.08.2007 року ( 2400*3%=72: 12 мес
=6 * 16 мес =96 доларів США)

5)
з 15.08.2006 року по 06.09.2007 року ( 900 * 3%=27 : 12
мес = 2,25 / 30 днів = 0,075 * 22 дня = 1,65 доларів США).

Таким чином, 3% річних з простроченої суми, що належить
стягнути з відповідача складає 32+26+18,75+96+1,65= 174,4 доларів США, що
згідно курсу валют НБУ відповідає 880 гривням 72 копійкам.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5000
тисяч гривень в зв'язку з його неправомірними діями по відношенню до позивача,
суд вважає, що позивачкою не надано жодного доказу в підтвердження того, що в
зв'язку з протиправними діями ОСОБА_3 щодо неї, вона зазнала душевних
страждань, в зв'язку з тим, що вимушена була позичати гроші у знайомих, а також
що в значній мірі було порушено її звичний уклад життя, порушені нормальні
життєві зв'язки. Таким чином в цій частині її вимоги слід залишити без
задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23,625,1046,1049
ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" ст.
10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за
договором позики в сумі 4545 (чотири тисячі п'ятсот сорок п'ять) гривень, три
відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 880 (вісімсот вісімдесят
) гривень 72 копійки, судовий збір в сумі 51 (п'ятдесят одна) гривня, а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 (тридцять) гривень.

В решті позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.