Справа №2-1178/2007
РІШЕННЯ

Ім'ям України

«14»
серпня 2007 р.                                                                                            м
істо Запоріжжя

Хортицький
районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого -
судді Ями Д.М. ,

при секретарі
Садуро І.Г.,

за участю
прокурора Остапенко
Н.Ю.,

представника
позивача Кіріченко К.Ф.,  відповідачів
ОСОБА_2,  ОСОБА_5,  адвоката
ОСОБА_7 ,  адвоката ОСОБА_8,  представника відповідача ОСОБА_12,  представника відповідача ОСОБА_13,  представника 3-ої особи ОСОБА_14

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Запоріжжі цивільну справу

за позовом

Житлово-будівельного
кооперативу № 316 "Дніпроспецсталь-20"

До ОСОБА_1

ОСОБА_2

що діють
в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3,  ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6

Ленінської
районної адміністрації Запорізької міської ради,

виконавчого
комітету Запорізької міської ради,

3-ті особи:

Орендне
підприємство "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації",

орган опіки та
піклування Ленінської районної адміністрації,

відділ
громадянства,  імміграції та реєстрації
фізичних осіб Ленінського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області,

Комунальне
підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №
7",

про
визнання незаконним надання житлової площі,
визнання недійсним ордеру,
визнання незаконним набуття права власності на квартиру,  визнання недійсним та скасування свідоцтва
про право власності,  визнання недійсним
договору купівлі-продажу,  визнання
громадянина таким,  що не є добросовісним
набувачем права власност,  визнання права
колективної власності на квартиру,
спонукання до звільнення квартири,
примусове зняття громадянина з реєстрації,  стягнення заборгованості по сплаті комунальних
послуг,

встановив:

16.09.1999
р. ЖБК № 316
"Дніпроспецсталь-20" (надалі ЖБК) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про визнання незаконно проживаючим та виселення без наданні іншого жилого
приміщення. В позові зазначив,  що у 1996
р. між ЖБК та ОСОБА_1 був укладений договір оренди нежилого приміщення -
АДРЕСА_1Рішенням суду договір оренди розірваний,  проте відповідач приміщення не звільнив.
Посилаючись на норми  ст.   ст.
72,  169 ЖК,  просив визнати ОСОБА_1 незаконно проживаючим
та виселити його без надання іншого жилого приміщення.

18.05 та
14.09.2004 р. позивач уточнив та доповнив позовні вимоги шляхом подання
доповнень до позову (т. 1,  а.с.  160-162,
200-202). З урахуванням уточнень та доповнень просив визнати недійсним
свідоцтво про право власності,  видане на
спірну квартиру на ім'я Запорізької міської ради 20.09.2002 p.,  зобов'язати міську раду та її виконком
скасувати це рішення,  визнати недійсним
розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської
ради,  на підставі якого 03.03.2003 р.
було видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру на ім'я
ОСОБА_1,  визнати недійсним свідоцтво про
право власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_1,

зобов'язати
голову Ленінської районної адміністрації скасувати це рішення,  зобов'язати БТІ анулювати свідоцтво про право
власності та технічний паспорт на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_1,  визнати ОСОБА_1,  ОСОБА_2ОСОБА_3,  ОСОБА_4 незаконно проживаючими,  виселити їх зі спірної квартири без наданні
іншого жилого приміщення,  стягнути з
ОСОБА_1 і ОСОБА_2заборгованість за комунальні послуги та експлуатаційні витрати
за період з 1996 по 2004 р.
в сумі 5.628, 58 грн. солідарно,  а
також судові витрати.

25.10.2005
р. позивач знову уточнив позовні вимоги шляхом подання відповідного уточнення
(т. 2,  а.с.  14-17). З урахуванням уточнень,  посилаючись на норми  ст.
ст.  116,  148 ЖК,
Закону "Про власність",
ст.  387 ЦК,  просив виселити ОСОБА_1  ОСОБА_2 їх неповнолітніх дітей з спірної
квартири без надання іншого жилого приміщення.

02.08.2007
р. позовні вимоги викладені позивачем у новій редакції (т. 4,  а.с.
89-96). В остаточній редакції позову позивач зазначив в якості
співвідповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_1,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 ,  Ленінську районну
адміністрацію Запорізької міської ради,
виконавчий комітет Запорізької міської ради. Посилаючись на незаконність
надання квартири ОСОБА_5,  яка,  на думку представника позивача,  ніколи не була інвалідом 1-ої групи Великої
Вітчизняної війни,  незаконне та
безпідставне вселення та проживання родини ОСОБА_1 в спірній квартирі,  наявність права власності кооперативу на
спірну квартиру,  незаконність правочину
купівлі-продажу,  що вчинений між ОСОБА_1
і ОСОБА_6 ,  невиконання відповідачами
своїх обов'язків по сплаті коумнальних послуг,
позивач просить:

·визнати
незаконним надання ОСОБА_5 житлової площі у АДРЕСА_1

·визнати
недійсним ордер № 644 від 18.11.2002 p.,  виданий
ОСОБА_2 на вселення у АДРЕСА_1

·визнати
незаконним набуття права власності на спірну квартиру ОСОБА_2 та членами її
сім'ї;

·визнати
недійсним та скасувати свідоцтво № 8 від 03.01.2003 р. про право власності
ОСОБА_2,  ОСОБА_1,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на АДРЕСА_1

·визнати
недійсним договір купівлі-продажу від 24.03.2007 p.,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ;

·визнати
ОСОБА_6  таким,  що не є добросовісним набувачем права
власності на спірну квартиру;

·визнати за
позивачем право колективної власності на спірну квартиру;

·зобов'язати
ОСОБА_6 звільнити квартиру;

·зобов'язати
ВГІРФО Ленінського РВ зняти ОСОБА_6  з
реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1

-       стягнути з ОСОБА_2,
ОСОБА_1 10.006, 41 грн. заборгованості по сплаті

комунальних послуг.

Відповідачі
ОСОБА_2,  ОСОБА_5,
представник відповідача ОСОБА_6  -
адвокат ОСОБА_8,  представник відповідача
- виконавчого комітету Запорізької міської ради - Фоміна О.М. ,  представник відповідача - Ленінської районної
адміністрації - Чурсін О.О. позов не визнали,
суду пояснили,  що надання жилої
площі ОСОБА_5 відбулося на законних підставах,
родина ОСОБА_1 законно вселилася до спірної квартири,  а згодом приватизувала її та продала гр.
Кропачову.

Прокурор
Остапенко Н.Ю. за
позовом заперечила,  зазначила,  що на її думку,  порушень законодавства під час надання жилої
площі ОСОБА_5 не допущено,  родина
ОСОБА_1 на законних підставах вселилася до квартири,  яка на той час перебувала у комунальній
власності Запорізької міської ради,  а
тому наступні дії з квартирою (приватизація та продаж) також були законними.

Суд вважає
позовні вимоги такими,  що не підлягають
задоволенню,  з наступних підстав.

У
відповідності до ч. 1  ст.  321 ЦК
право власності є непорушним.  Ніхто
не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
здійсненні. Згідно ч. 2 цієї ж статті особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,  встановлених законом.

Згідно
ч. 2  ст.
328 ЦК право
власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

У
відповідності до  ст.  387 ЦК
власник має право витребувати своє майно від особи,  яка незаконно,  без відповідної правової підстави заволоділа
ним.

Встановлено,  що рішенням виконавчого комітету Запорізької
міської ради від 30.07.2001 р. № 276/16 на спірні квартири оформлено право
комунальної власності міської ради з одночасним відселенням мешканців (т. 1,  а.с.
47).

Рішенням
виконавчого комітету Запорізької міської ради від 03.09.2002 р. № 262/2 на
АДРЕСА_1оформлено право комунальної власності міської ради з одночасним
відселенням мешканців (т. 1,  а.с.  103).

20.09.2002    р. на ім'я Запорізької
міської ради видане свідоцтво серії СА № 000209 про право

власності на АДРЕСА_1(т. 1,  а.с.
102).

У
відповідності до розпорядження Ленінської районної адміністрації Запорізької
міської ради № 3042 від 18.11.2002 р. на заселення спірної квартири виданий
ордер № 641 на ім'я ОСОБА_1  ОСОБА_2 а
також їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  і
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2народження (т.
1,  а.с.
104).

03.01.2003    р. у відповідності до
розпорядження голови Ленінської районної адміністрації

Запорізької міської ради № Юр від 03.01.2003 р. на ім'я ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 видано

свідоцтво № 8 про право власності на спірну квартиру (т. 1,  а.с.
177).

Не
визнаючи правомірність дій виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо
оформлення комунальної власності на спірну квартиру,  ЖБК № 316 "Дніпроспецсталь-20"
звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення
виконкому від 03.09.2002 р.

Постановою
Запорізького апеляційного господарського суду від 27.02.2004 р. позов ЖБК до
міськвиконкому задоволено,  рішення виконкому
від 03.09.2002 р. № 262/2 визнано недійсним (т. 1,  а.с.
87-89).

Постановою
Запорізького апеляційного господарського суду від 20.06.2007 р. (т. 4,  а.с.
34-37) постанова від 27.02.2004 р. за поданням прокурора м.  Запоріжжя переглянута за нововиявленими
обставинами і скасована. Залишено без змін попереднє рішення Господарського
суду Запорізької області від 17.03.2003 p.,  яким ЖБК № 316 "Дніпроспецсталь-20"
було відмовлено у задоволенні позову до виконавчого комітету Запорізької
міської ради про визнання недійсним рішення від 03.09.2002 р. № 262/2.

Зазначеною
постановою встановлено,  що позивачем -
ЖБК № 316 "Дніпроспецсталь-20" -проведено розрахунок з КБ "Укрсоцбанк"
лише за 60 квартир,  в той час як в
АДРЕСА_1розташовані 65 квартир. З цього вбачається,  що за квартири №№ 70,  71,
102 кооперативом розрахунок не проведений,  що підтверджується довідками міськфінвідділу.
На час прийняття оскаржуваного рішення за позивачем право власності на спірну
квартиру зареєстровано не було. Рішення міськвиконкому № 262/2 від 03.09.2002
р. прийнято в порядку,  встановленому
Законами "Про місцеве самоврядування в Україні" і на підставі Закону
"Про власність".

У
відповідності до ч.3  ст.  61 ЦПК обставини,  встановлені судовим рішенням у господарській
справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ,  у яких беруть участь ті самі особи або
особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Таким
чином,  на час зарахування спірної
квартири до комунальної власності позивач - ЖБК № 316 "Дніпроспецсталь-20"
- не був власником цього майна,  а тому
надання цієї житлової площі родині ОСОБА_1,
одержання відповідачами ОСОБА_2 ОСОБА_1 та їх неповнолітніми дітьми
свідоцтва про право власності на квартиру,
а згодом - і продаж квартири ОСОБА_6здійснювалися на законних підставах.

Пояснення
свідків ОСОБА_9.,  ОСОБА_10,  ОСОБА_11 щодо розміщення ними на стінах
будинку об'яв про те,  що квартира № 70
знаходиться у судовому спорі,  інших
зібраних у справі доказів не спростовують,
а тому до уваги судом не приймаються.

За
результатами аналізу правових позицій сторін та вивчення сукупності наданих
ними доказів суд не вбачає правових підстав для застосування правил  ст.
ст.  116,  148 ЖК України або ж норм законодавства про
витребування майна з чужого незаконного володіння,  на які посилається позивач,  і відмовляє у позові.

Позовні
вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з комунальних послуг
задоволенню не підлягають,  оскільки з
наданих відповідачами довідок і квитанцій (т. 4,  а.с.
28,  30,  31,
32,  33) вбачається,  що заборгованість у них відсутня.

На
підставі викладеного,  керуючись чч. 1,
2  ст.
321,  ч. 2  ст.
328,   ст.  387 ЦК
України,   ст.   ст.
10,  11,  59,
60,  212,  213,
214 ЦПК України,  суд

вирішив:

У
задоволенні позову Житлово-будівельного кооперативу № 316
"Дніпроспецсталь-20" до ОСОБА_1 ОСОБА_2 що діють в своїх інтересах та
в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради,  виконавчого
комітету Запорізької міської ради про визнання незаконним надання житлової
площі,  визнання недійсним ордеру,  визнання незаконним набуття права власності
на квартиру,  визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право власності,
визнання недійсним договору купівлі-продажу,  визнання громадянина таким,  що не є добросовісним набувачем права
власност,  визнання права колективної
власності на квартиру,  спонукання до
звільнення квартири,  примусове зняття
громадянина з реєстрації,  стягнення
заборгованості по сплаті комунальних послуг - відмовити.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга повинна бути подана протягом 20
днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.