Справа № 33 ц-798кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
листопада 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області

в   складі:
Галущенка   О.І.,   Козаченка
В.І.    та   Колосовського   С.Ю. розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Миколаєві справу за позовною заявою ОСОБА_1    до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда
від 02.06.2005 р. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 18
жовтня 2005 p.,

встановила:

05.05.2005
р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, що виник із
неналежного виконання грошового зобов'язання.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2005 p., залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2005 p., позов
задоволено.

Постановлено
про стягнення з відповідача на користь позивача 900 грн. боргу та 110 грн. в
рахунок відшкодування судових витрат.

У
касаційній скарзі відповідач просить про скасування ухвалених рішень,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невірну оцінку
зібраних доказів, неправильне застосування норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши
касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову місцевий суд обгрунтовано виходив з того, що
18.09. 2003 р. сторони уклали договір позики, за яким відповідач зобов'язався
повернути визначену угодою грошову суму до 18.03.2005 р.

Своїх
зобов'язань належним чином відповідач не виконав, заборгувавши позивачеві 900
грн.

Суд
повно та всебічно з'ясував спірні обставини, дав належну оцінку наданим доказам
і виходячи з вимог норм зобов'язального права прийшов правильного висновку про
стягнення зазначеного боргу на користь позивача.

Апеляційний
суд обгрунтовано погодився з висновками суду як в частині характеру спірних
зобов'язань так і відповідальності позичальника за невиконання грошового
зобов'язання.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що рішення місцевого та ухвала
апеляційного суду ухвалені з дотриманням норм процесуального права, а
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування,
відсутні.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до Закону
України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда
від 02.06.2005 р. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 18
жовтня 2005 p.,
- залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.