Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
жовтня 2007 року Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді
Дубас Т.В. , при секретарі Рудіч М.П., з уучастю адвоката ОСОБА_1 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Перша Київська обласна державна нотаріальна контора про
визнання недійсним договору довічного утримання, -

встановив:

У січні
2007 року позивачка ОСОБА_2звернулася до суду з позовом доОСОБА_3 про визнання
недійсним договору довічного утримання, укладеного 4 червня 2005 року між її
чоловіком ОСОБА_4 та відповідачкоюОСОБА_3, з підстав, передбачених ч.1 ст.225 ЦК України.

Посилалася
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4, з яким вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 1986 року і проживала в успадкованому чоловіком після
смерті його батька будинкуАДРЕСА_1. З 1995 року чоловік страждав хронічним
алкоголізмом, останнім часом жорстоко бив позивачку, внаслідок чого вона в
останні роки змушена була періодично залишати чоловіка. Декілька разів
поверталася додому, але залишалася там лише до наступного запою чоловіка, так
як він ламав їй руки, ребра. У 2005 році родичі чоловіка попросили її
повернутися додому, бо чоловік знаходився у дуже важкому та занедбаному стані.
Влітку 2005 року вона повернулася додому, стала опікуватися чоловіком, надавати
йому всяку допомогу: годувала, мила, купувала ліки, возила до лікарні.
Здійснювала догляд за чоловіком до його смерті, поховала його, відправила
поминальні обіди

Після
смерті чоловіка дізналася, що 4 червня 2005 року між її чоловіком ОСОБА_4 та
відповідачкоюОСОБА_3 було укладено та нотаріально посвідчено договір довічного
утримання, за умовами якого відповідачка набула права власності на належний
ОСОБА_4будинок та зобов»язувалася доглядати чоловіка позивачки до смерті,
поховати його.

Позивачка
посилаючись на те, що під час складення вказаного договору її покійний чоловік
не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки страждав
хронічним алкоголізмом, просила визнати договір довічного утримання недійсним.

В
судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги.
Представник відповідачки позов не визнав, посилається на безпідставність
заявлених позовних вимог.

Вислухавши
пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього кодексу.

Відповідно
до ч.1 ст.225 ЦК України
право чин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом
інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

З
матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, з яким позивачка
перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1986 року і

2

проживала в успадкованому чоловіком після
смерті його батька будинку АДРЕСА_1. З 1995 року ОСОБА_4. страждав хронічним
алкоголізмом. 4 червня 2005 року між ОСОБА_4 та відповідачкоюОСОБА_3 було
укладено та нотаріально посвідчено договір довічного утримання, за умовами якого
відповідачка набула права власності на належний ОСОБА_4будинок та
зобов»язувалася доглядати чоловіка позивачки до смерті, поховати його. Судом
встановлено, що на час укладення вказаного договору ОСОБА_4. внаслідок
страждання хронічним алкоголізмом не міг розуміти значення своїх дій та
керувати ними. Правочин, укладений ним у такому стані не відображав справжньої
воліОСОБА_4 щодо встановлення та припинення його цивільних прав та обов»язків.

Ці
обставини стверджуються приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами,
зокрема витягом з історії хвороби стаціонарного хворогоОСОБА_4 за серпень 2005
року, виданої Шпитьківською дільничною лікарнею, посмертною
судово-психіатричною експертизою, поясненнями свідків та іншими доказами, які
суд оцінює в сукупності відповідно до статей 57, 212 ЦПК України.

За таких
обставин, коли позивачка відповідно до ст.60 ЦПК України довела, що під час
укладення договору довічного утримання ОСОБА_4. не розумів значення своїх дій
та не міг керувати ними, суд відповідно до вимог ч.1 ст.225 ЦК України визнає
вказану угоду недійсною та визнає за позивачкою право власності на
вищезазначене будинковолодіння відповідно до ст. 1261,1270 ЦК України.

На
підставі ч.1 ст.225,1261,1270 ЦК
України, керуючись ст.ст. 60, 212 - 215, 218ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов
ОСОБА_2 задоволити.

Визнати
недійсним укладений 4 червня 2005 року та посвідчений Першою Київською обласною
державною нотаріальною конторою договір довічного утримання між ОСОБА_4
таОСОБА_3, за умовами якогоОСОБА_3 набула права власності на жилий будинок
АДРЕСА_1.

Визнати
право власності на спадкове майно за ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 , а саме на
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Зняти
заборону накладену ухвалою суду від 30 січня 2007 року на будинок за
адресоюАДРЕСА_1 належнийОСОБА_3.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.