Справа № 2-2496
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня
2007 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

при
секретарі Гаврилюк О.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до українського державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта»,  третя особа ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2  в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулись
в суд з позовною заявою до УДППЗ «Укрпошта»,
третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В
обґрунтування заявлених вимог покликаються на те,  що 12.03.2002 року ОСОБА_4,  керуючи технічно несправним автомобілем марки
УАЗ-3909 д.н. НОМЕР_1,  який належить
відповідачу,  з яким він перебував у
трудових відносинах,  на дорозі «Старий
Самбір - Смільниця» поблизу с. Березів Старосамбірського району вчинив наїзд на
неповнолітнього сина позивачів - ОСОБА_3,  в результаті чого відносно водія
ОСОБА_4 була порушена кримінальна справа за ознаками злочину,  передбаченого ч.2  ст.286 КК України,  провадження по якій не завершено. Внаслідок
вищезгаданого ДТП,  позивачам та їх
неповнолітньому сину було заподіяно моральну шкоду,  оскільки їх неповнолітній син став інвалідом
та йому призначена соціальна пенсія і його визнано інвалідом з дитинства. Крім
того такий отримав надзвичайно важку травму,
що супроводжувалась множинними переломами тіла та черепа,  внаслідок чого зазнав фізичних,  психологічних страждань,  як і вони,
оскільки пережили шок та стрес пов'язаний з травмуванням їх сина. Вони
змушені були постійно доглядати його, як в реанімаційному відділенні так і в
подальшому та до цього часу. Станом на сьогодні їх неповнолітній син потребує
постійного догляду та лікування,
оскільки його стан здоров'я залишається важким,  такий не може повноцінно розвиватися
фізично,  вчитися в школі,  спілкуватися з підлітками,  відчуває себе неповноцінною людиною,  оскільки повністю змінився зміст його життя.
Крім моральної шкоди,  їм була завдана
матеріальна шкода,  яка полягає у
здійснених витратах на ліки,  оскільки їх
неповнолітній син потребує постійного лікування,  такому необхідна операція голови,  правої гомілки,  правої ключиці,  та витрати,
пов'язані з додатковим харчуванням,
перебуванням в санаторії в м. Трускавець на лікуванні,  участі по розслідуванні порушеної кримінальної
справи по даному ДТП,  а також кошти не
виплачені по рішенню Галицького районного суду м. Львова від 15.10.2004 року.
Враховуючи вищенаведене,  просять позов
задоволити,  стягнути з відповідача на
їхню користь 47 122 грн. 53 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної
шкоди.

В
судовому засіданні представник позивачів та позивачі позовні вимоги підтримали,
дали пояснення,  аналогічні мотивам
позовної заяви.

Представник
відповідача УДППЗ «Укрпошта» в судовому засіданні позов заперечив та
пояснив,  що під час розгляду справи в
2004 році,  було визнано факт,  що мало місце ДТП,  внаслідок
якого відбувся наїзд на неповнолітнього сина позивачів автомобілем,  що належить відповідачу,  під керуванням третьої особи ОСОБА_4,  внаслідок чого був важко травмований син
позивачів. Всі ці обставини були встановленні в рішенні Галицького районного
суду м. Львова від 15.10.2004 року,  на
підставі якого було відповідачем було повністю виплачено матеріальну та
моральну шкоду. Просить суд взяти до уваги той факт,  що УДППЗ «Укрпошта» не є стороною по кримінальній
справі,  а така стосується водія
ОСОБА_4,  тому витрати пов'язані з участю
позивачів у кримінальній справі задоволенню не підлягають,  крім того кримінальна справа не розглянута. З
матеріалів справи не вбачається призначення перебування неповнолітнього сина
позивачів в санаторії, не надано підтвердження як призначення так і понесення
витрат на його посилене харчування та лікування. Враховуючи вищенаведене,  просить суд в позові відмовити.

Третя
особа ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні позов заперечили,  пояснивши,
що він 12.03.2002 року керуючи автомобілем марки УАЗ-3909

2

д.н.
НОМЕР_1,  що належить відповідачу,  з яким він перебував у трудових
відносинах,  на дорозі «Старий Самбір -
Смільниця» поблизу с. Березів Ста роса мбірського району вчинив наїзд на
неповнолітнього сина позивачів - ОСОБА_3,
в результаті чого йому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження,  однак його вина у вищевказаному ДТП
матеріалами порушеної відносно нього кримінальної справи не встановлена,  і така 27.12.2005 року Самбірським
міськрайонним судом скерована на досудове слідство,  провадження по якій не завершено,  крім того аналогічні позовні вимоги вже були
розглянуті Галицьким районним судом м. Львова. Просить відмовити в задоволені
позову.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи та перевіривши їх доказами,  суд
приходить до висновку,  що позов підлягає
до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно
до ч.1  ст.1166 ЦК України,  майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,  а
також шкода,  завдана майну фізичної або
юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.

Згідно
ч.2 ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право,  договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом
використання,  зберігання або утримання
якого здійснює підвищену небезпеку.

Відповідно
до ч.1  ст.1172 ЦК України,  юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду,  завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як
вбачається з матеріалів справи,
12.03.2002 року ОСОБА_4,  керуючи
автомобілем марки УАЗ-3909 д.н. НОМЕР_1,
що належить відповідачу - УДППЗ «Укрпошта»,  з яким він перебував в трудових
відносинах,  на дорозі «Старий Самбір
-Смільниця» поблизу с. Березів Старосамбірського району вчинив наїзд на
неповнолітнього сина позивачів - ОСОБА_3,
внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_3
отримав політравму,  а саме забій
головного мозку важкого ступеню із крововиливом,  кома ІІ-ІП  ст.,  перелом основи та склепіння черепа,  відкритий перелом двох кісток правої
гомілки,  перелом правої ключиці.
Провадження по кримінальній справі на даний час не завершилось.

Автомобіль
марки УАЗ-3909 д.н. НОМЕР_1,  яким
керував ОСОБА_4,  належить УДППЗ
«Укрпошта» згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

Виходячи
з того,  що на момент скоєння ДТП водій ОСОБА_4
перебував з УДППЗ «Укрпошта» у трудових відносинах,  то відповідно до  ст.1172 ЦК
України,  останній є належним
відповідачем по справі.

Відповідно
до  ст.1195 ЦК України,  фізична або юридична особа,  яка завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати додаткові витрати,  викликані необхідністю посиленого
харчування,  санаторно-курортного
лікування,  придбання ліків тощо.

З
матеріалів цивільної справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди позивачі зазнали матеріальної шкоди,
що полягає у витратах понесених ними на ліки та посилене
харчування,  що стверджується товарними
чеками,  однак виходячи з того,  що матеріальна шкода була відшкодована таким
на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 жовтня 2004
року,  то така підлягає задоволенню
частково,  а саме від часу винесення
вищевказаного рішення до часу подачі даного позову,  тобто 638 грн. 99 коп. понесених витрат на
ліки та 36 707 грн. 66 коп. понесених витрат на посилене харчування.

Так,  в судовому засіданні знайшли частково своє
підтвердження витрати позивачів на ліки для їх неповнолітнього сина,  однак сума 672 грн. 53 коп. є завищеною,  оскільки з матеріалів справи,  а саме квитанцій (а.с. 7) така становить 638
грн. 99 коп. З огляду на представлені медичні документи,  що є в матеріалах справи так і в матеріалах
справи № 2-2779/04р.,  суд приходить до
висновку про підставність вимог позивачів про стягнення коштів за посилене
харчування їхнього неповнолітнього сина. Враховуючи рахунки,  подані позивачем,  інформацію про середні споживчі ціни на
окремі категорії продуктових товарів,
суд вважає,  що до задоволення
підлягає сума за 922 доби,  тобто з дня
винесення рішення по справі № 2-2779/04р. до подання вказаної позовної заяви. В
такому випадку сума відшкодування становить (42 600 грн./ 1070 грн.*922 грн.=36
707 грн. 66 коп.) 36 707 грн. 66 коп. Представником відповідача,  як і третьою особою вказана сума в судовому
засіданні не спростована.

Враховуючи
наведене,  суд приходить до висновку,  що позов в частині стягнення
матеріальної   шкоди   слід
задоволити частково, стягнути з відповідача   в
користь

3

позивачів 37 346
грн. 65 коп. матеріальної
шкоди,  в решті вимог по відшкодуванню
матеріальної шкоди відмовити за недоведеністю.

Відповідно
до ч.1  ст.23 ЦК України,  особа має право на відшкодування моральної
шкоди,  завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно
ч.2  ст.23 ЦК України,  моральна
шкода може полягати,  зокрема: у
приниженні честі,  гідності,  престижу або ділової репутації,  моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я,  у порушенні права
власності (в тому числі інтелектуальної),
прав,  наданих споживачам,  інших цивільних прав,  у зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом,  у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського
життя,  порушенні стосунків з оточуючими
людьми,  при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно
до ч.1  ст.1167 ЦК України,  моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи
заявлені позивачами позовні вимоги стосовно стягнення моральної шкоди,  то суд не вбачає підстав до задовлення
таких,  оскільки на підставі рішення
Галицького районного суду м. Львова від 15.10.2004 року відповідачем позивачам
вже була виплачена моральна шкода завдана таким,  як наслідок наїзду джерела підвищеної небезпеки
на їх неповнолітнього сина ОСОБА_3

Враховуючи
вищенаведене,  суд приходить до
висновку,  що позов слід задоволити
частково,  стягнути з УДППЗ «Укрпошта» в
користь позивачів 37 346 грн. 65 коп. завданої матеріальної шкоди,  в решті заявлених позовних вимогах відмовити.

Вирішуючи
питання судових витрат,  суд вважає,  що з УДППЗ «Укрпошта» в користь держави слід
стягнути 373 грн. 46 коп. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись  ст. ст. 4,
10,  60,  88,
212,  215 ЦПК України,   ст. ст.22,
1166,  1172 1187,  1195,
1199 ЦК України,  суд

вирішив:

Позов задоволити
частково.

Стягнути
з українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в користь
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 37 346
гривень 65 копійок матеріальної шкоди.

В решті
заявлених позовних вимогах відмовити.

Стягнути
з українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» в користь
держави 373 грн. 46 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом 10-и днів з дня
складання рішення у повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо таку заяву не було
подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Рішення
в повному обсязі виготовлено 03.08.2007 року в 16.00 год.