Справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2007
року

Нетішинський
міський суд Хмельницької області в складі головуючого Ходоровського Б.В., при
секретарі Клюс О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нетішин
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
пояснила суду, що працювала у відповідачки в магазині «Юлія» продавцем разом з
ОСОБА_2.. 29 липня 2003 року була проведена інвентаризація, опис товару
проводила разом з ОСОБА_2., в процесі чого виявилась недостача товарно
матеріальних цінностей на суму 2393,02 гривні, проте вважає що така виникла за
рахунок надлишків товару, що мало місце в 2002 року. Недостачі як такої не
могло бути.

ОСОБА_3.
підрахунок вела свій по яких недостача товару склала 3400 гривень і пояснила,
що така сума підтверджується накладними. Та вимагала відшкодувати зазначену
суму, при цьому кричала, погрожувала, залякувала правоохоронними органами,
своїми діями довела до такого стану що змушені були написати розписку про
повернення суми боргу до 01. 10. 2003 року, яку в подальшому   повернули, проте ОСОБА_3. оригінали розписок
не повернула, а звернулася в суд і рішенням суду від 23 лютого 2005 року
стягнуто ще раз по 1700 гривень.

Просить визнати
розписку недійсною з підстав, написання внаслідок помилки.

Представник
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 . ОСОБА_4. позовні вимоги підтримала, посилаючись на
обставини на які вказала ОСОБА_1. і просить розписки визнати недійсними з
підстав, передбачених ст. 56 ЦК
України 1964 року.

Представник
відповідачки ОСОБА_5 позовні
вимоги не визнала і пояснила що проведена 29 липня 2003 року інвентаризація
виявила недостачу товару на суму 3400 гривень.

Позивачі
погодились з недостачею, написали розписки, проте суму в добровільному порядку
не відшкодували і рішенням суду від 23 лютого 2005 року сума стягнута в
примусовому порядку.

Дослідивши
докази по справі суд вважає що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно
до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Згідно
ст. 56 ЦК України
1964 року угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути
визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Відповідно
до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року
№ 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» під помилкою
стосовно ст. 56 ЦК України
слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших
істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого за
обставинами справи можна вважати що угода не була б укладена.

Правила
ст. 56 ЦК України
не поширюються на випадки, коли помилка стосується мотивів укладення угоди.

Так,
судом при постановленні рішення від 23 лютого 2005 року по справі за позовом
ОСОБА_3до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, яким стягнуто з
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3. по 1700 гривень з кожної матеріальної
шкоди встановлено, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. працювали продавцями у магазині
Юлія, який належить приватному підприємцю ОСОБА_3.. В результаті проведеної 29
липня 2003 року ревізії у магазині виявлена нестача на суму  3400
гривень.  Вони  визнали,
що за результатами ревізії була виявлена     нестача і

зобов'язалися
відшкодувати заподіяну шкоду кожна по 1700 гривень до 01 10. 2003 року,
написали про це розписки.

Ухвалою
апеляційного суду Хмельницької області від 29 вересня 2005 року по означеній
справі рішення місцевого суду в частині стягнення по 1700 гривень залишено без
змін, (справа № 2-74-05)

Таким
чином судовими рішеннями місцевого та апеляційного судів є доведеним факт
написання розписок відповідачами про відшкодування шкоди на суму 3400 гривень,
допущеної в результаті недостачі товарно-матеріальних цінностей, а тому суд
вважає що написання таких мало місце в результаті свідомих дій, а не в
результаті помилки і тому підстав для визнання розписок не дійсними не має.

На підставі
викладеного та керуючись ст. 56 ЦК
України 1964 року,

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3про визнання правочинів недійсними відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Хмельницької області через Нетішинський міський суд.