АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц- 719                           Головуючий
2007 рік                                                    суддя
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня
місяця 11 дня                                                    м.
Полтава

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області
в складі

Головуючого:
судді Петренка В.М.,

Суддів: Чічіля
В.А., Лобова О.А.

при секретарі:
Фадейкіній Н.Б.

за участю:

представника
позивача-відповідача ОСОБА_1

представників
відповідача ГУ у справах містобудування
та архітектури Полтавської міськради ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3

на
рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2006 року та
додаткове рішення цього ж суду від 24
січня 2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Київської районної
ради м. Полтави, Головного управління в справах містобудування та архітектури
Полтавської міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
спонукання побудувати житловий будинок, відновити електропостачання, зустрічним
позовом ОСОБА_4до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді доповідача Петренка В.М.,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому
1996 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4про визнання недійсним договору

2

дарування від 17
березня 1995 року 1/2
частини АДРЕСА_1 та стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Заявлені
вимоги ОСОБА_3 мотивувала
тим, що їй таОСОБА_5на праві спільної часткової власності належав АДРЕСА_1.

23 січня
1995 року ОСОБА_5 подарувала належну їй частину будинку ОСОБА_6, а остання 17
березня 1995 року подарувала цю частину будинку ОСОБА_4 Незаконність договору
дарування позивачка обґрунтовувала тим, процент зносу будинку становив більше
70%.

Окрім
того, ОСОБА_3 стверджувала, що ОСОБА_4 завдала їй значної матеріальної і
моральної шкоди в зв'язку із знесенням подарованої відповідачці частини
будинку, знищенням фруктових дерев, руйнуванням мережі електропостачання
будинку.

Рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 05
вересня 1997 року,
залишеним без змін ухвалою судової колегії в цивільних справах Полтавського
обласного суду від 06 листопада
1997 року,
відмовлено в задоволенні позову.

Постановою
президії Полтавського обласного суду від 29
січня 1999 року
рішення місцевого суду та ухвала обласного суду в частині відмови в стягненні
матеріальної і моральної шкоди та про стягнення судових витрат скасовані, а
справа в цій частині направлена на новий розгляд.

В
подальшому ОСОБА_3
неодноразово змінювала, уточнювала і доповнювала заявлені вимоги та остаточно
просила суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_4, виконкому
Київської районної ради м. Полтави, Головного управління в справах
містобудування та архітектури Полтавської міської ради 1 863  грн.  за
знищені фруктові дерева, 2 115  грн.  за зіпсовані будівельні матеріали, 77  грн. , стягнутих з неї за рішенням суду,
450  грн.
50 коп. витрат на проведення експертиз, 10 000  грн.  -
в рахунок відшкодування моральної шкоди, зобов'язати відповідачів солідарно
розібрати залишки захисної стіни і збудувати нову відповідно до встановлених
норм і правил, зобов'язати відповідачів солідарно збудувати належну їй частину
будинку площею 75 м. кв.
згідно поетажного плану, зобов'язати ОСОБА_4 відновити електропостачання
належної позивачці частини будинку.

Заявлені
вимоги ОСОБА_3
мотивувала тим, що на підставі рішень виконкому Київської районної ради м.
Полтави, Головного управління в справах містобудування та архітектури Полтавської
міської ради, які визнані судом незаконними,

3

ОСОБА_7
знесла належну їй частину будинку і почала будівництво нового будинку. При
цьому під час вчинення вказаних незаконних дій була пошкоджена належна
позивачці частина будинку, зіпсовані та зникли будівельні матеріали, придбані
нею раніше, знищені належні позивачі фруктові дерева, зруйнований стовп
електролінії, від якого здійснювалося електропостачання належної позивачці
частини будинку. Захисна стіна побудована ОСОБА_7 з грубим порушенням будівельних
норм і правил та загрожує обвалом і повним знищенням частини будинку, належної
позивачці.

Рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 05
вересня 1997 року,
яке було скасоване, з позивачки безпідставно стягнуто 77  грн.
судових витрат (витрати на послуги адвоката).

Всі
наведені порушення прав та інтересів позивачки завдали останній моральну шкоду,
яку вона оцінила в 10
000  грн.

В червні
2000 року
ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, згідно якого
просила стягнути з відповідачки 100
000  грн.
в рахунок відшкодування моральної шкоди. Заявлені вимоги мотивувала тим,
що ОСОБА_3, безпідставно звернувшись в суд з позовом до неї, принизила її честь
та гідність, завдала моральної шкоди, в зв'язку з припиненням будівництва,
необхідністю витрачати кошти на послуги адвоката.

Справа судами
розглядалася неодноразово.

Останнім
рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2006 року відмовлено
в задоволенні первісного позову за необґрунтованістю, зустрічного позову - за недоведеністю.
Додатковим рішенням цього ж суду від 24 січня 2007 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання відновити лінію
електропостачання, розібрати захисну стіну та побудувати нову з дотриманням
будівельних норм і правил відмовлено за необґрунтованістю.

ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права,
просить рішення місцевого суду та додаткове рішення цього ж суду скасувати, а
справу направити на новий розгляд. В обґрунтування вимог апеляційної скарги
ОСОБА_3 стверджувала, що суд ухвалив рішення без участі сторін, а також
проігнорував висновки трьох експертиз і безспірні фактичні обставини.

В
запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4, ОСОБА_1 вказує, що скарга
не обгрунтована і задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції
законне і обгрунтоване.

4

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді
справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла
висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав:

Відповідно
до п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду
апеляційної скарги має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної
скарги та залишення без змін рішення суду, якщо визнає, що місцевий суд ухвалив
рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим
судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
співвласниками АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці 2 387 м. кв.

Вказана
земельна ділянка між співвласниками будинку не розділена, тобто перебуває у
спільному користуванні без встановленого порядку користування.

На
підставі рішення Київської районної ради м. Полтави № 319 від 15 серпня 1995 року ОСОБА_4
знесла належну їй частину будинку та розпочала будівництво нового.

Будинок,
співвласниками якого є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, збудований у 1803
році і за станом на липень 1999
року мав 76% зносу, в
половині будинку, де проживала ОСОБА_3
лише одна кімната опалювалася і використовувалася для проживання, інші
кімнати використовувалися як підсобні та господарські приміщення.

Встановивши
наведені фактичні обставини, місцевий суд з дотриманням вимог процесуального
закону дійшов вірного висновку про недоведеність обставин, на які посилається ОСОБА_3 на
обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно
до ч.3 ст. 10, ч1. ст.
60 ЦПК України кожна із сторін має довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог.

Місцевий
обгрунтувано критично віднісся до висновків експерта ВКП «Тезіс» (т.1 а.с.
237-241) та до експертної оцінки інституту «Міськбудпроект» (т.1 а.с. 211-224), оскільки вказані
докази не доводять належним чином того факту, що відповідачка

5

ОСОБА_4 знищила фруктові дерева і чагарники, належні
ОСОБА_3, а також, що саме діями із знесення половини будинку, належного
ОСОБА_4, завдана шкода або зруйнована інша половина будинку.

Доводи
апеляційних скарг не спростовують висновків місцевого суду.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду є законним, підстави
для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись
ст. 303, п.1 ч.1
ст. 307, ст. 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2006 року та додаткове
рішення цього ж суду від 24 січня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, виконавчого комітету Київської районної ради м. Полтави, Головного
управління в справах містобудування та архітектури Полтавської міської ради про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спонукання побудувати житловий
будинок, відновити електропостачання та зустрічним позовом ОСОБА_4до ОСОБА_3
про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців до Верховного суду України шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду

касаційної
інстанції.