Справа № 2-1239/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 серпня 2007 року    Московський
районний суд м.  Харкова у складі:

головуючого -
судді Погасій О.Ф.

при
секретарі  Бащук В.О.

за участю
адвоката  ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3,  3-я особа: Московська
районна в м.  Харкові рада про визнання
особи такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,  3- я особа Московська районна в м.  Харкові рада про відновлення порушеного права
користування жилим приміщенням та вселення у квартиру,  -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2006
року позивач ОСОБА_2 ,  звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_3  про визнання
особи такою,  що втратила право
користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 посилаючись на наступне.

Відповідно
до рішення Виконкому Червонозаводської районної ради депутатів трудящих №53/77
від 16.02.1972р., ОСОБА_4 була надана двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1
на сім'ю 3-х чоловік: ОСОБА_4,  його
дружині - ОСОБА_2  та сину ОСОБА_3

20.02.1979
року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2  було
розірвано. 28.03.1979 року ОСОБА_4 був знятий з реєстрації у вказаній квартирі
у зв'язку з виїздом на постійне проживання у квартиру АДРЕСА_2,  Відповідно до рішення Виконкому Московської
районної ради народних депутатів № 413 від 6 вересня 1983 року основним
наймачем спірної квартири стала ОСОБА_2
Син -ОСОБА_3  також був на цей час
зареєстрований у вказаній квартирі. З 1972 року відповідач ОСОБА_3  у квартирі не проживав,  на цей час він проживав разом з дружиною за
адресою:АДРЕСА_3,  спірним житлом не
цікавився,  не виконував обов'язків,  що випливають з договору найму жилого
приміщення,  тобто не сплачував квартирну
плату та комунальні платежі,  не ставив питання
по обмін чи зміну умов договору найма житла.

Відповідач
без поважної причини більш 6 місяців не проживає в спірній квартирі,  а тому втратив право користування нею.

Позивач
в судовому засіданні підтримала позовні вимоги,
просила їх задовольнити в повному обсязі. Вважає,  що відповідач добровільно залишив спірну
квартиру,  про що було складено акти ЖЕУ
№ 116 ,  зі скаргами в ЖЕУ та в міліцію  про

2

те, що йому
заважають користуватися спірним житлом - не звертався. Просила в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і пояснення
позивача.  Просила позов задовольнити в
повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник
Виконкому Московської районної в м. Харкові ради просив справу слухати у її
відсутність.

Відповідач
ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав,
підтримав зустрічний позов в якому просить відновити його порушене право
користування квартирою АДРЕСА_1 та вселити його в спірну квартиру,  посилаючись на наступне.

Відповідно
до рішення виконкому Червонозаводської Ради депутатів трудящих від 16.02.1972
№53/7 7 батьку - ОСОБА_4 була надана,  на
сім'ю складом 3-х чоловік,  двокімнатна
ізольована квартира загальною жилою площею 10, 19кв.м.  по АДРЕСА_1. Жилі кімнати у квартирі були
суміжні. До одержання вказаної квартири вся сім'я мешкала у кв. АДРЕСА_4. В цій
квартирі залишилася проживати з сім'єю його сестра ОСОБА_5

На час
надання батькові вказаної квартири,  у
1972 році,  йому було 15 років і весь цей
час він мешкав разом зі своїми батьками. З спірної квартири у листопаді 1975
року він пішов служити в армію,  а в 1977
році повернувся з армії,  був знову
зареєстрований у квартирі,  мешкав в ній.
20 лютого 1979 року його батьки фіктивно розірвали шлюб і батько був зареєстрований
у кв. АДРЕСА_2,  де мешкала мати батька
ОСОБА_6,  але батько фактично залишився
жити у кв.АДРЕСА_1,  де мешкає і до
теперішнього часу.

У 198 6
році померла ОСОБА_6 - мати ОСОБА_4 Через деякий час на прохання батьків він
періодично став проживати в кв. АДРЕСА_2,
так як за квартирою треба було доглядати. При цьому поміж ними була
домовленість,  що він також має право
жити у квартирі в якій зареєстрований,
тобто в кв.АДРЕСА_1. Він став періодично бувати в кв. АДРЕСА_2,  доглядав квартиру,  здійснював господарську турботу,  сплачував комунальні послуги. В жовтні 1989
році відповідач вдруге одружився та зі згоди батьків та домовленістю поміж
ними,  при цьому він залишиться
зареєстрованим у квартирі по адресі АДРЕСА_1,
він разом з дружиною став жити у квартирі АДРЕСА_2,  ремонтував її,  очолював господарську турботу,  сплачував комунальні послуги і проживав у
квартирі до серпня 2006 року. Весною 2006 року його сестра ОСОБА_5. стала
вимагати від батька,  щоб він звільнив
квартиру АДРЕСА_2. У серпні 2006 року на вимоги батька він звільнив
квартиру,  але коли прийшов до квартири
АДРЕСА_1 представник позивача ОСОБА_5
не пустила його у квартиру.

3

Добровільно
квартиру АДРЕСА_1 він ніколи не залишав,
і не припиняв зв'язок зі спірною квартирою, поміж відповідачем та
батьками ніколи не було суперечок з приводу користуванню квартирою,  до тих пір,
поки не стала втручатися сестра - ОСОБА_5. З 1978 року і по 1985рік,  коли ОСОБА_5 працювала з чоловіком в Якутії
сел. Індигірка,  її неповнолітній син
проживав з ним та його батьками у квартирі АДРЕСА_2. В теперішній час вказана
квартира продана.

Ніякого
іншого житла він не має,  в теперішній
час мешкає у своїх знайомих,  старшого
сина,  а іноді у дружини. Квартира по
АДРЕСА_3 належить на праві власності батькам дружини,  сину та дружині.

Суд,
вислухавши позивача ОСОБА_2 представника позивача, представника Московського
РВК,  відповідача та його
представника,  свідків ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10.ОСОБА_11,  ОСОБА_12,
ОСОБА_13,  дослідивши матеріали
справи,  відмовляє в задоволенні позовних
заяв ОСОБА_2  та задовольняє позовні
вимоги ОСОБА_3   виходячи з наступного.

Як
встановлено в судовому засіданні,
відповідно до рішення Виконкому Червонозаводської районної ради
депутатів трудящих №53/77 від 16.02.1972р., ОСОБА_4 була надана двокімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_1 на сім'ю у складі 3-х чоловік: ОСОБА_4,  його дружину -ОСОБА_2  та їх сина ОСОБА_3  /а.с.
7/ На час надання ОСОБА_4 вказаної квартири,  у 1972 році,
відповідачу було 15 років і він мешкав разом зі своїми батьками. З
указаної квартири у листопаді 197 5 року він пішов служити в армію,  повернувся у 1977 і знову був зареєстрований
у спірній квартирі.

20.02.197
9 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2  було
розірвано. 18.03.1979 року ОСОБА_4 був знятий з реєстрації у спірній квартирі у
зв'язку з виїздом на постійне проживання у квартиру АДРЕСА_2. Відповідно до
рішення Виконкому Московської районної ради народних депутатів №413 від 6
вересня 1983 року основним наймачем квартири АДРЕСА_1 стала ОСОБА_2

Шлюб
поміж позивачем ОСОБА_2  та ОСОБА_4 було
розірвано фіктивно,  для того,  щоб не втратити квартиру АДРЕСА_2,  де мешкала мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6 Після
розірвання шлюбу чоловік позивача - ОСОБА_4 зареєструвався у кв. АДРЕСА_2,  але фактично весь цей час проживав з
позивачем у спірній квартирі. Після реєстрації батька в квартирі АДРЕСА_2
позивач та її чоловік домовилися з відповідачем,  що він буде періодично проживати у вказаній
квартирі,  доглядати за нею,  виконувати поточний ремонт,  сплачувати за неї комунальні послуги,  але залишиться бути зареєстрованим у квартирі
АДРЕСА_1 і буде мати право на проживання в цій квартирі.

4

Після
одруження сина,  в жовтні 198 9
року,  позивач та її чоловік погодились
щоб їх син з дружиною проживав в кв. АДРЕСА_2,
доглядав за квартирою,  сплачував
комунальні послуги,  а залишався
зареєстрований в спірній квартирі. Перед поселенням відповідача - ОСОБА_3  та його дружини в квартиру по АДРЕСА_2,  позивач з чоловіком та відповідачем зробили
ремонт,  і відповідач з дружиною стали
жити у цій квартирі,  там у них народився
син. Під час проживання на АДРЕСА_2 відповідач цікавився квартирою
АДРЕСА_1,  приходив до батьків,  інколи ночував у батьків. У квартирі АДРЕСА_2
відповідач з дружиною та сином жили до серпня 2006 року,  весь цей час сплачували комунальні
послуги,  очолювали господарську турботу
про квартиру,  провели воду,  встановили ванну у квартирі,  проводили її ремонт,  що підтверджується квитанціями про сплату
комунальних послуг (а. с
32-38).

Весною
2006 року у відповідача зіпсувались стосунки зі своєю сестрою ОСОБА_5,  яка вимагала від батька,  щоб відповідач звільнив квартиру. В серпні
2006 року на вимоги батька відповідача,
ОСОБА_4,  відповідач з дружиною та
сином висилися із квартири АДРЕСА_2. Дружина відповідача - ОСОБА_14 разом з
сином стали жити у квартирі АДРЕСА_3,  а
відповідач періодично живе у свого сина від першого шлюбу,  по АДРЕСА_4,
а інколи у дружини. Постійно жити за місцем проживання дружини не
може,  так як у нього погані стосунки з
матір'ю дружини. В теперішній час квартира АДРЕСА_2 продана стороннім людям.

Добровільно
відповідач спірну квартиру ніколи не залишав,
та поміж ним та батьками була домовленість про проживання у квартирі
АДРЕСА_2.

31.12.1993р.
за місцем реєстрації відповідача по АДРЕСА_1 була зареєстрована його приватна
фірма "Оніка",  20.05.1997р. у
ДПА Московського району йому було надано ідентифікаційний номер та реєстраційна
картка про підтвердження знаходження юридичної особи по цій адресі від
15.03.2006р /а. с.  29- 31 ) .

В судовому
засіданні достовірно встановлено,  що
проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_2 та користуванням жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_1 обумовлювалося угодою між ним та членами його сім'ї,  що відповідає вимогам п.9 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 зі змінами,  внесеними постановами від 10 березня 1989
року №2,  від 25 грудня 1992р..№13 та від
25 травня 1998р. .№15 " Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України".

Ствердження
позивача про не проживання ОСОБА_3  у
квартирі АДРЕСА_1 з моменту отримання квартири свого підтвердження не
знайшли,  оскільки зі свідчень позивача
вбачається,  що вона

5

з
чоловіком,  відповідачем та онуком -
сином доньки з 197 8 року по 1985 рік жили в кв. АДРЕСА_2,  коли її донька ОСОБА_5. працювала з чоловіком
в Якутії. Коли син у жовтні 198 9 року одружився,  вони зробили ремонт у вказаній квартирі та
погодилися,  що відповідач буде там жити
разом з сім'єю,  а залишиться
зареєстрованим у кв. АДРЕСА_1. Крім того,
позивач підтвердила ті обставини,
що шлюб з чоловіком було розірвано фіктивно,  щоб не втратити квартиру АДРЕСА_2. На цей час
спірна квартира продана.

Представлені
суду акти ЖЕУ-116 від 19. 10.06 р. та від 22.11.06 р. /а.с.  10, 19/ про те,  що ОСОБА_3
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 але з дня заселення не проживав і не
проживає та місце проживання в теперішній час не відомо також не знайшли свого
підтвердження,  так як позивачу було
відоме місце проживання відповідача по АДРЕСА_2 про що вона підтвердила у
судовому засіданні. Також ці обставини підтвердили і допитані свідки.

Враховуючи
вищевикладене,  доводи позивача відносно
не проживання ОСОБА_3  у квартирі
АДРЕСА_1 та добровільного залишення спірної квартири свого підтвердження в
судовому засіданні не знайшли. Доказів добровільного не проживання та
добровільного залишення спірної квартири ОСОБА_3  до суду надано не було,  у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог.

З
урахування викладеного,  суд задовольняє
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3  в
повному обсязі. На підставі викладеного,
керуючись  ст.  ст. 10, 11, 60,  123,
212-215ЦПК України,   ст.  ст. 15, 16 ЦК України,   ст.
ст. 64, 65, 71 ЖК України,  п.9
Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 зі
змінами,  внесеними постановами від 10
березня 1989 року №2,  від 25 грудня
1992р..№13 та від 25 травня 1998р. .№15 " Про деякі питання,  що виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України",  суд -

ВИРІШИВ :

У
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи,  такою що втратила право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Зустрічний
позов ОСОБА_3 задовольнити. Поновити порушене право ОСОБА_3 на користування
житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Вселити
ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Рішення  може
бути  оскаржене  в
апеляційному

6

порядку
до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4  ст. 2 95 ЦПК України.