№ 2-72407
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

(заочне)

30.07.2007р.                                                                                                          м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у
складі головуючого судді А.А.Надопта,
при секретарі С.С.Попович,
за участю позивача та його представника по ордеру адвоката ОСОБА_1, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду
м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП та за
зустрічним позовом ОСОБА_3до
ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої під час ДТП
20.05.2007р.,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява мотивована тим, що 02.05.2007р. на відрізку дороги
м.Виноградів-Підвиноградів відповідач Ковач,
керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2103»,
р.н. НОМЕР_1
в нетверезому стані, не дотримав безпечної дистанції і скоїв наїзд на автомобіль позивача марки «ВАЗ-2105», р.н. НОМЕР_2. Постановою Виноградівського районного суду
від 31.05.2007р. відповідача визнано винним за ст.ст. 124,130 КУпАП та піддано адміністративному
стягненню.

Обґрунтовуючи свої
вимоги позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано матеріальну та моральну шкоду, а саме: пошкоджено
автомобіль, збитки по відновленню якого відповідно до висновку за №2051д експертного авто-товарознавчого дослідження спеціаліста з
оцінки транспортного засобу від 14.05.2007р. становить 6.191 грн. За оцінку автомобіля позивач сплатив спеціалісту відповідно до
договору 450 грн., а
також 12.90 грн. за
відправку телеграми відповідачу, а всього матеріальна шкода позивача становить
6.654 грн.

Крім матеріальної шкоди позивачу завдана і моральна
шкода, яку він оцінює в 1.650
грн. Моральна шкода позивача полягає у моральних стражданнях та переживаннях,
які позивач переніс у зв*язку з пошкодженням його автомобіля, а також загрозою пошкодження його та пасажира здоров»ю.
Пошкоджений автомобіль знаходився в хорошому
стані, був відремонтований та наново пофарбований. Автомобіль позивач
використовував в інтересах своєї сім»ї, кожен день довозив дитину до школи, оскільки сам
позивач виховує дитину із-за смерті дружини. У зв*язку із ДТП автомобіль
втратив товарний вигляд і товару цінність.

Оскільки, відповідач завдану матеріальну та моральну
шкоду на вказану суму в добровільному порядку відшкодовувати не бажає, у зв"язку із чим позивач
просить суд стягнути її в примусовому порядку, поза як вважає, що порушене його право, а також стягнути з відповідача судові витрати-148 грн., пов"язані з розглядом даної справи та 500 грн. витрати по наданню
юридичної допомоги.

В судовому засіданні позивач та його представник свої позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, посилаючись на
підстави, викладенні в позовній заяві та просили суд їх задоволити в повному обсязі, в задовленні зустрічного позову просили відмовити, оскільки
він нічим не доведений та належним чином не обгрунтований.

Відповідач ОСОБА_3по справі позовні вимоги не визнав та
заперечував проти їх
задоволення і, скориставшись своїм
правом, до суду подав зустрічний позов, в обгрунтування якого послався на те,
що він не визнавав своєї
вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки в даному випадку вбачається
змішана форма вини в порушенні правил дорожнього руху України та скоєнні
ДТП.

В обґрунтування
своїх заперечень і вимог ОСОБА_3посилається на те, що правилами встановлюються
межі безпечної швидкості руху транспортних засобів в населених пунктах, зокрема
не більше 60 км.год. ОСОБА_2- водій автомобіля
марки «ВАЗ 2105»,
р.н.НОМЕР_2, 02.05.2007р.,
ввімкнувши лівий поворотник, щоб обігнати вантажний транспорт, такий маневр зробив і він. Однак, у
зв»язку з тим, що по зустрічній смузі рухався транспортний засіб, ОСОБА_2 та
він зробили різкий поворот вправо, де ОСОБА_2 різко затормозив, а він своїм автомобілем на самому узбіччі вдарив лівим боком свого
автомобіля в правий бік автомобіля ОСОБА_2.

Крім цього в зустрічному позові ОСОБА_3заначає, що в поясненнях та схемах
підпис стоїть не його і з схемою він не згідний.

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_3 в
судове засідання повторно не з"явився,
хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, про
що свідчить поштова квитанція про одержання ним судової повістки,
причину своєї неявки до суду не повідомив, у зв»язку з чим суд, зі згоди позивача ОСОБА_2 та його представника, яким суд роз*яснив порядок
і умови заочного розгляду справи, ухвалює рішення у справі при заочному
розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ІДПК України.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали
справи у їх сукупності та
взаємозв»язку, суд вважає, що первісний
позов слід задоволити повністю, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити
з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 02.05.2007р. на
відрізку дороги «Виноградів-Підвиноградів» відповідач Ковач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2103», р.н. НОМЕР_1 в нетверезому стані, не дотримав безпечної
дистанції внаслідок чого допустив зіткнення в
задню частину автомобіля марки «ВАЗ-2105», р.н. НОМЕР_2
під керуванням позивача. Власником автомобіля, яким був скоєний наїзд, є
відповідач. Крім того, відповідно до Постанови Виноградівського районного суду від 31.05.2007р. відповідача ОСОБА_3,
який в судовому засіданні свою вину
в скоєнних адмінправопорушеннях визнав повністю та обіцяв суду не скоювати
більше ніяких правопорушень, визнано винним за ст.ст. 124,130 КУпАП та
піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. На час розгляду у суді даної цивільної справи постанова Виноградівського районного
суду від 31.05.2007р. ніким не оскаржена і не є скасована.

На підставі наведеного суд приходить до переконання, що в даній
дорожньо-транспортній пригоді від 02.05.2007р.
винним є саме відповідач ОСОБА_3, оскільки зазначена постанова Виноградівського
районного суду від 31.05.2007р. є
преюдиціальною для суду, який розглядає цивільну справу. Це випливає з
положення ч.З ст.61 ЦПК України,
яка вказує, що обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вина у скоєнні ДТП
відповідачем ОСОБА_3повністю
доведена, а відтак доказуванню підлягає лише розмір шкоди.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що між сторонами склалися
правовідносини, які випливають із
зобов"язань, які виникають внаслідок заподіяння шкоди. Так, у
відповідності до вимог норм ст.1166
ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особливість правил відшкодування за заподіяння шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, у відповідності до ч.І ст.1187
ЦК полягає в наявності підстав виникнення такої відповідальності, зокрема:
наявність шкоди, протиправна дія
заподіювача шкоди та наявність причинного зв"язку між протиправною дією та
шкодою. В даному випадку вина
заподіювача шкоди
встановлена постановою суду від 31.05.2007р.
Крім цього, особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає і за випадкове її завдання.

У відповідності до ч.2 вищезазначеної статті обов'язок відшкодувати завдану шкоду джерелом
підвищеної небезпеки покладається на володільця
джерела, якщо він у відповідності до ч.5 даної
статті не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потрепілого.

Обставин, при наявності яких відповідач, як володілець
джерела підвищеної небезпеки повністю би звільнявся від обов'язку
відшкодувати шкоду, спричинену позивачу, у судовому засіданні не встановлено.

Встановлені судом факти підтверджуються та доповнюються даними
Висновку №2051д
Експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста з оцінки
транспортного засобу від 14.05.2007р. з фото-таблицями до нього, даними Смети №0049 (калькуляція)
вартості ремонту (відновлення) автомобіля позивача а.с.6-9, 12-21 відповідно
до яких вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого
автомобіля «ВАЗ-2105», р.н. НОМЕР_2, ідентифікаційний №НОМЕР_3- позивачу по справі на дату оцінки складає 6.191,13 грн.

Відповідно до висновків Акту №-0040 від 10.05.2007р.
пошкодження транспортного засобу а.с.10-11, проведеного експертом
за участю сторін, адвоката позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, автомобіль «ВАЗ-2105»,
р.н. НОМЕР_2 підлягає ремонту,
можливі скриті дефекти, автомобіль частково втратив товарний вид та
експлуатаційні якості.

Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що
саме відповідач особисто керував атомобілем, суд знаходить за
необхідне саме на нього покласти відповідальність по відшкодуванню матеріальної
шкоди в розмірі 6.191 грн., яка виникла саме з його вини.

Вирішуючи питання про стягнення 1650 грн. моральної шкоди, суд виходить із вимог ст.ст.23,1167 ЦК України, згідно норм якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України,
даних в п.9 постанови від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними
постановою від 25.05.2001р.
№5) про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазначв позивач, характеру
немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин
справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості,
справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд визнає, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачеві
спричинена моральна шкода, яка полягає в
тому, що йому завдані моральні переживання, фізичні та нервові страждання, він
вимушений тривалий час доводити винність
відповідача, який затягував розгляд справи по суті, позивач та члени його сім»ї
тривалий час позбавлені можливості користуватись своїм автомобілем,
тобто позивач не міг вести звичний для себе образ життя, що спричинило додаткові нервові переживання, вимушено
змінився його ритм життя, що в свою чергу вимагало від нього прикладення
додаткових зусиль щодо його відновлення.

При викладених обставинах, із врахуванням суті позовних
вимог, характеру діяння та наслідки такого для здоров"я та майна позивача, зважуючи на наведенні обставини суд,
керуючись принципом розумності та справедливості
(ст.3 ЦК України)
вважає, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди слід задоволити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої заперечення про відсутність своєї вини
ОСОБА_3в своєму запереченні та зустрічній позовній заяві   посилається на те, що він не
визнавав своєї вини у скоєнні правопорушення від 02.05.2007р., передбаченого

ст. 124 КУпАП, оскільки в даному
випадку вбачається змішана форма вини в порушенні правил дорожнього руху України та скоєнні ДТП.
Крім цього він заначає, що в
поясненнях та схемах підпис стоїть не його і з схемою він не згідний.

Суд вважає, що заперечення та вимоги по зустрічному
позову ОСОБА_3належними
та достовірними доказами не підтверджені,
спростованні в судовому засіданні як поясненнями позивача ОСОБА_2 та
матеріалами справи і свідчать проте, що саме
ОСОБА_3не дотримав безпечної дистанції і скоїв наїзд на автомобіль позивача
марки «ВАЗ-2105», р.н. НОМЕР_2.

На підставі наведеного суд вважає за необхідне в
зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3відмовити, оскільки відповідно до вимог ст.ст.10
ч.З та 11 ч.І ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім цього, суд вважає, що зазначенні ОСОБА_3 обставини не спростовують
відсутність його вини у спричиненні шкоди позивачу, оскільки позивач у своїй
заяві просив притягнути відповідача до цивільної відповідальності за ст.1195
ЦК України,
тобто за шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки, яка завжди є неправомірною і за наявності якої передбачається
безвинна відповідальність володільця такого джерела.

Згідно до вимог ст.ст.84,88 ЦПК України до стягнення з відповідача ОСОБА_3підлягають також витрати позивача на отримання правової допомоги, які
згідно квитанції становлять 500 грн. та 148 грн.
за інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного відповідно до вимог ст.ст. 1168, 1195 ч.І ЦК України,
Постановою Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року "Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та керуючись ст.ст. 10,11,60,84,88,212-213,2
і 5,224-226 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП- задоволити повністю

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_1на користь позивача ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_2 завдану
матеріальну шкоду в розмірі 6.654,00 грн. та 1650 грн. моральної шкоди, а також
500 грн. за надання юридичної допомоги адвокатом та 148 грн. витрат на судовий збір та інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП від 02.05.2007р.- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги з подачею її копії до Апеляційного суду
в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Виноградівським
районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії.

0