Справа - № 7072                                                 Головуючий
в їй інстанції - Дячков С.В.
- 39                                                              Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6  грудня 2007 року колегія судців судової палати
з цивільних справ апеляційного суду

Дніпропетровської
області в складі:

головуючого              Рудь
В.В.

суддів                                       Лисичної
Н.М., Котушенко С.П.

при секретарі                 Чергенець
C.O.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Рубікс» на
рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 8 травня 2007 року
за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма «Рубікс» про зміну формулювання звільнення,
стягнення грошових сум та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

27 листопада
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ виробничо-торгівельна
фірма «Рубікс» про зміну формулювання звільнення, стягнення грошових сум та
відшкодування моральної шкоди, мотивуючи це тим, що з серпня 2005 року він
працював у відповідача молодшим оператором АЗС, а потім монтувальником шин.
Наприкінці жовтня 2006 року він отримав з військового комісаріату повістку про
призов на військову службу, тому 24 жовтня подав заяву про звільнення з 1
листопада 2006 року, додавши до заяви вказану повістку, здав матеріальні
цінності, які числились за ним та ключі від складу і з 2 листопада на роботу не
виходив.

Через декілька
днів йому зателефонував працівник відповідача з вимогою подати заяву про
звільнення з роботи за власним бажанням і погрожував звільненням за прогули.

7  листопада 2006 року він отримав
листа відповідача з вимогою пояснити причин

невиходу на роботу, після чого направив йому письмове пояснення, пославшись
на подану

заяву про звільнення з роботи, а 17 листопада відповідач ознайомив його з
проектом наказу від 14 листопада про звільнення з роботи за прогули без
поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на
порушення трудових прав, позивач просив змінити формулювання його звільнення на
звільнення в зв'язку з призовом на військову службу за п.3 ст.36 КЗпП України,
стягнути з відповідача несплачену премію за жовтень 2006 року в сумі 750 гр.,
вихідну допомогу в сумі 1588,38 гр. та 3000 гр. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням
Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 8 травня 2007 року позов
задоволений в частині зміни формулювання звільнення, стягнення вихідної
допомоги та моральної шкоди в сумі 1500 гр. В задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

8    апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення, як

незаконного, необгрунтованого, постановленого з порушенням норм
матеріального і

процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить
передбачених ст.ст.309-311 ЦПК України підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом
встановлено, що з 2 серпня 2005 року сторони знаходились в трудових правовідносинах.
В жовтні 2006 року позивач отримав з військового комісаріату повістку про
призов на військову службу після чого подав заяву про звільнення з роботи з 1
листопада 2006 року, яка була загублена відповідачем.

2

14 листопада того ж року ОСОБА_1 був звільнений
з роботи за прогули без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Виходячи з обставин справи, а також того, що позивач 20 листопада 2006 року
був призваний на військову службу і фактично проходив
її, проти чого не заперечував відповідач, суд дійшов до правильного висновку про задоволення позову в частині зміни
формулювання звільнення на п.3 ст.36 КЗпП
України, стягнення вихідної допомоги та моральної шкоди.

З'ясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини
справи і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, яке відповідає вимоги
закону.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують а зводяться до
переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів, належить суду,
який оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313,
315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма «Рубікс» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 8 травня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.