№2-2333/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007р.
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого
судді Чернецького В.А.,

при секретарі
Купрєєнко А.С.,

з участю:
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Костянтинівка справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Донецькоблгаз» в особі
Костянтинівського Управління газопостачання та газифікації про захист прав
споживача та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ВАТ
«Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського Управління газопостачання та
газіфікації про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди, визначив
наступне. Він мешкаю разом з дружиною та донькою, 2002 року народження, в
квАДРЕСА_1. 03 липня 2007р. робітни­ками Костянтинівського Управління по
газопостачанню та газифікації (надалі УГГ) було зупи­нено газопостачання в його
квартиру. Згідно акту № 004129 від 03.07.07, який був складений за відсутності
споживача та з порушенням вимог по його складанню, було здійснено відключення
від газопостачання вказаної квартири, нібито в зв'язку з наявністю
заборгованості з оплати за га­зопостачання в сумі 980,81грн. На його вимогу про
надання відомостей про час виникнення заборгованості та динаміку її нарахування
начальник Костянтинівського УГГ письмово відмовив, та у відповіді запропонував
звернутися до банку через який проводяться розрахунки за надані комунальні
послуги. Але, вказана заборгованість виникла безпідставно, підтвердженням чого
слу­жать наступні доводи. Він працює на посаді слідчого з особливо важливих
справ слідчого відділу прокуратури Донецької області. Відповідно до ст.3 Закону
України «Про прокуратуру» встановле­но, що організація, засади та порядок
діяльності органів прокуратури, в том у числі матеріального і соціального
забезпечення працівників органів прокуратури, визначаються Конституцією Украї­ни,
Законом України «Про прокуратуру», іншими законодавчими актами. Відповідно до
ч. 4 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» він маю право на 50-відсоткову
знижку при платі за за­ймане мною та членами моєї сім'ї житло, комунальні
послуги (в тому числі газопостачання). Право споживача, який має пільги з
оплати житлово-комунальних послуг, розраховуватися за спожитий газ відповідно
до законодавства та діючих нормативних актів та закріплено в п.18 „Правил
надання населенню послуг з газопостачання", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.99. В комп'ютерній базі даних
Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації є відповідна
відмітка про наявність у нього 50-відсоткової знижки на сплату наданих йому та
членам його сім'ї послуг. Основною метою встановлення пільг, компенсацій і
гарантій працівникам прокуратури є забезпечення конституційних прав і свобод,
закріплених ч.1 ст. 43, ст.46, ст. 48 Конституції України, у тому числі права
заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім'ї рівня життя,
вищого за прожитковий мінімум, які є обмеженими в зв'язку з особливістю
професійних обов*язків, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я. При цьому
пільги, компенсації і гарантії робітникам прокуратури не залежать від розміру
їх доходів чи наявності фінансування з бюджетів усіх рівнів, а мають безумовний
ха­рактер. Крім того, згідно до п.6, 10 абз.14, 17 ч.1, 19, 30 ч.1, 31 ч.2
„Правил надання населенню послуг з газопостачання" встановлено, що
припинення газопостачання споживачеві можливо у разі порушення ним строків
оплати за спожитий газ, але я систематично оплачую усі надані мені та моїй
сім'ї комунальні послуги у тому числі і газопостачання, з урахуванням
50-відсоткової

знижки, що у
жодному разі не може бути визнаним як порушення строків оплати. Згідно з вимога­ми
ч.8 ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів" нечіткі або
неоднозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь
споживача. Наразі йдеться про наявність заборгованості у зв'язку з
недостатньою, на думку Костянтинівського УГГ, тобто 50-відсотковою оплатою наданих
послуг. У вище вказаних Правилах немає жодного посилання на те, що споживачу
можливо припинити газопостачання при наявності заборгованості. Звинуватити мене
у несплаті за спожитий газ на підставі цього неможливо. Тобто нарахування та
вимога сплати за га­зопостачання робітниками прокуратури без врахування норм
перелічених вище нормативних актів вказує на протиправний характер дій
робітників Костянтинівського УГГ та істотне поруше­ння його конституційних
прав. Але, не дивлячись на це, начальник Костянтинівського УГГ, ігноруючи норми
вказаних нормативних актів, прийняв рішення про відключення квартири, роз­ташованої
за адресою: АДРЕСА_1 в якій він мешкає, що під­тверджується актом на
відключення від газопостачання абонента № 004129 від 03.07.2007, складеним робітниками
Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації відкри­того
акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»
Петряєвим А.В., Зацепіним А.В.. Даний акт винесено з порушенням вимог
нормативних актів України, а саме в акті не вказаний номер лічильника газу,
показання лічильника на дату відключення та відсутній підпис абонента. В
результаті вказаних дій відповідача продовжується причинятися істотна шкода
його інтересам (а саме достойне отримання соціальних послуг) та членам його
сім'ї. Згідно з п.2 ч.1 та п.3 ч.4 ст.19 Закону України „Про захист
споживачів" забороняється нечесна підприє­мницька практика. Під нечесною
підприємницькою практикою слід розуміти будь-яку діяльність яка є агресивною по
відношенню до споживача. Агресивною вважається практика, яка фактично носить
елементи примусу та неналежного впливу з використанням тяжкої для споживача об­ставини,
про яку продавцю, або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача.
Під агресивною практикою по відношенню до нього та членів його родини слід
розуміти незаконне припинення постачання газу, без визнання боргу відповідним
рішенням суду, з метою примусити мене сплатити незаконно нараховану
заборгованість. При цьому працівникам Костянтинівського УГГ та особисто
начальником Пазіо B.C. відомо, що
вказана установа є монопольним постача­льником газу на території
м.Костянтинівки і відмовитися від її послуг позивач фактично не може, оскільки
квартира обладнана газовими приладами для опалення, приготування їжі та нагріву
води і тому повинен буде погодитись на виконання їх незаконних вимог аби йому
було поновлено га­зопостачання. Згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.21 Закону України „Про
захист прав споживачів" - права споживача вважаються порушеними, якщо при
наданні послуги, від якої споживач не може від­мовитись, а одержує її лише від
одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які
ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та ви­конавцями
та порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Тобто Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації припинило
газопостачання до квартири де мешкає він та його сім'я, намагається нав'язати
борг, якого не існує та вимагає його сплати без відповідного рішення суду, яке
вступило в законну силу, про визнання існування боргу та необхідність його
сплати. Тим самим порушує принцип рівності сторін по договору не вирішу­ючи
спор, який виник у передбаченому законом порядку, ставлячи себе вище за
споживача та вище за судову інстанцію. Крім того, у зв'язку з незаконним
відключенням квартири де мешкає родина позивача від газопостачання, позивач та
члени його сім'ї з моменту відключення не має змоги вести той образ життя який
відповідає загальноприйнятим морально-етичним поглядам та санітарно-гігієнічним
нормам, тобто готувати їжу, дотримуватись правил особистої гігієни за наявністю
гарячої води, забезпечити малолітній дитині 2002 року народження пристойне
харчува­ння та життя. А оскільки в районі розташування його квартири вода
подається за графіком -вранці та ввечері, при наявності цих двох складових,
тобто непостійного постачання води та від­сутності газопостачання проживання в
квартирі є неможливим, що примушує його родину факти­чно припинити мешкання у
власній квартирі, готувати їжу та дотримуватись правил особистої гі­гієни за
місцем мешкання родичів, а це близько 10 кілометрів відстані, що є для нього
принизли­вим. У зв'язку з вищевикладеним позивач вважає, що, йому та членам
його родини незаконними діями працівників відповідачем причинено моральну
шкоду, яку він оцінює виходячи з суми 10 (десять) тисяч гривень на добу, на
загальну суму 520 (п'ятсот десять) тисяч гривень з моменту від­ключення по день
звернення до суду. На підставі викладеного позивач просить суд визнати дії на­чальника
Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації відкритого
акціонерно­го товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Пазіо
B.C. щодо відключення

кв.АДРЕСА_1 від
газопостачання незаконними; зобов*язати від­повідача в особі Костянтинівського
УГГ в особі Пазіо B.C. поновити його права на достойне матеріальне та
соціальне забезпечення, в тому числі негайно поновити газопостачання у квартиру
де він мешкає; зобов*язати відповідача в особі Пазіо B.C.
зробити перерахунок заборгованості за користування газом з урахуванням його
пільг, передбачених Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру»,
та внести зміни в обліково - фінансову документацію, зобов*язати відповідача в
особі начальника Костянтинівського УГГ Пазіо B.C. укласти з
абонентом що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, договір про надання послуг з
газопостачання без зазначення заборгованості, з урахуванням вимог закону про
надання 50-відсоткової знижки та з урахуванням вимог абонента про внесення додаткових
пу­нктів до типового договору, згідно складеного ним протоколу розбіжностей;
негайно поновити газопостачання у його квартиру та стягнути з відповідача
моральну шкоду в сумі 520 (п'ятсот двадцять) тисяч гривень на його користь.

У судовому
засіданні позивач ОСОБА_1.
повністю підтримав позовні вимоги, викладені ним у позовній заяві. Також
пояснив, що згідно Правил надання населенню послуг з газопоста­чання
постачальник газу повинен попередити абонента про наявність боргу та
відключення від га­зопостачання. Але відповідач його про це належним чином не
попередив. Напередодні відключе­ння він знайшов біля своєї квартири адресований
йому відкритий конверт із зворотною адресою відповідача, але листа у ньому не
було. Із скаргою він звернувся у відділення пошти, але там йому нічого
зрозумілого пояснити не змогли і не пояснили, яким чином заказний конверт
опинився на сходинках у під*їзді. Він не був попереджений про відключення і
тому воно сталося незаконно. По теперішній час газопостачання у його квартиру
припинено. У нього мала дитина, він регуля­рно щомісяця оплачував послуги УГГ з
50% знижкою, бо вважав що має пільги і по його розраху­нкам боргу не мав. У
нього мала дитина, настає опалювальний період, у квартирі автономне опалювання.
У зв*язку з тим, що холод у квартирі може призвести загрозу здоров*ю його
родині, він і тепер мешкає у квартирі, у якій температура нижче санітарних
норм, просив при визнанні дій відповідача незаконними допустити негайне
виконання щодо підключенню його квартири до ме­режі газопостачання.

Представник
позивача ОСОБА_2 позов не визнала повністю та привела проти нього на­ступні
доводи. Законами про Державний бюджет України на відповідні роки з 2004 року не
передбачалося виділення коштів на забезпечення робітників правоохоронних органів
50% знижкою по оплаті комунальних послуг. Постачальник газу не повинен за
власні кошти оплачу­вати за абонента недоплачену ним по пільгам вартість
постачаємого газу. Це повинна робити організація, у якій працює пільговик.
Тому, Перунову нараховувалася 100% платня за газ, він оплачував 50% відсотків,
але за інші 50% платня з установи, де він працює, не надходила. Звісно у нього
з*явилася заборгованість. Позивач був попереджений по наявність боргу та про
відключен­ня від газопостачання, якщо він не погасить борг, рекомендованим
листом. Борг він не погасив, тому УГГ законно здійснила відключення його
квартири від енергопостачання. Посилання пози­вача на Рішення Конституційного
Суду України не коректні, бо ці Рішення не мають силу пре-цендента та зворотної
сили і стосуються лише конкретних положень Законів про Бюджет України на
відповідний рік.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила,
що вона працює начальником відділення №10 Центру поштового зв*язку м.
Костянтинівка. Адреса, де мешкає позивач, відноситься до зони їх обслу­говування
та обслуговує листоноша ОСОБА_4. У липні 2007 року до нею із усною скаргою
звернувся позивач Перунов
та заявив, що знайшов у поштовій скрині відкритий конверт від
Костянтинівського УГГ, але листа у ньому не було. Лист був заказний з
повідомленням. Вона визвала до себе листоношу і ОСОБА_4 повідомила, що у
кореспондента Перунова вдома ніко­го не було, тому вона опустила листа у
поштову скриньку, власноруч заповнила форму №8 про до­ставку кореспонденції і
написала що одержано ОСОБА_1, тобто сама написала його прізвище.

Свідок ОСОБА_4 у
цілому підтвердила пояснення свідка ОСОБА_3 та
добавила, що двічі приносила лист УГГ позивачу, та їй ніхто не відкрив. Тому
вона цей лист опустила у його поштову скриньку, на скрині замок був відсутній.

Суд, вислухавши
сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні об­ставини
та правовідносини, які склалися між сторонами, а саме.

Позивач мешкає
разом з дружиною та донькою, 2002 року народження, в квАДРЕСА_1. Його житло
газифіковано та опалюється природним газом автономно, який постачав відповідач.
03 липня 2007р. робітниками Костянтинівського Управлін-

ня по газопостачанню та газифікації (надалі УГГ) було зупинено
газопостачання в його квартиру. Згідно акту № 004129 від 03.07.07, який був
складений за відсутності споживача та з порушенням вимог по його складанню,
було здійснено відключення від газопостачання вказаної квартири в зв'язку з
наявністю заборгованості з оплати за газопостачання в сумі 980,81грн. Позивач
ОСОБА_1. працює на посаді слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу
прокуратури Доне­цької області. Ч.4 ст.49 Закону України «Про прокуратуру»
передбачено, що він має право одержувати 50-відсоткову знижку при платі за
займане ним та членами його сім'ї житло, комунальні послуги (в тому числі
газопостачання).

Суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Щодо
пільг по оплаті комунальних платежів та виникнення заборгованості: Ст. 59 ч.3,
ч.4 Закону України «Про Державний бюджет на 2003год» встановлено, що пільги,
компенсації і гарантії, на які згідно законам України мають право окремі
працівники бю­джетних установ щодо знижки платні за користування житлом
(квартирної платні), паливом, телефоном і платню за комунальні послуги
(водопостачання, газ, електрична і теплова енергія), надаються у випадку, якщо
грошові доходи цих працівників (військовослужбовців) менше вели­чини
прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб. Розмір наданих
пільг в гро­шовому еквіваленті разом з грошовими доходами відмічених
працівників не повинен перевищу­вати величини прожиткового мінімуму,
встановленої для працездатних осіб. Рішенням Конститу­ційного Суду України від
17 березня 2004 року № 7-рп /2004 у справі № 1-13-2004 (справа про соціальний
захист військовослужбовців і працівників правоохоронних органів) визнані невід­повідними
Конституції України положення частин третьої і четвертої статті 59 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», в частині, по якій пільги,
компенсації і гарантії, на які відповідно до законів України мають право окремі
працівники правоохоронних органів по зниженню платні за комунальні послуги
надаються у випадку, якщо грошові доходи цих праці­вників менше величини
прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а розмір наданих
пільг в грошовому еквіваленті разом з грошовими доходами вказаних працівників
не повинен перевищувати величини прожиткового мінімуму, встановленого для
непрацездатних осіб. Вказані положення частин третьої і четвертої статті 59
Закону України «Про Державний бю­джет України на 2003 рік» визнані
неконституційними, такими, що втратили силу з дня ухвалення Конституційним
Судом України цього Рішення, тобто з 17 березня 2004г.. Це рішення не є прею-дициарным і не може бути
застосовано до аналогічних статей законів про державний бюджет на подальші
роки. У зв'язку з тим, що питання про конституційність положень частин 1, 2
статті 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік» не були
предметом розгляду Кон­ституційним Судом, порядок надання пільг (за рахунок
бюджетних установ) залишився без змін. Підстава і порядок надання пільг
працівникам бюджетних установ (зокрема працівникам органів прокуратури, що
мають відповідні пільги), в 2004г. визначається ст. 78-79 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік», що встановлюють, що керівники бюджетних
установ містять чисельність працівників і здійснюють фактичні витрати на
заробітну платню (грошове забезпечення), включаючи витрати на премії і інші
види заохочень або винагород, матеріальну допомогу, тільки в межах фонду
заробітної платні (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ
в кошторисах. Витрати на неоплачуване або пільгове матеріальне і побутове
забезпечення, на яке згідно законам України мають право окремі категорії
працівників, здійснюю­ться за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на зміст
цих бюджетних установ. До таких ви­трат належать також знижка платні за
комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична і те­плова енергія. Пільга
надавалися на підставі Ухвали Кабінету Міністрів України від 11.02.2004 р. №
148 « Порядок надання пільг». Рішенням Конституційного суду України від
1.12.2004р. ви­знана неконституційною ст. 78 ЗУ «Про державний бюджет України на 2004 г.». Це рішення та­кож
не має сили прецеденту і не може бути поширене на правовідносини, які виникли
до його винесення, а також на дію ст.ст. 42, 73 нової редакції Закону України
«Про державний бюджет України на 2005 г.»,
ст.ст. 39,75 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2006 г.»,
ст. ст. 36, 69 Закону України «Про державний бюджет України на
2007г.», іцо підтверджується листом Секретаріату Конституційного суду України
від 21.01.2005 р. № 16/135. Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій
працівникам бюджетних установ затверджений Ухвалою Кабінету Міністрів України
від 31 березня 2003г. № 426, із змінами внесені ухвалою KM України
від 11 лютого 2004г. № 148 (далі по Тексту-Порядок). Згідно даній Ухвалі
пільги, компенсації і гарантії, на які мають право пільговики, надаються шляхом
відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат
за користування житлом (квартирної платні), паливом,

телефоном,
комунальними послугами і за проїзд. Порядком також встановлений механізм
реаліза-ції права на відшкодування фактичних витрат: пільговик подає в
бухгалтерію організації копії квитанцій про оплату за комунальні послуги (в
даному випадку) в строк, за який здійснюється від­шкодування, а також довідку
про склад сім'ї (раз на рік). Витрати на відшкодування витрат за на­дані
пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на
утримання цих установ. Отже, постачальник газу не повинен нести витрати по
частковій оплаті газу, що поставляється пільговикам. Таким чином, згідно
Законів України «Про державний бюджет Украї­ни на 2003 рік», «Про державний
бюджет України на 2004 рік», «Про державний бюджет України на 2005 рік» і
Порядку надання пільг питання віднесення працівників бюджетних установ до
категорії осіб, які мають право на пільги, і фінансування на пільгове і побутове
забезпечення покладене на відповідні бюджетні організації. При цьому визначений
і конкретний порядок від­шкодування. Ухвалами КМУ 1430 від 18.10.206 р. і № 407
від 7.03.2007 р. дія Порядку продовже­на на 2006 р. і 2007 р. відповідно. З
вищезгаданих нормативно-правових актів убачається, що ви­трати на безкоштовне
матеріальне і побутове забезпечення, на яке відповідно до законів Украї­ни
мають право окремі категорії працівники бюджетних установ, здійснюється за
рахунок засобів, передбачених на зміст цих установ. Надання пільг за рахунок
інших джерел засобів, суперечить бюджетному законодавству і принципам
фінансування органів державної влади. Отже, якщо бю­джетом бюджетної установи
на відповідний рік не передбачені засоби на витрати по компенса­ції, передбачених
законами України пільг, то працівники, які мають право на пільги (у тому числі
і працівники органів прокуратури), зобов*язані оплачувати надані послуги в
повному об'ємі і на загальних підставах. Відповідно до чинного законодавства з
2002 року повинне здійснюватися відшкодування витрат установами, які надають
громадянам пільги по оплаті за спожиті послуги. Статтею 21 ЗУ № 1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. закріплено право виконавця
одержувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям
громадян пільги по оплаті за житлово-комунальні послуги. Ухвалою КМУ № 256 від
4.03.02 р. із змінами і доповненнями, внесеними ухвалами КМУ № 1187 від 08.09.
2004 р. № 888 від 12.09.2005 р. № 730 від 25.05.2006 р. № 782 від 30.05.2007 р.
затверджений Порядок фінансування витрат місцевих бюджетів на здійснення
заходів по виконанню державних програм соціального захисту населення за рахунок
субвенцій з держбюджету, згідно якому основні розпорядники засобів місцевих бю­джетів
в 5-ти денний термін за рахунок одержаних субвенцій здійснюють розрахунки з
постача­льниками житлово-комунальних послуг (п.8), тобто надання пільг за
рахунок підприємств, які надають такі послуги, не передбачене. На підставі
рішення Конституційного суду України № 4-рп/2007 від 18.06.2007 г у справі №
1-23/ 2007 р. і рішення Конституційного суду від 9.07.2007 p.,
опублікованого 11.07.2007р., в період з 1.01.2007 по 11.07.2007г. всі категорії
пільговиків -робіт­ників бюджетних організацій (окрім суддів), повинні здійснювати
оплату за спожитий природний газ в повному розмірі нарахувань, а 50%
відшкодування понесених витрат одержувати у встановленому цього року порядку -
в грошовому еквіваленті від бюджетної організації, в якій вони працюють і лише
у тому випадку, коли їх доходи не перевищують розмірів доходів, який дає право
на податкову соціальну пільгу (до 11.07.2007 р.) і без урахування доходу, який
дає право на податкову соціальну пільгу - з 11.07.2007 р. Ст. 33 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2007 рік» визначено, що списання засобів по
відповідному рішенню на користь працівників бюджет­них організацій, які мають
право на безкоштовне або пільгове матеріальне і побутове забезпечен­ня,
здійснюється Державним казначейством України з єдиного казначейського рахунку
за рахунок і в рамках бюджетних асигнувань, встановлених на зміст цієї
організації. Тобто з схеми розраху­нків виключені підприємства, які надають
комунальні послуги.

На підставі
викладеного суд вважає, що нарахування боргу відповідачем позивачу є закон­ним
і обгрунтованим. У вимогах позивача щодо зобов*язати відповідача в особі Пазіо B.C. зроби­ти
перерахунок заборгованості за користування газом з урахуванням його пільг,
передбачених Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», та
внести зміни в обліково -фінансову документацію слід відмовити.

З приводу вимог
позивача про спонукання відповідача укласти з ним договір з газопостача­ння на
його умовах слід також відмовити з наступних підстав.

Законом України
№ 1875-IV« Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. закріпле­ний обов*язок споживача
укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовле­ний
виконавцем на основі типового договору і одночасно обов*язок виконавця
підготувати і укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних
послуг, з визначенням від­повідальності за дотримання його виконання відповідно
до типового договору і його форма

затверджена
ухвалою НКРЭ № 1 від
4.01.2000г., в редакції
ухвали НКРЭ № 783
від 7.09.2005 р. Так, виконуючи обов*язки виконавця, Костянтинівське УГГ
12.06.2007р. запропонувало позива­чу укласти вищеназваний договір, проте
позивач відмовився від даної пропозиції, мотивуючи не­згодою з окремими умовами
договору. У той же час ОСОБА_1.
не вжив заходи до укладення договору відповідно до встановленого порядку
вирішення переддоговірних суперечок. Чинне законодавство не передбачає
можливість сторін відступати від змісту типового договору, а лише надає
сторонам право конкретизувати його, не змінюючи при цьому загальних положень і
умов договору. Згідно цивільного законодавства типовий договір про надання
послуг з газопостачання можна позначити, як договір приєднання (ст. 634 ГКУ),
умови якого встановлені одній із сторін у формулярах або інших стандартних
формах (в даному випадку у формі типового договору, затвердженої органом
державної влади) і який може бути поміщений лише шляхом приєднання іншої
сторони до запропонованого договору в цілому. При цьому, інша сторона не може
за­пропонувати свої умови договору. Крім того, протокол розбіжностей позивачем
не пред'явлений.

Суд вважає, що
вимоги позивача щодо визнання його квартири від мережі газопостачання
незаконними підлягають задоволенню у зв*язку з наступним.

Відповідно до
ухвали КМУ № в 1729 від 27.12.2001 р. подача природного газу всім кате­горіям
споживачів здійснюється тільки за умови забезпечення ним 100% оплати в грошовій
формі.. При порушенні споживачем термінів оплати за надані послуги з
газопостачання подача газу абоненту припиняється (п.6 Правил надання населенню
послуг з газопостачання (надалі Правил)), затверджених Ухвалою КМУ № 2246 від
9.12.1999г.) Розрахунковим періодом по оплаті за газопостачання встановлений
календарний місяць. Відсутність оплати позивачем спожитого природного газу в
повному розмірі є щомісячним порушенням термінів оплати послуг (оскільки оплата
проводиться частково) і утворення заборгованості на особовому рахунку абонента
є підставою для припинення подачі газу. Згідно названим Правилам порушення спо­живачем
строків сплати за надані послуги з газопостачання, встановлених в абзаці чотир­надцятому
пункту 10, у пункті 17 цих Правил; (Абзац четвертий пункту 6 із змінами,
внесени­ми згідно з Постановою KM N 821 ( 821-2007-п ) від 13.06.2007р.) у зазначених
випадках га­зорозподільне підприємство зобов*язане проінформувати споживача про
причини і строки припи­нення газопостачання, а газопостачальне підприємство -
здійснити протягом одного місяця перерахунок оплати послуг, що надавалися
споживачеві. Відповідач суду не привів доказів того, що позивач був
проінформованим про причини і строки припинення газопостачання, його поси­лання
на те, що позивачу надсилалася відповідна кореспонденція, судом не може бути
прийнята до уваги, бо доказів отримання листа ОСОБА_1 суду не представлено,
напроти позивач довів суду те, що кореспонденція йому особисто доставлена не
була. Крім того, згідно з Положенням Костянтинівського управління по
газопостачанню та газифікації останнє є філією без юридичного статусу
відповідача ВАТ „Донецькоблгаз". П.п. 2.3„ 2.3.2, 2.3.5 Положення предметом
діяльності філії є здійснення постачання природного газу за регульованим
тарифом населенню та організація запезпечення споживачів зрідженим газом.
П.4.2.1. Положення передбачає, що філія повинна до­тримувати вимог Положення, а
згідно якому філії головним підприємством не надано право від­ключення
абонентів від газопостачання. Правилами по газопостачанню передбачено, що вони
поширюються тільки на спеціалізовані юридичні підприємства по газопостачанню.
Положення по Костянтинівське УГГ встановлює, що його керівник безпосередньо діє
від імені відповідача -спеціалізованої юридичної особи ВАТ
„Донецькоблгаз". Оскільки відключення позивача від ме­режі газопостачання
здійснено робітниками філії (якій не надано права на відключення), то таке
відключено може здійснитися тільки за наказом керівника філії. Але відповідачем
копії такого наказу суду не представлено. На підставі визначеного, суд вважає,
що відключення споживача Перунова від газопостачання є незаконним і його вимоги
у даній частині підлягають задоволен­ню, бо Костянтинівським УГГ не дотриманий
порядок відключення від газопостачання, перед­бачений Правилами.

Суд вважає, що
незаконні дії відповідача по відключення квартири позивача від мережі га­зопостачання,
дійсно спричинило йому моральну шкоду. При цьому суд виходить з того, що,
позивач та члени його сім'ї з моменту відключення не мають змоги вести той
образ життя, який відповідає загальноприйнятим морально-етичним поглядам та
санітарно-гігієнічні норми, тобто готувати їжу, дотримуватись правил особистої
гігієни за наявністю гарячої води, забезпечити малолітній дитині 2002 року
народження пристойне харчування та життя. Постачання гарячої води у м.
Костянтинівка відсутнє, а при відсутності газопостачання додержання гігієни та
прожи­вання в квартирі стає неможливим і це є для позивача принизливим.
Порушився звичний устрій

його життя та
побуту. При цьому суд вважає обгрунтованими доводи позивача про те, що згідно з
п.2 ч.1 та п.3 ч.4 ст.19 Закону України „Про захист споживачів"
забороняється нечесна підприє­мницька практика. Під нечесною підприємницькою
практикою слід розуміти будь-яку діяльність яка є агресивною по відношенню до
споживача. Агресивною вважається практика, яка фактично носить елементи примусу
та неналежного впливу з використанням тяжкої для споживача об­ставини, про яку
продавцю, або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача. Під
агресивною практикою по відношенню до позивача та членів його родини слід
розуміти незакон­не припинення постачання газу, без визнання боргу відповідним
рішенням суду, з метою приму­сити сплатити нараховану заборгованість.
Відповідач є монопольним постачальником газу на те­риторії м.Костянтинівки і
відмовитися від її послуг позивач фактично не може, оскільки квартира обладнана
газовими приладами для опалення, приготування їжі та нагріву води і тому
відповідач його змушує погодитись на виконання своїх вимог аби йому було
поновлено газопостачання. Згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.21 Закону України „Про захист
прав споживачів" - права споживача вважа­ються порушеними, якщо при наданні
послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержує її лише від одного
виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять
споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та виконавцями та
порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню, але частковому і вважає що у рахунок від­шкодування цієї шкоди
буде достатня сума у розмірі 2000 гривень.

Суд також приходить
до висновку про задоволення вимог позивача про негайне виконання рішення у
частині підключення його квартири до газопостачання, бо відключення було
незакон­ним, настає опалювальний період, а відсутність тепла у квартирі може
призвести до загрози здоров*ю людей.

На підставі
викладеного та вказаних у мотивувальній частині рішення Законів та нормати­вних
актів, керуючись також ст. 1167 ЦК
України, ст.ст. 10, 88, 158, 179, 212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
Відкритого Акціонерного Товариства «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського
Управління газопостачання та газіфікаці задовольни­ти частково.

Визнати дії
начальника Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації
Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» щодо відключення кв.АДРЕСА_1 від газопостачання незаконними.

Зобов*язати ВАТ
«Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського Управління газопостачання та
газифікації поновити газопостачання у квартиру ОСОБА_1 - кв.АДРЕСА_1 Донецкої
області.

Стягнути з
Відкритого Акціонерного Товариства «Донецькоблгаз» на користь ОСОБА_1 у рахунок
відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячи) гривень.

У решті частині
позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з
Відкритого Акціонерного Товариства «Донецькоблгаз» державне мито у розмірі 8
(вісім) гривень 50 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі 30 гри­вень.

Рішення суду у
частині підключення газопостачання допустити до негайного виконання.

На рішення може
бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через
Костянтинівський міськрайонний суд протягом двадцяти днів з моменту подачі
заяви про оскарження, яка може бути подана не пізніше ніж у десятиденний термін
з моменту оголошення рішення та одержання його повного тексту.