АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем   України

26 грудня 2007
року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі: Головуючого:
Мурлигіної О.Я.,  Суддів:
Базовкіної Т.М. ,  Козаченка В.І.,  Славгородської Н.П.,  Шолох З.Л.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.  Миколаєві
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним,  визнання дійсним договору
купівлі -продажу та визнання укладеним договору купівлі - продажу,  та зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4 про визнання договору купівлі -
продажу дійсним,  визнання права
власності та відшкодування моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 05 жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_3  про визнання недійсним
нотаріально посвідченого договору дарування 31/50 частин житлового будинку
АДРЕСА_1,  укладеного 14 вересня 2002
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з підстав його удаваності і визнання укладеним
договору купівлі - продажу частини будинку,
визнання недійсним договору купівлі - продажу вказаної частини будинку,  укладеного 20 квітня 2005 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3  та визнання за ним права
власності на 31/100 частин будинку

Позивач
зазначав,  що з 1993 року перебуває із
ОСОБА_2 у шлюбі. Під час шлюбу вони купили вказану частину будинку у ОСОБА_4 за
4000 доларів США,  а з метою економії коштів на переоформлення,  домовилися з продавцем,  що укладуть договір дарування. Оскільки майно
є спільним,  відповідачка не могла
відчужувати будинок без його згоди. Незважаючи на це,  ОСОБА_2,
20 квітня 2005 року продала будинок ОСОБА_3

У серпні
2005 року ОСОБА_3  пред'явила зустрічний
позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і просила визнати договір купівлі - продажу,  укладений між нею та ОСОБА_2 дійсним.

У
вересні 2005 року ОСОБА_3  доповнила
позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на спірну частину
будинку і стягнути з відповідачів по 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 30 червня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2006 року рішення суду
першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору
дарування недійсним,  визнання дійсним
договору купівлі - продажу та визнання недійсним договору купівлі - продажу
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3  -

Справа №
33 ц -978 кс/07              Головуючий у
першій інстанції: Бердшадська О.В.

Категорія
27                                     Доповідач:
Мурлигіна О.Я.

скасоване,  та в цій частині ухвалене нове рішення.
Договір дарування 31/50 частин удинку АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу
14 вересня 2002 року за реєстровим номером 963,
визнаний недійсним як удаваний. Визнано укладеним договір купівлі -
продажу вказаної частини будинку між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,  за яким право власності на зазначену частину
будинку набули ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в рівних частках.

Договір
купівлі - продажу 31/50 цього будинку,
укладений 20 квітня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,  посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу,  за реєстровим номером 806 визнано
недійсним.  Зі ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3  стягнуто 52 300 грн.

В решті рішення
залишено без змін.

В
касаційній скарзі ОСОБА_3  просить
скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої
інстанції,  посилаючись на
невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи та вимогам
матеріального права.

В
письмових запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення
суду без змін,  посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Обговоривши
наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи,  колегія судців судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області вважає,  що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 з 06 листопада 1993 року по 28 лютого 2006 року перебували у шлюбі.
14 вересня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування
31/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами,  що знаходиться у АДРЕСА_1. 20 квітня 2005
року ОСОБА_2 продала цю частину будинку за нотаріально посвідченим договором
купівлі - продажу ОСОБА_3  за 52 300 грн.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1,  суд першої
інстанції виходив з відсутності доказів про те,
що договір дарування,  укладений
ОСОБА_2 є удаваним.

Скасовуючи
рішення в цій частині,  апеляційний суд
дійшов висновку про те,  що спірне майно
придбане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за плату,  а
договір дарування спірної частини будинку приховував договір купівлі - продажу.
Такі висновки суду підтверджені поясненнями сторін (а.с. 106 - 108).

Разом з
тим,  визнавши недійсним договір купівлі
- продажу,  який укладено між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 ,  апеляційний суд не врахував
обставин справи та вимог матеріального права.

Так,  на час продажу частини будинку ОСОБА_2
ОСОБА_3 ,  договір дарування був
чинним.  Крім того,  в судовому засіданні встановлено,  що договір дарування укладено за згодою
ОСОБА_1 Отже ОСОБА_1,  погодившись на
укладення сторонами договору дарування спірної частини будинку,  фактично надав ОСОБА_2 право розпоряджатися
майном,  як одноособовому власнику,  без його згоди.

За таких
обставин не можна вважати,  що вказана
частина будинку вибула з володіння ОСОБА_1 поза його волею.

В свою
чергу ОСОБА_3  посилалася на те,  що вона є добросовісним набувачем частини
житлового будинку,  а після укладення
угоди із ОСОБА_2 поселилася з неповнолітньою дитиною в будинок та проживає в
ньому.

Незважаючи
на ці обставини,  апеляційний суд
ухвалюючи рішення,  в порушення  ст.
316 ЦПК України не навів мотивів чому він не погодився з вказаними вище
доводами ОСОБА_3  та не зазначив
переконливих доводів,  які б
спростовували пояснення відповідачки про те,
що від неї як добросовісного набувача в силу  ст.
388 ЦК України
не може бути витребувано відчужене їй за плату майно.

Тоді
як,  вказані обставини мають суттєве
значення для правильного вирішення спору,
оскільки згідно  ст.   ст.
303,  315 ЦК України,  недійсною може бути визнана та угода,  яка не відповідає вимогам закону. Оскільки
від добросовісного набувача не може бути витребувано придбане за платним
договором майно,  підстав для визнання
недійсною угоди,  за якою він придбав це
майно,  немає.

Ні суд
першої інстанції,  ні апеляційний суд не
врахували,  що при відмові у позові про
визнання договору купівлі   - продажу
недійсним у зв'язку   з тим,  що покупець є

добросовісним,  з особи,
яка провела відчуження майна за відсутністю права на це,  на користь власника стягується дійсна
вартість майна на час розгляду справи. Внаслідок цього судами не встановлена
дійсна вартість частки зазначеного будинку.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  336,
342,  335 ЦПК України,  колегія суддів вважає,  що рішення апеляційного суду та суду першої
інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  336,  342,
335 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до Закону України
„Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ" від 22 лютого 2007 року,
колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
апеляційного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2006 року та рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 30 червня 2006 року скасувати,  а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.