справа №2-6366/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 липня
2007 року                                                                                                                м.
Рівне

Рівненський
міський суд в особі судді Цвіркун О.С.

при секретарі Собчук А.Ю.

за участю:

позивача ОСОБА_1.

представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши  у
попередньому судовому засіданні  м.  Рівне цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до ОСОБА_3про розірвання
шлюбу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. В позивній заяві позивач
вказує, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_3. Шлюб зареєстрований 03 червня 1995
року, Рівненським міським відділом ЗАГСу, про що зроблено актовий запис -
НОМЕР_1.

Позивач в позивній заяві просить шлюб розірвати. У судовому засіданні
позивач позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак на розгляд справи прибув
представник, який діє на підставі довіреності: серія НОМЕР_2., проти
задоволення позову не заперечує.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст..
174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебувають у
шлюбі з 03 червня 1995 року, зареєстрований Рівненським міським відділом ЗАГСу,
про що зроблено актовий запис - НОМЕР_1.

Від спільного подружнього життя у позивача з відповідачем є неповнолітня
донька - ОСОБА_4.

Причиною звернення до суду є те, що між позивачем і відповідачем впродовж
останніх років виникали непорозуміння, різні погляди на життя.

Різні спроби покращити подружнє життя закінчилися невдало. Крім того,
позивач втратив до відповідача почуття любові, довіри та поваги, а тому
остаточно прийшов до висновку що шлюб між сторонами потрібно розірвати, перспектив
для збереження сім'ї немає.

Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не
ведуть. Примирення, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є
неможливими

Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне
значення.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідності
до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Ч.3 ст. 105 СК України
передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 102 СК України суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 114 СК України разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється
у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За таких
обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі ст.ст.104, 105,114 СК України керуючись ст.ст.
10,11,209,212,214,215,75, 202, 203 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_3про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований 03 червня 1995 року, Рівненським
міським відділом ЗАГСу, про що зроблено актовий запис - НОМЕР_1 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1за реєстрацію розірвання шлюбу державне мито в сумі
сімнадцять гривень.

ОСОБА_3від сплати держмита за реєстрацію розірвання шлюбу звільнити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку, апеляційним судом Рівненської області
через Рівненський міський суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.