№ 2-а-5-7/2007 року
Центральний районний суд м.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року

Центральний
районний суд міста Миколаєва

У
складі: головуючого - судді Алєйнікова В.О.

при
секретарі                                   Гуковій
В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу
за позовом

ОСОБА_5 до
Миколаївської МІСЬКОЇ Ради про

оспорювання
рішення, ОСОБА_1     до     Виконавчого     комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради про
визнання права мешкання,  -

Виконавчого
комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради до ОСОБА_1 про розірвання договору

ОСОБА_3
до Виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради,   ОСОБА_1

про усунення
перешкод у користуванні житловим приміщенням,
та визнання договору недійсним,  -

Встановив

У травні
2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Виконавчого комітету
Миколаївської МІСЬКОЇ Ради просила про визнання за нею права користування
АДРЕСА_1.

В подальшому
позивачка збільшила заявлені нею вимоги та просила суд також:

-    визнати недійсним рішення міськвиконкому
від 24.10.1997 року № 687 в частині

недоцільності заселення звільнених приміщень в будинку 4 по вулиці
Радянській в

місті Миколаєві

визнати
недійсним рішення міськвиконкому від 25.01.01 р. № 415 в частині виконання
капітального ремонту та сдачи
в експлуатацію АДРЕСА_1

-    визнати недйсним рішення
міськвиконкому від 24.03.04 р. № 546 «Про скасування

рішення міськвиконкому від 25.05.01 р. № 415 «Про дозвіл ОСОБА_2 на
виконання

капітального ремонту в АДРЕСА_1»

2

У своїх
позовах,  що були підтримані нею та її
представниками під час судового розгляду справи,  позивачка ОСОБА_1>ло-суті зазначала,  жила у квартирі 1 АДРЕСА_3 та потребувала
поліпшення житлових умов. Відповідачем було прийняте рішення,  відповідно до якого приміщення,  що звільняються у згаданому будинку,  мали надаватись його ж мешканцям під
розширення.

За
такого вона /позивачка/ неодноразово звералась до відповідача за отриманням
житла.

Зрештою,  їй були наданіАДРЕСА_1.

Але,  оскільки 24 жовтня 1997 року відповідач
прийняв рішення № 682,  у якому без
законних до того підстав визнав недоцільним подальше заселення квартир у
АДРЕСА_3,  рішенням відповідача № 415 від
21 січня 2001 року на неї /позивачку/ протиправно був покладений обов'язок щодо
здійснення капітального ремонту у згаданому приміщенні.

В
подальшому відповідач своїм рішенням № 546 від 24 березня 2004 року рішення №
415 скасував,  та протиправно вимагає її
виселення з квартир 12 та 13 у АДРЕСА_3.

Спираючись про
таке,  позивачка просила про задоволення
позову.

Відповідач
- Виконавчий комітет Миколаївської МІСЬКОЇ Ради - у судовому засіданні позов
ОСОБА_1 не визнавав,  вказуючи про їх
безпідставність,  та подав до неї
зустрічний позов,  у якому після
уточнення просив розірвати укладений з ОСОБА_1 шляхом прийняття рішення № 415
від 21 січня 2001 року договір,  за умови
якого ОСОБА_1. зобов'язалась здійснити капітальний ремонт у квартирах 12 та 13
АДРЕСА_3 та зобов'язати її звільнити приміщення цих квартир.

Власник
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 також подав позов до ОСОБА_1 та Миколаївського міськвиконкому.
У своєму позові він зазначив,  що
ОСОБА_1.,  отримавши на підставі рішення
Миколаївського міськвиконкому рішення № 415 від 21 січня 2001 року квартири 12
та 13,  перекрила йому /ОСОБА_3/ доступ
до квартири 11.

Спираючись
про таке,  він просив зобов'язати ОСОБА_1
та Миколаївський міськвиконком не чинити йому перешкод у користуванні квартирою
11 АДРЕСА_3 та визнати укладений між ними шляхом прийняття рішення № 415 від 21
січня 2001 року договір,  за умови якого
ОСОБА_1. зобов'язалась здійснити капітальний ремонт у квартирах 12 та 13
АДРЕСА_3 не дійсним.

У
березні 2006 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до Миколаївської
МІСЬКОЇ Ради,  просила суд визнати
нечинним рішення відповідача № 687 від 24 жовтня 1997 року та скасувати його.

У своєму позові,  що був підтриманий
нею під час судового розгляду справи,
позивачка ОСОБА_5 зазначала,  що
проживає в квартирі 16 АДРЕСА_3,  та
потребувала поліпшення житлових умов. Відповідачем було прийняте рішення,  відповідно до якого приміщення,  що звільняються у згаданому будинку,  мали надаватись його ж мешканцям під
розширення. Більше того,  у цьому будинку
звільнилась квартира 17,  що,  разом з квартирою 16 утворюють одну
комунальну квартиру.

3

За
такого вона /позивачка/ неодноразово звералась до відповідача за отриманням
житла.

Проте,  оскільки 24 жовтня 1997 року відповідач
прийняв рішення № 682,  у якому без
законних до того підстав визнав недоцільним подальше заселення квартир у
АДРЕСА_3,  у наданні згаданої квартири їй
було відмовлно,  а рішенням Миколаївської
міської Ради № 687 від 24 жовтня 1997 року ухвалювалось про продаж   згаданої
квартири    Товариству   з
обмеженою   відповідальністю
«НОРОК».

Спираючись про
таке,  позивачка просила про задоволення
позову.

Оскільки
згадані позови мають один загальний предмет - порядок використання приміщень
АДРЕСА_3,  та випливають з
правовідносин,  що виникли на підставі
одного й того ж юридичного факту - рішення № 682 від 24 жовтня 1997 року,  а всі інші оскаржувані дії сторін випливають
саме з цих тих самих правовідносин,
ухвлою суду від 4 серпня 2006 року згадані позови об'єднані в одному
провадженні,  та відповідачем за позовами
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 визначений виконавчий комітет Миколаївської місткої Ради.

Під час
судового розгляду справи сторони підтримували заявлені ними вимоги.

Окрім того:

·
Миколаївська міська Рада та її виконком з наведених вище
підстав заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1; заперечували проти
задоволення вимог ОСОБА_5,  спираючись
про його безпідставність,  та не
заперечували проти задоволення вимог ОСОБА_3

·
ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову
ОСОБА_1,  спираючись про його
безпідставність;

Третя
особа - ТОВ «Норок» - під час судового засідання вважала позови ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 безпідставними та не заперечувала проти задоволення позовів
Миколаївського Міськвиконкому та ОСОБА_3

Після
вислуховування сторін,  третьої особи та
перевірки матеріалів справи суд дійшов такого.

І Матеріалами справи встановлено,  та сторони не заперечують проти того,  що спірні

приміщення
розташовані у АДРЕСА_3.

Рішенням
№ 326 від 28 серпня 1987 року виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради
народних депутатів встановлювалось,  що
згаданий будинок має значний моральний та фізичний ізнос,  його ремонт є недоцільним,  а відповідно до перспективного плану забудови
міста Миколаєва ділянка,  на якій
розташований цей будинок,  підлягає
повній реконструкції з благоустроєм території.

За такого
ухвалювалось:

1.
дозволити взяти мешканців цього будинку на квартирний
облік;

2.
заборонити подальшу прописку у цьому будинку;

після відселення його мешканців будинок знести;

4

4.   квартири,
що звільняються у будинку,
передавати  під розширення  особам,
які потребують поліпшення житла.

II Рішенням № 24 від 27 січня  1989 року віиконавчого комітету Миколаївської

МІСЬКОЇ
Ради народних депутатів житловий будинок 4 по вулиці Радянській у місті
Миколаєві визнаий вєтхім та таким,  що не
підлягають капітальному ремонту,  через
що надання житла у йому взагалі було припинене.

Проте,  рішенням № 97 від 1 березня 1996 року
виконавчого комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради Народних Депутатів задоволений
протест,  зокрема,  на рішення Миколаївського Міськвиконкому № 24
від 27 січня 1989 року та згадане рішення скасоване.

1.       Незважаючи на таке,  24 жовтня 1997 року Виконавчий комітет
Миколаївської

МІСЬКОЇ Ради на підставі рішення № 24 від 27 січня 1989 року прийняв
рішення №687

«Про продаж: житла»,  яким ухвалив
про продаж: АДРЕСА_1 у

власність ТОВ «Норок». В процесі прийняття цього рішення відповідач
відмовивОСОБА_5 у наданні квартири,
спираючись про недоцільність її заседення відповідно до рішення

№ 24 від 27 січня 1989року.

Отже,  рішення № 687 від 24 жовтня 1997 року є
безпідставним.

Оскільки
це рішення досі впливає на житлові права та обов'язки ОСОБА_5,  раніше вона неодноразово зверталась за
вирішенням питання про отримання АДРЕСА_2,
про прийняття згаданого рішення вчасно не сповіщалась та на час розгляду
справи ТОВ «Норок»,  спираючись про
рішення № 687 від 24 жовтня 1997 року,
порушує спір із нею,  під час розгляду
якого позивачка й дізналась про оспорюване рішення,  суд вважає,
що вона пропустила встановлений законом строк для оскарження рішення та
захисту свого житлового права з поважних причин,  через що вважає за можливе поновити їй цей
строк.

За
наведеного суд вважає за необхідне визнати незаонним та скасувати рішення
виконавчого комтету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради № 687 від 24 жовтня 1997
року,  задовольнивши позови ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 у цій частині.

2.       Незважаючи на скасування у 1
березня 1996 року рішення № 24 від 27 січня 1989

року 25 травня 2001 року на його підстав Виконавчий Комітет Миколаївської
МІСЬКОЇ

ради прийняв рішення № 415 «Про дозвіл ОСОБА_1 на виконання капітального

ремонту вАДРЕСА_1».

Оскільки рішення № 415 від 25 травня 2001 року було прийняте безпідставно.

5

Як
встановлено рішенням Центрального районного суду від 22 березня 2005 року,  шляхом прийняття цього рішення між
Миколаївським міськвиконкомом був укладений правочин,  відповідно до умов якого ОСОБА_1.
зобов'язалась здійснити ремонт у приміщеннях квартир 12 та 13 АДРЕСА_3 для
подальшого /після проведення капітального ремонту/
користування нею. Цей правочин є нічим іншим,  як адміністративним договором.

Відповідно
до умов цього договору ОСОБА_1. мала переобладнати квартири 12 та 13 таким
чином,  щоб унеможливити прохід до
квартири 11 АДРЕСА_3.

Оскільки
згаданий правочин був укладений з вказаним вище порушенням вимог діючого
законодавства та вочевидь порушує права мешканців квартири 11 АДРЕСА_3,  відповідно до частини 1 статті 215,  частини 1 статті 203 та статті 228 ЦК України він є
нікчемним.

Оскільки
цей правочин досі впливає на житлові права та обов'язки ОСОБА_1 та
ОСОБА_3,  раніше ОСОБА_1. неодноразово
зверталась за вирішенням питання про його скасування,  суд вважає,
що строк для звернення до суду за визнанням його недісним слід поновити.

За
наведеного суд вважає за необхідне визнати адміністративний договір укладений у
травні 2001 року між ОСОБА_1та Виконавчим Комітетом Миколаївської МІСЬКОЇ
Ради,  за яким ОСОБА_1. зобов'язалась здійснити
ремонт та реконструкцію приміщень квартир 12 та 13 АДРЕСА_3 за умови проживання
у них,  недійсним,  задовольнивши у цій частині вимоги ОСОБА_3.

3. З
матеріалів справи вбачається,  та сторони
не заперечують проти того,  що ОСОБА_1.
вселилсь до квартир 12 та 13 АДРЕСА_3.

Рішенням
Центрального районного суду від 22 березня 2005 року встановлено,  що її вселення не було самочинним,  вона вселилась з відома власника житла
-Миколаївського міськвиконкому.

При
цьому це рішення відповідно до статті 216 ЦК
України дає підтави для стягнення з неї плати за користування житлом; з
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_1. потребувала поліпшення житлових умов; відповідно до згаданого вище
рішення № 326 від 28 серпня 1987 року вільні житлові приміщення будинку АДРЕСА_3
мали надаватись мешканцям саме цього будинку.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те,  що дії сторін свідчать про укладення з
ОСОБА_1 договору найму житлового приміщення та набуття нею права користування
АДРЕСА_1. За такого позов ОСОБА_1 про визнання за нею права користування
вказаними квартирами слід задовольнити.

6

HI ОСОБА_1
просить также про визнання недійсним рішення Миколаївського

міськвиконкому
№ 415 від 25 січня 2001 року. Проте,
оскільки це рішення є лише формою укладення адміністративного
договору,  який судом вцілому визнаний
недійсним,  підстав окремо визнавати
недійсним ще й це рішення с^д не вбачає.

ОСОБА_1.
просить також визнати нёдйсним
рішення міськвиконкому від 24.03.04 р. № 546 «Про скасування рішення
міськвиконкому від 25.05.01 р. № 415 «Про дозвіл ОСОБА_2 на виконання
капітального ремонту в АДРЕСА_1». Проте,
оскільки цим рішенням лише припинена дія нікчемного правочину,  підстави вважати його незаконним є
відсутніми.

Виконавчий
комітет Миколаївської МІСЬКОЇ Ради просить розірвати укладений з ОСОБА_1 шляхом
прийняття рішення № 415 від 21 січня 2001 року договір,  за умови якого ОСОБА_1. зобов'язалась
здійснити капітальний ремонт у квартирах 12 та 13 АДРЕСА_3. Але оскільки цей договір
судом визнаний недійсним,  підстави для
його розірвання є відсутніми.

Виконавчий
комітет Миколаївської МІСЬКОЇ Ради просить також зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
приміщення квартир 12 та 13 АДРЕСА_3. Але,
оскільки ОСОБА_1.,  як встановлено
судом,  набула право користування цими
квартирами,  підстави для задоволення цих
вимог є відсутніми.

ОСОБА_3
просив зобов'язати ОСОБА_1 та Миколаївський міськвиконком не чинити йому
перешкод у користуванні квартирою 11 АДРЕСА_3,
проте реальні перешкоди для користування цією квартироб їм не зазначені
та не запропоновані реальні шляхи усунення цих перешкод. За такого підстави для
задоволення цих вимог є відсутніми.

За
такого у задоволенні перелічених у розділі III цього
рішення вимог слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  10, 213-215 ЦПК України,  суд,  -

Вирішив

Позови
ОСОБА_6,  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Визнати
протиправним та скасувати рішення Миколаївської МІСЬКОЇ Ради

№ 687 від 24
жовтня 1997 року «Про продаж житла».

Визнати недійсним адміністративний договір,
укладений у травні 2001 року між ОСОБА_1та Виконавчим Комітетом
Миколаївської МІСЬКОЇ Ради ,  за яким
ОСОБА_1. зобов'язалась здійснити ремонт та реконструкцію приміщень квартир 12
та 13 АДРЕСА_3 за умови проживання у них.

7

Визнати   за
ОСОБА_1  право   користування АДРЕСА_1.

У задоволенні
решти вимог ОСОБА_5,  ОСОБА_1-,   ОСОБА_3
та виконавчому комітету Миколаївської МІСЬКОЇ Ради - відмовити.

Рішення може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області
через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.