Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада
2007 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді - Хіневич В.І.,

при секретарі -
Бучинській І.М.,Герасименко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Кременчуці цивільну справу за позовом фізичної особи - ОСОБА_1 до  фізичної особи - ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду с позовом
про стягнення боргу зі ОСОБА_2 на його користь в сумі 3700, вказуючи, що згідно
розписки від 09.11.2006 року він надав в борг відповідачу ОСОБА_2 гроші в сумі
2 700 грн., що підтверджується розпискою від 09.11.2006 року . 24.01.2007 року
він надав в борг відповідачу ОСОБА_2 гроші в сумі 1000 грн., що підтверджується
розпискою від 24.01.2007 року. Однак після сплину встановленого в розписках
строку повернення суми боргу відповідач відмовилася повернути вказані кошти, що
змусило його звернутися до суду з позовом про стягнення боргу та судових витрат
.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і прохав суд
стягнути з відповідача на його користь заборгованість сумі 3700 грн. та
стягнути судові витрати, пояснивши , що близько року тому відповідач приходила
до нього на офіс і просила гроші в борг, близько 5 тис. грн.. Він їй казав, що
це велика сума і дав їй 2700 грн., а відповідач написала розписку. Це
відбувалося при свідках, яки були присутні в кабінеті. Потім в січні 2007 року
відповідач приходила до нього з приводу повернення боргу і знову позичити
грошей, які він дав останній в сумі 1000 грн. ,а відповідач писала нову
розписку. Відповідача він знає, так як її син працював на його автомобілі.
Стосовно кредиту пояснив, що кредит син відповідача брав для співмешканки і
намагався приховати від матері. Побутову техніку завозив в коробках на офіс і
забрав на слідуючий день. Гроші позивач давав відповідачу особисто на її
прохання для особистих потреб, при цьому були присутні люди в офісі. При цьому
відповідач пояснювала , що гроші потрібні на сімейні потреби , можливо на
лікування. Також він особисто давав гроші ОСОБА_3 на обладнання для машини під
таксі на загальну суму 300 доларів США
. Факти погроз відносно відповідача та свідка , вимагання грошей
категорично заперечує, як і факт отримання побутової техніки.

В судовому
засіданні відповідач позов не визнала і пояснила , що в листопаді 2006 року її
син влаштувався працювати таксистом до позивача з послідуючим викупом
автомобіля. На новий 2007 рік син запив і покинув машину у дворі.. Через кілька
днів приїхав позивач і забрав машину. Після цього позивач у них дома в її
присутності сказав сину , що він винен йому 2400 грн. за простій таксі і поки
син відробить , щоб вона написала боргову розписку, що вона і зробила
09.11.2006 року .Позивач запропонував сину взяти на цю суму кредит і син взяв
побутову техніку 05.12.2006 року і відав її позивачу. Після цього позивач казав
їй, що син розрахувався і розписку віддасть потім, так як не взяв з собою. Син
за свої кошти давав гроші оператору таксі за оснащення машини приладами під
таксі в грудні 2006 року. На початку 2007 року син знову запив і після її
дзвінка позивач знову забрав машину з правами сина та його власними приладами і
інструментами на суму близько 600 грн. В кінці січня 2007 року вона з сином
пішла в офіс позивача і там позивач поставив умову віддати йому за простій 1000
грн., погрожуючи при цьому фізичною розправою. Внаслідок цього вона написала
боргову розписку позивачу на 1000 грн., а позивач віддав тільки паспорт та
права водія.

Свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні показав, що в середині 2006 року він домовився з позивачем про
працевлаштування на роботу таксистом на автомобілі , який належить позивачу з
послідуючим викупом .Умовами роботи було сплата позивачу 100 грн. добові ,
ремонт, заправка автомобіля , радіостанція, таксометр, антена , тощо придбав за
свій рахунок. При цьому він особисто купив у незнайомої особи таксометр за 150
грн., антену і « шашечки» на таксі купив у ПП ОСОБА_4 за 150 грн., однак
підтверджуючих документів не має .Після цього в листопаді 2006 року «запив» і
не працював тиждень, в зв»язку з чим виник борг перед позивачем в сумі 700 грн.
Позивач у нього вдома в присутності матері шляхом погроз змусив його погодитись
взяти кредит побутовою технікою на суму 2700 грн. , а мати написати боргову
розписку на 2700 грн. 05.12.2006 року він оформив на своє ім.»я кредит ,
побутову техніку позивач забрав собі. На новий 2007 рік він знову « запив» і не
працював, в зв»язку з чим позивач 03 січня 2007 року забрав у нього машину, в
якій були його права водія , нову рацію, куплена ним за 300 доларів США, магнітофон,
куплений за 600 грн. В ході розмови к кабінеті у позивача з приводу його боргу
за простій та повернення його власник речей, позивач , в присутності його
матері -відповідача , інших свідків ,погрожував йому фізичною розправою , в
зв»язку з чим його мати написала позивачу ще одну розписку на суму 1000 грн.
Він відмовився писати вказані розписки , як в листопаді 2006 року , так і в
січні 2007 року.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні показав, що під новий 2007 рік, коли він перебував в офісі позивача
АДРЕСА_1 , свідок ОСОБА_3 завозив до офісу побутову техніку, яку він забрав на
слідуючий день. Також в січні 2007 року він бачив відповідача разом зі свідком
ОСОБА_3 , коли вони спілкувалися з позивачем . Про що вони розмовляли він не
чув і не знає, але бесіда проходила , на його думку в нормальному тоні.
Відповідачку він бачив на офісі два рази , один раз саму, інший раз разом зі
свідком ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 в
судовому засіданні показав, що позивача він знає по роботі, так як знаходиться
з ним в одному орендованому приміщенні. Близько року тому відповідачка
приходила сама до офісу позивача і просила гроші в борг, близько 5 тис. грн..
Позивач їй казав, що це велика сума і дав їй якусь суму грошей, а відповідачка
написала розписку. Це відбувалося при ньому , так як він сидить в одній кімнаті
з позивачем . Потім в січні 2007 року відповідачка приходила до позивача з
приводу повернення боргу і ще позичити грошей, які позивач давав останній ,а
відповідачка писала нову розписку. Свідка ОСОБА_3 він знає, так як останній
працював у позивача , однак при отриманні грошей його не було

Суд, вислухавши
позивача, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду
докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Згідно розписки
від 09.11.2006 року позивач ОСОБА_1 надав в борг відповідачу ОСОБА_2 гроші в
сумі 2 700 грн., що підтверджується розпискою від 09.11.2006 року .Згідно
розписки від 24.01.2007 року позивач ОСОБА_1 надав в борг відповідачу ОСОБА_2
гроші в сумі 1000 грн., що підтверджується розпискою від 24.01.2007 року.
Відповідач в судовому засіданні не заперечувала факту написання вказаних
розписок і підтверджує свій підпис в них., але заперечує сам факт отримання нею
від позивача вказаних грошових коштів, пояснюючи їх написання погрозами
фізичної розправи з боку позивача на адресу її сина ,в зв»язку з боргом
останнього перед позивачем в сумі 3400 грн.

Згідно розписки
від 09.11.2006 року відповідач зобов»язується повернути грошові кошти в сумі
2700 грн. в строк до 10.12.2006 року. Згідно розписки від 24.01.2007 року
відповідач зобов»язується повернути грошові кошти в сумі 1000 грн. в строк до
01.05.2007 року. Після спливу цього строку і по теперішній час відповідач
розрахунку не провів, уникає виконати своє зобов'язання, що слугувало звернення
позивача до суду ..

Судом
встановлено, що згідно договору оренди з послідуючим викупом легкового
автомобіля № 08/09-06 від 08.09.2006 року між позивачем та свідком ОСОБА_3 ,
останній зобов»язується сплачувати орендну плату за користування майном в сумі
100 грн. на добу, що підтверджує факт існування договірних відносин між
позивачем та свідком ОСОБА_3 Також встановлено, що свідком договірні
зобов»язання не виконувались належним чином, що підтверджують як сам позивач і
відповідач , так і свідок.

Суд не бере до
уваги договір № 42 від 01.04.2006 року , накладну № 7771 від 13.04.2006 року ,
квитанцію № 3844 від 07.04.2006 року про те, що позивачем отримана радіостанція
, перетворювач , таксометр для обладнання автомобіля свідка під таксі , так як
дані пояснення позивача і надані документи не є належними доказом того, що саме
вказане обладнання було встановлено на автомобіль , який орендував свідок
ОСОБА_3 Разом з тим, суд також не бере до уваги показання свідка ОСОБА_3 , що
ним за особисті кошти купувалося дане та інше обладнання на машину під таксі ,
так як будь-яких підтверджуючих документів цього факту суду не надано.

Суд, враховуючи,
що предметом судового розгляду є боргові зобов»язання відповідача , бере до
уваги договір купівлі-продажу № В-2410 від 05.12.2006 року , договір застави №
070857-1-198-0 від 05.12.2006 року та видаткову накладну № В-1954 від
05.12.2006 року , акт приймання-передачі товару від 05.12.2006 року , які не
заперечував свідок , як не заперечував і свій підпис у вказаних документах, як
доказ того, що свідок ОСОБА_3 особисто отримав побутову техніку , і таким чином
не враховує ствердження свідка і відповідача про те, що буцім - то дана
побутова техніка замовлялася і отримувалася позивачем, як не доведені в
судовому засіданні.

Суд критично
оцінює пояснення відповідача , про те, що вона написала вказані розписки в
зв»язку з погрозою фізичної розправи з боку позивача відносно її сина, так як
будь - яких заяв до правоохоронних органів за фактом погроз та вимагання грошей
відповідачем не подавались, як до подання позовної заяви до суду , так в ході
судового розгляду справи.

Суд бере до
уваги , що в своїх поясненнях про обставини написання нею першої розписки
відповідач не вказує на вчинення відносно неї та її сина будь - яких погроз чи
іншого впливу з боку позивача чи інших осіб.

Також , суд
критично оцінює пояснення відповідача, що другий раз її син запив в березні
2007 року на дві неділі і тоді позивач забирав машину, і вимагав повернути борг
за роботу, після чого вона написала другу розписку , так як остання написана
відповідачем 24.01.2007 року, що відповідач не змогла пояснити суду.

Крім того, суд
критично оцінює показання свідка ОСОБА_3 про його відмову написати першу
розписку позивачу в зв»язку з невідповідністю вказаної суми , а саме 2700 грн.,
при тому , що він був готовий написати розписку на 700 грн., і при цьому його
мати написала боргову розписку на 2700 грн., буцім-то під погрозами позивача ,
однак свідок не пояснив, чому він дозволив при цьому написати завідомо
неправдиву розписку своїй матері. Аналогічним чином ,суд критично оцінює
показання свідка ОСОБА_3 про вчинення на нього психологічного тиску і погроз
фізичною розправою з боку позивача, так як будь - яких заяв до правоохоронних
органів за даним фактом ним не подавались.

Суд бере до
уваги як належний доказ показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як на
підтвердження факту отримання відповідачем особисто від позивача грошових
коштів і факту написання відповідачем боргових розписок.

Крім того, суд
вважає, що свідок ОСОБА_3 наділений повною цивільною дієздатністю, і...здатний
своїми діями створювати для себе цивільні обов»язки, самостійно їх виконувати
та нести відповідальність у разі їх невиконання, тобто при виникненні будь -
яких майнових спорів з позивачем нести особисту матеріальну відповідність , і
таким чином відповідач не мала будь -яких правових підстав для втручання в
даний майновий спір , і тим більш брати на себе будь-які майнові зобов»язання.

Згідно
ст.ст.533, 1046,1047,1049 Цивільного Кодексу України за договором позики одна
сторона передає у власність другій стороні грошові кошти,...а позичальник
зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір
укладається у письмовій формі...на підтвердження укладення договору позики та
його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми...Позичальник
зобов»язаний повернути позикодавцеві позику( грошові кошти...) у строк та в
порядку , що встановлені договором. Грошове зобов»язання має бути виконане у
гривнях.

Пункт 12
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78р.» « Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними»( із змінами, внесеними згідно
з Поставами Пленуму Верховного Суду України № 13 від 23.12.92р.,№ 15 від
25.05.98р.) вказує, що при вирішенні позовів про визнання угоди недійсною на
підставі ст.57 ЦК суди
повинні мати на увазі, що такі вимоги можуть бути задоволені при доведеності
фактів обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї
сторони з другою стороною або збігу тяжких для сторони обставин і наявності їх
безпосереднього зв»язку з волевиявленням сторони укласти угоду на вкрай
невигідних для неї умовах. Будь-яких доказів вказаних фактів стороною
відповідача в судовому засіданні не доведено .

Таким чином,
враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в
повному обсязі і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача
заборгованість в сумі    3700 грн., а
також згідно ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь
позивача витрати на судовий збір сумі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 79, 88, 212,213,215 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 533, 1046,
1047, 1049 Цивільного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Стягнути зі
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі   3700 грн.

Стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір   в сумі 51 грн.

Стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1   витрати на інформаційно - технічне
забезпечення в сумі 30 грн.

На рішення суду
може бути подана заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.