Справа №2-ц-1124 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 серпня 2007 року Белградський районний суд Одеської
області в складі головуючого Тимошенко І В

при секретарі        Бородастової
О А

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.  Болград цивільну справу за позовомОСОБА_1до
СВК «Владичень» Белградського району Одеської області про зміну   формулювання причин звільнення, стягнення
середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить постановити рішення, яким змінити формулювання
причин її звільнення з роботи з СВК «Владичень» Болградського району, вважати
її звільненою з роботи на підставі  ст.
38 КЗпП України за власним бажанням з 31 серпня 2006 року, а також стягнути з
відповідача на її користь середній заробіток за час затримки видачі їй трудової
книжки. Позивачка посилається на те, що вона працювала в СВК «Владичень»
Болградського району головним бухгалтером.
31 серпня 2006 року вона звернулась до голови СВК з заявою, в якій просила
звільнити її з роботи за власним бажанням без забов»язання відпрацювати
двутижневий строк, передбачений законом.
Голова СВК «Владичень» ОСОБА_2 дав згоду на її звільнення з роботи та 1
вересня 2006 року видав розпорядження про її звільнення з роботи відповідно до
поданої нею заяви. Після звільнення вона неодноразово зверталась до відповідача
з проханням видати її трудову книжку. Але трудова книжка була їй видана лише 15
листопада 2006 року. Отримавши трудову книжку, вона дізналась, що звільнена з
роботи не за власним бажанням, а за прогули, про що в трудовій книжці був
зроблений відповідний запис.  Таке
формулювання причин її звільнення з роботи є неправомірним і не відповідає
дійсним обставинам її звільнення. Кірм того,через несвоєчасну видачу їй трудової
книжки вона не мала можливості працевлаштуватись, або навіть встати на облік у
Белградському районному центрі зайнятості.

Представник відповідача - голова СВК «Владичень»
Болградського району ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що позивачка
повинна була про своє звільнення з роботи попередити за два тижні, вона
встановлений законом двутижневий строк не відпрацювала, скоіла прогули, тому і
була звільнена за прогули без поважних причин. Крім того, позивачка навмисно не
зверталась в СВК «Владичень» за своєю трудовою книжкою, хоча ніяких перешкод
для отримання нею трудової книжки не було. В задоволенні позову просить
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши
матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Позивачка працювала в СВК «Владичень» Болградського
району Одеської області на посаді головного бухгалтера. Відповідно до запису в
трудовій книжці позивачка була звільнена з роботи за  ст. 40 п.4 КЗпП України за прогули без
поважних причин/а.с. 5-6-/.

2

В судовому
засіданні встановлено, що 31 серпня 2006 року позивачка звернулась до
відповідача з заявою на ім»я голови СВК «Владичень» ОСОБА_2, в якій просила
звільнити її з займаної посади за власним бажанням.  Із змісту цієї заяви вбачається, що позивачка
просила звільнити її з роботи з дня подачі цієї заяви, тобто без забов»язання
її відпрацювати двутижневий строк, передбачений
ст. 38 КЗпП України /а.с.  10/. 1
вересня 2006 року голова СВК «Владичень» видав розпорядження про звільнення
позивачки з займаної посади за власним бажанням відповідно до поданої нею
заяви, а також про призначення головним бухгалтером СВК «Владичень»
ОСОБА_3  /а.с.  31/. 2 вересня 2006 року голова СВК скасував
це розпорядження /а.с. 32/, а 3 вересня 2006 року видав таке саме розпорядження
/а.с.  11/, яке зареєстроване в книзі
реєстрації розпоряджень 4 вересня 2006 року 34/. 27 грудня 2006 року відбулось
засідання правління СВК «Владичень»,на якому було прийняте рішення про
звільнення позивачки за прогули без поважних причин по  ст. 40 п.4 КЗпП України /а.с.  12/.

Суд вважає, що звільнення позивачки з роботи за прогули
без поважних причин є неправомірним.
Відповідно до  ст. 12 Статуту СВК
«Владичень» голова Кооперативу діє від імені Кооперативу без доручення,
підписує трудові угоди при найманні на роботу, а також накази про звільнення з
роботи /а.с. 23/. Судом встановлено, що після отримання заяви позивачки про її
звільнення з займаної посади від 31 серпня 2006 року голова СВК «Владичень»
ОСОБА_2 в межах наданих йому Статутом Кооперативу повноважень видав
розпорядження від 1 вересня 2006 року, яким фактично погодився з проханням
позивачки про її звільнення з роботи за власним бажанням одразу після подачі
заяви. Цей факт підтверджується і розпорядженням про звільнення позивачки від 3
вересня 2006 року, яке зареєстровано в книзі реєстрації розпоряджень у
встановленному порядку

4.09.2006 року і не
скасовано. Крім того, розпорядженнями голови СВК від 1 та З вересня 2006 року
на посаду позивачки був призначений новий працівник, який приступив до роботи.
Резолюція голови СВК «Владичень» на заяві позивачки про звільнення від 31
серпня 2006 року також свідчить про те, що він погодився на звільнення
позивачки з роботи на умовах вказаних в її заяві /а.с.  10/. Таким чином суд вважає встановленим той
факт, що фактично позивачка була звільнена з роботи з 31 серпня 2006 року за
власним бажанням і вважає необхідним змінити формулювання причин її звільнення.

Посилка представника відповідача на те, що позивачка була
забов»язана відпрацювати два тижні після подачі заяви про звільнення з роботи -
є безпідставною, оскільки про це голова СВК «Владичень» не вказав ні в
розпорядженнях про звільнення позивачки від 1 та 3 вересня 2006 року, ні в
резолюції на заяві позивачки про звільнення, а навпаки ці розпорядження та
резолюція голови СВК свідчать про те, що він погодився з заявою позивачки про
звільнення від 31.08.2006 року та звільнив її з роботи на умовах, вказаних в
заяві. Твердження представника відповідача про те, що позивачка повинна була
подати заяву про звільнення її не тільки з займаної посади, але і із членів
СВК, також є безпідставним.  Відповідно
до  ст. 5 п.5.1 Статуту СВК «Владичень»
членство у Кооперативі припиняється у разі припинення трудової участі у діяльності
Кооперативу /а.с.  20/. Судом
встановлено, що позивачка мала намір припинити трудову участь в Кооперативі, в
своєї заяві від 31.08.2006 року, вона не ставила питання про переведення її на
іншу роботу. Тому звільнення позивачки з посади автоматично потягло її
звільнення з членів СВК. Судом не може прийнято до уваги розпорядження голови
СВК «Владичень» від 14 вересня 2006 року про звільнення позивачки по  ст. 40п.4 КЗпП України /а.с.  33/, оскільки є не скасоване розпорядження
про звільнення позивачки з роботи за власним бажанням    від

3.09.2007 року, яке
зареєстроване у встановленому законом порядку и з яким

3

позивачка була ознайомлена 4.09.2007 року, що
підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4. Крім того, розпорядження від
14.09.2006 року в книзі реєстрацій розпоряджень зареєстроване після
розпоряджень /а.с.  34/, виданих в листопаді
2006 року, що викликає сумнів в його достовірності.

Відповідно до  ст.
47 КЗпП власник, або уповноважений ним орган забов»язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Судом встановлено, що
трудова книжка позивачці була видана лише 15 листопада 2006 року, що
підтверджується журналом видачі трудових книжок та поясненнями свідка ОСОБА_4.
Через затримку видачі трудової книжки позивачка у період з 1 вересня по 15
листопада 2006 року не мала можливості працевлаштуватись, а також не мала
можливості встати на облік у Белградському районному центрі зайнятості. Це
підтверджується поясненнями позивачки, довідками ТОВ «Вдохновение» і ПСП «Крона»
/а.с. 36-37/. Посилка відповідача на те, що позивачка навмисно не отримала свою
трудову книжку і не зверталась за її отриманням, не може служити підставою для
відмови позивачці у задоволенні її позовних вимог, оскільки видача трудової
книжки працівникові у день звільнення є обов»язком відповідача. Відповідач
будь-яких доказів про те, що вин приймав міри про виклик позивачки для
отримання трудової книжки /направляв їй поштові повідомлення про необхідність
отримати трудову книжку/ не надав. Той факт, що позивачка певний час не мала
можливости отримати свою трудову книжку в судовому засіданні підтвердили свідки
ОСОБА_5,ОСОБА_7 Цей факт підтверджується і поясненнями свідка ОСОБА_4. про те,
що певний час в трудову книжку позивачки не був внесений запис про звільнення
через те що це питання не було вирішено остаточно, так як позивачка подала заяву
лише про звільнення її з займаної посади, а не із членів СВК.

Відповідно до вимог
ст.235 ч.4 КЗпП України з відповідача на корить позивачки підлягає
стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, викликаного затримкою
видачі трудової книжки з такого розрахунку:

· середньомісячна
заробітна плата 1111грн.30 коп.: 2 = 555 грн. 65 коп./а.с.  13/

· середньоднівна
заробітна плата 1111 грн.30 коп.: 52 робочі дні= 21 грн.37 коп.

· час
затримки видачі трудової книжки з 2 місяці 13 днів,

-    555 грн.65 коп.
X 2 місяці = 1111 грн. 30 коп.

-    21 грн.37 коп.
х 13 днів = 277 грн. 81 коп.

-1111 грн. 30 коп. + 277 грн. 81 коп. = 1389 грн. 11 коп.

З цієї суми підлягають
утриманню прибутковий податок та інши забов»язальні

платежі, в тому числі страхові внески.

Керуючись  ст..  10,11,60,212
- 215, 294 ЦПК УКРАЇНИ,  ст..38, 47,235
ч.3 і 4 Кодексу Законів про прцю України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити формолювання причин звільненняОСОБА_1, вважати її
звільненою з роботи з СВК «Владичень» Белградського району Одеської області на
підставі  ст. 38 Кодексу Законів про
працю України за власним бажанням з 31 серпня 2006 року.

Стягнути з СВК «Владичень» Белградського району Одеської
області на користьОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного прогулу, викликаного
затримкою видачі трудової книжки 1389 грн. 11 коп.. Забов»язати СВК «Владичень»
нарахувати та утримати з цієї суми прибутковий податок та інши забов»язальні
платежі, в тому числі страхові внески.

4

Стягнути з СВК «Владичень» Белградського району Одеської
області на користь держави 51 грн. судового збору, а також ЗО грн. витрат на
інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської
області через Болградський районний суд в слідуючему порядку: заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження.