Справа № 2-а-2 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

4 вересня 2007
р.                                                                                       м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого -           судді Саркісян
О.А.

при секретарі-                  Дяченко Д.М.,

з участю
адвоката-        ОСОБА_1

з участю
позивача, представників відповідача - УПФУ в Московському районі м.Харкова,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2
до ВАТ "Харківський тракторний завод", УПФУ в Московському районі
м.Харкова, Орджонікідзевському районному відділу соціального забезпечення про
визнання дій відповідачів неправомірними, спонукання провести перерахунок
заробітної плати та видати нову довідку про зарплату, спонукання провести
перерахунок пенсії по інвалідності, стягнення заборгованості по пенсії, стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В 2003 році позивач звернувся с скаргою до ВАТ
"ХТЗ", в якій просить визнати неправомірними дії відповідача по
відмові в проведенні перерахунку зарплати за період роботи на ЧАЕС з 19.05.86
року по 31.05.86 року та спонукати провести такий перерахунок.

Рішенням Орджонікідзевського райсуду
м.Харкова від 08.10.2003 року вимоги позивача були задоволені.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.03.2004 року зазначене
рішення було скасовано і справа направлена на новий розгляд в іншому складі
суду.

При новому розгляді справи позивач уточнив свої вимоги,
подав позовну заяву, в якій просить визнати неправомірними дії Ват «ХТЗ» по
зменшенню йому заробітку за час роботи по ліквідації наслідків на ЧАЕС з
19.05.86 року по 31.05.1986 року зобов*язати ВАТ «ХТЗ» провести перерахунок
заробітної плати та видати нову довідку для перерахунку пенсії , де вказати
заробіток за цей час в розмірі 1130 руб.68к., просить визнати неправомірними
дії відповідача - Орджонікідзевського районного відцілц соціального захисту
населення щодо ініціювання перерахунку заробітку в сторону зменшення, а також
зобов*язати УПФУ в Московському районі м.Харкова провести перерахунок пенсії по
довідці з сумою заробітку 1130 руб.68к. з 11.12.1996 року. Стягнути з відповідача
- ВАТ «ХТЗ» моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В судовому
засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги.

Представник відповідача - ВАТ «ХТЗ» проти позову
заперечувала, посилаючись на те, що підприємство провело нарахування та виплату
зарплати за час роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно з
діючим законодавством, оформило та надало довідку для обчислення пенсії
позивачу також відповідно до діючого законодавства, а вимоги позивача
безпідставні, розрахунки помилкові, підстав для відшкодування моральної шкоди
немає, крім того, позов подано з порушенням строків давності.

Представник відповідача - УПФУ в Московському районі
м.Харкова також проти позову заперечувала з тих підстав, що надана відповідачем
довідка про одержану позивачем зарплату за період роботи на ЧАЕС відповідає
пред'явленим до цієї довідки вимогам, підстав сумніватися в її правильності в
УПФУ в Московському районі м. Харкова немає, доводи та підстави пред'явленого
позову не ґрунтуються на законі.

Представник відповідача - Орджонікідзевського районного
відділу соціального захисту населення до суду не з*явився, оскільки ця установа
в 2002 року ліквідована як юридична особа, функції призначення пенсій та
пенсійні справи передані управлінням Пенсійного Фонду України, а Головне
управління соціального захисту населення в Орджонікідзевському районі м.Харкова
ніякого відношення до суті даної справи немає.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представників відповідачів,
перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності
приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних
підстав:

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду
України в Московському

районі м. Харкова з 01.06.2004.До вказаної дати ОСОБА_2.
перебував на обліку і

отримував
пенсію     по     інвалідності        в     відділі     соціального     забезпечення

Орджонікідзевського
району м.Харкова з 03.05.1988, дати встановлення 3 групи інвалідності, причиною
якої було загальне захворювання, та з 01.06.1989 в відділі соціального
забезпечення Ямпільського району Сумської області, згодом в управлінні ПФУ того
ж району іобласті.З-я група інвалідності, причиною якої є професійне
захворювання, пов'язане з Чорнобильською катастрофою, встановлена позивачу
16.04.1990ВТЕК в Сумській області.20.06.1990 згідно довідки ВТЕК Харківського
обласного відділу соціального забезпечення від 20.06.1990 було прийнято рішення
провести залік І по 3 групі інвалідності, причиною якої є професійне
захворювання, пов'язане з і Чорнобильською катастрофою з 03.05.1988 по
01.06.1989 з врахуванням 50% втрати працездатності. Згідно висновку ВТЕК
Сумського обласного відділу соціального забезпечення від 16.07.1990 № 395 було
прийнято рішення зарахувати строк інвалідності з 01.06.1989 по 16.04.1990 по 3
групі інвалідності, причиною якої є професійне захворювання, пов'язане з
Чорнобильською катастрофою зарахуванням 50% втрати працездатності. Отже, пенсію
по інвалідності, причиною якої є професійне захворювання, пов'язане з Чорнобильською
катастрофою, позивач отримує з 03.05.1988.3 вказаної дати пенсія по
інвалідності виплачується позивачу в розмірі відшкодування фактичних збитків,
який визначається згідно з законодавством.

Довідка
Ямпільського районного військового комісаріату від 22.10.1996№4/148

підтверджує, то
ОСОБА_2. був учасником ліквідації аварії на ЧАЕС з 04.05.1986 по

07.06.1986 при
військовій частині 104602, внаслідок чого отримав дозу опромінювання

17.340,На       збори             був             призваний            Орджонікідзевським              РВК

м.Харкова. До призову
на збори ОСОБА_2. працював на Харківському тракторному заводі ім. С
Орджонікідзе. У відповідності з довідкою від 3 березня 1999 р. №16/7/1-5/278,
виданою Управлінням державної пожежної охорони УМВС України в Харківській
області, ОСОБА_2, як військовозобов'язаний, приймав участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі Харківського батальйону
воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР військової частини 104602 (6184) в
період з 4 травня по 7 червня 1986 р. без вихідних і святкових днів. Згідно
архівним даним, що зберігаються в Управлінні державної пожежної охорони,
ОСОБА_2. знаходився в 3-й зоні небезпеки з 19 по 30 травня 1986 року. Виконував
роботи: чергування у складі караулу на ЧАЕС, гасіння пожежі в ЗО - кілометровій
зоні. Сумарна доза радіоактивного опромінювання - 40.00 рентген.

09.12.2003 позивачу встановлена 2 група інвалідності та ступінь втрати
професійної працездатності 60 %, що підтверджується довідкою МСЕК від
09.12.2003.

За бажанням позивача згідно зі ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсія по інвалідності призначена йому із
заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у розмірі відшкодування
фактичних збитків, у порядку, затвердженому Постановою КМУ від 30.05.1997 №523
"Про затвердження нового порядку обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок

каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Абзац 12 пункту 1 вказаного Порядку передбачає, що пенсії
призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та працювати в зоні відчуження в 1986-1990
роках, призначаються із заробітку, який вони одержували за основним місцем
роботи. Отже, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від
заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні
відчуження.

Частиною 4 статті 15 зазначеного Закону встановлено, що видача довідок про
період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про заробітну
плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями
(військкоматами).

Довідки підприємств про заробіток за роботу в зоні відчуження надаються за
формою, яка була запроваджена з 15.03,1996 листом Міністерства соціального
захисту населення України від 27.02.1996 №01-3/244-015-2.

Згідно довідки ВАТ "ХТЗ" від 14.05.2003 № 209
оплата за 12 днів з 19 по ЗО травня 1986 року роботи позивача в 3-й зоні
(кратність - 3) складає 131,76 руб.
(3,66 руб. х 3 х 12
днів, де 3,66 руб. - денна
тарифна ставка (0,67 х 7,7 годин = 5.16 х 22 роб. дні =113,52:31 кал. дні =
3,66).

Збережений
середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження (12 днів) складає 256,44 руб. (427,15 руб. + 406,23 руб. = 833,38 руб.: 39 = 21,37 руб х 12 днів = 256,44
руб., де
427,15 руб. -
заробіток за 20 роб. днів у березні 1986 року,
406,23 руб. -
заробіток за 19 роб.
днів у квітні 1986 року,
21,37 руб. -
середньоденний заробіток.

Крім того, виплачено 100 % тарифної ставки за 12 днів в
сумі 43,92 руб. 3,66 руб.
х 12 днів).

Всього фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження, із якої
визначається пенсія, складає 432,12 руб. (131,76 + 256,44 + 43,92).

Зазначена довідка про заробітну плату складена
підприємством у відповідності з діючим до 01.01.2005 законодавством.

Розрахунок середньої заробітної плати відповідає вимогам
порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому Постановою КМУ
віл 30.05.1997 року №523, вимогам листа Держкомпраці СРСР від15.09.1986 № 0595
(Держкомпраці УРСР від 23.09.1986 № 136) про оплату праці військовозобов'язаних
призваних на збори, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позовні вимогиОСОБА_2в частині підвищення тарифної ставки на 100 % не
підлягають задоволенню, оскільки суперечать нормативним актам, на які
посилається позивач. Постанова ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС
від07.05.1986№524-156 (постанова РМ УРСР від 08.05.1986 №168) надала право
керівникам підприємств і організації провадити оплату праці працівників, які
приймали, участь в роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії у
30-километровійзоні по підвищених до 100 % тарифних ставках.

Зазначеними постановами було передбачено, що конкретні розміри підвищення
вказаних ставок встановлюються з врахуванням складності та терміновості
виконуваних робіт.

Отже, оплата праці осіб, які працювали в зоні відчуження, спочатку
регулювалася постановою від 07.05.1986 № 524-156 і здійснювалася за підвищеними
до 100 % тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного
пункту (місця роботи).

Із запровадженням відповідно до розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964 у зоні відчуження зон небезпеки І
встановленням для працюючих в населених пунктах,

віднесених
рішенням Урядової комісії до відповідних зон небезпеки, оплати праці в 5-, 4-,
3-кратному розмірах тарифної ставки (посадового окладу) оплата праці осіб, які
працювали в населених пунктах, що не віднесені до зазначених зон небезпеки,
залишалася на попередніх умовах, тобто за підвищеними до 100% тарифними
ставками (посадовими окладами). Такі умови оплати праці діяли з моменту аварії
до 1 березня 1988 року.

Отже, для застосування показників кратності до тарифних
ставок (посадових окладів) підвищених на 100%. на чому помилкою наполягає
позивач, підстав немає, про що повідомлялось і роз'ясненням ДержкомпраціУРСР і
Укрпрофради від 08.01.1987 № 05/2-25-2; 03-51-8.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031
(п."б") було поширено на військовозобов'язаних запасу, які в період
призову на військові збори виконували роботи у зоні відчуження пов'язані з
ліквідацією насідків аварії на ЧАЕС, порядок оплати праці за місцем постійної
роботи, який передбачено для працівників і службовців, що виконують такі
роботи, тобто застосування оплати праці в залежності від зони небезпеки у
відповідному л кратному
розмірі в порівнянні з установленими діючим законодавством.

Оплата
праці працівників підприємств розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи
пов'язані з ліквідацією насідків аварії на ЧАЕС, провадилась в розмірах,
передбачених Розпорядженням РМ СРСР № 964 у відповідних зонах небезпеки в 5-,
4-, 3-кратному розмірах. Оплата праці робітників і службовців (відряджених у
зону ЧАЕС та призваних на військові збори) за якими відповідно до чинного
законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна
плата провадилась відповідно до абзацу 4 п. 1 Постанови РМ СРСР І ВЦСПС від
05.06.1986 №665-195. (абз. 4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10.06.1986 №207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3-, 2-
кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної
ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Постановою №665-195 від 05.06.1986 було узагальнено особливості оплати
праці в зоні ЧАЕС і дозволено підприємствам залучати працівників для роботи в
зоні відчуження у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі,
підвищувати граничний розмір премії до 60 % тарифної ставки (посадового
окладу).

Таким чином, зі змісту зазначених нормативних актів вбачається, що
проведення оплати праці працівникам, зайнятим на роботах по ліквідації
наслідків аварії в зонах небезпеки (зоні особливого контролю) в кратному
розмірі (по підвищеним до 100% тарифних ставках) пов'язано з правом, а не
обов'язком керівників підприємств.

Кратність - З ВАТ «ХТЗ» застосована правомірно, оскільки
позивачу виплачено за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
збережений заробіток і 100 % тарифної ставки, крім оплати за 12 днів роботи в
3-й зоні в 3-кратному розмірі.

Тобто, при цьому оплата відповідає практично максимальній кратності - 5.
Для задоволення позовних вимог щодо нарахування премії в розмірі 60 % тарифної
ставки на цей час підстав немає.

За нормами постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986
№153/10-43 премія за роботу працівника в зоні ЧАЕС виплачувалася відповідно до
чинного на підприємстві положення про преміювання.

Тобто, якщо до призову на військові збори в зону
відчуження премію працівникові нарахували регулярно, за період виконання робіт,
пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, премію також мали нарахувати
в розмірах, визначеним чинним на той час на підприємстві

положенням про
преміювання, в яке могли бути внесені зміни щодо підвищення граничного розміру
премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць.

Отже, підвищення на 60% розмірів премії всім працівникам законодавством не
передбачалося.

Судом встановлено, що на підприємстві відповідача премія в 60% Положенням
про преміювання не передбачалася, а згідно наданих документів видно, що премія
позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Отже, дії підприємства при визначенні фактичної заробітної плати, одержаної
за роботу в зоні відчуження, згідно довідки від 14.05.2003 №210 були
правомірними і відповідали діючому законодавству.

При
цьому суд не приймає до уваги висновки судово-економічної експертизи №2722 від
12.05.2006 року, так як експертом безпідставно одночасно застосувались при
розрахунку зарплати за час роботи на ЧАЕС підвищена на 100% тарифна ставка та
кратність, тобто положення Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986
року №964, згідно якого оплата праці робітників, зайнятих на роботах у третій,
другій та першій зоні небезпеки оплачувалась відповідно у двох, трьох та
чотирьох кратному розмірі понад збережений середній заробіток, виходячи з
тарифної ставки /окладу/, встановленої за основним місцем роботи, та положення
Постанови №524-156 від 07.05.1986 року / УРСР - №168 від 08.05.1986 року/,
згідно якої керівникам підприємств надавалось право проводити оплату праці
працівникам, що приймали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
30-кілометровій зоні по підвищеним до 100% тарифним ставкам, безпідставно вносилась
до розрахунку 60-відсоткова премія, оплата у вихідні та святкові дні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оплата праці позивачу за
роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС була здійснена відповідачем - ВАТ
«ХТЗ» згідно діючого законодавства, довідка для приведення пенсії у
відповідність до діючого законодавства була видана правомірно підстав видавати
нову довідку для перерахунку пенсії згідно тому розрахунку, що привів позивач
та його представник, немає з підстав, викладених судом вище в рішенні.

Оскільки дії відповідача є правомірними, а також зважаючи на відсутність
доказів факту спричинення позивачу моральної шкоди, то суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн.

На підставі вищевикладеного у суду немає підстав вважати, що дії
Орджонікідзевського районного відділу соціального захисту населення м. Харкова,
до функції якого входило перевірка дотримання правильності заповнення довідок
про зарплату для нарахування пенсії, про приведення у відповідність до вимог
закону виданої ВАТ «ХТЗ» довідки про зарплату позивачу, є неправомірними.

Оскільки суд відмовляє в позові до ВАТ «ХТЗ» про спонукання видати нову
довідку про зарплату для позивача, то суд відмовляє і в задоволенні його
позовних вимог до УПФУ в Московському районі м. Харкова про спонукання їх
прийняти цю довідку, провести перерахунок пенсії та виплатити її заборгованість
з 01.12.1996 року.

Таким чином суд відмовляє в задоволенні зазначених позовних вимог по їх
суті, а тому не відмовляє в зв'язку з пропуском строків позовної давності, хоча
такі строки по всім заявленим вимогам давно сплинули.

Так як суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог, то понесені ним
витрати на оплату судово-економічної експертизи не відшкодовуються.

Оскільки суд відмовляє в позові позивачу, який звільнений від сплати
держмита, то воно приймається на рахунок держави.

Керуючись СТ..СТ..10Л 1,209,212-218 ЦПК України,
ст..94,100,237-1 КЗпП України, Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від
17.05.1986 року №964, Постановою №524-156 від 07.05.1986 року / УРСР - №168 від
08.05.1986 року/, Постановою Ради Міністрів СРСР

та
ВЦРПС   від   05.06.1986
року  №   665-195,
Постановою  Держкомпраці   СРСР
та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року №153/10-43,   суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ВАТ "Харківський тракторний
завод" про визнання дій по зменшенню заробітка неправомірними, спонукання
провести перерахунок заробітної плати за час роботи в ЧАЕС з 19.05.86 року по
31.05.86 року, видати нову довідку для нарахування пенсії з сумою заробітку
1130 руб.68к., стягнення 10000 грн. моральної шкоди - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дій Орджонікідзевського
районного відділу соціального захисту населення по ініціюванню перерахунку
пенсії в бік зменшення неправомірними, спонукання управління ПФУ в Московському
районі м.Харкова провести перерахунок пенсії по інвалідності з 11.12.1996 року
виходячи з заробітку в зоні ЧАЕС - 1130 руб.68к. та стягнення заборгованості по
пенсії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Харківської області через районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.