№2-п-2459/07
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2007 р.                                                                                                  м.  Житомир

Богунський районний суд
м.  Житомира у складі: головуючого -
судді Григорусь Н.Й.

секретар Лисенко
Н.О. з участю
адвоката  ОСОБА_3.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.  Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Мегабанк»,  ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору
недійсним та відшкодування моральної шкоди , -

встановив:

Позивач звернувся в суд з даним
позовом,  в якому просив визнати договір
іпотеки недійсним.  При цьому посилався
на те,  що є власником квартири АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. між відповідачами був укладений договір іпотеки,  предметом іпотеки в якому є квартира,  що належить йому на праві власності. Оскільки
своєї згоди він не надавав,  просив
розірвати цей договір,  проте відповідач
ВАТ «Мегабанк» відмовився це зробити. Просив визнати договір іпотеки недійсним
та стягнути на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на
обставинах,  викладених в позовній заяві.

Представник відповідача - відкритого
акціонерного товариства «Мегабанк» - в задоволенні позову просив
відмовити,  оскільки на момент укладання
іпотечного договору відповідач по справі ОСОБА_2. був власником спірного
помешкання,  а тому мав право укладати
такий договір. Крім того перебування майна в іпотеці не порушує право
власника,  оскільки Воронюк своєчасно
сплачує свої кредитні зобов»язання.

Представник відповідача ОСОБА_2. в
судовому засіданні позовні вимоги не визнав і в задоволенні позову просив
відмовити,  оскільки на його думку його
довіритель є належним власником спірної квартири,  а не позивач. Крім того позивач не є
учасником іпотечного договору і не має права ставити питання про його
розірвання.

Заслухавши учасників судового
розгляду,  адвоката ОСОБА_3.,  дослідивши матеріали цивільної справи,  матеріали цивільної справи № 2-135/06 (Корольовського
районного суду м.  Житомира),  з урахуванням меж заявлених позовних
вимог,  суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено,  що ОСОБА_1. є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від ІНФОРМАЦІЯ_2 p.,
виданого йому згідно розпорядження виконкому Житомирської міської ради №
НОМЕР_1 від

2003
р.
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2. був укладений іпотечний договір
на виконання умов кредитного договору від ІНФОРМАЦІЯ_3 p.,  укладеного
між тими ж сторонами. З матеріалів справи вбачається,  що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. між ВАТ «Мегабанк» та
ОСОБА_2. був укладений кредитний договір № НОМЕР_2,  в п. 2.1. якого зазначено,  що «Зобов'язання за Договором забезпечуються
нерухомим майном,  згідно договору
іпотеки».

2004
р.
між тими ж сторонами був укладений іпотечний договір № НОМЕР_2-1,  в п. 1.1. якого зазначено,  що «Договір забезпечує виконання
Іпотекодавцем зобов'язання за кредитним договором від ІНФОРМАЦІЯ_3р. №
НОМЕР_2...». Крім того п. 1.2. іпотечного
договору передбачає,  що «Предметом
іпотеки є квартира,  загальною площею 39,
9 кв.м. ,  яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1». З вищезазначеного вбачається,
що

ОСОБА_2. отримав кредит під заставу саме квартири АДРЕСА_1. Згідно даних
договорів місцем проживання ОСОБА_2. є кв. НОМЕР_3,  а не кв. НОМЕР_4 що є предметом іпотечного
договору. З матеріалів цивільної справи № 2-135/2006 р. (Корольовського
районного суд м.  Житомира)
вбачається,  що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. між
ОСОБА_2. та ОСОБА_4. був укладений договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1,  який і був наданий для оформлення
іпотечного договору,  на яку і була
накладена заборона відчуження.

Рішенням Корольовського районного
суду м.  Житомира від 27.02.2006 р.
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2. та ОСОБА_4.,
був визнаний недійсним.  Це рішення
ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 19.05.2006 р. залишено без
змін. Таким чином власником квартири НОМЕР_4 в будинку АДРЕСА_2,  є позивач ОСОБА_1.,  а не відповідач ОСОБА_2.

На момент укладення іпотечного
договору ОСОБА_2. був зареєстрованим в квартирі НОМЕР_3 будинку № АДРЕСА_2.
Згідно договорів після зміни місця реєстрації та безпосереднього місця свого
проживання ОСОБА_2. був зобов'язаний повідомити банк стосовно зміни свого місця
проживання та реєстрації. Крім того,
ОСОБА_2. був зобов'язаний повідомити ВАТ «Мегабанк» і відносно змін щодо
заставленого майна,  як це передбачено п.
3.1.6. іпотечного договору № НОМЕР_2-1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 p.,
а саме: «Своєчасно повідомляти Іпотеко держателя ...про будь-які
обставини,  що можуть негативно вплинути
на права Іпотекодержателя за договором,
та п. 3.2.10. кредитного договору № НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 p.,
який передбачає ті ж самі обов'язки ОСОБА_2.,  як «Позичальника». Проте ці вимоги договорів
ОСОБА_2. фактично проігнорував,  не
повідомив дані обставини заставодержателю,
тим саме порушуючи законні права та інтереси власника заставного майна
ОСОБА_1.

Позивач по справі неодноразово
звертався до ВАТ «Мегабанк» з заявами,  в
яких просив розібратися з ситуацією,  що
склалася з приводу видачі кредиту ОСОБА_2. - відповідачу по даній справі - під
заставу його - позивача - квартири АДРЕСА_1. При цьому позивачем були надані
відповідачу - ВАТ «Мегабанк» - документи про реєстрацію за ним права власності
на зазначену квартиру та судові рішення по цій квартирі та прийняти відповідні
міри стосовно цієї ситуації. Проте позитивної відповіді не отримав.

На підставі
викладеного,  позовні вимоги в частині
визнання іпотечного договору недійсним підлягають до задоволення в повному
обсязі,  оскільки при укладенні іпотечного
договору між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2. предметом іпотеки є квартира НОМЕР_4
будинку № АДРЕСА_2,  яка є власністю не
ОСОБА_2.,  а ОСОБА_1. - позивача - та
укладенням цього договору в даний час порушуються права та законні інтереси
ОСОБА_1.,  як власника цієї
квартири,  оскільки ні ВАТ «Мегабанк» ні
ОСОБА_2. - відповідачі - не вправі володіти та розпоряджатися власністю
позивача. А тому вказана квартира не може бути і предметом договору,  який не укладається безпосередньо її
власником,  або з його дозволу. Що
стосується відшкодування моральної шкоди,
то суд вважає,  що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення і стягує на користь позивача з ВАТ
«Мегабанк» 500 грн. з ОСОБА_2. 1500 грн. виходячи з наступного. Відповідачами
по справі були порушені законні права та інтереси власника квартири. ОСОБА_2.
достовірно знав,  що договір
купівлі-продажу зазначеної квартири від ІНФОРМАЦІЯ_3 p.,  укладений
між ним та ОСОБА_4.,  Корольовським
районним судом м.  Житомира був визнаний
недійсним 27.02.2006 p.,  а ухвалою Апеляційного суду
Житомирської області від 19.05.2006 р. це рішення було залишено без зміни.
Касаційну скаргу на дані рішення ним подано не було і вони набули законної сили
ще у 2006 році. ОСОБА_2. не дивлячись на це порушив умови договорів,  не повідомив ВАТ «Мегабанк» про судові
рішення,  прийняті стосовно визнання
недійсним договорів купівлі-продажу квартири і який користується іпотечним
договором,  предметом якого не є його
квартира. Що стосується ВАТ «Мегабанк»,
куди безпосередньо позивач звертався з письмовими заявами відносно
сумнівності укладення кредитного та іпотечного договорів і куди надавав
достовірні документи стосовно своєї квартири,
яка зазначена в якості предмету іпотечного договору,  то розмір моральної шкоди визначається судом,  виходячи з бездіяльності його
працівників,  які не прийняли жодних дій
щодо врегулювання даного

питання,  які
передбачені п.п. 2.1. іпотечного договору,
а саме що «Іпотекодавець гарантує,
що предмет іпотеки знаходиться у його власності, ...судового спору щодо
нього немає...»,  а п. 4.1. передбачає
відповідальність Іпотекодавця у разі виявлення недостовірності наданих
документів. Достовірно знаючи про те,  що
квартира позивача не належить ОСОБА_2.,
не прийняв жодної міри ні для притягнення останнього до
відповідальності,  ні для заміни предмету
іпотеки,  що є не тільки можливим,  а й обов'язковим в даному випадку.

Враховуючи викладене,  керуючись
ст.  ст.  10,
11,  60,  212-215 ЦПК України,   ст.
ст.  202,  215-216, 316-321,  328,
334, 346, 386, 1167 ЦК України,  суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати іпотечний договір №
НОМЕР_2-1,  укладений ІНФОРМАЦІЯ_1 року
між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 недійсним.

Стягнути з ВАТ «Мегабанк» на користь
ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди,  48, 50
грн. судових витрат та 150 грн. за надану юридичну допомогу,  а всього 698, 50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
1500 грн. моральної шкоди,  48, 50 грн.
судових витрат та 150 грн. за надану юридичну допомогу,  а всього 1698, 50 грн.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний
суд міста Житомира шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду та апеляційної скарги
поданої протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
рішення суду.