Справа №33 ц-779кс
УХВАЛА

Іменем України

8
листопада 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі: Данилової О.О., Мурлигіної
О.Я., Славгородської Н.П.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до
житлово - комунального управління Долинського міськвиконкому Кіровоградської
області (далі - ЖКУ), ОСОБА_1, ОСОБА_1 про визнання наказів незаконними,
поновлення на роботі, зміну формулювання причин звільнення, стягнення середньої
заробітної плати, відшкодування майнової і моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 12
січня 2006 року

встановила:

В
березні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЖКУ, ОСОБА_1, ОСОБА_1
про визнання наказів начальника вказаного управління від 08 вересня 2004 року,
від 13 вересня 2004 року, від 08 лютого 2005 року та 09 лютого 2005 року
незаконними, поновлення на роботі, звільнення його за п. 1 ст. 40 КЗпП України,
стягнення середнього заробітку з часу звільнення, тобто з 09 лютого 2005 року,
по день фактичного розрахунку, стягнення з працівників ЖКУ ОСОБА_1 та ОСОБА_1
350 грн. матеріальної шкоди і з ЖКУ - 20 000 грн. моральної шкоди.

В судовому
засіданні позивач пред'явив позовну заяву в якій просив визнати незаконними
накази начальника ЖКУ від 08 лютого 2005 року та 09 лютого 2005 року, змінити
формулювання причин звільнення з п.3 ст. 40 КЗпП України на п. 1 ст. 40 КЗпП
України, стягнути з відповідача середній заробіток з часу його (позивача)
звільнення по день фактичного розрахунку та відшкодувати моральну шкоду. Разом
з тим, позивач не відмовився від раніше заявлених ним позовних вимог про
поновлення на роботі, визнання незаконними наказів начальника ЖКУ від 08
вересня 2004 року та від 13 вересня 2004 року та відшкодування матеріальної
шкоди з фізичних осіб.

Рішенням
Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2005
року позовні вимоги задоволені частково. Формулювання причин звільнення ОСОБА_1
з роботи змінено з п.3 ст. 40 КЗпП України на п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Відповідача зобов'язано внести запис в трудову книжку про звільнення позивача з
09 лютого 2005 року. Також з ЖКУ на користь ОСОБА_1 стягнуто 2034 грн. 06 коп.
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2000 грн. моральної шкоди та 51
грн. судового збору. Рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах
одного місяця допущено до негайного виконання.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2006 року рішення суду
першої інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд в той же суд.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування

Головуючий у
першій інстанції Бубличенко В.П. Суддя - доповідач Мурлигіна О.Я.

апеляційним
судом норм процесуального та матеріального права, просить про скасування ухвали
апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши
касаційну скаргу, колегія судців дійшла висновку, що підстави для перегляду
ухвали апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та направляючи справу на новий розгляд,
апеляційний суд виходив з того, що позивач у встановленому порядку не
відмовлявся від таких самостійних позовних вимог як визнання незаконними
чотирьох наказів начальника ЖКУ та відшкодування матеріальної шкоди з фізичних
осіб, а судом першої інстанції не вирішувалося питання щодо прийняття відмови
від цих позовних вимог в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України. Не було
належним чином вирішено питання і щодо вимог про поновлення на роботі. За
такого апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції
процесуального закону, яке виразилося в тому, що суд розглянув не всі вимоги і
цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення. У
зв'язку з чим, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 311 ЦПК України обґрунтовано
скасував рішення суду першої інстанції та направив справу на новий розгляд до
того ж суду.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної інстанції
постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а також
відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування ухвали апеляційного суду.

Наведені
у касаційній скарзі доводи про те, що позивач не відмовлявся від жодних
позовних вимог лише підтверджують
висновки апеляційного суду.

Керуючись
ст. ст. 332, 342 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до Закону
України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року, колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області
від 12 січня 2006 року  - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню
не підлягає.