Справа №2-5019/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2007
року   Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:
головуючого - судді Крупінської С. С. ,

при секретарі - Давидович А.А.,  з участю позивачів - ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
представника відповідача - Шевчука Ю.В.,
розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Луцьку    справу за позовною заявою
ОСОБА_1,  ОСОБА_2до Луцької    міської ради    про визначення часток в спільній сумісній
власності,

встановив:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2звернулись в суд з позовом до Луцької
міської ради про визначення часток в спільній сумісній власності.

Свої
вимоги мотивують тим,  що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 1993 рокуАДРЕСА_1на праві
спільної сумісної власності належить ОСОБА_3,
ОСОБА_1,  ОСОБА_2. Після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3відкрилась спадщина на належну йому на праві спільної
сумісної власності частину АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1  як дружина ОСОБА_3,  позивач ОСОБА_2. як його син ,  є спадкоємцями першої черги за законом після
смерті ОСОБА_3 Однак,  отримати свідоцтво
про право на спадкове майно,  а саме на
належну ОСОБА_3 частину вище зазначеної квартири,  позивачі не можуть,  оскільки формально не визначені частки
співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Враховуючи
викладене,  просять винести рішення,  яким визначити,  що частки кожного з співвласників АДРЕСА_1
становлять по 1/3 частині кожного   .

В
попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з
вище зазначених підстав,  просила їх
задовольнити.

Позивач
ОСОБА_2. підтримав позовні вимоги з вище зазначених підстав,  просив їх задовольнити.

Представник
Луцької міської ради не заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,  що на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 16 березня 1993 року ОСОБА_3,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2на праві спільної сумісної власності належить АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1помер
ОСОБА_3,  даний факт вбачається з
свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № НОМЕР_1 ( а.с.  10). Після його смерті в порядку  ст. 525 ЦК
Української РСР (в редакції 1963 року) відкрилась спадщина на належне
ОСОБА_3 на

праві
власності майно ,  в тому числі на
належну спадкодавцю   на праві спільної
сумісної власності частину АДРЕСА_1.

З
пояснень позивачів вбачається,  що після
смерті ОСОБА_3 вони фактично прийняли спадщину,
продовжують проживати в квартирі,
однак отримати свідоцтво про право на спадщину,  тобто на належну спадкодавцю частину вище
зазначеної квартири,  не можуть,  оскільки формально не визначені частки
співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Відповідно
до ч.2  ст. 370 ЦК України у разі
виділу частки із майна,  що є у спільній
сумісній власності,  вважається,  що частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними,  законом або рішенням суду.

Законом
України "Про приватизацію державного житлового фонду" не визначено
умов,  за яких один із членів сім'ї може
отримати більшу або меншу частку в приватизованому житлі. А тому в житловому
приміщенні в кожного члена сім'ї,  яким
передається у власність займана квартира,
частки є рівними .

Судом
встановлено,  що між співвласниками вище
зазначеної квартири не встановлено домовленості щодо визначення розміру часток
у праві спільної сумісної власності . При таких обставинах суд прийшов до
висновку,  що позов слід задовольнити та
встановити,  що кожному із співвласників
належить по 1/3 частині АДРЕСА_1

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 212, 215, 223 ЦПК
України,  на підставі  ст.
328,  370ч.2 ЦК України,  суд , -

вирішив :

Позов
задовольнити.

Встановити,  що частки ОСОБА_3,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2в праві спільної сумісної власності на АДРЕСА_1становлять по 1/3
частині кожного.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.