Категорія № 21(1)                                                                          інстанції
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - Михайлів Л.В.

суддів - Карнаух В.В.,
Митрофанової Л.В. при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача ОСОБА_1,
представника Відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на рішення Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 03 вересня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про
стягнення недоплат по втраченому заробітку в зв'язку з відшкодуванням шкоди
здоров'ю ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ВАТ «Півн. ГЗК про стягнення
недоплат по втраченому заробітку відшкодування шкоди здоров'ю з 01.01.1996р. по
01.04.2001 р. в сумі 2730 грн. 86 коп., з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ( далі - Фонду
соціального страхування) про перерахунок щомісячних страхових виплат і просив
суд стягнути з Фонду соціального страхування заборгованість по щомісячним
страховим виплатам за період з 01.04.2001р. по 01.07.2006 р. в сумі 3845грн.
67коп. і щомісячно по 511грн.69коп., починаючи з 01.08.2006 p., безстроково, до
зміни суми збитку.

19.04.2007 р.
позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з ВАТ «Півн. ГЗК недоплати
по втраченому заробітку відшкодування шкоди здоров'ю за період з 01.01 1996р.
по 01.04.2001 р. у сумі
2730грн.86коп., з Фонду соціального страхування -недоплати по втраченому
заробітку відшкодування шкоди здоров'ю за період з 01.04.2001р. по 01.07.2006.
у сумі 3845грн.67 коп. і щомісячно починаючи з 01.07.2006 р. по 511 грн. 69
коп.

Ухвалою
Тернівського районного суду від 03 вересня 2007 року за його позовною заявою в
частині позову до ВАТ «Півн.ГЗК» про стягнення недоплат по втраченому
заробітку   в   зв'язку
з   відшкодуванням   шкоди
здоров'ю,   одноразової  допомоги
та

2

компенсації в зв'язку з порушенням
строків їх виплат та в частині позовних вимог Фонд соціального страхування про
стягнення компенсації залишено без розгляду. ВАТ «Півн.ГЗК.» притягнено до
участі у справі як третю особу.

Рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2007 року на користь
позивача стягнуто з Фонду соціального страхування: заборгованість по щомісячним
страховим виплатам за період з 01.11.2003р. по 01.07.2006р. у сумі
2372грн.60коп. і щомісячно по 511 грн. 69 коп., починаючи з 01.07.2006. до
зміни обставин, що тягнуть їх перерахунок.

Фонд соціального
страхування в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та
направити справу на новий розгляд оскільки постановляючи рішення, суд першої
інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, а саме: суд не
прийняв до уваги, що докази подані несвоєчасно; суд невірно визначив правові
підстави для визначення спливу позовної давності, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, не перевірив, чи були застосовані на підприємстві
коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів) за оспорюваний
період; неправильно застосував п. 28 "Правил відшкодування шкоди...",
що призвело до неправильного вирішення спору; не перевірив фактичного росту
заробітної плати на підприємстві в оспорюваний період.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія судців вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом     встановлено,     що
позивач    працював            машиністом    екскаватора

Першотравневого
кар'єру у ВАТ «Півн.ГЗК». Згідно висновку МСЕК від 07.05.1990р.

позивачу було
вперше встановлено 45% втрати професійної працездатності у зв'язку з

профзахворюванням.   При
подальших   медичних   переоглядах відсоток   втрати

працездатності не змінювався і з
07.05.1994 року йому встановлена втрата професійної працездатності 45%
безстроково.

При призначенні
щомісячних сум відшкодування шкоди ВАТ «Півн.ГЗК» не врахував коефіцієнт
підвищення тарифних ставок 1,4 з листопада 1996 року, згідно СПА П 215/55 від
28.11.1996року, що не відповідає вимогам п.28 «Правил відшкодування шкоди ...»,
затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року №472.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи,
надав їм вірну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що ВАТ «Півн. ГЗК»
необгрунтовано при перерахунку розміру відшкодування шкоди позивачеві, не
застосував коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів 1.4 з
листопада 1996 року згідно СПА П 215/55 від 28.11.1996 року, що не відповідає
вимогам п.28 «Правил відшкодування шкоди ...», затверджених постановою КМУ від
23.06.1993 року №472., внаслідок чого утворилася заборгованість за щомісячними
виплатами у відшкодування шкоди.

Доводи
Відділення Фонду про те, що воно не може бути відповідачем у цій справі, є
необгрунтованими, оскільки з набранням чинності з 01.04.2001 року Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку та виробництві на професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», обов'язок по провадженню виплат потерпілим покладено на
Відділення Фонду.

3

Також
необгрунтованими є доводи Відділення Фонду щодо порушення судом вимог ст.. 10 ЦПК України,
яка передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
посилається , як на підставу своїх вимог та заперечень, оскільки Відділення
Фонду не надало суду ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень про те,
що розмір фактичної заробітної плати за професією позивача в оспорюваний період
не підвищувався.

Доводи
Відділення Фонду про невірне застосування судом позовної давності є необгрунтованими, оскільки судом стягнуто
заборгованість за період із 01.11.2003 року по 01.07.2006 року, тобто в
межах трирічного строку позовної давності. Висновок суду в цій частині
відповідає абзацу 5 пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від
27.03.1992 року № 6, із змінами і доповненнями, згідно якого вимоги про
перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем,
підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Інші доводи
апеляційної скарги є необгрунтованими, спростовуються висновками суду і
матеріалами справи.

На підставі
вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального та процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги є
необгрунтованими, тому апеляційну скаргу Відділення Фонду слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.