Справа №2-4191
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2007
року Суворовський районний суд м.  Одеси
в складі:

головуючого
-            судді  Бузовського В. В.

при
секретарі -                       Петровської
О.П.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні,  у
залі суду № 219,  в м.  Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,  визнання права власності,  -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом.
В обґрунтування вимог посилався на те,
що йому на праві власності належало домоволодіння АДРЕСА_108.05.2001
року у відношенні нього було порушено кримінальну справу за ч. 4  ст.  84
КК УРСР. 21.05.2001 року з метою укриття майна від можливої конфіскації він
подарував відповідачці домоволодіння. Зазначений намір був відомий і набувачці
за договором дарування. 16.07.2002 року кримінальну справу було закрито за
відсутністю в його діях складу злочину. Після вчинення правочину він залишився
проживати в будинку та продовжувати володіти ним,  як власник,
будь яких юридичних наслідків заугодою не відбулося. В теперішній час
він має намір розпорядитися належним йому майном на свій розсуд.

Відповідачка
вимоги позову визнала в повному обсязі,
пояснивши про що подала письмову заяву яка приєднана до матеріалів
справи.

Відповідно до
ч.4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому  ст. 174 ЦПК України.

Згідно з
ч.4  ст. 174 ЦПК України,  у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення в задоволенні позову.

Виходячи з
наведеного,  суд вважає,  що рішення в справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Крім визнання
позову,  судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами
справи встановлено,  що будинок АДРЕСА_1
належав на праві власності ОСОБА_1на підставі свідоцтва про право особистої
власності на житло виданого ЖКВ виконкому Суворовської райради м.  Одеси 14.11.1991 року,  яке було зареєстровано в КП „ОМБТІ та
РОН" 20.11.1991 року.

08.05.2001
року у відношенні ОСОБА_1  було порушено
кримінальну справу за ч. 4  ст.  84 КК УРСР. 21.05.2001 року з метою укриття
майна від можливої конфіскації він подарував відповідачці домоволодіння,  що підтверджується договором дарування.
Зазначений намір був відомий і набувачці за договором дарування ОСОБА_2.
16.07.2002 року кримінальну справу було закрито за відсутністю в його діях
складу злочину,  що підтверджується
постановою про закриття кримінальної справи. Крім того,  ОСОБА_1,
будинок АДРЕСА_1не залишав,
продовжує володіти та користуватися як особистим власним майном.

Відповідно
до  ст.
58 ЦК України
(1963 рік),  недійсною є угода,  укладена лише про людське око,  без наміру створити юридичні наслідки.

Згідно  ст.  59
ЦК України (1963
рік),  угода визнана недійсною,  вважається недійсною з моменту її укладення.

Відповідно
до ч. 2  ст.  48 ЦК
України (1963 рік),  по недісній
угоді кожна з сторін зобовьязана повернути другій стороні все одержане за
угодою.

На
підставі  ст.
ст.  48,  58,  59
ЦК України (1963
року),  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
58,  64,  130,
174, 212-215 ЦПК України
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,  визнання права власності - задовольнити.

Договір
дарування будинку АДРЕСА_1 укладений 21 травня 2001 року між ОСОБА_1,  як дарувальником з одного боку та ОСОБА_2як
обдарованою з другого боку - визнати недійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1.

Рішення підлягає
обов'язковій реєстрації в КП „ОМБТІ та РОН".

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.