Справа №2-542
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 вересня 2007
року.

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі
головуючого судді
Любинецької-Онілової А.Г.

при секретарі
Лозінській Т.О.

за участю
адвоката ОСОБА_7

позивача ОСОБА_6

відповідача
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4про визнання
недійсним договору доручення,
витребування майна та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. заявив позов до ОСОБА_2
ОСОБА_5,  ОСОБА_3ОСОБА_6 про
визнання договору міни та доручення недійсними та стягнення моральної
шкоди,  в ході розгляду справи позивач
змінив свої позовні вимоги та заявив позов до відповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4посилаючись на те,  що 16 жовтня 2006 року він видав доручення
ОСОБА_2 на право розпорядження належним йому на праві власності автомобілем ВАЗ
2101,  1971 року випуску,  державний номерний знак НОМЕР_1. Позивач
посилається на те,  що відповідач ОСОБА_2
в подальшому без погодження із ним на підставі даного доручення передоручив
розпорядження вказаним автомобілем відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4після чого
відповідач ОСОБА_3 зняв даний автомобіль з обліку,  переоформив на себе і відмовляється повернути
автомобіль йому. Позивач просить суд визнати недійсним договір
передоручення,  згідно із яким відповідач
ОСОБА_2 уповноважив відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпоряджатися належним
йому автомобілем ВАЗ 2101 дн НОМЕР_1,
зобов'язати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути належний йому
автомобіль марки ВАЗ 2101 дн НОМЕР_2,
кузов №НОМЕР_3,  стягнути із
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно 2000 гривень моральної шкоди. В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 суду пояснив,  що позивач розірвав договір доручення в січні
2007 року,  після чого відповідач ОСОБА_3
зняв його з реєстрації і переоформив на свою дружину ОСОБА_4

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав,  заперечував
його тим,  що він на законних підставах
передоручив автомобіль ВАЗ 2101 відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4договір
передоручення був укладений в листопаді 2006 року і на час укладення даного
договору,  доручення позивача не було
розірване. Договір передоручення був посвідчений нотаріально,  а позивач розірвав договір доручення пізніше.
Крім того,  відповідач ОСОБА_2
вважає,  що він ніякої моральної шкоди
позивачеві не завдавав,  а також
вважає,  що немає підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали,
заперечували його тим,  що в
листопаді 2006 року вони на законний підставах отримали в розпорядження
автомобіль ВАЗ 2101,  за договором
передоручення від відповідача ОСОБА_2,  за цим дорученням вони мали право
вчиняти будь-які дії щодо даного автомобіля,
і тому вони правомірно зняли із обліку автомобіль і переоформили його на
відповідачку ОСОБА_4отримавши в органах МРВ ДАІ усі документи про право
власності на вказаний автомобіль. Про те,
що дія довіреності припинена,  їм
ніхто не повідомляв,  ніякої моральної
шкоди позивачеві вони не завдавали,
вважають,  що немає підстав для
задоволення позову. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до
них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів,  що є у справі,  встановлено,
що 16 жовтня 2006 року в м. Могилів-Подільський Вінницької області
позивач видав нотаріально посвідчену довіреність,  за якою уповноважив відповідача ОСОБА_2
користуватися та розпоряджатися автомобілем марки ВАЗ 2101,  1971 року випуску номерний знак НОМЕР_1,  для цього позивач надав права,  перелічені в абз.2 Довіреності,  в тому числі право зняти ТЗ з обліку,  поставити на облік,  одержати свідоцтво про реєстрацію

транспортного засобу,  підписувати правочини цивільно-правового
характеру,  довіреність видана із правом
передоручення. Також встановлено,  що 17
листопада 2006 року відповідач ОСОБА_2 на підставі довіреності від 16.10.2006
року в порядку передоручення видав нотаріально посвідчену довіреність,  якою уповноважив відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 розпоряджатися від імені ОСОБА_1 автомобілем марки ВАЗ 2101,  1971 року випуску номерний знак НОМЕР_1,  для цього відповідач ОСОБА_2 від імені свого
довірителя позивача ОСОБА_1 надав права,
перелічені в абз.2 Довіреності,  в
тому числі право зняти ТЗ з обліку,
поставити на облік,  одержати
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу,
підписувати правочини цивільно-правового характеру.

Як
встановлено із копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей - 13
січня 2007 року позивач ОСОБА_1
скасував довіреність,  видану ним
16.10.2006 року ОСОБА_2

Беручи
до уваги досліджені письмові докази,  суд
вважає встановленим,  що відповідачем
ОСОБА_2 видано довіреність в порядку передоручення - 17 листопада 2006 року,  тобто,
на момент чинності основної довіреності,
дія якої була припинена 13 січня 2007 року.

Таким
чином,  при укладенні довіреності 17
листопада 2006 року відповідачами дотримано вимог  ст.
ст. 203,  209,  244,
245,  247 ЦК України,  додержання яких є необхідним для чинності
вказаної довіреності.

Відповідно
до  ст.
215 ч.1 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог,  які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

Оскільки
відповідачами в момент укладення довіреності в порядку передоручення дотримано
вимог чинного цивільного законодавства,
суд не має підстав вважати зазначений правочин недійсним і вважає
необгрунтованими вимоги позивача про визнання недійсним договору
доручення,  за яким відповідач ОСОБА_2
уповноважив відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпоряджатися належним йому
автомобілем.  Викладене дає підстави для
відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договору
доручення,  укладеного 17 листопада 2007
року.

Як
слідує із завірених копій письмових доказів,
що є у справі - заяви ОСОБА_4 про проведення операції з автотранспортним
засобом від 23.01.2007 року,  Акту
дослідження №24 від 20.01.2007 року,
Довідки-рахунку №368764 від 23.01.2007 року,  заяви про зняття з обліку автотранспортного
засобу від імені ОСОБА_1. від 23.01.2007 року,
підписаної на підставі доручення ОСОБА_3 ,  автомобіль марки ВАЗ 2101,  1971 року випуску дн НОМЕР_2 був
переоформлений на ім'я відповідачки ОСОБА_4 Могилів-Подільським МРВ ДАІ
Вінницької області - 23 січня 2007 року,
тобто,  після припинення дії
основної довіреності. Однак,  позивачем
не надано суду жодного достовірного доказу про те,  що відповідачі належним чином були
повідомлені про скасування довіреності.

Відповідно
до  ст.
249 ч.ч.2,  З ЦК України
особа,  яка видала довіреність і згодом
скасувала її,  повинна негайно повідомити
про це представника,  а також відомих їй
третіх осіб,  для представництва перед
якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб,  що виникли внаслідок вчинення правочину
представником до того,  як він довідався
або міг довідатися про скасування довіреності,
зберігають чинність для особи,
яка видала довіреність,  та її
правонаступників. Це правило не застосовується,
якщо третя особа знала або могла знати,
що дія довіреності припинилася.

Суд не
приймає як належний та допустимий доказ - надану позивачем копію заяви
приватному нотаріусу із проханням передати відповідачу ОСОБА_2 заяву про
скасування довіреності,  оскільки
зазначена копія не завірена належним чином,
в заяві відсутній підпис та дата її складання. Суд не приймає як належні
та допустимі докази - надані позивачем копії повідомлень Могилів-Подільського
МРВ ДАІ від 06.07.2007 року про те,  що
позивач ОСОБА_1. та представник позивача ОСОБА_5 надавали в МРВ ДАІ копію
витягу про припинення дії довіреності,
оскільки копіями зазначених повідомлень не встановлено тієї
обставини,  що позивач належним чином
відповідно до вимог  ст. 249 ЦК України
повідомив відповідачів про припинення дії довіреності і відповідачі отримали
такі повідомлення.

Оскільки
суду не доведено тієї обставини,  що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент зняття з обліку автомобіля та
переоформлення права власності на автомобіль знали або могли знати про
припинення дії основної довіреності,  суд
вважає відповідачку ОСОБА_4 добросовісним набувачем права власності на
автомобіль,  тобто,  відповідачка ОСОБА_4 є особою,  яка законно та на відповідній правовій підставі
заволоділа автомобілем марки ВАЗ 2101,
1971 року випуску.

З
урахуванням наведеного,  суд вважає
необгрунтованими вимоги позивача про витребування автомобіля та зобов'язання
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути йому автомобіль,  і має підстави для відмови у задоволенні цієї
частини позову.

Вирішуючи
спір в частині заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2000 гривень,  суд виходить із
того,  що діями відповідачів не порушено
прав та законних інтересів позивача і немає підстав відповідно до  ст.
ст. 23, 1167ЦК України стягувати із відповідачів моральну шкоду на
користь позивача.

З урахуванням
наведеного,  суд приходить до висновку
про необґрунтованість позову і має підстави для відмови у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Спірні
правовідносини,  що виникли між
сторонами,  врегульовані  ст.
ст.  23, 203,  209,
215,  244,  245,
247,  249,  328,
386,  387,  1167ЦК України.

Керуючись  ст.
ст. 10,  11,  60,
212,  213,  214,
215 ЦПК України і на підставі
ст.  ст.  23, 203,
209,  215,  244,
245,  247,  249,
328,  386,  387,
1167ЦК України ,  суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4про визнання
недійсним договору доручення,
витребування майна та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
Ямпільському районному суду Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.