Справа 22ц-
в 1 інстанції Костенко В.В.
Категорія    34(1У)                                                     Доповідач Бари л ьська А. П.
РІШЕННЯ

Іменем   України

06 грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду

Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді Барильської А.П.

суддів            Ляховської І.Є.,
Соколан Н.О.

при секретарі Бондаренко І.В.

за участю : позивачки ОСОБА_1, та
її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, та його представника ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом про розподіл майна подружжя і просила розподілити спільно
нажите сторонами, як у цивільному шлюбі та і у офіційному шлюбі, майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на 12 частину; автомобіль
ЗАЗ 110307, 2002 року випуску держномер НОМЕР_1, залишивши даний автомобіль у
користуванні ОСОБА_3 та зобов"язавши
його сплатити їй 15800 грн..

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2007 року позов
задоволений частково. Розділене спільне майно подружжя- автомобіль ЗАЗ 110307,
державний номер НОМЕР_1, зареєстрований на ім"я ОСОБА_3, та з нього
стягнуто на користь ОСОБА_1 8710грн., а транспортний засіб залишений у
власності ОСОБА_3

З ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 стягнуто по 15грн. з кожного витрат на інформаційно- технічне
забезпечення розгляду справи. З ОСОБА_3 стягнуто судовий збір у сумі 87.80 грн.
на користь держави. З ОСОБА_1 на користь держави стягнутий судовий збір у сумі
126.40грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3, ставить питання про скасування рішення суду
і направлення справи на новий розгляд, оскільки судом порушені норми
матеріального і процесуального права. Суд безпідставно дійшов висновку про те,
що позивачка отриману за місцем роботи позику у розмірі 5000грн. вклала у
придбання автомобіля; суд не взяв до уваги, що на придбання автомобіля ОСОБА_3 був взятий кредит, а той факт, що ОСОБА_1
виступала поручителем по кредитному договору, не може свідчити про її
матеріальні внески в покупку автомобіля; Вважає, що тільки період з 21.12.2002
року по 26.11.2003 року, коли сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і
погашали спільно кредит у розмірі 8619.07грн, є їх спільною власністю.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

2

Судом встановлено та сторонами
не оспорюється, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2002
року.

10.06.2002 року
ОСОБА_3 придбав у кредит автомобіль ЗАЗ 110307 "Славута", за 17420
грн.. У зв"язку з чим, 12.06.2002 року комерційний банк "Фінанси і
кредит" надав йому кредитні кошти у сумі 13065 грн.. Перший внесок за
спірний автомобіль в сумі 4355 грн. внесений в червні 2002 року. Сума кредиту
погашена у період з червня 2002 року по листопад 2003 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розподілу спільного
сумісного майна подружжя - спірного автомобіля , суд виходив з того, що
позивачці до реєстрації шлюбу за місцем роботи була надана безвідсоткова позика
в розмірі 5000грн., яку вона вклала як перший внесок за спірний автомобіль; а
кошти на погашення кредиту за автомобіль вносилися із спільного сімейного
бюджету. Визнаючи частку позивачки у спільній сумісній власності, суд керувався
ст. 24 КпШС України.

Проте, такий
висновок суду не є обгрунтованим через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав встановленими, та неправильне застосування
норм матеріального права.

Відповідно до
ст. 17 Закону України від 07.02.1991 року "Про власність", який діяв
на час виниклих між сторонами правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної
праці членів сім"ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст. 24
КпШС України, який діяв на час придбання спірного автомобіля, майно. яке
належало кожному із подружжя до шлюбу, є власністю кожного з них.

Згідно ч.3 ст.
10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до
ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із
матеріалів справи, позивачка не надала суду доказів, які б підтвердили факт
вкладання сумісної праці сторін до 21.12.2002 року у придбання спірного
автомобіля. Сам лише факт перебування у фактичних шлюбних відносинах до
21.12.2002 року, без встановлення участі сторін спільною працею в набутті
майна, не є підставою для визнання за ними права спільної сумісної власності на
нього. Факт отримання ОСОБА_1 за місцем роботи безвідсоткової позики в розмірі
5000грн., не свідчить про вкладання нею цих грошей у покупку спірного
автомобіля. Факт погашення кредитних зобов'язань не є свідченням того, що
майно, а саме спірний автомобіль, збільшилося у ціні.

Таким чином, суд
першої інстанції не мав підстав для визнання права позивачки на частку в майні,
яке придбане до реєстрації шлюбу.

З 21.12.2002 року сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 22 КпШС України, який
діяв на цей час, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною
власністю. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування та
розпорядження цим майном.

В період з
21.12.2002 року по 26.11.2003 року на погашення наданого кредиту сторонами
згідно банківської виписки ( а.с. 84-85) було сплачено 8619.07 грн..

Таким чином,
позивачка має право на 12 частку   у спільному
майні подружжя, яка складає 4309.53грн, виходячи із внесеної за цей період суми
8619.07грн..

Оскільки позов
про розподіл майна подружжя заявлено 02.03.2004 року, він регулюється нормами
СК України.

3

Відповідно до
ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм
на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно
ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно
ч.2,3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може
відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне
значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення
сім"ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду
інтересам сім"ї. Частка за рішенням суду майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та лікування.

Позивачка не надала суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем
дій, які можуть призвести до збільшення частки позивачки.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розподілу спільного
сумісного майна подружжя - автомобіля ЗАЗ 110307 державний номер НОМЕР_1,
необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог та зважаючи на те, що позивачка просить право
власності на спірний автомобіль визнати за відповідачем, а їй виділити грошову
компенсацію вартості належної їй частки, колегія суддів вважає за необхідне
розділити спільне сумісне майно подружжя - автомобіль ЗАЗ 11-3-7 державний номер
НОМЕР_1, зареєстрований на ім"я ОСОБА_3.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль ЗАЗ 110307 державний
номер НОМЕР_1. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4309.50 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає зміні розмір
стягнутих із сторін судових витрат на користь держави. Розмір стягнутого з
ОСОБА_3 судового збору на користь держави підлягає зменшенню до 51 грн.. Розмір
стягнутого з ОСОБА_1 судового збору на користь держави підлягає збільшенню до
163грн.20 коп. В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Керуючись
ст.,ст. 303, 307,309 ч.1 п.2, 4, ст.
313-315 ЦПК України,    колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2007 року в частині
розподілу спільного сумісного майна подружжя- автомобіля ЗАЗ 110307 державний
номер НОМЕР_1, зареєстрований на ім"я ОСОБА_3, та стягнення з нього на
користь ОСОБА_1 8710грн., та залишення транспортного засобу у власності ОСОБА_3
скасувати та ухвалити нове рішення.

Розділити спільне сумісне майно подружжя -
автомобіль    ЗАЗ ПОЗО державний

номер НОМЕР_1, зареєстрований на
ім"я ОСОБА_3.

Визнати за
ОСОБА_3 право власності на автомобіль ЗАЗ 110307 державний номер НОМЕР_1.

4

Стягнути   з
ОСОБА_3   на  користь
ОСОБА_1 4309.53 грн..

Зменшити
розмір стягнутого з ОСОБА_3 судового збору на користь
держави до 51 грн..

Збільшити розмір стягнутого у ОСОБА_1 судового збору на користь
держави до 163грн.20 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.