Справа №2-341 2007р.
РІШЕННЯМ

ІМЕНЕМ                                                    УКРАЇНИ

08
серпня 2007р. Долинський райсуд
Кіровоградської обл.

В
складі  головуючого судді Калмикова Б.Л.

При
секретарі                                Поліщук
Т.І.

Представника
позивача  адвокатаОСОБА_1. та  представника третьої особи адвоката    ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Долинська справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з цим позовом до відповідача. Посилаючись на те. Що у жовтні
2005 року він домовився з відповідачем про купівлю автомобіля ВАЗ-21093 випуску
1989 року. ДержавнийНОМЕР_1.двигун НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3 за1500у.о.

23.10.2005 року
він передав відповідачу завдаток в розмірі 500 у.о, . що було оформлено
розпискою в присутності двох свідків, а останній передав йому автомобіль. З
відповідачем вони домовились. Що решту суми-1000 у.о. Він віддасть через
півроку в квітні 2006 року при оформленні угоди купівлі-продажу нотаріально.

В квітні 2006
року він передає відповідачу решту суми-1000 у.о. В якості повного розрахунку
за придбаний автомобіль і вони звернулись до нотаріуса з метою оформлення
договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку, але там дізналися, що
оформлення довіренності на право розпорядження транспортним засобом коштує
набагато дешевше ніж укладеня договору купівлі-продажу і тому відповідач видав
на його ім"я довіреність з правом керування і розпорядження автомобілем
від 28.04.2006р., посвідчену державним нотаріусом за №1099.

В подальшому він
дізнався, що правові наслідки оформлення довіреності і договору купівлі-продажу
різні і за оформленним дорученням він не став власником автомобілям також не
може переоформити його на своє
ім"я.

Таким чином він
вважає, що відповідачем  при оформлені
нотаріально посвідченої довіреності по управлінню ним вище вказаним автомобілем
було вчинено удаваний правочин.

Він звернувся до
відповідача з вимогою оформити договір купівлі-продажу автомобіля нотаріально,
але відповідач ухиляється від цього. Тому він звернувся до суду, оскільки
вважає, що договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним та визнано за
ним право власності на вказаний автомобіль в судовому порядку. А удаваний
правочин, оформлений ОСОБА_4.нотаріально посвідченого довіреністю від
28.04.2006 року на право розпорядження транспортним засобом повинен бути
визнаний недійсним.

Позивач і його
представник в с удовому
засіданні позовні вимоги підтримали і просять позов задовольнити.

Відповідач позов
визнав і не заперечує проти заявлених вимог.

Представник
третьої особи в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5, який є стягувачем по
іншій справі, був залучений в даній справі в якості третьої особи і заперечує
проти зазначеного позову, оскільки позов про ви знання договору дійсним може бути
заявлений. якщо це потребує нотаріального посвідчення.В даному випадку такого
позову бути не могло,  оскільки  це удаваний правочин, що  суперечить
закону та заборонам при виконанні ухвали суду про арешт майна. Навесні
2006 року відповідач почав продавати автомобіль, який не зміг зняти з обліку
вДАЇ, атому   оформив удавану довіреність
від 28.-4.2006 року на праворозпорядження транспортним засобом,  тобто удаваний правочин.Фактично спірний
автомобіль не перейшов у власність позивача,
тобто не було самого відчуження, автомобіль не був знятий з обліку. Не
було письмової угоди про його продаж. в судовому засіданні не добуто доказів.
Що автомобіль був переданий позивачу в 2005 роцідому третя особа вбачає з
позову, який містить вимоги про визнання права власності на майно(автомобіль),
на яке накладено арешт по даний час.  Та
заперечує,  що це була купівля-продаж
автомобіля. Це штучна угода, яка оформлена заднім числом.

Свідок ОСОБА_6 в
судовому засідані пояснив, що працює державним виконавцем і виконував ухвалу
Долинського райсуду від
28.10.2005 року про накладення арешту на все майно відповідача ОСОБА_4. По
справі №2-1404/2005 р.відкрив виконавче провадження, виніс постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.11.2005 року
Неодноразово з стягувачем ОСОБА_5 Він їздив до ОСОБА_4. Додому і на роботу, але
не могли його знайти, потім в кінці 2005 року він все ж таки знайшов
ОСОБА_4..повідомив про ухвалу суду на арешт майна,  зобов'язав
його з'явитись вДВС. алетой не з"явився.

26.04.2006 року
він виніс постанову про розшук автомобіля ВАЗ-21093 держномер НОМЕР_1. Що на
праві власності належить ОСОБА_4..який згідно повідомлення стягувача.
Намагається переєструвати на когось цей автомобіль. Пізніше він взнав, що
ОСОБА_4 оформив генеральну довіреність ОСОБА_3.
На цей автомобіль. В січні 2006 року він бачив ОСОБА_4. За кермом цього
автомобіля. Автомобіль був арештований. але акт опису він не складав, бо
автомобіля  не було надано.

Вислухавши
пояснення сторін, показання свідка, вивчивши матеріали справи і письмові
докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому
задоволенню в частині визнання недійсним удаваного правочину,

оформленого  ОСОБА_4. нотаріально
посвідченого  довіреністю від
28.04.2006р.на право розпорядження транспортним засобом, а в решті позов них
вимог позивачу слід відмовити.,  оскільки
він не надав суду відповідних доказів для підтвердження  заявлених позовних вимог.

Із копії
довіреності від 28.04.2006 року, посвідченої державним нотаріусом,  вбачається, що ОСОБА_4. уповноважив  ОСОБА_3. Укладати правочини щодо
розпорядження(продавати, передавати в оренду , позичку) за ціну та на умовах за
його розсудом,  належним йому на підставі
свідотства про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4, виданого Долинським  РЕП ДАЇ 09.10.1997 року автомобілем марки
ВАЗ-21093 випуску 1989 року, тип ТЗ-легковий, білого кольору двигун №НОМЕР_5.
шасі(рама) №,  кузов НОМЕР_6,  реєстраційнийНОМЕР_1,  зареєстрований 09.10.1997 р. Долинським РСП
ДАЇ. Довіреність видана строком на 10 років.

Із копії
розписки ОСОБА_4. Від 23.10.2005 року вбачається. Що він отримав від ОСОБА_3.
Завдаток в розмірі 500 у.о.(2500 грн.) за автомобіль марки ВАЗ-21093 д.н.
НОМЕР_1. Який передає ОСОБА_3.з метою його збереження.

Із копії
розписки ОСОБА_4.без дати вбачається, що він отримав від ОСОБА_3. 1000
у.о.(5000 грн./ решту коштів за автомбіль марки ВАЗ- 21093 Д.Н.13410ОН.

Суд критично
відноситься до всказаних розписок. Наявність яких свідчить лише про факт
передачі коштів,  а не про укладення
договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки позивач і відповідач порушили
спеціальний порядок відчуження (купівлі-продажу) автомобіля та вимоги закону
України"ПРО виконавче провадження" в зв"язку з тим, що на даний
спірний автомобіль було накладено арешт.

Із копії
свідоцтва   про реєстрацію ТЗ серії
НОМЕР_4 вбачається, що автомобіль реєстраційний НОМЕР_1 марки ВАЗ-21093
.випуску 1989 року зареєстрований за власником
ОСОБА_4.

Із копії
постанови державного виконавця Стеблини О.В. Про арешт майна боржника та оголошення   заборони на його відчуження від 11.11.2005
року вбачається, що при примусовому виконанні ухвали №2-1404 Долинського райсуду від 28.10.2005
року накладено арешт на все майно,  що
належить ОСОБА_4. Зазначена копія постанови 11.11.2005 року направлена в
Долинський  РЕП ДАЇ для
виконання, що підтверджується відповідною препровідною.

Із копії  виконавчого листа від 26.12.23005 року по
справі №2-1404 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу вбачається, що
з відповідача стягнуто на користь позивача борг в сумі  45872.56 грн. та судові витрати.

Із копії
постанови державного виконавця Стеблини О.В.від 26.04.2006 р. Вбачається. Що
оголошено розшук автомобіля ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1,  що на праві віласності належить ОСОБА_4.Копія
зазначеної

постанови направлена в ВДАЇ УВМВС у
Долинському районі для виконання.

Із копії картки
обліку особистого автотранспорту вбачається. Що автомобіль марки ВАЗ-21093
держномер НОМЕР_1 зареєстрований за власником ОСОБА_4 09.10.1997 року,  зазнач єно про арешт ДВС №1155 івід
22.11.2005 р. та №653 від 13.09.2006р.

В даному випадку
позивач і відповідач в судовом
у засіданні підтвердили,  що з метою
приховати правочин купівлі-продажу спірного автомобіля, вони вчинили удаваний
правочин, який відповідач оформив нотаріально посвідченою довіреністю від
28.04.2006року на право розпорядження транспортним засобом.  А тому в цій частині позов підлягає
частковому задоволенню.

Згідно  ст. 235 ЦК
України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

В решті позовні
вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем та відповідачем договір
купівлі-продажу спірного автомобіля у належній письмовій формі не було укладено
із зазначенням всіх істотних умов та реквизитів, притаманних для договору
купівлі-продажу.

Відповідно до
Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобувсів, а також
самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених
постановою КМУ №1388 від 07.09.1998р.,
перед відчуженням, передачею транспортний засіб повинен бути знятий з
обліку в підрозділі  ДАЇ.

Відповідач
ОСОБА_4. Порушив вимоги зазначених правил.

Із пояснень
свідка ОСОБА_7. вбачається,  що
відповідач ОСОБА_8. ухилявся від опису та арешту спірного автомобіля.

Таким
чином в судовому засіданні з достовірністю встановленого ніякого договору
купівлі-продажу спірного автомобіля між позивачем і відповідачем не укладалось,
а тому заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно  ст. 203 ЦК
України правочин має  вчинятися у
формі,  встановленій законом.

Відповідно  ст. 204 ЦК
України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлене
законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На підставі  ст.
ст. 203, 204, 215, 235 ЦК
України та керуючись  ст.  ст. 10.11.209.212, 214, 215, 218 ЩПК України,
с уд, -

ВИРІШИ В:

Позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати
недійсним удаваний правочин, оформлений ОСОБА_4 нотаріально посвідченого
довіреністю від 28.04.2006 року на право розпорядження транспортним
засобом-автомобілем м арки ВАЗ-21093 .випуску 1989 року,  тип ТЗ- легковий, колір білий, двигун

-5-

НОМЕР_2,  шасі №б/н.кузов
НОМЕР_3,  державнийНОМЕР_1.

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку відповідно до ст .294 ЦПК України.