Справа №2-350707р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 вересня 2007 р.
Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої - судді:                                                               Т.О.Величко,

при секретарі:                                                                        І.М.Коробій,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до    ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 лютого
1998 р.

Від шлюбу
сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 1998 року народження.

Позивач просить
суд розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись не ті обставини, що сімейне
життя з відповідачкою виявилося невдалим, що вона не піклувалася про створення
нормальних стосунків, не вела домашнього господарства, не готувала їжу. Що
відповідачка постійно проявляла неповагу до нього та вчиняла сварки. З її вини
сумісне життя та збереження сім»ї стало
неможливим. З серпня 2006 року вони припинили шлюбні відносини і почали
проживати окремо. Невдовзі позивач вступив у цивільний шлюб і 26 червня 2007
року у нього народився син.

Позивач в
судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити,
посилаючись при цьому на обставини справи викладені в позовній заяві та
вказував, що дійсно з серпня 2006 року не підтримує шлюбно-сімейних стосунків з
відповідачкою, не ведуть спільного господарства. Вказував, що перебуває у
цивільному шлюбі з ОСОБА_3 і від цього шлюбу у нього народився син ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Відповідачка
визнала позов у судовому засіданні. Погодилася з позовними вимогами позивача,
вказувала, що оскільки у її чоловіка є інша сім»я, вона згодна на розірвання
шлюбу.

Відповідно до
ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ч.2
ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд, заслухавши
пояснення позивачка, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що
причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обгрунтованими, оскільки
судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження
сім»ї не можливе, а тому позов підлягає задоволенню, сторони фактично з серпня
2006 р. не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства,
позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на те, що подальше спільне
проживання з відповідачкою та збереження шлюбу неможливе, оскільки у нього є
інша дружина і дитина.

Керуючись ст.ст.
104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 130,174,
212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

2

Позов задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований 28 лютого 1998 р.
у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,   про що є
актовий запис НОМЕР_1 - РОЗІРВАТИ.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути на
користь держави з ОСОБА_2. 17 (сімнадцять) грн., ОСОБА_1. від
сплати мита звільнити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення.