Категорія № 43 (2)                                                              інстанції - Ткаченко С.В.
Доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                   УКРАЇНИ

06 грудня 2007 року                                                                                  м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді БАРИЛЬСЬКОЇ
А.П.,

суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН
Н.О.,

при секретарі - Бондаренко І.В.,

за участю - позивача ОСОБА_1 та його представника

ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" на рішення
Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 13 грудня 2006
року за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" про анулювання боргу, відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

20 жовтня 2005
року ОСОБА_1 звернувся до суду із позозом до Відкритого акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"
(надалі - ВАТ ЕК "Дніпрообленерго") про анулювання його боргу
в сумі 842грн.59коп. за постачання електроенергії до його квар"ири
АДРЕСА_1, та відшкодування моральної
шкоди в сумі 2000грн.

Рішенням
Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 13 грудня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, борг анульовано та на користь позивача стягнено 1000грн. на відшкодування
моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі відповідач ВАТ ЕК "Дніпрообленерго"ставить питання про скасування рішення суду, відмову в
задоволенні позовних вимог та стягення на користь відповідача судових
витрат за розгляд справи в суді апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права і невідповідність висновків
суду обставинам справи.

2

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач мешкає у квартирі АДРЕСА_1.

Під час
укладання договору № 8425102 від 26 квітня 2004 року на споживання електроенергії ОСОБА_1 не погодився із п. 4.4 договору,
згідно якого зазначено існування
заборгованості в сумі 842грн.59коп. станом на день укладання договору (а.с.
6, 10 - 15).

Анулюючи борг, суд першої інстанції виходив із того, що позивач та його сім"я
не мешкають в квартирі з 1992 року, електричною енергією не користувалися, до
26 квітня 2004 року договір про користування електроенергією з відповідачем не
укладався, та після викрадення приладу обліку
також не укладався договір про тимчасове безоблікове користування електроенергією.

Крім того,
стягуючи компенсацію моральної шкоди на підставі ст. 1167 ЦК України, суд зазначив, що позивач змушений звертатися до різних
інстанцій зі скаргами, заявами, виправдовуватися за неіснуючий борг, діями
відповідачів позивачу нанесена моральна шкода та
порушенні його права.

Проте колегія
суддів не може погодитись із такими висновками суду, оскільки суд дійшов їх з
неправильним застосуванням норм матеріального права.

Із зазначених
позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахування відповідачем ВАТ ЕК "Дніпрообленерго" боргу за користування
електричною енергією.

Разом з тим,
згідно зі ст. 3ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутия до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до
змісту ст.ст. 11, 15 ЦК цивільні
права й обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки
такого порушення.

Під способами захисту суб"єктивних цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи примусового
характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

3

Як правило, власник порушеного правила може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом,
який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Сума боргу за користування елекричною енергією зазначена працівником ВАТ ЕК "Дніпрообленерго", який діяв як посадова
особа на підставі наданих йому повноважень під час укладання
договору на користування електричною енергією, а сам позивач дав згоду
на укладання зазначеного договору, підписавши його.

Таким чином,
оскарження дій лише щодо зазначення суми боргу в договорі та вимога анулювати
зазначену суму не передбачені діючим законодавством як спосіб захисту прав.

Правильність нарахування зазначеної суми боргу могла б бути предметом
судового розгляду при вирішенні іншого спору, де б оспорювалися дії, рішення, які є
обов'язковими до виконання, зокрема, при заявленому позові про стягнення суми боргу, або про визнання недійсними
певних пунктів договору, зміну чи розірвання укладеного договору з
підстав, передбачених законом тощо.

Проте таких позовних вимог ніхто зі
сторін не заявляв.

Вимагаючи анулювання боргу, позивач також посилався, як на підставу своїх вимог, на порушення його прав споживача при наданні
йому послуг без укладання договору та неправильне
нарахування плати за надану електричну енергію.

Такі посилання є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення між
сторонами правовідносин з приводу електропостачання, зобов'язання виникають із
договору або інших підстав, встановлених у
ст. 4 цього Кодексу, зокрема, внаслідок дій громадян і організацій.

Як убачається із матеріалів справи, в період з 1992 року по 26 квітня 2004 року відповідач постачав позивачеві електричну енергію,
позивач не звертався до енергопостачальника про
припинення користування електричною енергією, тому такі дії сторін є підставою
для виникнення зобов'язань позивача оплатити надану йому
електроенергію.

У відповідності із п. 33 Правил користування електричною енергією для населення
(далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26
липня 1999 року № 1357, у разі користування електричною енергією без приладу обліку з дозволу енергопостачальника розрахунки із споживачем здійснюються відповідно до
середньомісячного споживання.

Саме такий спосіб розрахунку і було застосовано відповідачем з огляду на відсутність
у позивача приладу обліку.

4

Враховуючи
викладене, суд першої інстанції не мав підстав для звільнення позивача від зобов'язання сплатити нарахований йому борг за
електроенергію та стягнення на його користь моральної шкоди.

Оскільки
порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення необхідно
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за їх
безпідставністю.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Вимоги апеляційної скарги стосовно стягнення з позивача судових витрат в
сумі 29,75грн. та 30грн., пов"язаних із розглядом справи в суді
апеляційної інстанції підлягають задоволенню на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія судців,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну              скаргу             Відкритого              акціонерного              товариства

"Енергопостачальна
компанія "Дніпрообленерго" задовольнити .

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2006
року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" про анулювання
боргу, відшкодування моральної шкоди, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго" судові витрати
в сумі 29грн.75коп. (за сплату судового збору) та 30грн. (за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції).

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.