Справа №2-1484/07
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня
2007 року                                                                                      м.Каховка

. Каховський
міськрайонний суд Херсонської області

у складі: головуючого - судді Терещенко
О.Є. при секретарі Яковенко І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Каховка, цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до садівничого товариства „Дружба" про стягнення
заборгованості по заробітній платі,

встановив:

У червні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, поси-лаючись на те, що
вона з 01.08.2005 року по 27.02.2006 року працювала охоронником у СТ
„Дружба". За час своєї роботи заробітну плату не отримувала, і після
звільнення адмі­ністрація відповідача відмовилася її виплатити у добровільному
порядку. ОСОБА_1 проси­ла стягнути з СТ „Дружба" на її користь заборгованість
по заробітній платі у сумі 1 960 грн та заробітну плату за час затримки
розрахунку у сумі 5 040 грн.

В судовому
засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала.

Представник
відповідача, - Шевчук В.П., в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що
він працює головою садівничого товариства „Дружба" недавно і відомості про
виплату працівникам заробітної плати йому ніхто не передав, оскільки вони не
велися і не збереглися. Представник відповідача також зазначив, що ОСОБА_1
фактично не пра­цювала, бо за неї працював її чоловік. Просив відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази у їх
сукупності, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити за наступних
підстав.

Судом
встановлено, що між сторонами склалися трудові правовідносини, які регулюються
ст.38 КЗпП України.

Наказом
№ 36 від 01.08.2005 р. позивачка була прийнята на посаду охоронника у СТ
„Дружба" (а.с.3).

Наказом
№1 від 27.02.2006 р. вона була звільнена з займаної посади на підставі ст.38
КЗпП України (а.с.3), згідно якій працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Згідно
до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регу­лярно в
робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів
на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів.

Відповідно
ст.116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому
від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як­що
працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені
не

пізніше
наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розра­хунок.

У
відповідності ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або упов­новаженого
ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116
КзпПУ, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по
день фак­тичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних
звільненому працівни­кові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити
зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь
працівника.

Як
вбачається з пояснень позивачки, вона заробітну плату за весь період своєї
праці охоронником у СТ „Дружба" не отримувала і відповідач допустив перед
позивачкою за­боргованість.

Оскільки
відповідачем не наведено доказів отримання ОСОБА_1 заробітної плати, а остання
не має можливості надати документи, які підтверджували розмір її щомісячного
заробітку за весь період її роботи, суд вважає обгрунтованими вимоги позивачки
щодо стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі, виходячи з
розрахунку міні­мального розміру заробітної плати, який було встановлено на
відповідний період. Одно­часно, суд вважає обгрунтованими і вимоги позивачки
щодо стягнення заборгованості за час затримки виплати їй належних при
звільненні сум. Так, згідно довідки-розрахунку (а.с.6), сума заборгованості по
виплаті заробітної плати ОСОБА_1 складає 1 960 грн 77 коп, а сума середнього
заробітку за час затримки виплати заробітної плати становить 5 040 грн, з чим
суд погоджується у повній мірі.

Позицію
представника відповідача стосовно того, що ОСОБА_1 фактично не пра­цювала
охоронником, і трудові обов'язки по охороні за неї виконував її чоловік, суд
вва­жає надуманою, оскільки вона спростовується наданими суду документами, а
саме копією трудової книжки ОСОБА_1, довідкою про заборгованість за 2005 рік.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 64, 84, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 115,
116, 117, 232, 238 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від
06.11. 1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів",

вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути
з садівничого товариства «Дружба» на користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в сумі 1 960 грн 77 коп та заборгованість за затримку
розрахунку при звільненні в сумі 5 040 грн, а всього 7 000 грн 77 коп.

Стягнути
з садівничого товариства „Дружба" державне мито в сумі 51 грн та витра­ти
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грв.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеля­ційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо бу­ло
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
20-денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.