Справа № 2-262/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27
серпня 2007 року                                                                                          смт.  Любешів

Любешівський
районний суд Волинської області під головуванням

судді                                                                                                              Труша
В.О.

за
участю секретаря                                                                                     Поліщук
І.І.

представника
позивача                                                                               ОСОБА_4

представника
відповідача ОСОБА_2                                                         ОСОБА_5

представника
відповідача ОСОБА_3                                                        ОСОБА_6

третьої
особи,  яка не заявляє самостійних                                               ОСОБА_7

вимог щодо
предмета спору

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2та ОСОБА_3про визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася в Любешівський районний суд з позовною заявою до ОСОБА_2та
ОСОБА_3про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту,  в якій зазначає,  що в провадженні Любешівського районного суду
знаходиться справа за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3про стягнення позики. 22 червня
2007 року Любешівським районним судом в порядку забезпечення даного позову була
постановлена ухвала про накладення арешту на майно належне відповідачу ОСОБА_3,
яке знаходиться в АДРЕСА_1

Однак,  за вказаною адресою знаходиться належне їй на
праві приватної власності будинковолодіння і все майно,  яке знаходиться за даною адресою також
належить їй на праві приватної власності,
оскільки купувалось за її власні кошти.

Вказує,  що судом помилково було встановлено,  що ОСОБА_3 проживає разом з нею. На підставі
ухвали Любешівського районного суду від 17 липня 2007 року державним виконавцем
відділу Державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції
було проведено опис та арешт належного їй майна,  а саме описане та арештоване наступне майно:
м"ягкий меблевий гарнітур,  плита
кухонна „Primat",  кухонна
стінка,  телевізор „Hyundai H-TV
1400",  холодильник „Libher",  коврові покриття коричневого кольору розміром
2, 5 *3, 5 м2,  Коврове покриття
червоного кольору розміром 1, 5*2.00 м2,
шафа горіхового кольору тридверна,
ліжко 2-х спальне,  два ліжка
полуторних світло-коричневого кольору,
музичний центр „Panasonik",  велосипед
темно-коричневого кольору,  магнітофон „Khason".
Вважає,  що при виконанні ухвали
Любешівського районного суду державним виконавцем безпідставно та помилково
було встановлено,  що описане майно
належить відповідачу. Вказане майно належить їй на праві приватної власності,  тому діями державного виконавця порушуються
її права,  як власника описаного та
арештованого майна,  оскільки обмежується
її право користування цим майном.

В зв"язку з наведеним просить звільнити з-під
опису та арешту належне їй майно.

В суді
представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав повністю,  ствердив,
що описане майно є власністю його довірителя. На підтвердження цього
подав суду письмові документи про купівлю окремого майна. У зв"язку з цим
просить звільнити з-під опису та арешту належне позивачу майно,  яке перелічене в акті державного виконавця
від 17 липня 2007 року.

Представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 позовні вимоги визнала частково та показала,  що в січні 2004 року її дочка,  інтереси якої вона представляє в суді,  позичила відповідачу ОСОБА_3 10200 гривень.
На той час позивачка і ОСОБА_3 проживали разом в громадянському шлюбі,  тому могли використати позичені гроші на
придбання спільного майна. Однак,
ствердити,  що саме описане в акті
майно є спільною власністю позивачки і ОСОБА_3 не може.

Представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 позовні вимоги визнав повністю та показав,  що описане в акті майно належить
позивачці,  оскільки було придбане ще до
10 січня 2004 року,  тобто до виникнення
підстав для його опису та арешту. Зазначив також,  що позивачка та ОСОБА_3 не перебувають в
зареєстрованому шлюбі,  останній майже не
проживає на території України,  тому із
цих підстав не може взагалі мати частки в майні позивача,  а тим більше істотної.

Третя
особа,  яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_7 позов визнала
частково,  пояснила суду,  що опис та арешт майна провела на підставі
ухвали Любешівського районного суду. На момент опису майна,  позивачка будь-яких документів,  що підтверджують її право власності,  не надала. Не заперечує проти визнання за
позивачкою права на майно і звільнення його з-під арешту судовим рішенням.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  приходить до висновку,  що позов підлягає до задоволення
повністю,  виходячи з наступних   підстав.

Статтею
59 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено,  що особа,
яка вважає,  що майно,  на яке накладено арешт,  належить їй,
а не боржникові,  може звернутись
до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під
арешту.

Частиною
1  ст.
41 Конституції України передбачено,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно
до  ст.
321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.  Ніхто не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно
зі  ст.
ст.  391,  392 Цивільного кодексу України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.  Власник
майна може пред"явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Як
вбачається з акту опису й арешту майна серії АА №973045 від 17 липня 2007 року
державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Любешівського РУЮ
ОСОБА_7 на виконання ухвали Любешівського районного суду від 22.06.2007 року в
позивача ОСОБА_1 було описано й арештовано слідуюче майно: м"ягкий
меблевий гарнітур,  плита кухонна „Primat",  кухонна стінка,
телевізор „Hyundai
H-TV
1400",  холодильник „Libher",  коврові покриття коричневого кольору розміром 2, 5 *3, 5
м2,  Коврове покриття червоного кольору розміром 1, 5*2.00 м2,  шафа горіхового кольору тридверна,  ліжко 2-х спальне,  два ліжка полуторних світло-коричневого
кольору,  музичний центр „Panasonik",  велосипед темно-коричневого кольору,  магнітофон „Khason".

В суді
встановлено,  що згідно розрахункової
квитанції та рахунку від 16.07.2002 року,
накладних від 15.01.2003 року та від 04.03.2001 року ОСОБА_1 було
придбано:

мягку частину за
1950 гривень; кухню „Юлія-2"
за 1130 гривень; електроплиту „Primat" б/в за 300
гривень та холодильник „Libher" б/в за 550
гривень,  що підтверджує її право
власності на дане майно.

Показами
представника позивача та представника відповідача ОСОБА_3 підтверджується також
право власності позивача і на решту майна згідно акту опису й арешту,  а саме на: телевізор „Hyundai H-TV 1400",  коврові покриття коричневого кольору розміром
2, 5 *3, 5 м2,  Коврове покриття
червоного кольору розміром 1, 5*2.00 м2,
шафа горіхового кольору тридверна,
ліжко 2-х спальне,  два ліжка
полуторних світло-коричневого кольору,
музичний центр „Panasonik",  велосипед темно-коричневого кольору,  магнітофон „Khason".

Представником
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та третьою особою,  яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_7 в судовому засіданні не подано
жодних прямих доказів,  які б
спростовували належність описаного майна саме позивачці.

А
тому,  суд приходить до висновку,  що описане і арештоване майно згідно акту
державного виконавця від 17 липня 2007 року належить на праві приватної
власності позивачу - ОСОБА_1 і його слід звільнити з-під арешту.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.  ст.
10, 60 , 212 ЦПК України,
ст.  ст. 321,  391,
392 ЦК України,   ст.
41 Конституції України,   ст.  59 Закону України „Про виконавче
провадження",  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
право власності ОСОБА_1 на майно,  описане
та арештоване згідно акту серії АА№ 973045 від 17 липня 2007 року державного
виконавця відділу Державної виконавчої служби Любешівського районного
управління юстиції ОСОБА_7 та звільнити його з-під  арешту.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любешівський
районний суд шляхом подачі апеляційної скарги або заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  або в порядку ч.4  ст.
295 ЦПК України.