РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-
856/2007р.

24
вересня 2007 року                                                                          м.
Надвірна

Надвірнянський
районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді Грещука
Р.П. секретаря - Юрчило Л.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до
відділу освіти Надвірнянської районної державної адміністрації,  третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2,  про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2007р.
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відділу освіти Надвірнянської районної
державної адміністрації про поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою
суду від 22.08.2007 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи на
стороні відповідача залучено -ОСОБА_3

Свої
вимоги позивачка мотивує тим,  що вона
працювала директором Делятинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів з
02.09. 2003 року. Наказом № 53-к від 23.05.2007р. її звільнили з роботи за вчинення
аморального проступку,  не сумісного з
продовженням даної роботи,  згідно
п.3  ст. 41 КЗпП України. Підставою для
звільнення став вирок Надвірнянського районного суду від 11.01.2007р. відносно
неї,  який набрав законної сили.
Однак,  своє звільненя з посади директора
школи,  і взагалі з системи освіти вважає
незаконним.  Пояснює,  що 10.06.2005р. між нею та заступником
директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_4 на грунті особистих неприязних
стосунків виник конфлікт у приміщенні шкільного кабінету.

За
вироком суду вона була засуджена за ч.2
ст. 125 КК України до 6 місяців виправних робіт за місцем роботи з
відрахуванням в дохід держави 15 % від суми заробітку щомісячно.

На
підставі  ст. 74 п.4 КК України,  вона звільнена від відбування призначеного
покарання,  а в користь потерпілої
ОСОБА_4 повинна сплатити 200 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_1
не згідна з даним вироком і ухвалою апеляційного суду,  тому оскаржила їх до Верховного Суду України.

При
розгляді її апеляційної скарги 20.03.2007р. апеляційний суд постановив окрему
ухвалу з рекомендацією вжити заходи по недопущенню подібних конфліктних
ситуацій та направив її в обласне управління освіти.

Наказом
начальника районного відділу освіти за № 53-к від 23.05.2007р. її звільнено з
роботи за вчинення аморального проступку,
хоча про цей конфлікт керівництво знало у день його виникнення,  не взявши до уваги час,  що пройшов з моменту вчинення цих дій,  наступну її бездоганну поведінку,  постійні провокаційні дії ОСОБА_4,  а також те,
що вона 32 роки пропрацювала на педагогічній роботі,  є спеціалістом вищої категорії,  двічі представлялась до нагородження
грамотами Міністерства освіти і науки України за відмінну роботу. Не врахував
відповідач і те,  що до виходу на пенсію
за віком їй залишилось 4 роки. Крім того,
у неї склались тяжкі сімейні обставини.

Дії відповідача
вважає незаконними,  тому звернулася з
даним позовом до суду.

В
судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з підстав,  наведених в позовній заяві.

Просить
суд постановити рішення,  яким поновити
її на роботі на посаді директора Делятинської загальноосвітньої школи І-ІІ
ступенів,  а також стягнути з відповідача
в свою користь втрачений середній заробіток за час вимушеного прогулу з
23.05.2007р. по день поновлення на роботі.

Представник
відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнала,  заперечила проти його задоволення та просить
суд відмовити ОСОБА_1 в його задоволенні. Суду пояснила,  що позивачка була звільнена по причині
вчинення аморального проступку не сумісного з

продовженням
даної роботи,  оскільки відповідно до
п.3  ст. 41 КЗпП за такий вчинок можуть
бути звільнені педагогічні працівники (викладачі,  вихователі,
вчителі),  тобто працівники,  які займаються виховною діяльністю.

Підставою
такого звільнення став вирок Надвірнянського районного суду від
20.03.2007року,  ухвала Апеляційного суду
від 20.03.2007 року та окрема ухвала колегії суддів судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду.

Крім
того,  конфлікт та тривалі неприязні
стосунки,  стверджує представник
відповідача,  які склалися в Делятинській
ЗОШ І-ІІ ступенів між ОСОБА_1 та її підлеглою ОСОБА_4,  і,  як
наслідок,  скоєння позивачкою
злочину,  порушення кримінальної справи
та постановления обвинувального
вироку,  підривали авторитет педагогічного
колективу школи,  а також мали негативний
вплив на учнів школи та їхніх батьків,
які знали про інцидент та його вирішення в судовому порядку. Даний
конфлікт вийшов за межі шкільного колективу та став відомий іншим працівникам
освіти Надвірнянського району,  набув
резонансу та став предметом обговорювання.

Третя
особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнав,  підтримав
доводи представника відповідача.

Суду
пояснив,  що позивачка була керівним
працівником шкільного учбового закладу. Він як начальник відділу освіти
Надвірнянської районної державної адміністрації 23.05.2007року підписав наказ №
53-к про звільнення її з посади директора Делятинської загальноосвітньої школи
І-ІІ ступенів за вчинення аморального проступку,  не сумісного з продовженням даної роботи.
Дане рішення було підтверджене конкретними фактами,  а не прийняте лише внаслідок загальної оцінки
поведінки працівника і такому рішенню передували - вирок Надвірнянського
районного суду від 23.05.2007р.,  ухвали
Апеляційного суду від 20.03.2007 року - тобто кримінальний характер
неправомірних дій позивачки.

Просить суд
постановити рішення,  яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  дослідивши докази,  надані сторонами на виконання вимог  ст.
ст. 56,  60 ЦПК України,  і які вони вважають достатніми для
обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог,  з'ясувавши фактичні обставини справи,  та,  за
своїм внутрішнім переконанням,  що грунтується
на всебічному,  повному,  об'єктивному та безпосередньому дослідженні
обставин справи,  прийшов до висновку
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку,  встановленому
зазначеним кодексом,  звернутися до суду
за захистом своїх порушених,  невизнаних
або оспорюваних прав,  свобод чи
інтересів.

Зі
змісту  ст. 60 ЦПК України випливає,  що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,  а
також доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін
та інших осіб,  які беруть участь у
справі,  виникає спір.

В
судовому засіданні з'ясовано,  що вироком
Надвірнянського районного суду від 11.01.2007р. ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні злочину,  передбаченого  ст. 125 ч.2 КК України і їй призначене
покарання у вигляді 6 місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням
в дохід держави 15 % від суми заробітку щомісячно.

На
підставі  ст. 74 п.4 КК України ОСОБА_1
звільнена від відбування призначеного покарання,  а цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково
в сумі 200 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.03.2007 року апеляції
потерпілої та засудженої залишені без задоволення,  а вирок Надвірнянського районного суду від
11.01.2007 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Відповідно
до п.3  ст. 41 КЗпП України трудовий
договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути
розірваний у випадку вчинення працівником,
який виконує виховні функції,
аморального проступку,  не
сумісного з продовженням даної роботи.

На цій
підставі можуть бути звільнені особи,
зазначені в  ст. 50 Закону «Про
освіту»,  як учасники педагогічного
процесу. Це - керівні,  педагогічні,  наукові,
науково-педагогічні працівники системи освіти.

Як
вбачається з матеріалів справи,  пояснень
сторін,  позивачка перебувала на посаді
директора Делятинської ЗОШ І-ІІ ступенів,
тобто була працівником освіти та керівником шкільного закладу з
обов'язками виконувати і виховні функції в навчальному процесі.

ст. 41 п.3 КЗпП України передбачає,  що підставою для звільнення працівника може
бути вчинення аморального проступку як пов'язаного,  так і не пов'язаного з роботою,  вчинення такого проступку як у робочий,  так і у вільний час.

Позивачка
ОСОБА_1 засуджена вироком суду за нанесення в приміщенні Делятинської ЗОШ І-ІІ
ступенів потерпілій ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень,  що спричинили короткочасний розлад здоров'я.
Окремою ухвалою колегії суддів Апеляційного суду від 20.03.2007 року начальнику
управління освіти Івано-Франківської державної адміністрації дано вказівку
звернути увагу на причини та умови,  що
сприяли вчиненню злочину та вжити відповідних заходів.

З
пояснень представника відділу освіти,
третьої особи,  з'ясовано,  що конфлікт,
який мав місце в приміщенні школи,
та його наслідки набув резонансного характеру та поширився за межі школи
та шкільного колективу.

Беручи
до уваги вищенаведене та враховуючи здобуті в судовому засіданні докази в їх
сукупності,  поведінку ОСОБА_1 суд оцінює
як аморальну і не сумісну з продовженням роботи на посаді директора школи,  а та обставина,  що вона має великий педагогічний стаж та
досвід роботи педагога,  подальша її
зразкова поведінка та інші заслуги,  а
також матеріальний стан,  не може бути
підставою для визнання неправильним її звільнення за п.3  ст.  41
КЗпП,  оскільки вона себе скомпрометувала
як педагог,  керівник та вихователь.

Будь-яких
порушень адміністрацією відділу освіти Надвірнянської районної державної адміністрації
трудового законодавства України при звільненні ОСОБА_1 з посади директора
Делятинської ЗОШ І-ІІ ступенів судом не встановлено.

Враховуючи
вищенаведене,  суд прийшов до висновку
про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу освіти Надвірнянської
районної державної адміністрації про поновлення на роботі.

На
підставі п.3  ст. 41 КЗпП України та
керуючись  ст.  ст.
З,  10,  15,
57,  60,  208,
209,  212-215,  218, 223 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу освіти Надвірнянської районної державної
адміністрації,  третя особа на стороні
відповідача - ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заява про апеляційне
оскарження не була подана. У разі подачі заяви про апеляційне оскарження,  але апеляційна заява не була подана в
строк,  рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів
з дня проголошення рішення,  апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через суд першої інстанції.