№2-184
РІШЕННЯ

іменем України

10 вересня 2007 року                                                                                                          м.  Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області в складі:

головуючого
судді Мар'єнко Л.М.

при секретарі:      Голубєвій Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4про стягнення
боргу,  відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4.  про стягнення боргу,  відшкодування моральної шкоди,  зазначивши,
що у квітні 2005 року,  на
прохання ОСОБА_5,  вона надала йому гроші
у сумі,  еквівалентній 1 000 доларів
США,  які він пообіцяв повернути у строк
до 31 грудня 2005 року. Гроші були передані з відому та згоди відповідача по
справі - ОСОБА_2,  яка є дружиною
ОСОБА_5для потреб їхньої сім'ї. На неодноразові нагадування про повернення
боргу,  після того як сплинув строк їх
повернення,  боржник відповідав лише
обіцянками про повернення боргу,  не
виконуючи їх. 22 березня 2006 року на підтвердження боргу,  боржник написав розписку на суму 1 000
доларів США,  в присутності двох
свідків,  та зобов'язався їх повернути до
1 червня 2006 року. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_5 раптом помер,  не повернувши борг. Спадок,  що залишився після смерті спадкодавця у
вигляді житлового будинку,  що
розташований у АДРЕСА_1,  був прийнятий
шляхом вступу у фактичне управління спадковим майном відповідачами по справі.
Просила позов задовольнити,  стягнути з
відповідачів борг за договором позики у сумі 5070 грн.,  а також моральну шкоду у сумі 3000 грн.

Позивач
у судовому засіданні уточнила позовні вимоги (а.с.  54),
просила стягнути з відповідачів в рівних долях по 1690 грн.,  з кожного,
за договором позики та по 1000 грн. у відшкодування моральної
шкоди,  просила позовні вимоги задовольнити,  посилаючись на наведені у позові
обставини,  пояснила,  що у момент написання розписки ОСОБА_5він
знаходився на лікуванні у Центральній районній лікарні,  в якій позивач раніше працювала молодшою
медичною сестрою. Після смерті ОСОБА_5 його дружина - відповідач по справі
ОСОБА_2,  на прохання позивача повернути
гроші,  відповіла відмовою та
пояснила,  що нічого не знає про гроші.
Після такої відмови позивачеві стало погано.

Представник
позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї
довірительки,  наполягала на задоволенні
позову,  посилаючись на наведені у ньому
обставини.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала,
заперечувала проти їх задоволення. При цьому пояснила,  що ОСОБА_5є її покійним чоловіком,  який помер від гіпертонічного кризу. Чоловік
нічого їй не говорив про якісь борги,
тому їй нічого не відомо з приводу грошей,  які чоловік нібито брав у борг. Щодо підпису,  який стоїть на розписці,  вона не може пояснити,  чи є то підписом її чоловіка,  але підпис викликає сумніви щодо його
дійсності. 22 березня 2006 року,  коли
датовано розписку,  покійний чоловік

2

знаходився
лікарні,  після реанімації,  у нього був обмежений рух. Будинок за адресою
по АДРЕСА_1,  в якому позивач мешкає,  було придбано під час шлюбу та оформлено на
чоловіка. Після смерті чоловіка заповіт не залишився.

Представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 позовні вимоги не визнав,  заперечував проти їх задоволення,  пояснив,
що жоден з відповідачів не звертався до нотаріальної контори з заявою
про прийняття спадщини,  розписка була
написана без відому та участі відповідача ОСОБА_2,  про існування боргу відповідачеві було
невідомо.

Відповідач
ОСОБА_4.  позовні вимоги не визнала,  заперечувала проти їх задоволення,  пояснила,
що покійний ОСОБА_5 є її батьком.
їй нічого не відомо про борг батька,
він їй нічого з цього приводу ніколи не казав. Відповідач не зверталася
у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Щодо підпису на
розписці,  у неї є сумніви щодо
того,  що вона написана її батьком.

Відповідач
ОСОБА_3  позовні вимоги не визнав,  заперечував проти їх задоволення,  пояснив,
що покійний ОСОБА_5 є його батьком.
Він з 2005 року мешкає разом зі своєю дружиною по АДРЕСА_2. Щодо
існування боргу батька,  йому нічого не
відомо. Перед своєю смертю батько сказав йому,
що у нього ніяких боргів не має. Він не зверталася у нотаріальну контору
з заявою про прийняття спадщини. Не підтвердив те,  що на розписці почерк та підпис його батька.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії
розписки,  оригінал якої був оглянутий
судом у судовому засіданні,
вбачається,  що 22 березня 2006
року між позивачем та ОСОБА_5укладено договір позики,  згідно якого останній отримав у борг від
позивача 1 000 доларів США,  котрі
зобов'язалася повернути у строк до 1 липня 2006 року.

З копії
свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № НОМЕР_1 від 12 липня 2006 року,  вбачається що ОСОБА_5померІНФОРМАЦІЯ_1

Померлий
ОСОБА_5 знаходився у шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 Від шлюбу мали двох
дітей - відповідачів по справі ОСОБА_4.
та ОСОБА_3

Відповідно
довідки КП "Зміївське БТІ" № 83 від 22 листопада 2006 року ОСОБА_5.
належить на праві приватної власності АДРЕСА_1,
на підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 2004 року.

Згідно
ч. 1  ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

У
відповідності з ч. 1  ст. 1269 ЦК України
спадкоємець,  який бажає прийняти
спадщину,  але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,  має подати до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Згідно
ч. 1  ст. 1270 ЦК України,  для прийняття спадщини встановлюється строк у
шість місяців,  який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно
ч. 1  ст. 1272 ЦК України,  якщо спадкоємець протягом строку,  встановленого
ст. 1270 ЦК України,  не подав заяву про прийняття спадщини,  він вважається таким,  що не прийняв її.

Згідно
повідомлення завідуючої Зміївської державної нотаріальної контори № 377 від З
березня 2007 року,  після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_5,  з заявою про
прийняття або відмову від спадщини,  у
встановлений законом шестимісячний термін,
до нотаріальної контори,  ніхто не
звертався.

Таким
чином,  діти померлого ОСОБА_5 -
відповідачі ОСОБА_4.  та ОСОБА_3 .
спадщину не прийняли, не є його спадкоємцями, а тому до них не переходить
обов'язок відшкодувати майнову шкоду,
яка була завдана спадкодавцем.

Відповідно
ч.3  ст. 61 СК України,  якщо одним з подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї,  то гроші,  інше майно,
у тому числі гонорар,
виграш,  які були одержані за цим
договором,  є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

3

У
відповідності з  ст. 65 СК України,  дружина,
чоловік розпоряджаються майном,
що є об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя,  за взаємною згодою.

Згідно
ч. 2  ст. 73 СК України,  стягнення може бути накладено на майно,  яке є спільною сумісною власністю подружжя,  якщо судом встановлено,  що договір був укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї,  і те,  що було одержане за договором,  використано на її потреби.

З
наданої позивачем копії розписки не вбачається,
що договір позики був укладений ОСОБА_5в інтересах сім'ї,  а також з дозволу дружини ОСОБА_2 Той факт,  що одержане ОСОБА_5за договором було
використано на потреби його сім'ї,  не
знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Тому суд приходить до
висновку,  що відповідач ОСОБА_2 не є
суб'єктом відповідальності за цим договором,
не несе солідарної відповідальності за погашення зобов'язання.

Відповідно
ч. 1  ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі. Згідно  ст. 60 ЦПК України,  обов'язком позивача є надання доказів в
обґрунтування своїх вимог.

На
підставі зазначеного суд приходить до висновку про безпідставність вимоги
позивача щодо стягнення моральної шкоди,
оскільки вона пов'язана з вимогою про стягнення боргу за договором
позики,  яка є необґрунтованою,  через що не підлягає задоволенню.

Керуючись  ст. ст. 11,
15,  16,  1268,
1269,  1270,  1272 ЦК
України,   ст. ст. 61,  65,  73
СК України,   ст.  ст. 10,
11,  60,  169,
209,  212,  214,
215,  218 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4про стягнення
боргу,  відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти дні після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційне скарга подаються до апеляційного суду
Харківської області через Зміївський районний су Харківської області.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.