Справа № 2-24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
серпня 2007 року                                                                                        м.  Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в
складі: головуючої - судді                  Хоминець
М. М.

секретаря                                                Гундич
Г.В.

з участю
представника позивача -

адвоката                                                 ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2Добровлянської сільської ради Тисменицького району про
реальний поділ будинковолодіння та визнання частково недійсним рішення
сільської ради,  -

встановив:

Позивач
ОСОБА_1  02.08.2006 р. звернувся в суд з
позовом до відповідачки ОСОБА_2  про
реальний поділ будинковолодіння,  що є їх
спільною частковою власністю. 24.07.2007 р. позивач заявив додаткову позовну
вимогу про визнання недійсним рішення Добровлянської сільської ради
Тисменицького району від 01.08.2004 р. в частині надання відповідачці
ОСОБА_2  в користування земельної ділянки
площею 0, 65 га.

Свої
позовні вимоги позивач обґрунтовував тим,
що йому згідно рішення Тисменицького районного суду від 20.12.2004 р.
належить 1/2 частина АДРЕСА_1. Друга половина цього будинковолодіння належить
відповідачці ОСОБА_2  Оскільки остання
чинить йому перешкоди в користуванні належною йому частиною будинковолодіння,  виникла необхідність його реального поділу.
Вказане будинковолодіння до набрання чинності Законом України «Про власність»
належало колгоспному двору,  членами
якого були його покійна матір ОСОБА_4 та він. У користуванні двору знаходилась
земельна ділянка площею 0, 65 га,  якою
він як член колгоспного двору користувався. Після смерті матері рішенням сесії
Добровлянської сільської ради від 01.08.2004 р. ця земельна ділянка повністю
передана в користування відповідачці ОСОБА_2
Йому як власнику 1/2 частини будинковолодіння необхідна частина
земельної ділянки для обслуговування будинковолодіння та ведення підсобного
господарства. Просив вказане рішення визнати недійсним.

Позивач
у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав і просив їх
задовольнити,  просив провести реальний
розподіл будинковолодіння,  виділивши
йому житлову кімнату площею 16, 8 кв.м вартістю 8436 грн. і стайню вартістю
1114 грн. та стягнувши з відповідачки грошову компенсацію в сумі 1104, 5 грн.
за відхилення від ідеальної частки. Просив стягнути з відповідачки витрати на
правову допомогу та витрати по оплаті експертизи.

Відповідачка
ОСОБА_2  в судовому засіданні позовні
вимоги визнала,  проти їх задоволення не
заперечувала,  погодилась із
запропонованим варіантом поділу будинковолодіння.

Представник
відповідача - Добровлянської сільської ради Тисменицького району - в судовому
засіданні позовну вимогу про визнання частково недійсним рішення сільської ради
від 01.08.2004 р. визнала і пояснила,  що
на момент постановления рішення
сільська рада законно розпорядилась земельною ділянкою площею 0, 65 га (0, 25
га - для обслуговування будинковолодіння,
0, 40 га - для ведення особистого селянського господарства),  що рахувалась за господарством покійної
ОСОБА_4 - матері сторін,  виділивши всю
земельну ділянку в користування відповідачці ОСОБА_2 ,  яка згідно свідоцтва про право на спадщину за

заповітом стала
власником будинковолодіння. Оскільки позивач на даний час має право власності
на 1/2 частину будинковолодіння,
сільська рада не заперечує проти визнання недійсним вказаного рішення в
частині передачі всієї земельної ділянки в користування відповідачці.

Вислухавши   пояснення
сторін,    дослідивши  матеріали
справи,    суд   приходить
до висновку,  що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Встановлено,  що АДРЕСА_1,
дійсна вартість якого на даний час становить 20639 грн.,  є спільною частковою власністю позивача
ОСОБА_1.  та відповідачки ОСОБА_2  Позивач є власником 1/2 частини вказаного
будинковолодіння на підставі рішення Тисменицького районного суду від
20.12.2004 p.,  зареєстрованого
в Івано-Франківськомсу ОБТІ 05.09.2005 р. (а.с. 8, 3),  а відповідачці належить друга половина
будинковолодіння згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від
01.10.2004 р.

Сторони
не можуть дійти згоди щодо порядку володіння та користування належним їм на
праві спільної часткової власності будинковолодінням,  тому слід провести його реальний розподіл.
Оскільки сторони в судовому засіданні погодились із запропонованим експертом
варіантом розподілу будинковолодіння,  то
позивачу слід виділити кімнату 1-4 площею 16, 8 кв.м вартістю 8436 грн.,  що становить 44, 2% від загальної площі та
загальної вартості будинку; відповідачці слід виділити: коридор 1-1 площею 4, 3
кв.м вартістю 2159 грн.,  кухню 1-2
площею 12, 7 кв.м вартістю 6377 грн.,  кладову
1-3 площею 4, 2 кв.м вартістю 2109 грн.,
а всього по будинку 21, 2 кв.м вартістю 10645 грн.,  що становить 55, 8% від загальної площі та
загальної вартості будинку. Стайню Б вартістю 1114 грн. слід виділити
позивачу,  а вбиральню В вартістю 444 грн.
- залишити у спільному користуванні сторін.

За
відхилення від ідеальної частки з відповідачки слід стягнути в користь позивача
грошову компенсацію в сумі 1104, 5 грн.,
а за виділення позивачу стайні з нього слід стягнути грошову компенсацію
в користь відповідачки в сумі 557 грн. Позивача слід зобов'язати провести
наступні переобладнання: демонтувати дверну коробку і замурувати дверний проріз
між приміщеннями коридору 1-1 і кімнати 1-4,
демонтувати віконний блок і пробити дверний проріз для можливості входу
в кімнату,  прибудувати кухню і вхідний
тамбур,  влаштувати опалення житлової
кімнати та переобладнати систему електропостачання будинку.

Встановлено,  що у користуванні колгоспного двору,  якому до набрання чинності Законом України
«Про власність» належало спірне будинковолодіння та членами якого були покійна
матір сторін ОСОБА_4 та позивач,
перебувала земельна ділянка площею 0, 65 га,  з яких 0, 25 га - для будівництва та обслуговування
будинковолодіння,  0, 40 га - для ведення
особистого селянського господарства. Оспорюваним рішенням Добровлянської
сільської ради від 01.08.2004 р. ця земельна ділянка повністю передана в
користування відповідачці ОСОБА_2
Вказаним рішення порушуються права позивача як власника. Відповідно до
вимог ч.4  ст. 120 ЗК при переході права
власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди,  якщо інше не передбачено в договорі
відчуження. Тому рішення сільської ради від 01.08.2004 р. у частині надання у
користування відповідачці земельної ділянки 0, 65 га слід визнати нечинним.

З
відповідачки слід стягнути 106 грн. судового збору в дохід держави за виділену
їй частину будинковолодіння та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. Суд вважає можливим судові витрати за проведення
будівельно-технічної експертизи у сумі 600 грн. покласти на обидві сторони
порівну. Оскільки дану суму сплатив позивач,
то з відповідачки слід стягнути у його користь 300 грн. З відповідачки
також слід стягнути в користь позивача 300 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі
наведеного,  відповідно до вимог  ст.
ст.  356,  367 ЦК
України,   ст.  ст. 120,
152,  155 ЗК України,  керуючись
ст.  ст.  81,
88,  213-215 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Провести
реальний розподіл АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_1

кімнату 1-4 площею 16, 8 кв.м вартістю 8436 грн.,  що становить 44, 2% від загальної площі та
загальної вартості будинку; стайню Б вартістю 1114 грн. Виділити ОСОБА_2

коридор 1-1
площею 4, 3 кв.м вартістю 2159 грн.,
кухню 1-2 площею 12, 7 кв.м вартістю 6377 грн.,  кладову 1 -3 площею 4, 2 кв.м вартістю 2109
грн.,  а всього по будинку 21, 2 кв.м
вартістю 10645 грн.,  що становить 55, 8%
від загальної площі та загальної вартості будинку.

Вбиральню
В вартістю 444 грн. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1та ОСОБА_2

Стягнути
з ОСОБА_2в користь ОСОБА_1за відхилення від ідеальної частки грошову
компенсацію в сумі 1104 (одна тисяча сто чотири) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1в
користь ОСОБА_2грошову компенсацію в сумі 557 (п'ятсот п'ятдесят сім) грн. за
виділення позивачу стайні. Зобов'язати ОСОБА_1провести наступні переобладнання:

демонтувати
дверну коробку і замурувати дверний проріз між приміщеннями коридору 1-1 і
кімнати 1-4,

демонтувати
віконний блок і пробити дверний проріз для можливості входу в кімнату,

прибудувати
кухню і вхідний тамбур,

влаштувати     опалення     житлової     кімнати
та     переобладнати     систему електропостачання будинку. Визнати
нечинним рішення Добровлянської сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області від 01 серпня 2004 року у частині надання у
користування ОСОБА_2земельної ділянки 0, 65 га.

Стягнути
з ОСОБА_2в дохід держави 106 (сто шість) грн. судового збору за виділену їй
частину будинковолодіння та 30 (тридцять) грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Стягнути
з ОСОБА_2в користь ОСОБА_1600 (шістсот) грн. судових витрат.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання заяви про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана в строк,  рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються через Тисменицький районний суд.