№2-1597/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2 жовтня
2007 року                                                                                           м.
Добропілля

Добропільський
міськрайонний суд Донецької області

в складі
головуючого одноособово судді                                         Діденко
С. О.

при
секретарі                                                                                      Сухіна
О.Ю.

з участю
позивача                                                                             ОСОБА_1

авдоката                                                                                               ОСОБА_4

відповідачів                                                                                         ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в місті Добропілля цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,  заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

6 серпня
2007 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди,  заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав,  суду пояснив,
що в вечірній час 14 червня 2007 року він припаркував свій автомобіль
марки ВАЗ 21061 держномер НОМЕР_1 на площадці біля магазину
"Абсолют",  розташований по пр.
Перемоги в м.  Добропілля. 15 червня 2007
року біля 00.30 годин з його автомобілем скоєно зіткнення гр. ОСОБА_3 на автомобілі
ВАЗ 21013 держномер НОМЕР_2,  який
належить його матері ОСОБА_2. Причиною аварії послужила неуважність
ОСОБА_3,  який не вибрав безпечну
швидкість руху,  не впорався з керуванням
автомобіля,  внаслідок зіткнення заподіяв
механічні пошкодження його автомобілю.

В результаті
зіткнення його автомобілю заподіяні технічні ушкодження в вигляді деформації та
пошкодження: бампера заднього в зборі,
крила заднього лівого,  арка
зовнішня ліва,  задній мост,  лонжерон лівий задній,  задній фонарь лівий,  скло заднього фонаря правого,  задня проріз задніх лонжеронів,  багажного відсіку,  крил і дверей задніх.

Матеріальну
шкоду він оцінює 5189, 49 грн.,  також
витрати по сплаті судового збору в розмірі 51 грн.,  витрат ІТЗ в сумі 30 грн.,  витрат на проведення експертизи в розмірі 270
грн.

Позивачу
ОСОБА_1 дорожньо-транспортною пригодою також заподіяно моральну шкоду,  яку він оцінює в 1700 гривень,  посилаючись на те,  що він не міг використовувати свій автомобіль
тривалий час за призначенням,  був
вимушений займатися ремонтом,  що
порушило його спосіб життя,  затримало
багато часу,  який він міг витратити за
своїм розсудом.  Пошкодження автомобіля
погіршило товарний вид транспортного засобу,
який практично прийшов в непридатність.
Відмова відповідачів

відшкодовувати
матеріальну шкоду вимусило його звертатися в різні інстанції,  зокрема суд з позовом для відшкодовування
матеріальної та моральної шкоди.

Позивач
просить стягнути матеріальну та моральну шкоду,
яку йому заподіяно внаслідок ДТП,  також витрати по зверненню до суду.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не
визнала,  суду пояснила,  що дійсно вона має на праві приватної
власності автомобіль ВАЗ 21013 держномер НОМЕР_2. ОСОБА_3 її син. Він має
право на керування її автомобілем.  їй
відомо,  що син ОСОБА_3 скоїв зіткнення з
автомобілем позивача. При яких обставинах пояснити не може,  бо не була присутня. Позовні вимоги не
визнала,  посилаючись на те,  що автотоварознавча експертиза була проведена
в її відсутність,  вона вважає,  що позовні вимоги завищені. Також не визнає
моральної шкоди,  бо на її думку,  не було заподіяно стільки моральної шкоди
позивачеві,  як він її оцінив. В зв»язку
з викладеним просить позовні вимоги задовольнити частково,  посилаючись на тяжке матеріальне
становище,  тому моральну шкоду не визнає
в повному обсязі.

Допитаний
в судовому засіданні ОСОБА_3,  суду пояснив,  що
він 15 червня 2007 року біля 00.30 годин в м.
Добропілля по пр. Перемоги керував транспортним засобом ВАЗ 21013 д/н
НОМЕР_2,  який належить на праві
власності його матері ОСОБА_2,  відвернувся
від керування,  не вибрав безпечну
швидкість руху,  не впорався з керуванням
автомобіля,  скоїв наїзд на автомобілі,  які знаходились на площадці біля магазина
"Абсолют",  у разі чого
автомобілі отримали механічні ушкодження,
чим порушив п.п. 2.3 б,  12.1 ПДР
України,  за що був притягнутий до
адміністративної відповідальності. Він вважає,
що позовні вимоги завищені. Суму матеріальної шкоди не визнає,  бо вважає що автомобіль позивача знаходиться
в експлуатації під таксі, цей фактор не був описаний при проведенній
автотоварознавчої експертизи,  і тому
знос автомобіля буде більший. Йому не зрозумілі в цій експертизі,  звідки брались ціни на встановку запчастин та
їх вартість. Також моральну шкоду не визнає,
посилаючись на те,  що він мав
бажання відремонтувати машину самостійно,
відшкодувати шкоду без розгляду в суді,
тобто в добровільному порядку,
але позивач від його пропозицій відмовився,  вказав причину,  що автомобіль тільки після капітального
ремонту,  тому він запропонував йому
купити цей автомобіль,  але він з таким
вирішенням питання не був згоден. Просить позовні вимоги задовольнити
частково,  моральну шкоду не визнає.

Спеціаліст
Дегтярь О.1. в судовому засіданні дав пояснення щодо висновку автотоварозавчої
експеризи № 5410 від 2 липня 2007 року,
пояснив,  що всі розрахунки при
проведенні експертизи проводились згідно Методики товарознавчої експертизи і
оцінці дорожніх транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.2003
року),  іншими нормативними і довідковими
джерелами інформації,  також він
попереджений за давання завідомо неточного висновку за  ст.
ст.  384, 385 КК України.

Вислухавши
позивача,  відповідачів,  спеціаліста,
дослідивши матеріали справи,  суд приходить
до висновку,  що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

У
судовому засіданні встановлено,  що 15
червня 2007 року біля 00.30 годин в м.
Добропілля по пр. Перемоги ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ
21013 д/и НОМЕР_2,  який належить на
праві власності його матері ОСОБА_2,
відвернувся від керування,  не
вибрав безпечну швидкість руху,  не
впорався з керуванням автомобіля,  скоїв
наїзд на автомобілі,  які знаходились на
площадці біля магазина "Абсолют",
у разі чого автомобілі отримали механічні ушкодження,  чим порушив п.п. 2.3 б,  12.1 ПДР України.

Постановою
Добропільського міськрайонного суду від 16 липня 2007 року ОСОБА_3 був
притягнутий до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу в сумі 17
гривень.

постанова
не опротестована.

Згідно
висновку автотоварознавчої експертизи № 5410 від 2 липня 2007 року
вбачається,  що легковий автомобіль ВАЗ
21061 н/з НОМЕР_1,  1986 року випуску
отримав ушкодження: бампера заднього в зборі,
крила заднього лівого,  арка
зовнішня ліва,  задній

мост,
лонжерон лівий задній,
задній фонарь лівий,  скло заднього фонаря правого,  задня
проріз задніх лонжеронів,  багажного
відсіку,  крил і дверей задніх.

Вартість
матеріальної шкоди,  заподіяної
володільцу автомобіля ВАЗ 21061 н/з НОМЕР_1,
на 15.06.2007 року складає 5189, 49 гривень,  з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Згідно  ст.
1166 ЦК України,  майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,  а
також шкода,  завдана майну фізичної або
юридичної особи,  а ткож шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

При
цьому згідно зі  ст.  1187 ЦК
України,  шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності) володіє транспортним засобом,
використання,  зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи
питання про відшкодування шкоди,  суд
посилається на Постанову №6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992
року (зі змінами та доповненнями) " Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди",  де в п. 2 вказано,  що розглядаючи позови про відшкодування
шкоди,  суди повинні мати на увазі,  що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України ( в
редакції 1963 року) шкода,  заподіяна
особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,  підлягає відшкодуванню в повному обсязі
особою,  яка її заподіяла,  за умови,
що дії останньої були неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина
зазначеної особи,  а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Також з
п.3 Постанови № 6 Пленуму "Про практику розгляду ..."
вбачається,  що у такому ж порядку
відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду,  заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Питання про відповідальність за шкоду,
заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх
володільців перед іншим з них,
вирішується за правилами  ст.  440 ЦК ( в редакції 1963 року): шкода,  заподіяна одному з володільців з вини іншого-
відшкодовується винним,  тому
посилання,  що ОСОБА_2 є власником
автомобіля,  тобто джерела підвищеної
небезпеки,  але дорожньо-транспортна
пригода сталася не з вини володільця,  в
задоволенні позовних вимог про стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди
необхідно відмовити. Особа,  яка скоїла ДТП - ОСОБА_3,  факт провини підтверджується постановою
Добропільського міськрайонного суду від 16 липня 2007 року,  якою був притягнутий до адміністративної
відповідальності.

постанова
набрала чинності,  не опротестована. Тому
він повинен нести відповідальність перед позивачем за заподіяну шкоду.

Вина
відповідача ОСОБА_3 в
заподіянні майнової шкоди доведена,  і
вона повинна бути стягнута в вигляді відшкодування шкоди на
ремонтні-відновлювальні роботи в розмірі,
визначених експертизою,  які з
врахуванням вимог нормативних документів регламентуються визначенням розміру
ремонтно-відновлювальних робіт.

Розглядаючи
питання про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування
моральної шкоди суд виходить із вимог
ст.  1167 ЦК України,  що моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

На
підставі вищезазначеного,  суд приходить
до висновку про обгрунтованість вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди,  заподіяну йому внаслідок ДТП,
оскільки з наданих суду доказів вбачається наявність
моральної шкоди заподіяної позивачеві ОСОБА_1,
бо ДТП порушено
нормальний спосіб життя,  що потребує від
нього додаткових зусиль з приводу того,
що він не міг використовувати свій автомобіль тривалий час за
призначенням,  що порушило його спосіб
життя,  затримало багато часу,  який він міг витратити за своїм
розсудом.  Пошкодження автомобіля
погіршило товарний вид транспортного засобу. Відмова відповідачів відшкодовувати
матеріальну шкоду вимусило
позивача   звертатися   в
різні   інстанції,    зокрема
в   суд   з
позовом   для

відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Ці обставини
знайшли своє підтвердження в поясненнях позивача.

Моральну
шкоду необхідно стягнути частково і суд визначає її в розмірі 1000
гривень,  оскільки не наступило тяжких
наслідків,  і яка знайшла підтвердження в
судовому засіданні.   Моральну шкоду
необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3

Розмір
відшкодування матеріальної шкоди визначається судом з врахуванням позовних
вимог,  характеру діяння осіб,  заподіявшого шкоду,  а також інших негативних наслідків,  і підтверджується висновком експерта,  складає суму 5189, 49 гривень.

З
відповідача необхідно стягнути витрати позивача на сплату судового збору,  по сплаті за проведення експертизи,  а також за інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись  ст.
ст.  209,  212-215 ЦПК України,  на підставі
ст.   ст.  1166, 1167, 1187 ЦК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,  задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5189 (п"ять
тисяч сто вісімдесят дев"ять) гривень 49 копійок.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 (одну тисячу)
гривень.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 51 (п'ятдесят одну)
гривню.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи в розмірі 30 (тридцять) гривень.

Стягнути
з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 витрати по сплаті за проведення експертизи в сумі 270 (двісті
сімдесят) гривень.

В
позовних вимогах про стягнення з ОСОБА_2 шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,  на користь ОСОБА_1,  відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через
Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом двадцяти днів після
надання заяви про апеляційне оскарження,
яка може бути подана протягом десяти днів з наступного дня після
проголошення рішення.

Складено
в одному примірнику в нарадчій кімнаті.