Справа № 2-413/2007р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ      УКРАЇНИ

15 серпня 2007
року       Корюківський районний суд
Чернігівської області

у складі:

головуючого -
судді Крапивного В.І.,  при секретарі -
Лашко Л.І.,  з участю позивачки -
ОСОБА_1. ,  відповідача - ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в м.  Корюківці у приміщенні  суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання особи такою,  що
втратила право користування житловим будинком,
-

встановив:

7 серпня
2007 року позивачка звернулася до суду з цим позовом,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що у 2003 році вона за кошти своїх батьків
придбала будинковолодіння в АДРЕСА_1,
який зареєстрований на її ім»я,  і
в цьому будинку вона разом з дітьми та чоловіком проживала до кінця 2006 року,  а після розлучення її колишній чоловік,  відповідач по справі,  з початку 2007 року проживає по АДРЕСА_2,  і не бажає добровільно виписуватись з її
будинку,  посилається на відсутність
свого житла,  вона ж змушена нести збитки
по оплаті комунальних послуг,  тому
просить визнати його таким,  що втратив
право користування житловим будинком.

У
попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в
,  повному обсязі.

Відповідач
у попередньому судовому засіданні не заперечує проти позову,  а причину невиписки з будинку позивачки
пояснює тим,  що йому немає де
зареєструватись у встановленому законом порядку,  бо житла він не має,  однак обіцяє протягом 10 днів виписатися з
будинку позивачки.

Свідки в
попереднє судове засідання не викликались.

Вислухавши
доводи сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до наступного.

Як
встановлено судом,  позивачка з 16 жовтня
2003 року має на праві власності будинковолодіння в АДРЕСА_1,  який був придбаний за кошти її батьків згідно
договору купівлі-продажу і зареєстрований на її ім»я в РКП «Рампа»
28.10.2003р. З того часу позивачка разом з дітьми та своїм чоловіком,  відповідачем по справі,  почала проживати в цьому будинку. 8 серпня
2005 року шлюб сторін був розірваний судом,
але до кінця 2006 року сторони проживали разом.  На початку 2007 року відповідач перейшов жити
за адресою АДРЕСА_2,  де й проживає по
теперішній час,  але з будинку позивачки
не виписується,  внаслідок чого вона несе
витрати по сплаті комунальних послуг і за нього. Відповідач на даний час не є
членом сім»ї позивачки і не претендує на право власності в спірному
будинковолодінні.

Відповідно
до чинного житлового законодавства при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.
Громадяни,  які мають у приватній
власності будинок (частину будинку) користуються

ним (нею) для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:
продавати,  дарувати,  заповідати,
здавати в оренду,
обмінювати,  закладати,  укладати інші не заборонені законом угоди.

Таким
чином,  враховуючи,  що відповідач протягом останніх 8 місяців
проживає за іншою адресою,  ніяких
стосунків з позивачкою не підтримує,
хоча й залишився прописаним в її будинку,  що перешкоджає їй у користуванні і
розпорядженні своєю власністю,  тому його
слід визнати таким,  що втратив право
користування житловим будинком позивачки,
а спору між сторонами з приводу права власності на вищевказане  будинковолодіння немає. Посилання відповідача
на ту обставину,  що він не має іншого
житла,  є безпідставними,  оскільки він має на праві власності житловий
будинок в с.
Ховдіївка  Корюківського району,  а в м.
Корюківка проживають його батьки,
де він і зміг би зареєструватися в установленому законом порядку.
Зняттям громадян з реєстрації,  як
вказано у позовній заяві,  суд не
займається,  для цього є відповідні
служби.

Позивачкою
сплачені держмито на користь держави та витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ у повному обсязі,  на відшкодуванні яких вона не наполягає.
Однак позивачка сплатила при зверненні з позовом до суду 100 грн. за надання
юридичної допомоги,  що підтверджується
відповідною квитанцією,  і наполягає на
повернення їй цих витрат. Оскільки позов задовольняється,  ці витрати підлягають відшкодуванню
відповідачем на користь позивачки.

Керуючись  ст.
ст.  12,  13,  48
Закону України „Про власність",
ст.  ст.  71,
150,  156 ЖК України,   ст.
ст.  130,  174,
208, 213-215 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Визнати ОСОБА_2таким,  що втратив
право користування будинком АДРЕСА_1; що належить ОСОБА_1на праві приватної
власності.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1-100 (сто) грн. 00 коп. у повернення судових витрат.

На
рішення суду протягом 10 днів після його проголошення може бути подана заява
про апеляційне оскарження,  а протягом 20
днів після цього - апеляційна скарга.