Справа № 2-299/07 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26 вересня      2007 р.

Близнюківський
районний суд Харківської області у складі:

судді Мороза О.І.,

при
секретарі Білошапка М.О.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в смт.
Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
який між ними було зареєстровано 6 травня 1995 року. Від шлюбу мають
двох неповнолітніх дітей,  які проживають
разом з відповідачкою.

Позивач
вказує,  що між ним та відповідачкою по
справі склалися такі особисто-неприязненні відносини при яких подальше сумісне
проживання стало неможливим.
Шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства припинені з
березня місяця 2007 року. Спору про поділ майна не виникає.

Посилаючись
на вищевказані обставини вважає,  що
подальше спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим.

У судове
засідання позивач надав письмову заяву в якій просить позов задовольнити і
справу розглянути без його участі. Відповідач,
в судовому засіданні позов визнала повністю,  на примирення не погоджується.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову,
суд за наявності для того законних підстав,  ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно
до  ст. 110 Сімейного кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При
цьому,  у відповідності до ч.2  ст. 112 цього ж Кодексу,  суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

Матеріалами
справи встановлено,  що сім'я сторін
розпалася остаточно і зберегти її неможливо,
подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить
інтересам сторін та їх дітей,  які мають
істотне значення.

Майновий спір
між сторонами відсутній. Шлюб у сторін перший. Таким чином,  визнання відповідачем пред'явленого позову не
суперечить закону,  не порушує
права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Визначаючи
розмір держмита,  при реєстрації
розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану,  суд приймає до уваги сімейний та матеріальний
стан подружжя,  визнання позову
відповідачем,  та вважає за необхідне
витрати щодо сплати мита покласти на відповідача по справі.

А
тому,  керуючись  ст. ст.130,
174 ЦПК України,   ст.110,  112 Сімейного кодексу України,  суд,

2

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1народження
та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
ідентифікаційний номерНОМЕР_1,
зареєстрований 06 травня 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного
стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області,  Україна. Актовий запис № 06.

При
реєстрації розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного
стану стягнути держмито на користь держави з ОСОБА_2 у розмірі 10 гривень.   ОСОБА_1 від сплати держмита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.