Справа № 2-430/2007р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ      УКРАЇНИ

25
вересня 2007 року                                                  Місцевий
Корюківський районний суд

Чернігівської
області у складі:

головуючого -
судді Чурупченка М. І.,

при секретарі -
Макуха О.О.,

з участю
позивачки - ОСОБА_1.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Корюківці у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про визнання права власності згідно укладеної угоди,  -

встановив:

22
серпня 2007 року позивачка звернулася до суду з цим позовом,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що на початку січня 2005 року відповідач
звернувся до неї з проханням дати йому в борг 15000 грн. для власних потреб
строком до 01.01.2007 року. Для належного виконання зобов"язання
відповідач гарантував відмовитись від 1/2 частини житлового будинку
АДРЕСА_1,  що перебуває в його власності.
07.01.2005 року вона передала 15000 грн. відповідачу,  а той написав розписку про отримання позики
та гарантій виконання зобов"язання,
вказавши строк повернення 01.01.2007 року та умови,  що в разі неповернення позики він
відмовляється від 1/2 частини живого будинку АДРЕСА_1,  належної йому. У вказаний строк зобов'язання
та укладеної угоди відповідач суму боргу не повернув,  посилаючись на фінансові труднощі. Відповідно
угоди у разі неповернення позики він відмовляється від 1/2 частини належного
йому частини житлового будинку і сама розписка є його заявою про відмову на її
користь належної йому частини житлового будинку,  тому вона вимушена звернутись до суду про припинення
права власності за відповідачем та визнання за нею права власності на 1/2
частину належної відповідачу частини житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала і просить їх
задовольнити.

Відповідач
в судове засідання не з"явився,  а
надав заяву про розгляд справи у його відсутності і вимоги позивачки про
визнання за нею права власності на його 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1
визнав і не заперечує про їх задоволення,
оскільки право власності за нею вже фактично перейшло з 01.01.2007року.

Як
встановлено судом 07 січня 2005 року відповідач отримав в позику від позивачки
15000 грн. відповідно укладеної письмової угоди. Також відповідно укладеної
письмової угоди відповідач зобов'язаний був до 01.01.2007 року повернути
позичені гроші,  шляхом відкриття і
перерахування на рахунок позивачки,  а в
разі неповернення відповідач відмовляється на її користь від 1/2 частини
будинку АДРЕСА_1 належної йому на праві власності на житло,  що підтверджено свідоцтвом на право власності
за ним.  Позивачка зверталась до
відповідача про повернення коштів,  але
до цього часу він позики не повернув,
тому фактично згідно укладеної угоди вона з 01.01.2007 року є власником
даної частини жилого будинку.

Відповідно  ст.
526 ЦК України,  зобов"язання має виконуватись належним
чином,  відповідно умов договору та вимог
цивільного законодавства. Відповідно
ст.  ст.  346,
347 ЦК України
право власності припиняється у разі відмови від права власності. Особа має

відмовитися від
права власності на майно,  заявивши про
це,  або вчинивши певні дії,  які свідчать про її відмову від права
власності.

Згідно
укладеної письмової угоди (заяви-розписки) відповідач відмовився від 1/2
належної йому на праві приватної власності частини житлового будинку АДРЕСА_1
на користь позивачки,  так як заборгував
15000 грн. і не заперечує про визнання за нею права власності на це його майно.
Фактично право власності на це майно відповідача,  відповідно цивільному законодавству та угоди
і зобов"язання перейшло до позивачки ОСОБА_1.

Згідно  ст.
392 ЦК України,  власник майна може пред"явити позов про
визнання його права власності,  якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також у разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності.

Вислухавши
позивачку,  вивчивши письмове пояснення
відповідача,  дослідивши матеріали справи
та враховуючи вищевказане,  суд приходить
до висновку,  що позов підлягає
задоволенню,  оскільки позов законний і
обгрунтований та не суперечить чинному законодавству.

Позивачка
при зверненні з позовом до суду сплатила державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення і не наполягає про стягнення цих витрат з
відповідача,  тому ці витрати слід
залишити за позивачкою.

Керуючись  ст.
ст. 346,  347,  392,
526,  1046,  1047,
1049 ЦК України,   ст.
ст. 81,  88,  208-215,
218 ЦПК України,  суд -

виpішив
:

Позов
задовольнити.

Припинити
право власності ОСОБА_2 на 1/2 (одну другу) частину нерухомого майна - жилого
будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1,
у зв"язку з його відмовою як власника на користь ОСОБА_1.

Визнати
за ОСОБА_1,  1938 року народження,  право особистої приватної власності на 1/2
(одну другу) частину нерухомого майна - жилого будинку АДРЕСА_1,  від якої відмовився на її користь власник
ОСОБА_2.

Копію рішення
направити відповідачу.

На
рішення суду протягом 10 днів може бути подана заява про апеляційне
оскарження,  після надання якої за
сторонами зберігається право на протязі 20 днів подати апеляційну скаргу.