Справа №2-7599
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20
серпня 2007 року Московський районний суд м. Харкова

в складі
: головуючого - Сиротникова Р.Є.

при
секретарі                - Хмельковій 0.0.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі
третіх осіб - Управління комунального майна та приватизації, відділення
громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВСУ в
Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на
житло та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі
звернулися з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1999 року, виданого ХМЦПДЖФ в
частині права власності відповідача та визнання права власності на спірну
квартиру за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4

В
обґрунтування позовних вимог в судовому засіданні позивачі зазначили, що вони з
1997 року по теперішній час проживають за адресою: АДРЕСА_1 і разом з ними
проживає їхня онука ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_3, їхній син, зареєстрований у
спірній квартирі, однак з травня 1997 року не проживає в ній. У 2006 році
ОСОБА_1 вирішила оформити субсидію на оплату комунальних платежів і надала у
відділ субсидій Свідоцтво про право власності на житло, де їй пояснили, що її
син ОСОБА_3, відповідач по справі, не виконував вимоги по сплаті комунальних
платежів, оскільки зазначений у Свідоцтві про право власності на житло, як
співвласник. З цього часу їй стало відомо про те, що відповідач ввів її у
оману, пояснивши ще у 1999 році, коли вони приватизували квартиру, що реєстрація
правового значення для приватизації не має, і так, як він не проживає у
квартирі, то і права на приватизацію не має. 18.06.1999 року квартира АДРЕСА_1
була приватизована на 4 осіб: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4, про що було видане Свідоцтво. На час приватизації
відповідач не проживав у квартирі понад двох років, що підтверджується
відповідним актом, таким чином, втратив право користування житловим приміщення
в квартирі, а тим більше право на приватизацію. У зв'язку з чим просили позов
задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував
проти визнання Свідоцтва про право власності на житло частково недійсним в
частині його права власності на спірну квартиру.

Представник
третьої особи - Управління комунального майна та приватизації в судове
засідання не з'явився, направив заяву, у якій просив справу розглянути за
відсутності представника третьої особи та винести рішення на розсуд суду.

Представник
третьої особи - ВГІРФО Московського РВ ГУМВСУ в Харківській області в судове
засідання не з'явився.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, ознайомившись із заявою третьої особи, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом
встановлено, що згідно довідки КЖЕП №174 від 23.02.2007 року у спірній квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровано чотири чоловіка: позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, їхня онука
ОСОБА_4, 1997 року народження та їхній син - відповідач по справі ОСОБА_3, який
відповідно до акту, затвердженого начальником КЖЕП №174 у спірній квартирі не
проживає з травня 1997 року по теперішній час і особистих речей у ній не має.

Тобто,
відповідач протягом тривалого часу спірною квартирою не користується і не
цікавиться, повністю припинивши обов'язки ч.1ена сім'ї, передбачені ст.64
Житлового кодексу України, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення
та комунальних послуг. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від
18.06.1999 року за реєстраційним №5-99-191991, виданого ЦПДЖФ квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Відповідно до п.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх ч.1енів сім"ї, які
постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло з обов' язковим визначенням власника квартири.
Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на час приватизації
спірної квартири, відповідач у ній не проживав понад шість місяців без поважних
причин, а , отже, бути учасником приватизації не міг. Факт не проживання без
поважних причин у спірній квартирі, відповідачем не оспорюється.

Керуючись ст.ст. 10, 11,
60, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, 64, 71, 72 Житлового кодексу
України, ст. ст. 5,8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2  - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким,
що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Визнати частково недійсним Свідоцтво про право власності на житло від
18.06.1999 року за реєстраційним № 5-99-191991, виданого ХМЦПДЖФ в частині
права спільної сумісної власності ОСОБА_3 у
квартирі АДРЕСА_1.

Визнати, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Зобов'язати відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Московського РВ ГУМВСУ в Харківській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного
обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України. Заява про апеляційне оскарження
може бути подана протягом 10 днів з дня оголошення рішення.