Справа №2-57/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 липня
2007 року                                                                   м.  Димитров

Димитровський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого -
судді Халаджи О.В.,

при секретарі
Рибкіній Г.В.,

за участю
позивача ОСОБА_1,

відповідачів
ОСОБА_4.,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Димитров Донецької області справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди від кримінального злочину,
заподіяної неповнолітньому ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
неповнолітнім ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2народження та малолітнім ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_3народження. У
судовому засіданні в обгрунтування своїх вимог позивач вказав,  що відносно її сина неповнолітнім
ОСОБА_4  та малолітнім ОСОБА_9. 09 травня
2006 року був скоєний злочин,
передбачений статею 296 ч. 1 КК України. У результаті цього злочину йому
було завдано легких тілесних пошкоджень,
що підтверджується висновком судово - медичної експертизи від 25.05.2006
року № 158/293. Неповнолітній ОСОБА_3був звільнений від кримінальної
відповідальності Постановою Димитровського міського суду від 29 серпня 2006
року у зв'язку з дійовим каяттям.
Відностно малолітнього ОСОБА_9 було винесено постанову Димитровського
міського суду від 22 серпня 2006 року згідно якої до нього було застасовано
примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд його
діда ОСОБА_4.

По даній
кримінальній справі неповнолітній син позивача був визнаний потерпілим,  а позивач його законним представником,  оскільки кримінальні дії були скоєні проти
сина позивача,  у результаті чього йому
було причинено матеріальну та моральну шкоду.

Від
неправомірних дій ОСОБА_3.  та ОСОБА_9
ОСОБА_8 було спричинено матеріальну шкоду,
яка складається з витрат на ліки та лікарські засоби на загальну суму
503 гривні 37 копійок та моральну шкоду,
яка полягає у тому,  що ОСОБА_8
поніс фізичні та психічні страждання. Обставини скоєння злочину,  та їх наслідки проявилися у його життєвому
ритмі,  в нього появилось відчуття
відчаю,  пригніченості,  порушився сон,  він відчуває себе приниженим серед своїх
однолітків. Вважає,  що розмір моральної
шкоди становить дві тисячі гринеь з кожного з відповідачів,  та разом складає 4000 гривень.

З
ініциативи суду до справи у якості совідповідачів було притягнуто
неповнолітнього ОСОБА_3.  та батьків
малолітнього ОСОБА_9 - ОСОБА_5,  ОСОБА_6
Суд дійшов висновку про притягнення совідповідачів у зв'язку з тим,  що ОСОБА_3
на момент судового розгляду відбулося 17 років і він несе
відповідальність за шкоду,  ним
спричинену самостійно на загальних підставах,
а у разі відсутності у нього майна,
достатього для відшкодування завданої ним шкоди,  ця шкода

2

відшкодовується
в частці,  якої не вистачає,  або в повному обсязі її батьками або
піклуваньниками на підставу  ст. 1179 ЦК
України,  від повідно до закону таким
опікуном ОСОБА_3  призначено ОСОБА_2, що
стосується притягненя у якості совідповідачів ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
то суд дійшов такого висновку на підставі того,  що притягнутий у якості відповідача по справі
дідусь малолітнього ОСОБА_9 -ОСОБА_4 згідно
ст. 1178 ЦК України не є опікуном чи іншою особою,  яка на законних підставах здійснює виховання
малолітньої особи,  батьки ОСОБА_9 не
позбавлені батьківських прав і повинні відповідати за причинену їх малолітнім
сином шкоду.

Відповідач
ОСОБА_2  позов визнала частково,  не заперечує проти відповідальності за
заподіяну її підопічним ОСОБА_4
шкоди,  але вважає,  що розмір шкоди повинен бути відшкодований
відповідно до вини кожного,  та не може
бути стягнутий солідарно з відповідачів. Також вважає що моральна шкода не
повинна бути відшкодована,  так як
позивач не надав суду доказів по спричиненню цієї шкоди.

Відповідач
ОСОБА_3до суду не з'явився без поважної причини,  про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідач
ОСОБА_4 позов
визнав частково,  вважає,  що матеріальна шкода дійсно повинна бути
відшкодована у вказаному розмірі солідарно,
проти моральної шкоди заперечує у повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_5 позов
визнав частково,  вважає,  що матеріальна шкода дійсно повинна бути
відшкодована у вказаному розмірі солідарно,
проти моральної шкоди заперечує у повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_6 позов визнала частково,
вважає,  що матеріальна шкода
дійсно повинна бути відшкодована у вказаному розмірі солідарно,  проти факту заподіяння моральної шкоди не
заперечує,  але вважає її розмір значно
великим.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши докази в їх
сукупності,  суд вважає що у матеріалах
справи є достатньо доказів,  які
дозволяють розглянути справу у відсутності осіб які не з'явилися та суд
приходить до висновку,  що позов підлягає
частковому задоволенню..

Судом
установлено,  що неповнолітній ОСОБА_3був
звільнений від кримінальної відповідальності Постановою Димитровського міського
суду від 29 серпня 2006 року у зв'язку з дійовим каяттям.  Відностно малолітнього ОСОБА_9 було винесено
постанову Димитровського міського суду від 22 серпня 2006 року згідно якої до
нього було застасовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі
його під нагляд його діда ОСОБА_4. (а.с.
5-12)

По даній
кримінальній справі неповнолітній син позивача був визнаний потерпілим,  а позивач його законним представником,  оскільки кримінальні дії були скоєні проти
сина позивача,  у результаті чього йому
було причинено матеріальну та моральну шкоду.

При
розгляді кримінальної справи судом не вирішувалося питання відшкодування
шкоди,  заподіяної злочином (а.с.5-12).
Постанова про звільнення від кримінальної відповідальності Димитровського
міського суду від 29 серпня 2006 року у зв'язку з дійовим каяттям ОСОБА_3.  набрала чинності,  також набравла чинності постанова
Димитровського міського суду від 22 серпня 2006 року згідно якої до
малолітнього ОСОБА_9,  було застасовано
примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд його
діда ОСОБА_4. Звільнення у зв'язку з дійовим каяттям та передачею особи на
поруки не є реабілітуючими підставами звільнення від кримінальної
відповідальності, та не дають змоги уникнути від відшкодування шкоди,  заподіяної злочином. Суд вважає,  що між неправомірними діями неповнолітнього
ОСОБА_3. та малолітнього ОСОБА_9 та заподіяною неповнолітньому ОСОБА_8
шкодою,  наведеною у позові,  існує причинний зв'язок,  тому відповідачі повинні нести
відповідальність перед позивачем за спричинену її сину неповнолітньому ОСОБА_8. матеріальну та
моральну шкоду відповідно до  ст.
ст.1166,  1167,  1177,
1178,  1179 ЦК України. У
судовому засіданні було достовірно встановлено,
що неповнолітній ОСОБА_3є учнем та не має ніякого заробітку та майна для
відшкодування шкоди,  заподіяної злочином
і тому обов'язок по відшкодуванню шкоди повинен покладатися на ОСОБА_2,  яка є його опікуном у встановленому законом
порядку (а.с.  67).

Від
злочинних дій потерпілому ОСОБА_8 було спричинено легкі тілесні
ушкодження,  які потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я,  який
потребує лікування більше ніж шість днів,
але не більше двадцяти одного дня,
що підтверджується оглядом матеріалів кримінальной справи відносно
ОСОБА_9 та ОСОБА_3.  № 1-190/06
(а.с.  53-54).

Так
вартість лікування неповнолітнього ОСОБА_8 становить 503, 73 гривні,  це витрати на ліки та лікарські засоби,  що підтверджується листами призначення ліків
та лікарських засобів та довідками та фіскальними чеками про їх придбання
(а.с.  13-31,  54-56).

За  ст. ст.22,
1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або
юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Відповідно
до статті 1178 ЦК України шкода,  завдана
малолітньою особою,  відшкодовується її
батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою особою,  яка на правових підставах здійснює виховання
малолітньої особи,  - якщо вони не
доведуть,  що шкода не є наслудком
несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за
малолітньою особою.

Відповідно
до статті 1179 ЦК України
неповнолітня особа відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних
підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна,  достатнього для відшкодування завданої нею
шкоди,  ця шкода відшкодовується в
частці,  якої не вистачає,  або в повному обсязі її батьками
(усиновлювачами) або піклувальниками,
якщо вони не доведуть,  що шкода
була завдана не з їхньої вини.

Відповідно
до статті 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності вини,  крім випадків,  встановлених частиноюдругою цієї статті.
Відповідно до статті 23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди,  задваної внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом абоіншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у з'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої,  членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі,  гідності,
а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір
моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,  глибини фізичних та душевних страждань,  погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх реалізації,
ступеня вини особи,  яка завдала
моральної шкоди,  якщо вина є підставою
для відшкодування,  а також з урахуванням
інших обставин,  які мають істотне
значення.

Так
судом встановлено,  що неповнолітній ОСОБА_8 дійсно потерпів
від злочину,  та йому було спричинено
фізичний біль та моральні страждання. З урахуванням ступеня фізичних та
душевних страждань суд приходить до висновку,
що моральна шкода становить 300 гривень.

Також у
відповідності до  ст. 88 ЦПК України
відшкодування витрат на користь держави судового збору у розмірі 59 гривень 50
копійок,  та на користь державного
підприємства "Судовий інформаційний центр" витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи  у сумі  30
гривень підлягає  стягненню
солідарно з

4

Відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1

На підставі  ст. ст.22,
23,  1166,  1167,
1177,  1178,  1179 ЦК
України,  керуючись  ст. ст.10,
11,  57,  209,
212,  213,  214,
215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1матеріальну шкоду у
розмірі 503 (п'ятьсот три) гривні 37 копійок та моральну шкоду солідарно у
розмірі 300 (триста) гривень.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у
розмірі 59 гривень 50 копійок,  та на
користь державного підприємства "Судовий інформаційний центр" витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень.

У задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_1відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.