№ 2-485/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17.08.2007р.        Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області в складі головуючого судді Литвинової Р.А.,  при секретарі Довбань СМ. ,

з участю :
позивачки ОСОБА_1,  її представника
Молочок А.О.,  відповідачки ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Вільногірську

цивільну справу
за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення
боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2. про стягнення
боргу за договором позики,  в якому
зазначає наступне. 05.10.2005р. вона позичила відповідачці грошові кошти в сумі
2000грн. на строк до 01.05.2006 року,  про
що відповідачка надала їй розписку. Згідно з умовами договору ОСОБА_2 зобов'язалась
повертати їй борг частинами і сплачувати щомісячно по 250грн.,  починаючи з 01.11.2005р. до 01.05.2006р.

Однак,  до теперішнього часу відповідачка борг не
повернула. Добровільно повернути борг вона відмовляється,  мотивуючи відсутністю грошей.

Крім
матеріальної шкоди,  своїми
неправомірними діями відповідачка спричинила їй моральну шкоду,  яку вона оцінює в 2000грн. Вона полягає в
душевних стражданнях,  яких вона зазнала
внаслідок того,  що втратила можливість
розпоряджатись належними їй грошовими коштами на свій розсуд. Також вона
зазнала приниження,  тому що вимушена
була неодноразово на протязі півтора роки прохати відповідачку повернути їй
гроші.

Позивачка
просить задовольнити її позов.

В
судовому засіданні позивачка пояснила,
що від свого основного позову вона не відмовляється,  а від вимог в частині стягнення моральної
шкоди відмовляється і моральну шкоду просить з відповідачки не стягувати.

Відповідачка
суду пояснила,  що дійсно вона брала у
позивачки гроші - 2000 грн.,  які не
заперечує повернути частинами,  бо такої
суми в неї зараз немає.

Свідок
ОСОБА_3. суду пояснила,  що позивачка є
її матір'ю. їй відомо,  що відповідачка
дійсно взяла у її матері 2000грн в рахунок того,  що вона буде тимчасово проживати в її
квартирі. Але проживати не вийшло,  тому
відповідачка повинна була повернути гроші,
написала про це розписку,  але до
теперішнього часу вона їх матері не повертає.

Матеріалами
справи встановлено наступне.

З
розписки від імені ОСОБА_2. вбачається,
що вона взяла в борг гроші в сумі 2000 грн. у ОСОБА_1. і зобов'язується
їх повертати частинами по 250 грн. щомісячно до жовтня 2006 року (а.с. 5).
Також до матеріалів справи надана друга розписка аналогічного змісту від імені
відповідачки (а.с. 6).

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи,  враховуючи визнання позову
відповідачкою,  суд приходить до висновку
про задоволення позову.

На думку
суду,  визнання відповідачкою позову не
суперечить закону,  не порушує права та
інтереси інших осіб,  тому у суду є всі
законні підстави для прийняття визнання відповідачкою позову та винесення
рішення про його задоволення.

Відносини
позики між фізичними особами регулюються
ст.  ст.  1046-1052 ЦК України,  згідно з
якими позикодавець передає у власність позичальникові грошові  кошти,
а

позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей,
він укладається в письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На
підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника,  яка посвідчує
передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі,  що були передані йому позикодавцем) у строк
та в порядку,  що встановлені договором
позики.

В
процесі судового слідства встановлено,
що письмовий договір позики між сторонами не укладався,  але в наявності є боргові документи -
розписки,  які свідчать про те,  що відповідачка одержала від позивачки
грошову суму і зобов'язалась її повернути до визначеної ними взаємно дати.

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з
державного мита - 51.00грн,  витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30.00грн. та витрат,  пов'язаних з оплатою послуг представника -
85.00 грн,  які підтверджені
документально (а.с. 5).

Керуючись  ст.
ст.  84,  88,
212-215 ЦПК України,  на
підставі  ст.  ст.
1046 - 1049 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2,  10.04.1957 року
народження,  що проживає за адресою : м.
Вільногірськ Дніпропетровської області вул.
АДРЕСА_1,  не працює,  на користь ОСОБА_1,  1955 року народження,  що проживає за адресою : с.
Посуньки вул.  АДРЕСА_2
Верхньодніпровського району Дніпропетровської області,  2166.00 грн.,
з яких 2000.00грн. - сума основного боргу,  166.00 грн. - витрати,  понесені позивачкою в зв'язку з розглядом
справи.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається у строк,  встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через Вільногірський міський суд.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у встановлений строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.