Справа 2-486/2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

30.08.2007 рік                                                                                                          смт.Чорнобай

Чорнобаївський
районний суд в Черкаській області в складі, Головуючого судді:- Калашника СІ.
Секретаря судового засідання: - Соломки
Л.М. представників позивача:-
Фотул М.В.

-Соколов С.А.

відповідача  - ОСОБА_1

спеціаліста районного відділу земельних

ресурсів                                -
Петренко Ю.І.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні смт.Чорнобай
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усуненню перешкод в
користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

В травні місяці 2007 року, позивач звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та
пояснила суду,що Ш належить на праві приватної власності домоволодіння в
АДРЕСА_1„ , яке дісталось їй згідно договору дарування від 24.07.2000року.
Попередній власник,зі слів позивача - не довів будівництво до завершення та не
приватизував земельну ділянку виділену йому під будівництво житла площею 0,07
га. тому Вона ,після придбання даного будинку, звернулась до Чорнобаївської
селищної Ради та отримала дозвіл на виготовлення проектної документації по
відводу земельної ділянки.

На момент
звернення до суду, між нею та відповідачем виник спір стосовно користування
суміжними земельними ділянками так , як відповідач на її думку ,самовільно захватив частину
землі,яка належить їй та побудував на цьому місці паркан чим порушує її право
користуватись належною ій земельною ділянкою, щоі змусило останню звернутись до
суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не зашилась ,а надала суду
повноваження представляти свої інтереси представникам ,які підтримали позовні
вимоги та просять усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою їх
довірителя, шляхом зобов,язання відповідача розібрати паркан та повернути
позивачу належні їй-2м. 90 см.
захвачено! відповідачем землі.

Відпловідач по справі в судове
засідання з,явився, позов не визнав та просить суд відмовити в його
задоволенні.

Суд заслухавши надані пояснення
дослідивши матеріали справи,оригінали держаних актів на право власності на
земельну ділянку,що належить відповідачеві та його попереднику і наданих на
запит суду представником районного відділу земельних ресурсів та залученого
ухвалою суду в якості спеціаліста, вважає,що позов не підлягає до задоволення
із наступних причин. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні
правовідносини.

Так діозивачем в липні місяці 2000 року ,на підставі
договору дарування від 24.07.2000року, посвідченого приватним нотаріусом,
отримано в подарунок незакінчений житловий будинок розташований в смт.Чорнобай
по вул. Горького-2,б„.від мешканця м.Вязьма Смоленської області-ОСОБА_4, який в
свою чергу також дістався останньому, тобто дарителю в 1991 році ,в подарунок від гр. ОСОБА_2,який розпочинав
будівництво даного помешкання.

Згідно виписки
із рішення виконавчого комітета Чорнобаївської селищної ради №22 від 24.03,1990
року та акта виносу в натуру земельної ділянки від 27.06.1990р. забудовнику
ОСОБА_2 виділено під забудову земельну ділянку в смт.Чорнобай по вул.Горького в
розмірі-0,07 га.

Дана земельна
ділянка межувала між землями сусідів ОСОБА_6
та ОСОБА_9. Проектна документація по відводу земельної ділянки з 1990 року ні
забудовником ОСОБА_2 ,ні наступним власником будинку-ОСОБА_4 не виготовлялась
та не була приватизована

Згідно договору
дарування ,на який посилається позивач -їй перейшов увласність лиш незакінчений
житловий будинок ,що підтверджено витягом з реєстру про реєстрацію права
власності на нерухоме майно ,виданого 27.01.2004 року Чорнобаївським Б.Т.І..
Лише в 2005 році, позивач звернулась до Селищної ради з відповідною заявою
стосовно виготовлення проектної документації та отримала дозвіл на її
виготовлення ,алей на день розгляду справи в судовому засіданні до регіональної
філії -Д.П .„ЦЕНТР ДЗК„смт. Чорнобай,яка займається виготовленням документації
із землеустрою не зверталась, що підтверджено довідкою за вх. №6855 від
10.07.2007 року за підписом керівника даної установи, як і підтверджено той
факт, що державна реєстрація державних актів на право власності на земельну
ділянку на позивача ОСОБА_2; ОСОБА_2; ОСОБА_5- не проводилась.

Згідно ж змісту ст.ст.125 та 126
З.К. України-право власності на земельну ділянку виникає після одержання її
власником документа ,що посвідчує дане право ,тобто державного акта.

Відповідач по справі  24.04.2003 року ,отримав у приватну власність
,згідно договору дарування, від гр-на ОСОБА_6-
житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_2 та приватизовану
земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі
-1460 кв. метри,тобто 0,1460 га., ,яку переоформив на своє ім,я та отримав
державний акт на право власності на земельну ділянку.

В травні місяці
2003 року позивач, не погоджуючись з розміром земельної ділянки ,що виділявся
її попередникам під забудову та фактичним розміром ,яким Вона продовжує
користуватись ,звернулась до Чорнобаївської Селищної Ради з заявою про
встановлення меж між земельними ділянками відповідача та її,яка виділялась під
забудову домоволодіння та знаходиться в її користуванні.

Селищною Радою,
у відповідності до розділу -2 ст.ст.26 п.34 та 33п.5 Закону України „Про
місцеве самоврядування,, від 21.05.1997 року було створено узгоджувальну
комісію,якою проведено обміри земельних ділянок та встановлено ,що різниця між
розміром земельних ділянок,вказаних в планах забудов та фактичним обміром,
складає-0,5 метра.,що підтверджено в судовому засіданні протоколом
узгоджувальної комісії №2 від 19.05.2003 року та показаннями допитаного в
судовому засіданні в якості свідка ч.1ена даної узгоджувальної комісії- ОСОБА_7

Ч.1енами даної
комісії зменшено відповідачу розмір ширини земельної ділянки з 19 метрів на
-18м. 60 см., а позивачці з 17 метрів на -16м.90 см., та встановлено 4 межових знаки по яких відповідачем і було
побудовано паркан.

27.06.2003 року, рішенням виконавчого
комітету Селищної Ради було затверджено протокол узгоджувальної комісії № 2 від
19.05.2003 року, а в держаному акті на ім,я відповідача на підставі даного
рішення, внесено зміни направлені на зменшення розмірів

належної останньому земельної ділянки на користь
позивачки.

Частиною 1 ст.161 З.К. України визначено ,що рішення
виконавчого комітету з земельних

питаннь- вступає в силу з моменту його прийняття ,а ч.5
ст.158 цього ж кодекса

передбачено право оскаржити дане рішення органу місцевого
самоврядування до суду в

разі незгоди з
його змістом.

В даному випадку
позивачкою рішення виконачого комітету по питанню затвердження

протоколу № 2
узгоджувальної комісії ,яким було встановлено межу між земельними

ділянками і по якій відповідач
збудував паркан- не оскаржувалось.Право власності на

земельну ділянку нею не набуто так
,як документація позивачкою для відводу земельної

ділянки для
обслуговування житлового будинку не виготовлялась.Згідно ж змісту ст.

373ч.2 Ц.К. України-2003 року,
право власності на земельну ділянку набувається і

здійснюється у відповідності до
закону.

Відповідачем право власності на
житловий будинок та земельну ділянку набуто

правомірно, що підтверджено в
судовому засіданні наявними доказами по справі.

Твердження позивача та його представників
про те ,що відповідач протягом останніх

років декілька
разів змінював свій державний акт, в межах розміру належної йому площі

земельної
ділянки спростовано в судовому засіданні, як і факт незаконного користування

останнім
належною йому земельною ділянкою.

Твердження представників позивача,
стосовно допущення порушеннь земельного

законодавства, вчинені при
оформлені державного акта не. землю на ім,я відповідача,

не підтверджені відповідними
належними та допустими доказами, та могло б слугувати

підставою для позову до
відповідного органу ,що здійснює видачу даного документа, а не

до відповідача.

Питання
витребуваня з Селищної Ради копії рішення №22 від 24.03.1990р. про виділення

ОСОБА_2
земельної ділянки під будівництво не підлягає задоволенню в зв,язку з

наданням
сторонами в судовому засіданні даного документа.

Вимога
призначення судової експертизи повиваної з виділом земельної частки реально,по

місцю проживання
позивача не може бутти задоволена в зв,язку з відмовою в

задоволенню
позову.

Судові витрати відшкодуванню
не підлягають в зв,язку з відмовою в задоволенні

позовних вимог.

Приймаючи до
уваги вище викладене,керуючись розділом 2 ст.ст.26п.34 та 33 п.5 Закону України
„Про місцеве самоврядування„-від 21.05.1997 року ;ст.ст.125,126,158 ч.5,161 ч.1
З.К.України,протоколом узгоджувальної комісії №2 від 19.05.2003 року ,Рішенням
викоконкому Селищної Ради від 27.06.2003 року №65 ,ст.373 ч.2 Ц.К.України -2003
року, Ст.ст.10,11,209,212-215 ЦПК.України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову відмовити повністю.

Відмовити
мешканці АДРЕСА_1

області -ОСОБА_2
в зобов,язанні ОСОБА_1 усунути

перешкоди в
користуванні земельною ділянкою в АДРЕСА_1„, в

витребуванні з
Чорнобаївської Селищної Ради копії рішення №22 від 24.03 .1990 року про

виділення
ОСОБА_8 земельної ділянки в розмірі-0,07 га
та в

призначенні
експертизи стосовно виділу земельної частки реально в розмірі-0,07 га в

АДРЕСА_1 .

Заява про
оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду м.Черкаси

через районний
суд на протязі 10 днів з дня постановления
рішення та наступною

подачею в 20 денний термін
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК.України.

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга подані після строків визначених ст.294 ЦГОС.України
залишаються без розгляду,якщо апеляційний суд за заявою особи,що їх подала не
знайде підстав для поновлення строку.