№ 41(4)                                                     інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

13
грудня 2007 року                                                                        м.
Кривий Ріг

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого -
судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П,

суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.,

при секретарі -
Бондаренко І.В.,

за участю -
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Криворізького
районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2007 року за цивільною
справою за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Семиріччя" про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, ставить питання про скасування рішення
Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2007 року,
яким відмовлено в задоволенні його позовних вимог до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Семиріччя" (далі -ТОВ
"Агрофірма "Семиріччя") про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної
шкоди. Позивач просить ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,
невідповідіність висновків суду обставинам справи та діючому законодавству.
Зокрема, на його думку, суд прийняв до уваги неналежний доказ (ксерокопію
платіжної відомості за липень 2005 року) та не перевірив справжність його
підпису; не дослідив, коли його звільнено, дійшов неправильйого висновку, що
його звільнено 15 серпня 205 року, в той час, як його останнім робочим днем є
23 липня 2005р.; не надав оцінки неправомірним діям відповідача, який звільнив
його не на підставі заяви, а за рішенням зборів засновників товариства.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено та сторонами не оспорюється, що з 11 травня 2004
року позивач ОСОБА_1. працював
на посаді директора ТОВ "Агрофірма "Семиріччя" на підставі
протоколу № і установчих зборів засновників (учасників) товариства від 29
березня 2004 року та наказу № 1-к від 11 травня 2004 року а.с. 63).

Відповідно
до рішення загальних зборів засновників ТОВ "Агрофірма
"Семиріччя" № 9 від 15 серпня 2005 року та на підставі заяви від 23
липня 2005 року позивача звільнено з посади директора з 15 серпня 2005 року
(а.с. 32 - 33).

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте дійшов
помилкового висновку про отримання позивачем заробітної плати за липень 2005
року, у зв"язку із чим рішення суду про відмову в задоволені позову про
стягнення заборгованості по заробітній платі є неправильним.

Як
убачається із матеріалів справи, відповідач не надав доказів на підтвердження
факту виплати ОСОБА_1 заробітної плати в сумі 671грн.64коп., оскільки
ксерокопія платіжної відомості на отримання заробітної плати таким доказом не є
з огляду на те, що позивачем оспорений наявний в ній підпис, а оригінал цієї
відомості відсутній.

За таких
обставин вимоги позивача щодо стягнення заробітної плати за липень 2005 року в
сумі б71грн.64коп. підлягають задоволенню.

Що
стосується вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,
то колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно
із статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником
вимога про розрахунок.

Судом
встановлено, що в день звільнення 15 серпня 2005 року ОСОБА_1. не працював.

Письмову
вимогу позивача щодо виплати неотриманої заробітної плати відповідач отримав 21
жовтня 2005 року, проте особисто за отриманням розрахунку ОСОБА_1. до відповідача
не з'явився.

Після
звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом копія позовної заяви була вручена
відповідачеві 11 травня 2005 року і в узгоджений сторонами

день 16 травня 2006 року позивач особисто отримав безспірні
суми, які підлягали виплаті у зв'язку із звільненням, а саме, заробітну плату
за серпень 2005 року та компенсацію за невикористану відпустку.

Оскільки
ОСОБА_1. у
своїй письмовій заяві від 14 жовтня 2005 року не заявляв про неотримання ним
суми заробітної плати за липень 2005 року і безпосередньо звернувся до суду для
вирішення цього спору, а відповідачеві, зважаючи на наявність копії платіжної
відомості, не було відомо про наявність спору з цього приводу, колегія суддів
вважає, що вина підприємства в несвоєчасній виплаті спірної суми відсутня, тому
відсутні і підстави для застосування ст. 117 КЗпП України,

У
зв"язку із порушенням законних прав позивача, які призвели до його
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, потягли додаткових
зусиль для організації сюго життя, вимоги позивача про відшкодування моральної
шкоди підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи
розмір такої шкоди, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, а саме,
що позивач після 23 липня 2005 року, за Його ствердженням, на роботу не
з'являвся, проте відповідач нарахував та виплатив йому заробітну плату за 11
робочих днів серпня 2005 року і компенсацію за невикористану відпустку за
період роботи до 15 серпня 2005 року, а крім того, спірна сума заробітної плати
за липень 2005 року нарахована також за всі робочі дні місяця.

Беручи
до уваги роз'яснення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) «Про судову практику по справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також характер та ступінь
тяжкості страждань позивача, колегія суддів вважає, що відповідною компенсацією
його моральних шкоди є сума 30грн.

Доводи
позивача про неправомірні дії відповідача та неправильне визначення дати його
звільнення, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки питання обрання
та звільнення директора, згідно п. 5, 6 Статуту ТОВ "Агрофірма
"Семиріччя", затвердженого загальними зборами засновників від 30
листопада 2004 року (протокол № 5), належить до компетенції зборів учасників,
якими є засновники. Тому дії товариства, же звільнило ОСОБА_1 на підставі
рішення загальних зборів засновників ТОВ "Агрофірма "Семиріччя"
№ 9 від 15 серпня 2005 року, є правильними.

Оскільки
висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду необхідно
скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог та стягнення
на користь позивача неотриманої заробітної плати за липень 2005 року в сумі
671грн.64коп. і відшкодування моральної шкоди в сумі 30грн., а також стягнути з
відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51грн. та

витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30грн. на підставі
ст. 81, 88 ЦПК України.

Керуючись ст.
303» 307» 309 ч. 3, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2007 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семиріччя"
про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та моральної шкода задовольнити частково.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семиріччя"
на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за липень 2005 року в
сумі 67Ігрн.64коп. та на відшкодування моральної шкода 30грн., а також на
користь держави судовий збір в сумі 51 гри, та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30грн.

В іншій частині
позову відмовити.

Суми стягнені
без урахування обов"язкових платежів та податків.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.