Справа №2-579 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11
травня  2007 р. Ленінський районний суд
м. Донецька у складі:

головуючого
судді:        Олещенко Л.Б.

при
секретарі:                Настоящої М. С.

за
участю представника

позивача:                        Ковзікової Є.В.

відповідача:                   ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Донецьку цивільну справу за позовом
АТЗТ „Українська страхова компанія" до ОСОБА_1про стягнення суми боргу,
суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми основного боргу в
розмірі 5839, 15 грн.,  3-х процентів
річних у розмірі 30, 36грн.,  витрат на
послуги адвоката у розмірі 300, 00грн,
державного мита у розмірі 58, 69 грн.,
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі
30, 00грн.

В
обґрунтування своїх позовних вимог вказав,
що 11.05.2005р. між відповідачем та ВАТ „АКБ „Капітал" було укладено Договір про надання
споживчого кредиту №0051,  згідно з яким ОСОБА_1 отримала
споживчий кредит у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. зі сплатою 24% річних. У забезпечення
Договору №0051 було укладено договір поруки №0051/п від 11.05.2005 р.

Згідно
до умов договору про надання споживчого кредиту відповідач повинна сплачувати
суми отриманого споживчого кредиту та проценти за користування кредитом банку
не пізніше 25 числа кожного місяця. На відповідача було покладено обов'язок
повністю погасити кредит не пізніше 10.11.2006 р. Позивач зазначив,  що Договір поруки № 0051/п визначає солідарну
відповідальність ОСОБА_1 та самого позивача за основним кредитним договором у
разі його невиконання відповідачем.
Після закінчення терміну повернення кредиту,  відповідач не виконала своїх зобов'язань
перед основним кредитором (Банком) і відповідно до умов Договору про надання
споживчого кредиту утворилася наступна заборгованність: сума непогашеного боргу
по кредиту і відсотках за використання кредиту - 5839, 15 грн. Посилаючись на
п.1 договору поруки,  позивач
стверджує,  що погасив заборгованність
відповідача перед Банком у повному обсязі: 5839, 15 грн.і відповідно до  ст. 556 ЦК
України до позивача як до Поручителя,
що виконав зобов'язання боржника,
переходять усі права кредитора щодо цього зобов'язання. Також,  позивач вимагає стягнути з відповідача плату
за користування коштами у розмірі 3% річних,
відповідно до  ст. 625 ЦК України. Також
позивач бажає стягнути з відповідача грошові кошти,  які були витрачені ним на юридичну допомогу
при зверненні до суду,  у розмірі 300
грн.,  обґрунтовуючи свої витрати
Договором про надання юридичних послуг № б/н від 01.11.2004 р.

У судовому
засіданні представник позивача за дорученням Ковзікова Є.В. підтримала позовні
вимоги і їх обґрунтування,  вказав,  що відповідач отримала кредит у ВАТ „АКБ
„Капітал" у сумі 7000 грн   на
споживчі цілі із сплатою відсотків за його користування - 24 % річних,

2

витрати з
повернення якого вона зобов'язана була сплачувати щомісячно в строк до 25 числа
кожного місяця.

Між їх
організацією, ОСОБА_1 та
ВАТ „АКБ „Капітал" був укладений договір поруки №0051/п від
11.05.2005 р. За умовами,  якого вони
взяли не себе солідарні зобов'язання щодо погашення суми кредиту,  у разі невиконання відповідачем цих
зобов'язань в строки передбачені кредитним договором.  11.11.2006 р.позивач погасив заборгованність ОСОБА_1 перед Банком у
розмірі 5839, 15 грн. як поручитель. Таким чином,  на момент звернення до суду відповідач вже
стала боржником позивача. Також представник позивача у судовому засіданні
підтримав свої вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів витрачених
ними на юридичну допомогу при зверненні до суду,  у розмірі 300 грн. Позивач сплатив держмито
-58, 69грн.,  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення - 30 грн,
яке теж просить стягнути з відповідача.

У
судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов
визнала повністю. 1 пояснила,  що дійсно
взяла кредит в банку у розмірі 7000 грн.,
але одразу після отримання цих коштів в касі банку віддала їх своїй
співробітниці,  яка просила відповідачку
оформити кредит на себе. Через те,  що
вона не користувалася фактично кредитними коштами,  вона їх і не погашала.

Судом
встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами
справи встановлено,  що 11.05.2005 р.
відповідачу наданий кредит в сумі 7000 грн ВАТ „АКБ „Капітал" на споживчі цілі із сплатою відсотків за
користування кредитом

24
% річних,  витрати з
повернення якого вона зобов'язана була сплачувати щомісячно в строк до

25
числа кожного місяця,
що підтверджується Договором про надання споживчого кредиту №0051 від
11.05.2005 р.(а.с. П). Договором про надання споживчого кредиту №0051 на
відповідача було покладено обов'язок повністю погасити кредит не пізніше
10.11.2006 р.

Між
позивачем,  відповідачем та ВАТ „АКБ „Капітал"
був укладений договір поруки №0051/п від 11.05.2005 p.,
який носив додатковий характер стосовно Договору про
надання споживчого кредиту № 0051 (а.с.
12). Договір поруки було укладено в забезпечення виконання зобов'язань
відповідачем за умовами основного - Договору про надання споживчого кредиту
№0051,  в повному обсязі,  тобто у сумі 7000 грн основного боргу,  а також процентів за користування кредитом в
сумі 1404, 47 грн. За договором поруки позивач брав на себе зобов'язання
солідарної відповідальності за договором про надання споживчого кредиту.

У
зв'язку з тим,  що відповідач не погасила
вчасно,  тобто до 10.11.2006 року
кредит,  кредитор за основним договором (Договор про надання
споживчого кредиту №0051) звернувся за сплатою суми боргу до поручителя за
договором поруки № 0051/п,  з вимогою
погасити суму заборгованності у розмірі 5839, 15грн. Відповідно до Довідки,  виданої ВАТ „АКБ „Капітал" №7/2238 від 22.12.2006р. позивач погасив в
строк з 11.05.2005р. по 11.11.2006р. суму за кредитом та процентами у розмірі
5839, 15 грн. Відповідно до ч.2  ст.556 ЦК України до
поручителя,  що виконав
зобов'язання,  забезпечене порукою,  переходять усі права кредитора в цьому
зобов'язанні ,  в тому числі і ті,  що забезпечували його виконання. Таким
чином,  з 11.11.2006 р. до позивача
перейшли усі права кредитора в цьому зобов'язанні,  відповідно до ч.2  ст.556 ЦК
України.

У
судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
позов визнала повністю,  чим дала
суду змогу зробити висновок,  що нею було
порушено взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту,  а саме п.4.2.,  4.3. договору про надання споживчого кредиту
№0051. Таким чином,  відповідно до  ст. 625 ЦК
України при порушенні взятих на себе зобов'язань боржник на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу враховуючи індекс інфляції та 3%
річних від простроченої суми. Оскільки позивач заявив вимоги про стягнення 3%
річних,  відповідно до вимог  ст.625 ЦК України ці кошти підлягають
стягненню.

На
підставі  ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися належним чином,  згідно умов договіру та вимогам ЦК України.

На
підставі викладеного з відповідача на користь стягувача необхідно стягнути суму
основного боргу - 5839, 15 грн,  3%
річних - 30, 36 грн,  держмито - 58, 69
грн,  витрати на інформаційно-технічне
забезпечення - 30 грн.

3

У
стягненні витрат на послуги адвоката у розмірі 300, 00 грн необхідно
відмовити,  оскільки позивачем не надано суду
переконливих доказів про надання юридичної допомоги,  оскільки згідно п.5.1. долученого до
матеріалів справи договору на надання юридичних послуг від 01.08.2004р.термін
дії останнього закінчився 01.08.2005р.,
а позов надано суду 21.02.2007р.

На підставі
ст.  ст.
526,  530,  554,
556,  610,  625,  ЦК Украины,  та керуючись  ст.
ст.  ст.  ст. 10,
11, 209, 212-215 ЦПК України суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов
АТЗТ „Українська страхова компанія" до ОСОБА_1про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1на
користь АТЗТ „Українська страхова компанія" (вул. Артема,  116/19,  м.
Донецьк, 83048) рр 8001 в АКБ
„Капітал",  м.  Донецьк,
МФО 334828,  ОКПО 20346864 - 5839, 15 грн. суму основного
боргу,  30, 36грн - 3% річних,  58, 69 грн. державне мито,  30 грн. витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи.

В
позовних вимогах про стягнення витрат на послуги адвоката з ОСОБА_1на користь АТЗТ
„Українська страхова компанія" у розмірі 300 грн - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Ленінський районний суд м.
Донецька шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.