Справа № 2о-429/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2007 року                                    Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді                           Івасюти Л.В.

при секретарі                                Березовській О.Д.

з участю заявника                         ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого
документу,

встановив:

Заявник
звернулася в суд із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу.
Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла
її баба ОСОБА_2 13.02.2003 року ОСОБА_2склала заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори згідно з яким заповіла їй все своє майно. Однак в
заповіті виявлено помилки, а саме: дата складання заповіту була така сама як і його посвідчення, тобто
13.02.2003 року, а в заповіті
зазначено 13.02.2002 року. Також в заповіті невірно зазначено дату народження
заповідача 24.05.1918 року замість 24.03.1918 року, що стверджується свідоцтвом
про народження ОСОБА_2

В судовому засіданні заявник свої
вимоги підтримала з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча був належним
чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи суд приходить
до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України судом можуть встановлюватись факти належності правовстановлюючих документів особі, час
народження якої не збігається з часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із оглянутої в судовому засіданні копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори
13.02.2003 року вбачається, що він складений 13.02.2002 року, що
є технічною помилкою. Крім того, з заповіту вбачається «ОСОБА_2, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що також є технічною помилкою,
оскільки в копії свідоцтва про народження ОСОБА_2вказана дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 А тому суд приходить до
висновку, що заява підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 256, ст. 259 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2

Встановити факт належності правовстановлюючого документу - заповіту від
імені ОСОБА_2 від 13 лютого 2002 року на ім'я ОСОБА_1 посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької
державної нотаріальної контори 13 лютого 2003 року - ОСОБА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної
інстанції або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.