Справа 2- 316/
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року                                                    Менський
районний суд

Чернігівської
області в складі:

головуючого
судді                                                        Ченцової
С. М.

при
секретарі                                                                 Зубкович
Н.Ф.

з участю
позивача

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Мена Чернігівської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ПП фірма „ Сінай" про стягнення заборгованості
за договором позики ,

ВСТАНОВИВ:

В
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП фірма „
Сінай" про стягнення заборгованості за договором позики та стягнення
судових витрат.

Позов
мотивував тим,  що 20.04.2004 р він уклав
з відповідачем договір позики,  згідно
якого позивач передав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 800 тисяч гривень
,  а ПП „Фірма „ Сінай" прийняв їх у
тимчасове користування ,  зобов'язавшись
повернути кошти до 20.02.2006 року. На підтвердження отримання позики
відповідач видав квитанцію до прибуткового касового ордеру. В зазначений в
договорі строк відповідач умови договору не виконав ,  тобто суму позики не повернув. 01.03.2006
року та 20.08.2006 року позивач звертався до відповідача з заявами про
повернення коштів. Відповідач не заперечував факт отримання позики,  однак ,
позичені кошти не повертяг посилаючись на їх відсутність та скрутне
матеріальне становище. З зв"язку з цим ,
позивач просить стягнути з ПП „ Фірма „ Сінай" заборгованість за
договором позики в сумі 800 тисяч грн.. та 1730 грн. у відшкодування витрат по
сплаті судового збору та витрат на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги ,  посилаючись на обставини викладені в позовній
заяві.

Представник
відповідача - арбітражна керуюча Стук І.М.
в судовому засіданні позов не визнала ,
та показала ,  що вимоги позивача
не обґрунтовані . Кредитори вважають ,
що підприємство гроші у ОСОБА_1 не брало. Подаючи позов,  позивач ,
таким чином ,  хоче спасти
положення самого керівника підприємства. Щодо квитанції до прибуткового
касового ордеру № 12 від 30.04.2004 року,
згідно якої від ОСОБА_1 ПП „ Фірма „ Сінай" прийняла 800 тис.  гривень ,
то представник відповідача не заперечила ,  що це є доказ того,  що гроші фірма отримала від ОСОБА_1 Від
призначення судово- бухгалтерської експертизи по справі відмовились.

Заслухавши
пояснення сторін ,  дослідивши матеріали
справи ,  суд прийшов до висновку,  що позов підлягає задоволенню  з слідуючих підстав:

Згідно  ст.
204 ЦК України
,  правочин є правомірним ,  якщо його недійсність прямо не встановлена
законом ,  або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно  ст.
526 ЦК України
,  зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог ЦК . Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання
,  то воно підлягає виконанню у цей
строк. (  ст.  530 ЦК
України).

Відповідно
до  ст.
1046 ЦК України
,  за договором позики одна сторона
(позикодавець ) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти   ,  а
позичальник

зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним
з моменту передавання грошей .

Відповідно
до  ст.
1047 ЦК України
,  договір позики укладається у письмовій
формі ,  якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може
бути представлений документ ,  який
посвідчує передання позичальнику позикодавцем визначеної грошової суми.

Як
установлено в судовому засіданні,
позивач - ОСОБА_1 20.04.2004 року уклав з ПП „ Фірма „ Сінай"
договір позики грошових коштів в сумі 800 тис.
грн.,  на підтвердження укладення
договору позики позивачем представлена квитанція до прибуткового касового ордеру
№ 12 від 20.04.2004 року.

Відповідно
до  ст.
1049 ЦК України
,  позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі,  у такій самій кількості ,  що були передані йому позикодавцем) , у строк
та в порядку,  що встановлені договором.

Згідно
даного договору ,  позичальник
зобов'язаний повернути всю позику до 20 лютого 2006 року . Однак,  сума позики на день розгляду справи в суді не
повернута.

Виходячи
з вищевикладеного ,  суд дійшов
висновку,  що неповерненням суми позики
позичальник порушив права та інтереси позивача ,  тому позовні вимоги підлягають задоволенню в
повній сумі.

Керуючись  ст.
ст.  204,  526,
530,  1046,  1047,
1049 ЦК України,   ст.
ст.  79, 81, 88,  212-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до П П „ Фірма" Сінай" про стягнення заборгованості за
договором позики задовольнити.

Стягнути
з Приватного підприємства „ Фірма" Сінай"(код. 31546751,  МФО
353348 р/р 260022184 ЧОД АППБ „Аваль" юридична адреса м.  Мена вул. . 8 Березня,  22/а) на користь ОСОБА_1заборгованість за
договором позики в сумі 800 тис.  грн..
та судові витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1730 грн.,  а всього сума до стягнення становить - 801700
гривень.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.