Справа №2-1949/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24
вересня   2007 року                                       Красноармійський
міськрайорган суд

Донецької
області

у
складі:               головуючої
судді     Заруцької Г.М.

при
секретарі                                          Терещенко О.1.

за участю
представника позивачки ОСОБА_2 представника відповідача Андрюхіна P.O.
розглянувши    у   відкритому
судовому   засіданні    в
залі    суду    в
м.  Красноармійську    цивільну
справу    за    позовом
ОСОБА_1    до    ДП «Красноармійськвугілля» ВП шахта
«Родинська» про скасування наказу та повернення незаконно стягнутих сум.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка,  ОСОБА_1,
звернулася до Красноармійського міськрайонної о суду і позовом до ДП
«Красноармійськвугілля» ВП шахта «Родинська» про скасування наказу та
повернення незаконно стягнутих сум.

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала,  що з 30.09.1975 року і до теперішнього часу
вона знаходиться у трудових відносинах з шахтою «Родинська». З 01.07.1986 року
вона працює начальником планово економічного відділу.

У грудні
2006 року на вищевказаному підприємстві,
у відповідача у справі,  була
проведена ревізія фінансово-господарської діяльності за період з 1.01.2004 року
до 1.11.1006 року,  після якої,  директором Гніловим І.Г. було видано наказ
№792 від 19 грудня 2006 року «За результатами ревізії фінансово-господарської
діяльності ВП шахта «Родинська» за період з 1.01.2004 року по 1.11.2006 року».

30
березня 2007 року директором було видано наказ № 263 «Про покарання. Доповнення
до наказу №792 від 19 грудня 2006 року за результатами ревізії
фінансово-господарської діяльності ВП шахта «Родинська» за період з 1.01.2004
року по 1.11.2006 року».

Згідно
цього наказу,  з неї необхідно стягнути
надбавку в рахунок часткового відшкодування у розмірі прямої шкоди,  але не більш середньомісячного заробітку,  згідно сі. 132 КЗпП України,  у розмірі 1517 грн. 82 коп.

У квітні
2007 року з нього було стягнуто 359 гривні,
у травні 2007 року - 359 гривень,
у червні - 359, 00 грн.,  у липні
- 277, 00 грн.,  у серпні - 163, 78
грн.,  загальна сума склала 1517, 78
гривень,  про що свідчить довідка від
19.09.2007 року.

Із
зазначеним наказом вона не згодна,  і
вважає,  що стягнення з неї проводиться
незаконно з таких підстав:

У п. 13
наказу №792 від 19 грудня 2006 року,  на
який посилається наказ №263 від 30 березня 2007 року вказано,  що при невиконанні плану добичі виплачувались
надбавки до посадових окладів апарату керування та лінійному персоналу у сумі
191949,  71 грн.

Не наведено ніяких
доказів того,  що надбавки дійсно
виплачувалися,  та в чому полягає її
вина,  якщо їй вплачувались надбавки при
невиконанні плану добичі.

У наказі
№ 263 від ЗО березня 2007 року вказано,
що виплачені надбавки,  не
передбачені колективним договором ДП «Красноармійськвугілля» при невиконанні
плану добичі,  але не наведено,  у яких випадках такі надбавки можливо
виплачувати.

При
виданні наказу № 263 власник посилається на
ст.  132 КЗпП України. Ллє при
цьому він не враховує вимоги  ст.  130 КЗпП України,  в частині 1 якої передбачено,  що «Працівники несуть матеріальну відповідальність
за шкоду,  заподіяну підприємству
внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.»

Частиною
2  ст.
130 КЗпП України передбачено,  що
«При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси
працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду,  лише в межах і в
порядку,  передбачених
законодавством,  і за умови,  коли така шкода заподіяна підприємству
винними протиправними діями працівника...».

Вищезазначена
стаття характеризує юридичний склад,
тобто перелічує юридичні факти,
сукупність яких дає власникові право притягти працівника до матеріальної
відповідальності. Таких юридичних фактів 4:

порушення
працівником трудових обов'язків;

наявність прямої
дійсної шкоди;

причинний зв'язок
між порушенням і шкодою;

вина працівника.

Таким
чином,  відсутні декілька з цих
фактів,  а саме: порушення з її боку
трудових обов'язків,  вина,  та причинний зв'язок.

Окрім
того,  згідно  ст.
138 КЗпП України,  для покладання
на працівника матеріальної відповідальності за шкоду,  власник або уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов,
передбачених  ст.  130 КЗпП України. У даному випадку власник не
довів наявність цих умов,  і також
відсутні будь які дані про наявність і розмір прямої дійсної шкоди,  а саме зайвих грошових виплат. Доказів про
винне порушення ним обов'язків за трудовим договором,  і наявність причинного зв'язку між його
протиправною поведінкою і шкодою,  також
не наведено.

Крім
того,  згідно частини 2 статті 136 КЗпП
України,  «Розпорядження власника або
уповноваженого ним органом має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня
виявлення заподіяної працівником шкоди».

Наказ по
результатам ревізії виданий 19 грудня 2006 року,  а наказ «про покарання»,  тобто про стягнення сум був виданий 30
березня 2007 року. Таким чином,  з дня
з'ясування факту виплат надбавок,  а
фактично у цей період і проводились виплати,
пройшло більше трьох місяців,
тобто наказ виданий поза межами строку,
передбаченого для покладення матеріальної відповідальності.

Позивачка,  ОСОБА_1,  в судове засідання не з'явилася,  про час і місце розгляду справи позивачка
повідомлена належним чином,  в матеріалах
справи мається заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник
позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки і
просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник
відповідача ДП «Красноармійськвугілля» позовні вимоги не визнав,  вказав,
що є акт ревізії фінансово-господарської діяльності за період з
1.01.2004 року до 1.11.1006 року,  який
підтверджує наявність майнової шкоди.

Заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача,
вивчивши матеріали до справи та дослідивши докази у їх сукупності,  суд дійшов висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1 законні,  обґрунтовані та підлягають задоволенню у
повному обсязі з таких підстав:

Судом
встановлено,  що позивачка у справі
ОСОБА_1 з 30 вересня 1975 року до теперішнього часу перебуває у трудових
відносинах з відповідачем у справі ВП шахта «Родинська» ДП „Красноармійськвугілля".
З 01 січня 1986 року вона працює начальником планово-економічного відділу,  що підтверджується трудовою книжкою на а.
с.  7-10.

У грудні 2006 року була проведена ревізія фінансово-господарської
діяльності ВИ шахта "Родинська" за період з 01.01.2004 року до
01.11.1006 року,  після якої,  директором Гніловим І.Г. було видано наказ
№792 від 19 грудня 2006 року «За результатами ревізії фінансово-господарської
діяльності ВП шахта «Родинська» за період з 01.01.2004 року по 01.11.2006 року»
(а.с.  13-16).

30
березня 2007 року директором було видано наказ № 263 «Про покарання. Доповнення
до наказу №792 від 19 грудня 2006 року за результатами ревізії
фінансово-господарської діяльності ВП шахта «Родинська» за період з 1.01.2004
року по 1.11.2006 року» (а.с.  11).

З
наказом від 30.03.2007 року позивачка була ознайомлена 08.05.2007 року
(а.с.  31). з позовом до суду позивачка
звернулася 05.07.2007 року,  тобто строк
звернення до суду,  передбачений  ст.
233 КЗпП України,  позивачем не
пропущений.

Згідно
наказу від 30 березня 2007 року,  з
позивачки підлягає стягненню надбавка в рахунок часткового відшкодування у
розмірі прямої шкоди,  але не більше
середньомісячного заробітку,  згідно  ст.
132 КЗпП України,  у розмірі
1517.78 грн.

У квітні
2007 року з позивачки було стягнуто 359 гривні,
у травні 2007 року - 359 гривень,
у червні - 359, 00 грн.,  у липні
- 277, 00 грн.,  у серпні - 163, 78
гри.,  загальна сума склала 1517, 78
гривень,  про що свідчить довідка від
19.09.2007 року на а.с.  33.

Відповідно
до  ст.
130 ч. 1 КЗпП України „Працівники несуть матеріальну відповідальність за
шкоду,  заподіяну підприємству внаслідок
порушення покладених на них трудових обов'язків".

Частиною
2  ст.
130 КЗпП України передбачено,  що при покладенні
матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду,  лише в межах і в порядку,  передбачених законодавством,  і за умови,
коли така шкода заподіяна підприємству винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Судом
встановлено,  що відповідачем при
покладенні на позивачку матеріальної відповідальності за шкоду,  заподіяну підприємству,  не враховано,
що в даному випадку відсутнє порушення з боку позивачки трудових обов'язків,  вина позивачки,  та причинний зв'язок.

Окрім
того,  згідно  ст.
138 КЗпП України,  для покладення
на працівника матеріальної відповідальності за шкоду,  власник або уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов,
передбачених  ст.  130 КЗпП України. У даному випадку власник не
довів наявність цих умов,  відсутні будь
які дані про наявність і розмір прямої дійсної шкоди,  а саме зайвих грошових виплат. Доказів про винне
порушення позивачкою обов'язків за трудовим договором,  і наявність причинного зв'язку між її
протиправними діями і шкодою,  також не
наведено.

Відповідно
до ч. 2  ст.  136 КЗпП України розпорядження власника або
уповноваженого ним органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня
виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи
дегів з дня повідомлення про це працівникові.

Наказ за
результатами ревізії виданий 19 грудня 2006 року,  а наказ «про покарання»,  тобто про стягнення сум був виданий 30
березня 2007 року. Таким чином,  з дня
з'ясування факту виплат надбавок,  тобто
наказ виданий поза межами строку,
передбаченого для покладення матеріальної відповідальності.

Також
відповідачем порушений строк і порядок звернення наказу до виконання,  оскільки стягнення з позивачки на підставі
оскаржуваного наказу провадилися вже в квітні 2007 року,  а з наказом позивачка ОСОБА_1 була
ознайомлена тільки 08.05.2007 року.

Таким
чином,  позовні вимоги законні,  обґрунтовані та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню
судові витрати,  а саме,  51, 00 - судовий збір і 30, 00 грн. - витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись  ст.
ст.  130,  132,
136,  138,  232,
233 КЗпП України,   ст.   ст.  88,  209,  215,
218. 225,  223,  294, 296 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити..

Скасувати
наказ ДП «Красноармійськвугілля» ВП шахта «Родинська» № 263 від 30 березня 2007
року «Про покарання. Доповнення до наказу № 792 від 19.12.2006 року за
результатами ревізії фінансово-господарської діяльності ВП шахта «Родинська» за
період з 01.01.2004 року по 01.11.2006 року» в частині стягнення надбавки в
рахунок відшкодування шкоди з ОСОБА_1 1517, 78 грн. (одну тисячу п'ять сот сімнадцять
грн. 78 кол.)

Зобов'язати
ДП «Красноармійськвугілля» ВП шахта «Родинська» повернути в двомісячний строк
ОСОБА_1 безпідставно стягнуті суми в розмірі 1517 гри. 78 коп.

Стягнути
з ДП «Красноармійськвугілля» ВП шахта «Родинська» з р/р0953 в ПІБ
України в м.  Димитров МФЗ 334806 код за
судовий збір у розмірі 51, 00 грн. у дохід держави та 30, 00
грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
державний бюджет р/р 0001,
МФЗ 834016,  банк
ГУ ДКУ у Донецькій області.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.