апеляційний суд миколаївської області
Справа № 33ц-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
грудня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Лисенка П.П.,  Данилової
О.О.,  Кутової Т.З.,  Мурлигіної О.Я.,  Козаченка В.І.

розглянувши в
судовому засіданні в м.  Миколаєві справу
за позовом

приватного
підприємства «ЕГО» до приватного
підприємства «ЕГО-ЮП-Оскар»,  ОСОБА_1 про
визнання угод недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 27 липня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ПП «ЕГО» звернулось з
позовом до ПП «ЕГО-ЮП-Оскар» та ОСОБА_1про визнання недійсними угод. Позивач
зазначав,  що 9 червня 2005 року колишній
директор ПП «ЕГО» уклав з
ПП «ЕГО-ЮП-Оскар» договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 79, 93
кв.м по АДРЕСА_1. 25 червня 2005 року це приміщення продано за договором
купівлі продажу ОСОБА_1,  як фізичній
особі. Посилаючись на те,  що при
укладенні договору від 9 червня 2005 року директор ОСОБА_1 діяв з перевищенням
своїх повноважень,  а тому договір
суперечить вимогам закону,  позивач
просив визнати договори купівлі-продажу нерухомості від 9 червня 2005 року та
25 червня 2005 року недійсними.

Доповнивши
підстави позову,  ПП «ЕГО» посилався на
те,  що ціна,  за якою була продана нерухомість,  не відповідає ціні,  що узгоджена з засновником.

Рішенням
Ленінського районного суду М. Кіровограда від 22 травня 2006 року у задоволенні
позову ПП «ЕГО» відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 27 липня 2006 року рішення
скасовано,  а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на порушення апеляційним судом процесуальних норм та безпідставне скасування
рішення місцевого суду,  просив ухвалу
апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія
вважає,  що касаційна скарга підлягає
задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.1, 3  ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції. Винятком з
правила щодо меж оскарження є лише встановлення під час розгляду справи
неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм
процесуального права,  яке є обов'язковою
підставою для скасування рішення.

Скасовуючи
рішення місцевого суду,  апеляційний суд
виходив з того,  що суд першої  інстанції
не  перевірив  та
не  дослідив  доводи  позивача
щодо  законності

договору купівлі-продажу від 25 червня 2005 року між ПП
«ЕГО-ЮП-Оскар» та ОСОБА_1

Але
апеляційний суд в порушення вищеназваних норм та вимог  ст. 3І5 ЦПК України не зазначив в
ухвалі,  які саме доводи позивача,  викладені ним у позовній заяві чи в судовому
засіданні стосовно цього договору,
місцевий суд не дослідив чи не перевірив.

Не
зазначив апеляційний суд і підстав,  за
яких вийшов за межі апеляційної скарги,
бо таких доводів взагалі не містить. Тоді як доводи апеляційної скарги
залишилися взагалі без будь-якої оцінки.

Крім
того,  не можна погодитися і з
зазначеними підставами повернення справи на новий розгляд,  оскільки судом першої інстанції вирішені
вимоги щодо визнання недійсними обох договорів купівлі-продажу. Перелік підстав
направлення справи на новий розгляд,
передбачений  ст. 309 ЦПК
України,  є вичерпним.

Таким
чином,  ухвала апеляційного суду не
відповідає вимогам норм процесуального законодавства,  що є підставою для її скасування.

Між тим
суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того,  що позивач не довів обставин невідповідності
договору купівлі-продажу від 9 червня 2005 року вимогам закону. Укладаючи цю
угоду директор ПП «ЕГО» діяв за
згодою власника та в межах наданих повноважень. За змістом рішення власника
(а.с. 33) неузгодженість щодо податку на додану вартість не може свідчити про
відсутність повноважень керівника на укладання угоди та бути підставою для
застосування наслідків,  передбачених  ст. 241 ЦК
України.

Не було
визначено судом і обставин,  передбачених  ст. 232 ЦК
України,  за яких угоди вчинені
внаслідок зловмисної домовленості сторін.

Встановивши
всі умови,  додержання яких необхідне для
чинності правочину,  суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання договору
купівлі-продажу від 9 червня 2005 року недійсним.

Відсутні
і підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25 червня 2005
року,  бо таке було пов'язано лише з
недійсністю попереднього договору.

Таким
чином,  висновки місцевого суду про
відсутність підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи та
вимогам  ст.  ст. 203,
215 ЦК України.
Апеляційний суд помилково скасував рішення,
укладене згідно з законом.

Керуючись
ст.
ст.  339,  345 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України , , Про судоустрій України" щодо
забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007
року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області
від 27 липня 2006 року скасувати та залишити в силі рішення Ленінського
районного суду М. Кіровограда від 22 травня 2006 року.

Ухвала
оскарженню не підлягає.