Справа №22ц-8242/07                                                                Головуючий у 1 інстанції Сидоров Є..І.
Категорія: 23                                                                              Доповідач: Соломаха  Л..І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007р.                                                                                                    м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого                                                   Голубинського A.M.

суддів                                                 Соломахи Л.І., Прокопчук Л.М.

при секретарі                                      Семенченко С.С.

за участю:

представника відповідача                                  ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 23
липня 2007р., -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2006р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що йому на праві власності належить автомобіль марки „Mitsubishi" реєстраційний номер НОМЕР_1. 22
вересня 2006р. о 18 годині 20 хвилин на цьому автомобілі він рухався по вул.Югославська в Куйбишевському районі
м.Донецька. Відповідач, керуючи автомобілем „Opel vectra" реєстраційний номер НОМЕР_2,
рухався йому назустріч. В порушення вимог
п.12.1 Правил дорожнього руху України відповідач не вибрав небезпечну швидкість, не справився з керуванням автомобілем,
внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху,
де зіткнувся з автомобілем „Mitsubishi". За порушення Правил дорожнього руху
відповідач постановою Кіровського районного суду м.Донецька від 27 жовтня 2006р. був притягнутий до адміністративної відповідальності. Внаслідок зіткнення транспортних
засобів його автомобіль отримав механічні ушкодження, йому заподіяна
матеріальна шкода у сумі 24350грн. 51коп., що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження фахівця від 09
жовтня 2006р. №1479/06-09. За проведення
автотоварознавчого дослідження він сплатив 300грн. Загальна сума заподіяної йому шкоди складає 24650грн. 51коп., яку просив
стягнути з відповідача. Крім того, просив
стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 246грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
у сумі 30грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2500грн.
(а.с.4-5).

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 8000грн. на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок ДТП
пошкоджено його майно, автомобіль відновленню не підлягає, внаслідок чого він
не може ним користуватися, що

2

призвело до порушення його
звичайного способу життя (а.с.40-41).

Рішенням Кіровського районного суду м.Донецька від 23 липня 2007р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто на відшкодування
матеріальної шкоди 24350грн. 51коп., на відшкодування
моральної шкоди - 2000грн., на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору - 246грн., витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30грн., на правову
допомогу - 2500грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і направити справу на новий розгляд, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та процесуального права, розгляд
справи неповноважним суддею.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3. доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, про день
та час розгляду справи повідомлені належним чином.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просив
апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду залишити без змін
(а.с.83-85).

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що 22 вересня 2006р. о 18 годині 20 хвилин водій ОСОБА_2, керуючи належним йому автомобілем „Opel vectra" реєстраційний
номер НОМЕР_2, рухаючись по вул.Югославська в Куйбишевському
районі м.Донецька в напрямку вул.60 років СРСР, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України не вибрав
небезпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на
зустрічну смугу руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем „Mitsubishi" реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобіль „Mitsubishi" реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав
механічні пошкодження.

Згідно акту автотоварознавчого дослідження спеціаліста №1479/06-09 від 09 жовтня 2006р. вартість відновлювального ремонту
автомобіля „Mitsubishi" реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 24350грн. 51коп.
(а.с. 10-21).

Постановою Кіровського районного суду м.Донецька від 27 жовтня 2006р. винним в ДТП визнаний водій ОСОБА_2, на якого на підставі
ст.124 КпАП України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу
(а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди, суд виходив з того, що шкода позивачу
заподіяна з вини відповідача, який є володільцем
джерела підвищеної небезпеки. Позивач втратив автомобіль, тривалий час позбавлений можливості користуватися належним йому
автомобілем, внаслідок чого відчував моральні страждання, що потребує він нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

З висновками суду щодо відшкодування позивачу матеріальної шкоди в сумі 24350грн. 51коп. погодитися неможливо, оскільки до них
суд дійшов внаслідок порушення норм матеріального права.

Відповідно до ст.309 ЦПК України порушення норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Відповідно до частини 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах,
а саме:

1)
шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною особою;

за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою* яка її завдала.

З матеріалів справи встановлено, що ДТП сталася з вини відповідача, що
підтверджується постановою Кіровського районного суду м.Донецька від 27 жовтня 2006р., яка до теперішнього часу є чинною. Згідно
постанови суду водій ОСОБА_2 22 вересня 2006р. о 18 годині 20
хвилин, керуючи належним йому автомобілем „Opel vectra" реєстраційний номер НОМЕР_2,
рухаючись по вул.Югославська-вул.60 років СРСР м.Донецька, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України, не
вибрав небезпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобілем, виїхав
на зустрічну смугу руху, внаслідок чого скоїв
зіткнення з автомобілем „Mitsubishi" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до частини 4 ст.61 ЩІК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці
дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскаржуючи свою вину в ДТП, відповідач постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності до цього часу
не оскаржив та фактично її виконав, сплативши 10 листопада
2006р. призначену йому суму штрафу, що підтверджується
квитанцією на а.с.8 справи про адміністративне правопорушення №3-6088/06
відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, не призначив по справі судову
авто-технічну експертизу з метою з'ясування технічної можливості
кожного з учасників ДТП уникнути зіткнення транспортах
засобів.

Зазначений довід апеляційної скарги
не заслуговує на увагу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції відповідач або
його представник, який надавав йому правову допомогу,
клопотання про призначення по справі судової автотехнічної експертизи не заявляли.

Враховуючи зазначене, доводи відповідача про те, що ДТП сталося з вини позивача, який на його думку мав
технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, є недоведеними.

Відповідачем не надано суду доказів того, що винним в ДТП є позивач або обидва учасники ДТП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого
Донецьким МРЕВ-1 в квітні 2005р., власником автомобіля марки „Opel vectra" реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 Згідно особливої відмітки в цьому свідоцтві відповідач ОСОБА_2 має право керувати зазначеним
автомобілем, тобто на час ДТП він керував зазначеним автомобілем на відповідній правовій підставі, і
згідно частини 2 ст.1187 ЦК України є володільцем джерела підвищеної небезпеки, який зобов'язаний нести відповідальність за шкоду, заподіяну з
його вини.

Факт належності автомобіля марки „Mitsubishi Colt" реєстраційний номер НОМЕР_1 позивачу підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданим 12 червня
2002р. МРЕВ №1 м.Донецька (а.с.9).

4

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що між порушенням відповідачем п.12.1 Правил дорожнього руху України та
шкодою, яка заподіяна позивачу пошкодженням автомобіля,
існує прямий причинний зв'язок.

Розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди підтверджується актом
автотоварознавчого дослідження спеціаліста №1479/06-09 від 09 жовтня 2006р.,
згідно якого:

вартість
відновлювального3 ремонту автомобіля „Mitsubishi" реєстраційний номер НОМЕР_1 з
урахуванням вартості нових вузлів та деталей складає 24350грн. 51коп.;

вартість    відновлювального    ремонту
автомобіля    „Mitsubishi" реєстраційний номер НОМЕР_1    з урахуванням фізичного зносу вузлів та деталей, які підлягають заміні, складає
12395грн. 18коп.; дійсна ринкова вартість  автомобілю
„Mitsubishi"  реєстраційний номер
НОМЕР_1, 1988 року випуску, без врахування отриманих пошкоджень складає
13285грн. 94коп. (а.с. 10-21). Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням
обставин справи суд за вибором потерпілого
може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки
у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої
речі

Відповідно до
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" (із змінами і доповненнями) при
визначенні розміру відшкодування шкоди,
заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом
покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ,
іншим шляхом відновити попереднє
становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли
відшкодування шкоди в натурі неможливе,
потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи
втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити
пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача
шкоди.

Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за
призначенням, але має певну цінність, суд одночасно
повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Зазначені вимоги закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України суд першої
інстанції не врахував.

З матеріалів справи встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля „Mitsubishi" з врахуванням вартості нових вузлів та деталей перевищує дійсну ринкову вартість автомобіля з врахуванням його
технічного стану.

Згідно технічного запису судового засідання позивач визнає, що фактично пошкоджений автомобіль він не ремонтував, оскільки він не
підлягає відновленню, продав його по запчастинам.

Враховуючи
викладене, заподіяні позивачу збитки, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого
майна і згідно акту
автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 09 жовтня 2006р. складають 13285грн. 94коп. Підстав для відшкодування
позивачу збитків у сумі 24350грн. 51коп., які він фактично не поніс, не
має.

5

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначений акт автотоварознавчого дослідження спеціаліста не може бути доказом розміру
заподіяної матеріальної шкоди, є необгрунтованим.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення
справи.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач або його представник
наданий позивачем акт авто-товарознавчого дослідження спеціаліста не оспорювали,
клопотання про призначення по справі судової
авто-товарознавчої експертизи не заявляли.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди
24350грн. 51коп. підлягає зміні, а саме, на користь позивача з
відповідача підлягає стягненню на відшкодування матеріальної
шкоди 13285грн. 94коп.

Стягуючи з відповідача на користь позивача реальну вартість втраченого автомобіля в сумі 13285грн. 94коп., суд вважає необхідним
зобов'язати позивача після відшкодування йому збитків передати
пошкоджений автомобіль відповідачу, оскільки пошкоджений
автомобіль має певну цінність.

Доказів про те, що на теперішній час пошкоджений автомобіль проданий по запчастинам,
позивач суду не надав.

Що стосується позовних вимог про відшкодування позивачу понесених ним витрат на авто-товарознавче дослідження у сумі 300грн.,
апеляційний суд вважає, що вони задоволенню не підлягають,
оскільки відповідно до ст.79 ЦПК України не є судовими витратами, і відповідно до ст.22 та ст.1192 ЦК України не є збитками, які позивачу завдані
відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.23 та ст.
1167 ЦК
України 2003р.

Відповідно до частини 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі: 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

З матеріалів справи встановлено, що внаслідок винних дій відповідача
позивач зазнавав душевних страждань в
зв'язку із пошкодженням свого майна, неможливістю його використання за призначенням, що завдавало йому моральних страждань.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки не
було ушкоджено здоров'я позивача, не грунтуються на законі.
Стаття ст.23 ЦК України заподіяння моральної шкоди пов'язує не тільки з ушкодженням здоров'я, а й з пошкодженням майна.

Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи,
яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з
врахуванням інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності
і справедливості.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня
1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких
зазнав

6

позивач, характеру немайнових втрат
Сіх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції
врахував характер та ступінь його душевних
страждань та стягнув на його користь 2000грн.

Апеляційний суд вважає, що розмір 'моральної шкоди, визначений судом першої
інстанції, є розумним, виваженим та справедливим, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля його відновлення неможливо,
позивач позбавлений можливості користуватися автомобілем.

Доводи апеляційної скарги про те, що на позовній заяві від 11 грудня 2006р.
про відшкодування матеріальної шкоди та додатковій
позовній заяві від 20 квітня 2007р. про
відшкодування моральної шкоди стоять різні підписи від імені позивача, не заслуговують
на увагу.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що обидва підписи належать йому, що суд вирішив справу за його
зверненнями та в межах заявлених ним вимог.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції строків розгляду справи, передбачених ст.157 ЦПК України, про
неправомірний допуск до участі у справі в якості
представника позивача ОСОБА_4, про порушення таємниці нарадчої кімнати, не спростовують висновків суду і не
дають підстав вважати, що це призвело до неправильного вирішення справи.

Та обставина, що суд пішов до нарадчої кімнати у п'ятницю, а рішення оголосив у понеділок вранці, відповідно до ст.196 ЦПК
України не є порушенням таємниці нарадчої кімнати і
безумовною підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи неповноважним суддею є необгрунтованими.

Під час розгляду справи відповідачем було заявлено відвід судді Сидорову
Є.І. з тих підстав, що за цією ж ДТП
він розглядав справу про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2, що по цій цивільній справі суддя порушує строки її розгляду, не направив йому копію ухвали
про призначення справи до попереднього
розгляду, що дає підстави сумніватися у об'єктивності та неупередженості судді
(а.с.42).

Відповідно до ст.20, ст.24 ЦПК України зазначена заява про відвід судді
судом була розглянута у судовому засіданні з постановлениям ухвали (а.с.47).

В задоволенні заяви про відвід судді було відмовлено обґрунтовано за відсутністю
передбачених законом підстав.

Згідно рішення суду першої інстанції з відповідача на користь позивача стягнуті понесені ним судові витрати: судовий збір -
246грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи-30грн.,
на правову допомогу - 2500грн.

Відповідно до частини 5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо позов
задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а
відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993р.
„Про державне мито" та п.5 розділу XI „Прикінцеві та перехідні
положення" ЦПК України із позовних заяв майнового характеру
справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але  не менше
3  неоподаткованих мінімумів
доходів громадян  і не  більш
100

7

неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; із позовних заяв немайнового характеру - 0,5 неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду за рахунок
позивача був сплачений судовий збір у сумі 246грн. (а.с.2).

Та обставина, що судовий збір був сплачений за позивача юридичним агентством „Юрвіс", не позбавляє позивача права на
його відшкодування, оскільки сплачуючи судові витрати юридичне
агентство діяло на підставі договору про надання юридичної допомоги від 09 жовтня 2006р., згідно якого взяло на себе обов'язок
надавати позивачу правову допомогу по
відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди, заподіяної позивачу саме внаслідок ДТП, яке сталося 22 вересня 2006р.
(а.с.6).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди, відповідно до
задоволених вимог позивача з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача необхідно присудити судовий збір у сумі 140грн. 85коп., з яких з вимог майнового характеру - 132грн. 85коп. (1% від
13285грн. 94коп.) та з вимог про відшкодування
моральної шкоди - 8грн. 50коп.

Що стосується відшкодування позивачу понесених ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та на
правову допомогу, їх розмір у зв'язку із зміною рішення суду в
частині відшкодування матеріальної шкоди, не змінюється.

Керуючись ст.307, ст.309, ст.314, ст.316 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 23 липня 2007р. в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 24350грн. 51коп., на
відшкодування витрат по сплаті судового збору - 246грн. змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 13285 (тринадцять тисяч двісті вісімдесят
п'ять) гривень 94коп., на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору
- 140 (сто сорок) гривень 85коп.

Зобов'язати ОСОБА_1 після відшкодування йому матеріальної шкоди у сумі 13285 гривень 94коп. передати пошкоджений
автомобіль „Mitsubishi Colt" реєстраційний номер НОМЕР_1 Глазкову Ігорю Петровичу.

В решті частини рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.