Справа №2-364/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21.08.2007 р.

Міжгірський
районний суд Закарпатської області в особі суддя Кривка В.П.,

при секретарі Курин М.І.,

з участю:
позивачки,  представника інших позивачів
- ОСОБА_1.,

відповідача
ОСОБА_2.,

представника
Колочавської с/ради
Дербак О.Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Міжгір'ї в райсуді справу за позовами
ОСОБА_3., ОСОБА_4.,  ОСОБА_5., ОСОБА_6.
до ОСОБА_1., Колочавської сільської ради про визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю,  -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2007
р. позивачка звернулася в суд з цим позовом,
мотивуючи вимоги таким.

Колочавська
сільська рада 25.01.2007 р. видала відповідачу (який є рідним братом позивачів)
державний акт на право приватної власності на землю пл. 0, 09 га для
обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1.

Видачу
державного акту позивачка вважає незаконною,
мотивуючи тим,  що такий видано
без їх згоди,  бо надана земельна ділянка
є частиною земельної ділянки площею 0,50 га ,
що належала батькам позивачів і відповідача. На цій площі, на місці
старого батьківського будинку було споруджено два житлові будинки № 3 і № 3-Б
без визначення меж між присадибами. Податкові платежі за землю вносила
позивачка ОСОБА_4. Відповідач також не повідомив позивачів про намір
приватизувати землю,  яка колись
використовувалась ними спільно. Одержавши державний акт,  відповідач загородив земельну ділянку,  закривши доступ позивачам до криниці,  дерев у саду,
вбиральні. Позивачі вважають ,  що
земельна ділянка,  приватизована
відповідачем була колишнім колгоспним двором і вилучення землі мало проводитись
за їх згодою. Позивачі вважають,  що
співвідповідач Колочавська с/рада порушила
вимоги  ст. 119 ЗК України.

Відповідач
ОСОБА_2. позов заперечив і пояснив таке. Позивачі,  будучи його рідними братом і сестрами
обурились на нього в зв'язку з тим,  що
він одружився вдруге і чинять різні перешкоди в користуванні його сім'єю земельною
ділянкою,  яка обслуговує житловий
будинок. Оскільки присадибна ділянка в буд. № 3-Б,  який збудував і в якому проживає не була
приватизована,  він звернувся в с/раду із
заявою про передачу землі в приватну власність та одержав державний акт про це.
Відповідач вважає вимоги позивачів необґрунтованими і не підтверджені доказами.

Представник
співвідповідача повідомив таке, заперечивши позов повністю. Позивачі і
відповідач до видачі державного акту останньому не мали документів про право
користування чи власності на землю,  в
т.ч. й на присадибні земельні ділянки,
що обслуговують будинки № 3 і № 3-Б,
що знаходяться поряд. Раніше за батьками сторін облікувалась 0,50 га
земельної діялнки єдиним масивом,  однак
за життя батьки сторін не оформили право власності чи користування на землю в
установленому законом порядку.

У
зв'язку з цим Колочавська с/рада задовольнила заяву відповідача і встановила
межі присадибної ділянки 0, 09 га,  яка
обслуговує житловий будинок відповідача,
прийнявши рішення Колочавської с/ради від 03.09.2006 р. № 14 і видавши
згідно такого

2

державний  акт відповідачу  з метою
врегулювання  земельних  відносин
і неприязнених стосунків сторін.

Оцінивши
позиції сторін,  їх доводи на
підтвердження вимог і їх користування ,
подані в справу докази,  з
врахуванням з'ясованих обставин і відсутності клопотань по їх перевірці,  суд дійшов висновку,  що в позові слід відмовити,  виходячи з такого.

Згідно
з  ст. 60 ч. 1 ЦПК України сторони
зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються належними доказами.

Позивачі
на ствердження своїх вимог зіслались тільки на їх пояснення в особі
представника і позивачки ОСОБА_1. та на квитанції про сплату податків на землю.
Ці докази суд відхиляє,  бо право
власності чи користування землею підтвержується належними документами,  виданими згідно чинного законодавства:
рішеннями відповідної с/ради,  державними
актами,  договорами оренди. Таких доказів
позивачі не лодапи. Суд також критично оцінює квитанції про сплату за землю,  оскільки з таких не зрозуміло за яку площу
земельної ділянки сплачено податок і за який вид землевласності чи
користування. Натомість відповідач ОСОБА_1. спростував вимоги позивачів
належним доказом державним актом на право власності на земельну ділянку,  виданим в установленому порядку 25.01.2007 p., з реєстрацією в
Книзі записів таких актів згідно рішення Колочавської с/ради від 03.09.2006 p., яке визнається
чинним,  бо не оспорено в установленому
законом порядку.

За
вказаними документами ОСОБА_2. є власником земельної ділянки пл. 0, 09 га
вАДРЕСА_1 для обслуговування  житлового
будинку пл. 0, 09 га . Як  видно   з запису
меж на плані земельної  діялнки
оспорювана   присадибна  ділянка межує тільки із земельною ділянкою
позивачки ОСОБА_5., а решта меж стосується земель загального користування,  гр. ОСОБА_6.,
ОСОБА_7.

Суд
також зважає на мотиви позову,  підтверджені
в поясненнях представника позивачів,  за
якими вони незадоволені одруженням відповідача і вважають, що дружина
останнього господарюватиме на землі їх батьків. Таке твердження визнається
надуманим і не ґрунтується на законі.

Отже,  підстав для застосування  ст.
ст. 119,  141, 152 ЗК України суд
не знайшов.

Судових
витрат до стягнення чи повернення не має.

Керуючись  ст. ст. 212-215 ЦПК України,  суд ,
-

ВИРІШИВ:

Відмовити
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_1., ОСОБА_6. в задовольненні позову до ОСОБА_2. і
Колочавської сільської ради про визнання недійсним державного акту направо
приватної власності на землю серії ЗК№ 021440 від 25.01.2007 p.,  виданого Колочавською сільською радою
ОСОБА_2.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано в апеляційний суд
Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з наступного дня після
його проголошення,  а апеляційну скаргу -
протягом двадцяти днів після подання такої заяви.