Справа №2-1469
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19
вересня 2007 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого-судді                                                          Зелінського
В.Г

При
секретарі                                                                  Телешевській
В.Ю

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Ізюмі справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
вселення,  поновлення порушеного права на
житло та усунення перешкод в користуванні житлом,

встановив:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3
про вселення,  поновлення порушеного
права на житло та усунення перешкод в користуванні житлом,  посилаючись на те,  що вони проживали в АДРЕСА_1. Крім них в
квартирі проживає і відповідач.. Відповідач постійно порушував їх права на
житло,  провокував сварки,  бив її,
а потім в квітні 2007 року встановив на вхідних дверях квартири інший
замок,  не надавши їй ключа,  чим зробив неможливим її доступ в квартиру.

Відповідач
позов не визнав,  посилаючись на те,  що не бажає щоб позивачі проживали в
квартирі. Дійсно змінив,  поставив
додатковий замок на вхідні двері,  але
зробив це,  щоб запобігти проникненню в
квартиру сторонніх осіб. Він не заперечує,
щоб позивачі забрали з квартири свої речі,  але хоче щоб це було зроблено в його
присутності.

Суд
,  вислухавши сторони,  перевіривши матеріали справи,  вважає що позов підлягає задоволенню.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1
знаходилися в шлюбі,  який розірвали 2
лютого 2007 року,  що підтверджується
копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 11).

ОСОБА_2 є донькою відповідача,
яка також проживала в квартирі.

Це
підтверджується довідкою комунального ЖРЕП-1 від 14 травня 2007 року (а.с. 8).

Факт
перешкоджання позивачам в користуванні житлом підтверджується постановою про
відмову в відкритті кримінальної справи від 10 травня 2007 року (а.с. 10).

Рішенням
Ізюмського міськрайонного суду від 20 грудня 2006 року приватизацію квартири
ОСОБА_3 та Кулаковою 0.0 було визнано незаконною (а.с. 12).

6
вересня 2007 року сторони уклали договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та при будинкових територій (а.с. 29, 30).

Згідно  ст.  64
ЖК України,  відповідачі які перестали
бути членами сім»ї наймача,  але
продовжують проживати в займаному жилому приміщенні,  мають такі ж права і обов»язки,  як і наймач.

Із
матеріалів справи видно,  що позивачі
після розірвання шлюбу між чоловіком та дружиною 2 лютого 2007 року,  мешкали в приміщенні,  уклали договори про роздільне утримання
квартири.

Таким чином позивачі мають
рівні права з відповідачем на користування квартирою.

Доводи
відповідача про втрату позивачами права на житло нічим не підтверджені.

Позивачі
просять стягнути з відповідача моральну шкоду але ніяких доводів про її
спричинення вони не навели.

В
зв»язку з цим суд не може задовольнити позов про стягнення моральної шкоди в
зв»язку з його недоведеністю.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212, 214, 215,
218 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення
задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вАДРЕСА_1.

В позові
ОСОБА_1,  ОСОБА_2про стягнення моральної
шкоди відмовити за недоказанністю вимог.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду
через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10 денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст.  295 УПК України.