Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

11 вересня 2007
року Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого        -
судді       Куценко 0.0.

при
секретарі      -                                                  Павленко Н.В.

за участю:  представника
позивача     -  ОСОБА_2. представника відповідача  -  ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Якимівка Запорізької
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радивонівської сільської ради
Якимівського району Запорізької області,
третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

26 липня
2007 року позивачка звернулася в суд з вказаним позовом,  де зазначила,
що працювала на посаді головного лікаря Радивонівської лікарняної
амбулаторії Якимівського району Запорізької області по ЗО квітня 2007 року.
Розпорядженням Радивонівського сільського голови № 64 від 28 квітня 2007 року
була звільнена з займаної посади згідно п.2 ч.1
ст. 40 КЗпП України (в зв'язку з виявленою невідповідністю займаній
посаді та виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я). Як мотив для звільнення
до уваги був взятий той факт,  що
позивачці встановлена II групу інвалідності за станом здоров'я безстроково. Вважає
розпорядження неправомірним,  а
звільнення незаконним з наступних причин: як мотив для звільнення в
оскаржуваному рішенні прийнятий за основу той факт,  що позивачці встановлено II групу
інвалідності,  і це буцімто перешкоджає
їй належним чином виконувати свої функціональні обов'язки. Але будь-яких
фактів,  які б свідчили про те,  що позивачка за станом здоров'я не може
виконувати обов'язки головного лікаря не встановлено. При цьому зазначила,  що ч. 2
ст.  17 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено,  що „...звільнення за ініціативою
адміністрації,  переведення інваліда на
іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається..." Згідно
положень  ч. 1  ст.
49-2 КЗпП України „...Про наступне вивільнення

працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два місяці..." В порушення цих положень про
попереднє звільнення за два місяці позивачку ніхто не попереджав. Згідно
положень ч. 1  ст.  43 КЗпП України „...Розірвання трудового
договору з підстав,  передбачених п.п. 2-5,
7 статті 4 0 цього Кодексу,  може бути
проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового
представника) первинної профспілкової організації,  членом якої є працівник...". Позивачка є
членом профспілкової організації - профспілки медпрацівників Якимівської
районної лікарні. За отримання згоди на звільнення позивачки Радивонівська
сільська Рада до профспілкового органу не зверталася. Таким чином звільнення
проведено з порушенням положень  ст.  43,
49-2 КЗпП України та положень Закону України „Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні". Крім того,  згідно з положенням ч. 2  ст.
253 КЗпП України „...При винесенні рішення про поновлення на роботі
орган,  який розглядає трудовий
спір,  одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу..."
позивачка має право вимагати у відповідача сплати їй середнього заробітку за
час вимушеного прогулу. Згідно довідок розмір середнього заробітку на момент
звільнення складав 889, 9 грн.,
тобто,  враховуючи час вимушеного
прогулу 3 місяці,  відповідач сплатити
позивачці 2669, 71 грн.

Також
позивачка,  просила поновити строк
звернення до суду передбачений  ст.  233 КЗпП України,  оскільки вона спочатку звернулася з позовною
заявою в порядку адміністративного судочинства про визнання недійсним
розпорядження Радивонівського сільського голови № 64 від 28 квітня 2007 року
щодо її звільнення.

Ухвалою
Якимівського районного суду Запорізької області від 25 липня 2007 року
провадження у справі було закрите на підставі п.1 ч.1  ст.
157 КАС України. В зв'язку з зазначеними обставинами вважає,  що строк передбачений  ст.
233 КЗпП України був пропущений з поважних причин.

У
судовому засіданні позивачка просила визначити нечинним та скасувати
розпорядження Радивонівського сільського голови № 64 від 28 квітня 2007 року
„Про звільнення з роботи" поновивши її на посаді головного лікаря
Радивонівської лікарняної амбулаторії Якимівського району Запорізької області.
Стягнути з відповідача Радивонівської сільської Ради Якимівського району
Запорізької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу
в розмірі 2669, 71 грн. та поновити строк звернення до суду.

Представник
позивачки ОСОБА_2. підтримав заявлені вимоги.

Представник
відповідача - ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні
позову з наступних підстав. ОСОБА_1. була звільнена з посади головного лікаря
амбулаторії за п.2  ст. 40 КЗпП з тих
підстав,  що після хвороби їй було
встановлено другу групу інвалідності. Після проведених консультацій з
Запорізьким обласним центром медико-соціальної експертизи та у відповідності з
вимогами Інструкції про встановлення груп інвалідності,  було встановлено,  що ОСОБА_1потребує,  як інвалід другої групи,  особливих умов праці ( ненормований робочий
день,  невеликий обсяг роботи,  перерви в роботі,  особливий режим харчування,  тощо). Згідно посадової інструкції головного
лікаря амбулаторії та характером

виконуваної
роботи головного лікаря амбулаторії,
такі умови для ОСОБА_1. неможливо створити,  створювати інше робоче місце спеціально для
ОСОБА_1. сільська рада не має можливості.

Посилання
позивача,  щодо порушення відповідачем
вимог ч.1  ст.  49-2 КЗпП України,  щодо попередження про наступне вивільнення за
два місяці,  вважає безпідставними,  оскільки положення зазначеної статті,  застосовуються при вивільненні працівників у
випадках змін в організації виробництва та праці,  а ОСОБА_1
звільнено за п.2  ст.  40 КЗпП України - виявлення невідповідності
працівника займаній посаді.

Також,  вважає необгрунтованими посилання
позивача,  щодо порушень з боку
відповідача вимог  ст.  43 КЗпП України,  відносно неузгодження питання про звільнення
ОСОБА_1. з профспілковим комітетом,
оскільки ОСОБА_1займала посаду головного лікаря амбулаторії,  тобто займана нею посада є посадою
керівника,  а звільнення такої категорії
найманих працівників допускається без згоди з профспілковим комітетом.  Разом з цим в Радивонівській сільській раді
діє профсоюзний комітет працівників державних установ,  членом якого ОСОБА_1не являється.

Відповідачем
також не було порушено вимог  ст. 17 ЗУ „Про соціальний
захист інвалідів в Україні",
оскільки відповідно до зазначеної статті звільнення інваліда без його
згоди з мотивів інвалідності дійсно не допускається за винятком випадків,  коли за висновком МСЕК його стан здоров'я
перешкоджає виконанню професійних обов'язків,
продовженню трудової діяльності.

Крім
того,  вважає що позивачка пропустила
місячний строк звернення до суду передбачений
ст.  233 КЗпП України без поважних
причин,  оскільки звернулася в суд з
адміністративним позов,  тільки 25 червня
2007 року,  тобто вже з порушенням строку
передбаченого ч.1  ст.  233 КЗпП України.

Третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_4проти позовних вимог,  заперечувала в повному обсязі та підтримала
доводи представника відповідача.

Вислухавши
пояснення сторін та їх представників,
третьої особи,  вивчивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1. не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено,  що рішенням двадцять третьої сесії двадцять
третього скликання Якимівської районної ради Запорізької області №16 від 29
листопада 2001 року,  було вирішено
надати згоду на передачу у комунальну власність Радивонівської сільської ради
майно Радивонівської амбулаторії.

Згідно
акту прийняття-передачі основних засобів від 17 грудня 2001,  Радивонівську сільську амбулаторію від
Якимівської центральної лікарні передано на баланс Радивонівської сільської
ради.

Відповідно
до листа головного лікаря Якимівської центральної районної лікарні (ЦРЛ) №1197
від 03 вересня 2007 року,  сільські
лікарська амбулаторії знаходиться в адміністративному підпорядкуванні сільських
та селищних рад. Якимівська ЦРЛ займається тільки методичними рекомендаціями,   працевлаштування,

звільнення,  дисциплінарні стягнення медпрацівників
сільських лікарсько-профілактичних установ не входять в повноваження
адміністрації Якимівської ЦРЛ.

Статтею 32 Закону України „Про місцеве самоврядування" від 21 травня
1997 року,  передбачено,  що до відання виконавчих органів
сільських,  селищних,  міських рад належать: управління закладами
освіти,  охорони здоров'я,  культури,
фізкультури і спорту,

оздоровчими закладами,  які належать
територіальним громадам або передані їм,
молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання,    організація
їх  матеріально-технічного  та фінансового забезпечення.

Розпорядження
№383 від 07 лютого 2006 року голови Радивонівської сільської ради Якимівського
району Запорізької області ОСОБА_1. прийнята на посаду головного лікаря
Радивонівської лікарняної амбулаторії з 07 лютого 2006 року,  згідно штатного розпису.

Розпорядженням
№64 від 28 квітня 2007 року голови Радивонівської сільської ради ОСОБА_1була
звільнена з ЗО квітня 2007 року посади головного лікаря амбулаторії на підставі
п.2  ст.
40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника
займаній посаді та виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я,  яке перешкоджає продовженню даної роботи про
що був зроблений запис в трудовій книжці ОСОБА_1.

В
ч.3  ст.
17 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в
Україні" від 21 березня 1991 року,
зазначено,  що відмова в укладенні
трудового договору або в просуванні по службі,
звільнення за ініціативою адміністрації,
переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів
інвалідності не допускається,  за
винятком випадків,  коли за висновком медико-соціальної
експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних
обов'язків,  загрожує здоров'ю і безпеці
праці інших осіб,  або продовження
трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню
здоров'я інвалідів.

Відповідно
до виписки із акту огляду медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) до
довідки серії НОМЕР_1 від 05 березня 2007 року,
ОСОБА_1. було встановлено другу групу інвалідності за загальним
захворюванням,  безстроково та зазначено
у висновку про умови та характер праці,
що може бути пристосована до праці за своєю професією по індивідуальному
графіку в індивідуально створених умовах.

Згідно
інструкції „Про встановлення груп інвалідності",  затвердженої Наказом Міністерства охорони
здоров'я №183 від 07 квітня 2004 року „Спеціально створені умови - комплекс
заходів,  що забезпечують необхідні для
інваліда умови та режим праці: значно скорочений робочий день з наданням
показаних видів праці,  індивідуальні
норми вироблення,  введення додаткових
перерв,  суворе дотримання
санітарно-гігієнічних норм,  систематичне
медичне спостереження,  можливість
повністю або частково працювати вдома та інші особливості в умовах праці.
Працевлаштування інвалідів у спеціально створених умовах здійснюється на
спеціальних робочих місцях; у спеціальних цехах,    спеціальних дільницях,  на спеціалізованих підприємствах,

що призначені для праці інвалідів; в надомних
умовах".

Інваліди
II групи можуть виконувати не протипоказані види праці,  в тому числі і висококваліфікованої,  у будь-яких установах і на підприємствах
різних форм власності,  де адміністрація
забезпечує спеціальні умови (наприклад,
ненормований робочий день,
невеликий обсяг роботи,  необхідні
перерви в роботі,  режим харчування,  окремі приміщення і т. ін.).

Разом з
цим,  згідно листа КУ „Обласного центру
медико-соціальної експертизи" ЗОР від 10 вересня 2007 року №612,  ОСОБА_1. протипоказано високий рівень
нервової напруженості,  відповідальність
за безпеку державно важливих матеріальних цінностей,  керівництво іншими людьми,  в адміністративній,  господарській видах діяльності,  нерегулярна змінність.

Враховуючи
викладене,  суд визнає правильним
припинення трудового договору з ОСОБА_1 за п.2
ст.  40 КЗпП України,  оскільки воно проведено на підставі достатніх
фактичних даних,  що за станом здоров'я
ОСОБА_1. не може та їй протипоказано виконувати покладені на неї трудові
обов'язки головного лікаря Радивонівської лікарняної амбулаторії. Також
ОСОБА_1  неможливо перевести за її згодою
на іншу роботу,  оскільки штатним
розписом не передбачено посади лікаря амбулаторії.

Так,  штатним розписом на 2006 та 2007 рік в
Радивонівській лікарняній амбулаторії передбачено 7 штатних одиниць,  а саме головний лікар,  фельдшер,
акушер,  дільнича медсестра,  молодша медсестра,  кочегар та бухгалтер (а.с.  33,
34).

Посилання
позивача,  щодо порушення при звільненні
ОСОБА_1. вимог ч.1  ст.  49-2 КЗпП України,  суд вважає безпідставними,  оскільки зазначеною статтею,  регламентовано вивільнення працівників у
випадках змін в організації виробництва і праці,  а з ОСОБА_1 трудовий договір було розірвано
не з цих підстав.

Стосовно
тверджень позивачки,  щодо порушення
відповідачем вимог ч.1  ст.  43 КЗпП України,  а саме розірвання з нею трудового договору
без попередньої згоди профспілкової організації,  то суд знаходить їх необгрунтованими виходячи
з наступного.

Так,  згідно ч.1
ст.  43 КЗпП України розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства,  установи,
організації),  2-5,  7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього
Кодексу,  може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу(профспілкового представника),  первинної профспілкової організації,  членом якої є працівник.

Згідно
довідки голови районного профспілкового комітету медпрацівників Якимівської
центральної районної лікарні №844 від 19 червня 2007 року,  ОСОБА_1була членом профспілкової організації
медпрацівників Якимівської центральної районної лікарні та Радивонівська
сільська рада не зверталася до профспілкової організації за отриманням дозволу
на звільнення ОСОБА_1.

Однак,  відповідно до довідки N«322 від 03 вересня
2007 року,  виданої головою профсоюзного комітету
Радивонівської сільської

ради,  в Радивонівській
сільській раді діє профсоюзний комітет робітників державних установ. Позивачка
ОСОБА_1не є членом цієї первинної організації,
що не заперечувала і сама ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Пунктом
15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від Об листопада 1992 року „Про
практику розгляду судами трудових спорів" передбачено,  що звільнення погоджується з органом
профспілки,  яка утворена і діє на
підприємстві,  і членом якої є працівник.

Приймаючи
до уваги,  що профспілкова організація
медпрацівників Якимівської центральної районної лікарні не діє в Радивонівській
сільській раді,  а ОСОБА_1 не є членом
первинної профспілкової організації - профсоюзного комітету робітників
державних установ,  яка утворена і діє в
Радивонівській сільській раді,  суд
приходить до висновку,  що відповідач не
зобов'язаний був звертатись для отримання попередньої згоди в зазначені
профспілкові організації.

Разом з
цим,  в
ст.  43-1 КЗпП України,  зазначено,
що розірвання трудового договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової
організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення
керівника підприємства,  установи,  організації (філіалу,  представництва,  відділення та іншого відокремленого
підрозділу),  його заступників,  головного бухгалтера підприємства,  установи,
організації,  його заступників,   а також службових осіб.

Відповідно
до ч.2 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від Об листопада 1992
року „Про практику розгляду судами трудових спорів" за змістом  ст. 43-1 КЗпП керівником належить вважати
особу,  яка очолює підприємство,  установу,
організацію або відокремлений підрозділ (філія,  представництво,  відділення тощо). При цьому йдеться не про
будь-який структурний підрозділ (цех,
управління,  службу,  ферму тощо),
а саме про відокремлений підрозділ,
який утворюється у спеціально передбаченому порядку.

Наказом
Міністерства охорони здоров'я України №385 від 28 жовтня 2002 року,  затверджено перелік закладів охорони
здоров'я,  лікарських,  провізорських посад та посад молодших
спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я,  серед амбулаторно-полікліничних закладів передбачено
діяльність сільської лікарської амбулаторії,
сільських селищних рад.

В
поясненні до переліку закладів охорони здоров'я зазначено,  що амбулаторія - амбулаторно-поліклінічний
заклад,  що надає медичну допомогу хворим
з однієї або декількох основних лікарських спеціальностей,  поліклініка - з багатьох лікарських
спеціальностей. Амбулаторія і поліклініка можуть надавати медичну допомогу
хворим і вдома.

Пунктом
15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року „Про
практику розгляду судами трудових спорів" передбачено,  що розірвання трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою
профспілкового органу,  крім
випадків,  передбачених статтями 43 і
43(1) КЗпП.

Згідно п. 2,  п.4.1
посадової інструкції головного лікаря Радивонівської лікарняної
амбулаторії,  затвердженої рішенням
виконавчого комітету Радивонівської сільської ради №18 від 20 квітня 2007 року
на головного лікаря амбулаторії покладено функцію здійснення контролю за
діяльністю амбулаторії та право заохочення чи накладання адміністративних
стягнень.

В
зв'язку з викладеним,  приймаючи до
уваги,  що Радивонівська сільська
лікарська амбулаторія є відокремленим підрозділом закладу охорони здоров'я,  а також те,
що ОСОБА_1. займала посаду головного лікаря амбулаторії,  тобто була її керівником з наділеними
організаційно-розпорядчими функціями,
суд вважає,  що розірвання
трудового договору з ОСОБА_1 було можливе відповідно до п.7 ч.1  ст.
43-1 КЗпП України,  тобто з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу
первинної профспілкової  організації.

Таким
чином,  оцінивши зібрані по справі
докази,  суд приходить до висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1. необгрунтовані,  а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного,  керуючись
інструкцією „Про встановлення груп інвалідності" затвердженої Наказом
Міністерства охорони здоров'я №183 від 01 квітня 2004 року,   ст.
32 Закону

України „Про місцеве самоврядування"' від 21 травня 1997 року  ст. 11 Закону України „Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
п.2    ст.    40,
43,    43-1,    233
КЗпП України,            ст.
ст.    10,  60,    212    ЦПК України,    суд

вирішив:

В
задоволені позову ОСОБА_1 до Радивонівської сільської ради Якимівського району
Запорізької області,  третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_4 про поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через
Якимівський районний суд протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження,  яка може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення цього рішення.