УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3746/2007                                                                 Голов. 1-ї ін ст.
- 43                                                                                        Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007
року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Костюченко Н.Є.
суддів - Григорченка
Е.І., Максюта Ж.І. при секретарі -
Качур Л.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Асті Вільногірський елеватор» - про стягнення
моральної шкоди, -

встановив:

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Вільногірського
міського суду від 7 березня 2007р.та відмовити у позові, посилаючись на те, що
суд поклав в його основу некритично оцінені пояснення позивачки та зацікавлених
у справі свідків; залишив без уваги встановлені обставини про звільнення
позивачки за власним бажанням; рішення грунтується на припущеннях.

Під час
вирішення справи судом 1-ї інстанції встановлено, що позивачка працювала у
відповідача з 19.10.2005.по 15.06.2006. робочою виробничої дільниці; звільнена
за власним бажанням, остаточний розрахунок отримала 21.06.2006. Прийшовши до
висновку, що відповідач порушував вимоги трудового законодавства, саме: не
затвердив колективний договір, не ознайомив позивачку з умовами праці та її
оплати, не видавав спецодяг, незаконно залучав її до роботи у вихідні дні та
позаурочні часи; не ознайомлював з відповідними наказами; несвоєчасно провів
розрахунок; та що це призвело до порушення прав позивачки, моральних
переживань; вона була позбавлена можливості приділяти увагу сім*ї, отримати
своєчасно зароблені гроші, не мала змоги нормально відпочивати, хворіла через
важкі умови праці, хвора виходила на роботу, - суд стягнув з відповідача на її корить моральну шкоду в
сумі-1050 грн.

Апеляційний
суд вважає , що рішення про стягнення моральної шкоди повинне бути змінене, а
сума моральної шкоди зменшена на підставі вимог ст. 309 пп.2-4 ч.1 ЦПКУ .

Вірно
встановивши обставини справи щодо періоду роботи позивачки у відповідача в
якості робочої, те, що в порушення вимог ст. 116 КЗпПУ в день її звільнення - 15.06.2006.-відповідачем не
була проведена виплата належних їй сум, -
суд 1-ї інстанції
у відповідності зі ст. 237-1 КЗпПУ зробив правильний висновок, що таке
порушення призвело до моральних переживань позивачки, оскільки вимагало від неї
додаткових зусиль для організації свого життя, а тому вважав необхідним
стягнути з відповідача моральну шкоду.

2

В той же час, не можна
погодитись із висновками суду щодо наявності порушень трудового законодавства
відповідачем в іншій частині позовних вимог, оскільки ці висновки протирічать
нормам матеріального та процесуального закону.

Так,
виходячи із вимог ст. 10 КзпПУ та ЗУ
«Про колективні договори і угоди» -обов*язковість
укладання колективних договорів підприємством - не передбачена.

Роблячи
висновок про неознайомлення позивачки з умовами праці, її заробітною платою, з
відповідними наказами, незаконне залучення її до роботи у вихідні дні, роботу у
позаурочні часи, - суд
залишив без уваги, що в період знаходження її в трудових відносинах з
відповідачем вона мала змогу звернутись до нього з вимогами про роз*яснення їй
зазначених питань, ознайомлення з відповідними наказами, однак не робила цього,
доказів про те, що їй в цьому було відмовлено або її заяви залишені без
відповіді, - не
надала; в судовому порядку дії відповідача у встановлений законом строк - не оскаржила.

Даючи
оцінку доводам позивачки та законності конкретних наказів щодо незаконного
залучення її до роботи у вихідні дні та позаурочні часи, - суд не врахував,
що позивачкою ці накази не оскаржені і діють до цього часу, питання про
визнання їх незаконними у данній справі не поставлене, тому висновки суду по
цим доводам - безпідставні,
зроблені в порушення ст. 11
ч.1 ЦГОСУ
щодо розгляду судом справи в межах заявлених вимог.

Бездоказовим
є також висновок суду про хворобу позивачки через важкі умови праці на
підприємстві, оскільки такий висновок не підтверджений відповідним висновком
експертної установи.

Виходячи
із зазначеного, та, враховуючи, що знайшло підтвердження порушення відповідачем
вимог трудового законодавства лише в частині проведеного з позивачкою
розрахунку при її звільненні ,
- апеляційний суд вважає необхідним зменшити стягнуту міським судом суму
моральної шкоди до 400  грн.  і
такий розмір буде відповідати характеру та тяжкості понесених позивачкою
моальних переживань в зв*язку із затримкою розрахунку при звільненні. Рішення
на підставі викладеного повинне бути змінене.

Доводи
скарги про повне скасування рішення з наведених мотивів не можуть бути
задоволені.

Керуючись ст.
ст. 307, 309 пп.2-4 ЦПКУ, апеляційний суд -

вирішив:

Апеляційну
скаргу - частково
задовольнити.

Рішення
Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 7 березня2007р. - змінити,
зменшити суму стягнутої моральної шкоди до 400  грн.  /чотирьохсот
грн. /

Рішення
чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 2-місячний строк у
касаційному порядку.