Категорія № 21 (2)                                                         інстанції -Шум Л.І.
Доповідач -Карнаух В. В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В. суддів - Карнаух В.В., Митрофанова Л.В. при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю:
представника відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області -
ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 14 червня 2007 року за позовом
ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа відкрите акціонерне
товариство «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування шкоди,
-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2007 року
на користь позивача стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Фонд соціального
страхування): заборгованість по щомісячним страховим виплатам у сумі
16991грн.01 коп. за період з 01.05.2003р. по 01.02.2007р., і
щомісячно по 672 грн. 32 коп., починаючи з 01.02.2007р. до зміни
обставин, що тягнуть їх перерахунок.

В апеляційній скарзі Фонд соціального страхування просить скасувати рішення
суду та направити справу на новий розгляд,
оскільки постановляючи рішення, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, а саме: суд
першої інстанції не з'ясував причину
несвоєчасного подання доказів, чим порушив п.2 ст.131 ЦПК України; стягнув заборгованість з неіснуючої юридичної особи. ";
не взяв до уваги вимоги постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 24.10.2003 р. «Про внесення змін і доповнень до Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №
6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди», суд безпідставно притягнув Фонд соціального страхування для участі у справі в якості відповідача, а не третьої особи;
не перевірив, чи були застосовані на підприємстві коефіцієнти
підвищення тарифних ставок (посадових окладів) за оспорюваний період; неправильно застосував п. 28 "Правил відшкодування
шкоди...", що

2

призвело до неправильного вирішення спору; суд не
застосував строк позовної давності, не перевірив фактичного росту заробітної
плати на підприємстві в оспорюваний період.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач працював тривалий час на шахті
«Гвардійська», що є структурним підрозділом Відкритого акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» (надалі- ВАТ «КЗРК»), на посадах
бурильника та прохідника у шкідливих умовах праці, де й була заподіяна шкода
його здоров'ю.

У зв'язку з
професійним захворюванням позивач неодноразово проходив медогляд у МСЕК
внаслідок чого відсоток втрати професійної працездатності змінювався, проте з
1993р. позивачу встановлено 35 % втрати професійної працездатності. Висновком
МСЕК від 03.01.1996р йому було встановлено 35% професійної працездатності
безстроково та третя група інвалідності.

У зв'язку із
професійним захворюванням, ВАТ «КЗРК» у добровільному порядку провадив позивачу
по справі щомісячні виплати в рахунок відшкодування шкоди здоров'ю, виходячи із
середнього заробітку прохідника за період січень-квітень 1992 року.

Позивачем поставлено питання про
перерахунок сум відшкодування втраченого заробітку за період з 01.11.1992р. по
01.05.2000р. через їх неправильне коригування.

Згідно до п.5
ч.1 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи
на новий розгляд, якщо суд не розглянув всі позовні вимоги і цей недолік не був
і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Як вбачається з
позовної заяви (а.с.2-5) ОСОБА_2 просив стягнути з Фонду соціального
страхування компенсаційні виплати в сумі 3368 грн.34 коп.

Суд апеляційної
інстанції не може розглянути зазначені в заяві позовні вимоги, оскільки вони не
розглянуті судом першої інстанції.

За таких обставин,
колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду підлягає
скасуванню і направлення на новий розгляд .

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції не перевірив, чи відбулося фактичне підвищення заробітної
плати по підприємству, не витребував відомості про нарахування та одержання
заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, тобто на час
виплати відшкодування шкоди підприємством.

Відповідно до пункту 28 Правил
перерахований або нарахований розмір втраченого
заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може
бути більшим від середнього заробітку відповідного працівника (після підвищення
тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Вирішуючи спір
суд не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного
календарного місяця або у перерахунок на повний календарний місяць
роботи, та чи не буде перевищувати розмір відшкодування нарахованого позивачу
встановлені обмеження.

3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, п.5 ч.1 ст. 311, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2007 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.