Справа №2-395107
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007
року    Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова у складі: головуючого - судді Глібко О.В., при секретарі - Гарбуз
О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ВАТ
"Харківський тракторний завод", 3-тя особа -управління пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання дій
відповідача незаконними та зобов'язанням відповідача провести перерахунок
заробітної плати за час знаходження на ЧАЕС відповідно до діючого законодавства
та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати дії відповідача , ВАТ
"Харківський тракторний завод" в процесі нарахування заробітної плати
та видачі довідки про заробітну плату в період з 07.01.1988 року по 16.03.1988
року незаконними. Просив зобов'язати відповідача ВАТ "ХТЗ" провести
перерахунок заробітної плати за час роботи з ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС в період з 07.01.1988 року по 16.03.1988 року та видати йому нову довідку
з збільшеною заробітною платою для подачі її до Управління пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі м. Харкова на перерахунок пенсії
відповідно до діючого на той час законодавства.

В подальшому
позивач надав судові додаткову позовну заяву про збільшення позовних вимог, в
якій просив постановити рішення, та визнати дії відповідача , ВАТ
"Харківський тракторний завод" в процесі нарахування заробітної плати
та видачі довідки про заробітну плату в період з 07.01.1988 року по 16.03.1988
року незаконними. Просив зобов'язати відповідача ВАТ "ХТЗ" провести
перерахунок заробітної плати за час роботи з ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС в період з 07.01.1988 року по 16.03.1988 року та видати йому нову довідку
з збільшеною заробітною платою у розмірі 3874, 47 руб. для подачі її до
Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова на
перерахунок пенсії відповідно до діючого на той час законодавства. Також
позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у
розмірі 8077,48 грн. та витрати за проведену судово - економічну експертизу в
сумі 436 грн.

В обгрунтування
своїх доводів позивач посилається на те, що в 1986 році він працював на посаді
обрубника у цеху ЧЛЦ-1 на ВАТ "ХТЗ". Під час аварії на ЧАЕС був
призваний на збори до военкомату
та виконував роботи з ліквідації наслідків аварії з 07.01 по 16.03.1988 . За
роботу по ліквідації наслідків на ЧАЕС ОСОБА_1. була нарахована заробітна плата
в розмірі 2186 руб. 83 коп., що відображено у
довідці №83 від 19.06.2006 року.

На підставі
довідки про заробітну плату за роботу по ліквідації наслідків на ЧАЕС, та
відповідно до ст. 57 Закону України "Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС" №796-ХП от 28.02.1991
року управлінням соціального захисту населення Орджонікідзевського району м.
Харкова ОСОБА_1. була встановлена пенсія, яка, як він вважав, нарахована
правильно.

В 2004 році
ОСОБА_1. стало відомо, що розрахунок і виплата заробітної плати за час роботи з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС були проведені невірно, так як не були
використані нормативні документи з грифом "Секретно" і "Для
службового користування", які передбачали робітникам безпосередньо
зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на ЧАЕС оплату праці за
тарифними ставками, підвищеними до 100 %, максимальний розмір премії -60%
тарифної ставки, підвищеної виходячи із підвищених тарифних ставок, а також
оплату праці з урахуванням кратності за роботу в зонах відчуження. Тому
ОСОБА_1. вважає, що відповідно до законодавчих актів, які були
"засекречені" при нарахуванні йому пенсії всі вищезазначені норми не
були враховані, а тому у довідці про заробітну плату, видану "ХТЗ",
як вважає ОСОБА_1., йому повинні були виплатити за місцем постійної роботи за
час знаходження на зборах з 07.01.1986 року по 16.03.1986 року :-100% тарифної
ставки (посадового окладу); - виплати повинні проводитися з урахуванням 5-ти
кратного розміру за вказаний період знаходження в зоні ЧАЕС; провести
розрахунок премії у розмірі 60% повищеної тарифної ставки за фактично
відпрацьований час; провести оплату за вихідні дні у хвойному розмірі від
підвищеної тарифної ставки. А тому, як вважає позивач, загальна сума виплат,
які належні йому за роботу по ліквідації наслідків на ЧАЕС складають 8077,48
грн.

В судовому
засіданні позивач, підтримав свій позов у повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник
відповідача проти позову заперечувала, вважає, що пенсія нарахована правильно,
відповідно до довідки, виданої на їх підприємстві. В обгрунтуванні заперечень
представник відповідача посилається на те, що посилання позивача на
розпорядження CM СРСР від 23.05.1986 року №1031 ті п.1 постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, РМ СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986 року №524-156
невірні, у зв'язку із тим, що дані нормативні акти постановою РМ СРСР від
21.04.1988 року №491-106 скасовані. Посилання позивача на лист держкомпраці
СРСР №153- 10-43 від 07.05.86 року не може бути прийнята до уваги, тому що
розрахунок, наведений позивачем, невірний, і взагалі ОСОБА_1. відповідно до
наданих довідок передбачено оплачувати лише тариф, а тому і премія повинна
нараховуватися лише на тариф і лише в тому випадку, якщо премія за основним
місцем роботи нараховується систематично.

Як вважає
представник відповідача вимоги позивача про перерахунок заробітку по здвоєній
тарифній ставці не відповідають вимогам постанови РМ СРСР №524-156 від
07.05.1986 року. Так, згідно із постановою №665-195 від 05.06.1986 року та
№207-7 від 10.06.1986 року позивачу нараховано згідно довідки військової
частини тариф 100%+3-кратний тариф + середньомісячний заробіток, що відповідає
вказаним вище постановам, а також листу держкомпраці СРСР від 15.09.86 року
№0595, а також листу держкомпраці УРСР від 23.09.1986 року №136, але позивач
помилково вважає, що пенсія нарахована невірно. Як стверджує представник
відповідача позивачу видана нова довідка про нарахування заробітної плати, в
якій заробітна плата була підвищена за рахунок виплачених грошей, та з
урахуванням вихідного дня але їм не відомо, чи надавалася вона до управління
пенсійного фонду  Орджонікідзевського
району.

Згідно пояснень
представника відповідача позивач помилково вважає, що оплата за тарифом повинна
бути проведеною в п'ятикратному розмірі, згідно листа Держкомпраці УРСР №136
загальна кількість тарифних ставок поверх зберігаємого середнього заробітку, що
виплачується за місцем основної роботи, не повинно перевищувати їх 4-х кратного
розміру в розрахунку на місяць.

Представник
третьої особи - управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова проти позову заперечували, просила в позові відмовити,
вважає, що довідка ВАТ "ХТЗ" про одержану позивачем заробітну плату
за період роботи на ЧАЕС відповідає пред'явленим до цієї довідки вимогам,
підстав сумніватися в її правильності в УПФУ в Орджонікідзевському районі м.
Харкова немає.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, а також пенсійну
справу ОСОБА_1., оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. знаходився у трудових правовідносинах з відповідачем.
В період з 07.01.1988 року по 16.03.1988 року ОСОБА_1. виконував роботи у
складі військової частини 53893 з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
(а.с.8,9).

Під час роботи
на ЧАЕС ОСОБА_1. отримав дозу іонізуючого випромінювання, внаслідок чого
визнаний інвалідом 2-ї групи. За роботу з ліквідації наслідків на ЧАЕС на
виробництві ОСОБА_1. була виплачена заробітна плата у розмірі 2186 рублів 23
коп., в подальшому видана довідка, та на підставі довідки ОСОБА_1. була
нарахована пенсія і останній взятий на облік в УПФУ в Орджонікідзевському
районі.

Як встановлено з
пояснень представників відповідача, позивачу за час перебування на ЧАЕС була
нарахована    виплачена заробітна плата,
яка нараховувалася за дні перебування в 3-й зоні ЧАЕС в липні, за січень 1988
року нараховано:

-3-х кратний
тариф - 407,16 руб.,

- середній
заробіток - 273,37 руб.;

-100%тарифа-
135,72 руб.,

- вихідні
дні-65,14 руб.,

Всього-881,39.

За лютий 1988
року нараховано:

-3-х кратний
тариф - 472,38 руб.,

- середній
заробіток - 330,33 руб.;

-100%тарифа -
157,46 руб.,

- вихідні
дні-65,14 руб.

Всього-1025,31 .

За березень 1988
року:

-3-х кратний
тариф - не нараховувався, т.я. справ кой вч від 15.03.1988 року №143 така
оплата не була передбачена;

- середній
заробіток - 143,88 руб.;

-100% тарифа -
81,42 руб.;

- вихідні дні -
54,23 руб.

Всього -279,53.

Суд приходить до
висновку, що порядок та розмір заробітної плати за час знаходження позивача на
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідає діючому на той час
законодавству, а доводи та розрахунки позивача та висновок експерта вважає
помилковими та до уваги не приймає.

При цьому суд
виходить з того, що позивачем та експертом безпідставно одночасно
застосовувались при розрахунку заробітної плати за час роботи на ЧАЕС підвищена
на 100% тарифна ставка та кратність, то б то положення Розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964, згідно якого оплата праці робітників,
зайнятих на роботах у 3-й, 2-й та 1-й зоні небезпеки оплачувалась відповідно у
двох, трьох та чотирьох кратному розміру понад збережений середній заробіток,
виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи, та
положення Постанови №524-156 від 07.05.1986 року (УРСР №168 від 08.05.1986
року), згідно якої керівникам підприємств надавалося право проводити оплату
праці працівникам, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
30-ті кілометровій зоні по підвищеним до 100% тарифним ставкам. Також, при
проведенні експертизи експерт посилається на ст. 39 Закону України "Про
статус та соціальний захист учасників ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС". Тоді як посилання на дану статтю не можна прийняти до уваги, т. я.
на той час розпорядження №964 в частині встановлення зон було змінено та оплата
тарифу в кратному розмірі скасована. Крім того, вищезазначений закон було
прийнято в 1991 році, у зв'язку із чим він не може бути розповсюдженим на відносини,
які виникли до його прийняття.

Таким чином ,
оплата труда ОСОБА_1., відповідно до нормативних актів №964, №1031, ;665-195,
207-7 проводиться в 4-х кратному розмірі тарифної ставки за основним місцем
роботи без її підвищення на 100%, т. я. наданий ним документ не утримує
інформацію про підвищення вказаної ставки з урахуванням важливості та срочності
робіт, як передбачено постановою 524-156.

Що стосується
вимог позивача про нарахування суми по сплаті вихідного дня та премії у розмірі
60% , то дійсно у довідку про нарахування пенсії не була включена сума по
виплаті за роботу у вихідний день у подвійному розмірі, як це було передбачено
роз'ясненнями Держкомпраці УСРСР №136, а також і премія, передбачена діючим на
той час Положенням про преміювання. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР
та ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 на підприємствах дійсно передбачалася
можливість керівників підприємств залучати працівників для роботи в зоні
відчуження у вихідні та святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі , а
також підвищувати максимальний розмір премії до 60%. Але згідно Постанови
Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року №15310-43 премія
за роботу працівникам в зоні ЧАЕС виплачувалася відповідно до чинного на
підприємстві положення про преміювання. Крім того, лише 22.09.2004 року КМУ
прийняв постанову №1240, яким вніс зміни до постанови КМУ№523 від 30.05.1997
року. Згідно постанови №1240 вже було передбачено, що в розрахунок заробітку за
час перебування в зонах на ЧАЕС включається оплата за позаурочні часи, вихідні
та святкові дні з урахуванням 6-ти часового робочого дня з урахуванням
первинних документів, які підтверджують таке право для перерахунку пенсії з
01.01.2005 року.

При цьому суд
критично ставиться до висновку судово - економічної експертизи №2481 від
20.06.2006 року з цього питання, т. я. експерт включає у розрахунок премію у
розмірі 60%, в той час , коли дане питання не розглянуте і не досліджено у
висновку , щодо відповідності з діючою на той час Постановою №15310-43.

Судом
встановлено, що на підприємстві відповідача премія в 60% Положенням про
преміювання не передбачалася, а згідно наданих документів видно, що позивачу
премія не виплачувалася. Крім того, як пояснив представник відповідача, згідно
роз'ясненням Держкомпраці УСРСР №136, та вищезазначеному Порядку нарахування
пенсії ОСОБА_1. була видана довідка від 11.04.2000 року, але в неї не ввійшла
оплата за вихідні та святкові дні, т.я. позивачем не були надані первісні
документи, яки б свідчили по те, що він працював у вихідні та святкові дні, а
також дані в яких зонах проводилася робота.

Крім того,
підприємство - відповідач відповідно до змін в вищезазначеній постанові №1240
та наданої нової довідки ОСОБА_1., в якій відображена робота у вихідні дні,
зробили перерахунок заробітку ОСОБА_1. та видали нову довідку від 13.06.2006
року на суму 2604,45 руб.

В своїх
обґрунтуваннях позовних вимог, щодо заборгованості по заробітній платі позивач
посилається на висновки експерта, та пояснює, що експерт вказує декілька
варіантів сум заборгованості по заробітній платі за вказані роботи, переведеної
з грошової одиниці "рубль" на грошову одиницю України
"гривню". Позивач вважає, що заборгованість по заробітній платі
складає 1687,64 карб., та з урахуванням "рекомендацій, щодо порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових справ", викладених у листі
Верховного суду України №62-97 від 03.04.1997 року заборгованість по виплаті
заробітної плати по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 07.01.1988 року по
16.03.1988 року станови на 01.06.2006 року складатиме, на думку позивача 8077,
48 грн. Суд не може погодитися з такими висновками, ,т.я. заробітна плата
індексується у відповідності до Закону України "Про індексацію" 1991
року та Порядку компенсації нарахованої, але своєчасно не сплаченої заробітної
плати 1997 року, а тому дані законодавчі акти не можуть розповсюджуватися на
заробітну плату , нараховану в 1988 році.

За таких
обставин, суд вважає, що оплата праці позивачу за роботу з ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС була здійснена відповідачем вірно, згідно діючого на той час
законодавства, в повному обсязі, а тому відмовляє позивачу у вимогах про
визнання дій відповідача у процесі нарахування заробітної плати та видачі
довідки про заробітну плату ОСОБА_1. за період перебування на ЧАЕС незаконними,
а відповідно і в вимогах зобов'язати відповідача зробити перерахунок заробітної
плати за цей час, та видати нову довідку.

Відмовляючи
позивачу у вимогах, щодо незаконних дій відповідача та видачі нової довідки суд
відмовляє у задоволенні вимог у стягненні з відповідача заборгованості по
заробітній платі у сумі 8077,48 грн.

У зв'язку із
відмовою відповідачу у задоволенні позовних вимог, витрати на проведення судово
- економічної експертизи позивачу не відшкодовуються.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.94, 100 КЗпП України,
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964, Постановою №524 -
156 від 07.05. 1986 року (УРСР №168 від 08.05.1986 року), Постановою Ради
Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, Постановою Держкомпраці
СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року №15310-43, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1до ВАТ "Харківський тракторний завод", 3-тя
особа - управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.
Харкова про визнання дій відповідача у процесі нарахування заробітної плати й
видачі нової довідки про заробітну плату ОСОБА_1. в період з 07.01.1988 р. по
16.03.1988 р. незаконними; про зобов'язання відповідача провести перерахунок
заробітної плати за час знаходження на ЧАЕС відповідно до діючого на той час
законодавства та видачі нової довідки з перерахованою заробітною платою в
розмірі 3874,47 руб. та стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі
8077,48 грн. та витрат за проведену судово - економічну експертизу у сумі 436
грн. -відмовити.

Рішення може
бути оскаржена в апеляційному порядку через Орджонікідзевський районний суд м.
Харкова шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.