Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
року Рівненський міський суд, Рівненської області

в особі
головуючого судді: Панас О.В.

при секретарі:
Жилінській О.М.

з участю
адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2

з участю
представника позивача       ОСОБА_3

відповідачів:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.,
ОСОБА_7.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом   ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про виділення частки із майна у спільній частковій власності, -

встановив:

ОСОБА_8
звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.,
ОСОБА_7. про виділення частки із майна у спільній частковій власності.

Свої вимоги
обгрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від
23.04.1998р. він являється співвласником кв.АДРЕСА_1. Його доля складає 1/ 6
частки цього майна. Мав бажання продати свою частку у спільній сумісній
частковій власності

відповідачам,
які є співвласники. 21.10.2003р. направив їм рекомендований лист з пропозицією
купити у нього його частку власності в квартирі АДРЕСА_1 Знаючи про його
пропозицію щодо придбання у нього його частку в квартирі, відповідачі не
виявили бажання її придбати. В зв'язку з цим звернувся до суду та просив
стягнути з відповідачів на його користь вартість його частки із майна, що є у
спільній частковій власності у сумі 14 382 грн.

В судовому
засіданні 04.04.2006р. ОСОБА_8 збільшив свої позовні вимоги, та просив стягнути
з відповідачів на його користь компенсацію вартості його частки з майна, що є в
спільній власності, а саме квартири АДРЕСА_1, в сумі 25866 грн. 09.10.2007р. в
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 змінила предмет позову. Просила
виділити и довірителю у власність в натурі із майна, що є в спільній сумісній
власності, - квартирі АДРЕСА_1, належну ОСОБА_8 1/6 частину квартири, а саме
жилу кімнату площею 9,0 м.кв., позначену в технічному плану квартири номером
2-2, а також виділити мені 1/6 частину підсобних приміщень площею 4,4 м.кв.,
стягнувши з ОСОБА_8 на користь відповідачів грошову компенсацію 3098,00 грн. за
відступлення від ідеальних часток співвласників. Підсобні приміщення квартири -
кухню, туалет, ванну, коридор - залишити в спільному користуванні
співвласників. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідачів на користь
позивача судові витрати.

Відповідачка
ОСОБА_4. позов не визнала. Пояснила, що квартира приватизована на неї.,
ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_6. та ОСОБА_8 ОСОБА_8 її брат, який ніколи в квартирі
не проживав, витрат по утриманню квартири не ніс. Крім того зазначила, що

сплатити грошову
компенсацію позивачу у ринкових цінах вона не може через відсутність коштів.
Пояснила, що спірна квартира належить всім співвласникам на праві спільної
сумісної власності, частки кожного із співвласників не виділені, квартиру
розділити не можливо. Просила в позові

відмовити.

Відповідачі
ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 позов не визнали , дали аналогічні пояснення. Просили в позові
відмовити.

Заслухавши
пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові матеріали
справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом
встановлено, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно,
станом на 12.12.2003 року  реєстраційний
№ 3897941, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7,ОСОБА_8  належить на праві приватної спільної сумісної
власності квартира АДРЕСА_1 загальною площею 71,8 м.кв., житловою 45,6 м.кв.,
вартістю 86295 грн. відповідно до витягу із звіту про оцінку майна станом на
02.12.2003р..

З оглянутих в
судовому засіданні листів пропозицій вбачається, що ОСОБА_8 пропонував
відповідача придбати його частку в квартирі за 14382 грн., що становить 1/6
частину балансової вартості спірної квартири.

За ухвалою суду
по справі була проведена призначена та проведена судова будівельно-технічна
експертиза. Так, відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 39
від 12.01.2006 року дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 155 196
грн. вартість 1/6 частки квартири становить 25866 грн. Експерт запропонувала
наступний варіант поділу спірної квартири між сторонами по справі: в зв'язку з
тим, що поділ квартири в натурі відповідно до ідеальних частком позивач 1/6 та
відповідачів 5/6 неможливий, пропонується наступний

варіант в
частках, близько до ідеальних: так як 1/6 частка має становити 7,6 м.кв. жилої
площі, то пропонується надати ОСОБА_8 несуміжну житлову кімнату 2-2 площею 9,0
м.кв., що складає 20/100 або 1/5 частку житлової площі, та 1/6 підсобних
приміщень, а саме 4,4 м.кв. загальною

площею 13,4
м.кв.. що складає 19100 ідеальної частки квартири, вартістю 28964 грн.

ОСОБА_4.,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_9. пропонується надати: 2-3 жила кімната, площею
8,9 м.кв., 2- 4-жила, площею 17,6 м.кв., 2-5 -жила, площею 10.1 м.кв., - жилою
площею 36,6 м.кв. та 5/6 частини підсобних приміщень, а саме 21,8 м.кв.

загальною площею
58,5 м.кв.. що складають 81М00 ідеальної частки квартири, вартістю 126 232 грн.

Вартість 1/6
частки квартири становить 25866 грн., вартість 5/6 частки квартири становить
129 330 грн.. Такя як визначені частки 19100 та 81100 не відповідають
ідеальним часткам 16 та 56,тому при даному варіаті позивач повинен сплатити
грошову компенсацію відповідачу, вартістю 3098 грн.

За варіатом № 2.
Враховуючи те, що поділ квартири АДРЕСА_1 на 16 ідеальну частку та 56 ідеальну
частку неможливий без надання підсобних приміщень (кухня, туалет, ванна,
коридор) в спільне користування , пропонується грошова компенсація 16 частки
квартири вартістю 25866 грн.

З оглянутого
судом додатку № 1 до експертизи вбачається, що підсобні приміщення пропонується
надати в спільне користування, а жилі кімнати надати згідно з запропоновами
варіатом поділу № 1.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України
власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм
майном.                                                                                                                                                                                           І

Так, відповідно
до ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Проте судом не встановлено, а сторонами не доведено, що
спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності і з
такою вимогою позивач до суду не звертався. Навпаки, судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9,

ОСОБА_7,
ОСОБА_8.   Припинення права власності
будь-кого із співвласників на спірну квартиру судом не встановлено.

Як роз'яснює
п.14 Пленум Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995р. „Про судову практику
у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка
є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає

поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із
самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які
можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено
позов.

Оскільки,
запропонований варіант розподілу спірної квартири фактично передбачає порядок
користування. А з таким позовом позивач до суду не звертався, то висновок  судової будівельно-технічної експертизи № 39
від 12.01.2006 р. суд до уваги не приймає та оцінює критично.

Також суд не
бере до уваги як доказ постанову Рівненського міського суду від 07.05.1985р.,
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.10.2003., оскільки
до предмету спору вони не відносяться.

Таким чином,
оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази, суд прийшов до
висновку, що квартира АДРЕСА_1 не підлягає розподілу, оскільки сторонам
неможливо виділити ізольовані жилі приміщення із самостійними виходами, які
можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі
квартири, тому позовна заява до задоволення не підлягає.

На підставі
вищевикладеного, ст..ст. 317, 319, 321, 364 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 20 від
22.12.1995р. „Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності", керуючись ст.ст. 10,60, 212-218,223 ЦПК України, суд
-

Вирішив:

В позові  ОСОБА_8 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виділення частки із майна у
спільній частковій власності                                                                                                                                                                                           ,
відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
міський суд з поданням в десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження з
наступним поданням в 20 денний строк, після подання заяви про апеляційне
оскарження, апеляційної скарги.

Рішення може
бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку
подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У випадку
неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк, рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подачі
заяви  про подачу заяви про апеляційне
оскарження і в разі збігу 20-денного строку і неподачі апеляційної скарги, то
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.