Справа № 2-4166/07р.
міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Юрдиги О.С.
при секретарі Бєлоусовій К.О.
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення права на утримання,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її права на
утримання, посилаючись на те, що його сукупний дохід не дає можливості надавати
відповідачці матеріальну допомогу згідно рішення Тернопільського міськрайонного
суду від 28.02.2006 p..
Крім того, вважає, що негідною поведінкою в шлюбних відносинах ОСОБА_2 не заслуговує на
матеріальне утримання.
судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у
позовній заяві та просить їх задовольнити. Крім цього пояснив, що ОСОБА_2 не виконує
рішення суду по справі за його позовом про усунення перешкод у спілкуванні та
вихованні дитини, штучно створює перешкоди для його побачень з дитиною,
навмисно ставить себе в становище, в якому вона потребує допомоги.

Відповідач
ОСОБА_2 у судове
засідання повторно не з'явилася з невідомої суду причини, хоча про день та час
розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку через засоби
масової інформації.

Відповідно
до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в
судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки
визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи
доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Дослідивши
та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 28.02.2006 р. з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2
постановлено стягувати аліменти на її утримання, у зв"язку з перебуванням
у відпустці по догляду за дитиною - дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 170
грн. щомісячно, починаючи з 19.12.2005 року і досягнення дочкою трьохрічного
віку.

Ухвалою
Апеляційного суду Тернопільської області від 04.05.2006р. апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилено, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від
28.02.2006р. залишено без змін.

Позивач
ОСОБА_1 працює провідним інженером - старшим державним інспектором
Відокремленого підрозділу "Держенергонагляд у південно-західному
регіоні" ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" і
згідно довідки № 105 від 07.05.2007 року його заробітна плата за останні 10
місяців складає 19 945 грн. 17 коп., з якої 3 925 грн. 79 коп. утримано на
сплату аліментів на утримання дочки та 1 700 грн. на утримання ОСОБА_2 Із
вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_1 може надавати матеріальне утримання
ОСОБА_2, в т.ч. і врахуванням витрат, які він несе на проживання, проїзд, тощо.

За
інформацією Тернопільського міського району електромереж №247 від 19.09.2007р. ОСОБА_2 працює на посаді
бухгалтера, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х
річного віку ( 10.10.2008р.) і отримує допомогу по догляду за дитиною.

Згідно
із ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один
одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує
матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну
допомогу.

Відповідно
до ст. 82 право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням
суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач
аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги або платник аліментів
неспроможний надавати матеріальну допомогу. Рішенням суду може бути позбавлено
одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо подружжя
перебувало у шлюбних відносинах нетривалий час, непрацездатність того з
подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним
умисного злочину, непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто
потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при
реєстрації шлюбу, одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого,
що потребує матеріальної допомоги (ст. 83 СК України).

Відповідно
до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право
на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років,
незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища,
за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Дане право
зберігається за дружиною і в разі розірвання шлюбу.

Право
дружини на утримання, згідно ст. 85 Сімейного кодексу України, припиняється
лише у випадках коли дитина передана на виховання іншій особі, у разі смерті
дитини або якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька
дитини з актового запису про народження дитини.

Сам по
собі факт невиконання відповідачкою ОСОБА_2
рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини не

може бути
причиною позбавлення її права на утримання, оскільки чинним законодавства
передбачені заходи щодо виконання рішень суду у примусовому порядку.

Враховуючи
викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення
не підлягають.

Керуючись
ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218, 224-226, 228 Цивільного процесуального кодексу
України, ст. ст. 75, 82, 83, 84, 85, Сімейного кодексу України.

Вирішив:

У позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
права на утримання відмовити.

Заочне
рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне
рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня його проголошення та апеляційної скарги - протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.