Копія                                                                                                          Справа
№ 2-1463/2007
РІШЕННЯ

Іменем     України

10 вересня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої
- судді Ротар М. М.  при секретарі -
Попенко О.В.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вознесенську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розподіл сумісно нажитого майна по­дружжя,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2007
року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про розподіл сумісно
нажитого майна подружжя.

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує,  що вона з відповідачем по справі ОСОБА_2.
знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 04 травня 1975 року По 22 серпня 2001
рік. За період шлюбу на спільні кошти ними була придбане майно: меблева стінка
«Жи­томир» вартістю 1200 гривень,  спальний
гарнітур «Наддніпрянка» вартістю 1200 гривень,
хо­лодильник «Орськ» вартістю 300 гривень,  телевізор «Альфа» вартістю 400 грн.,  морозильна камера вартістю 500 грн.,  посуд: два чайних сервізи вартістю по 30 грн.
кожний,  чотири по­душки вартістю по 5
гривень кожна,  два одіяла вартістю по 50
грн. кожне,  чотири каструлі вартістю по
20 грн. кожна,  шафа платтяний для книг
вартістю 100 грн.,  три нижні кухонні
шафи і три навісні шафи вартістю 400 грн.,
магнітофон вартістю 200 грн. Всього ними було придбане майно на загальну
суму 4 560 гривень. Вказане майно є об'єктом права спільної су­місної власності
подружжя і дружина та чоловік мають рівні права на володіння,  користуван­ня і розпорядження нею.
Посилаючись на те,  що відповідач в
добровільному порядку не ба­жає розділити майно,  яке є спільною сумісною власністю,  позивачка просила суд розділити майно,  що є спільною сумісною власністю,  виділити їй у власність 1/2 частину майна на
зага­льну суму 1930 гривень,  а саме :
меблева стінка «Житомир» вартістю 1200 гривень,
холоди­льник «Орськ» вартістю 300 гривень,  чайний сервіз вартістю 30 гривень,  дві подушки вартіс­тю 10 гривень,  одіяло вартістю 50 гривень,  дві каструлі вартістю 40 гривень,  шафа платтяна і тумба для книг вартістю 100
гривень,  дві нижні кухонні шафи та одна
навісна шафа вартістю 200 гривень. Відповідачу передати у власність майно на
загальну суму 2630 гривень,  а саме:
спальний гарнітур «Наддніпрянка» вартістю 1200 гривень,  телевізор «Альфа» вартістю 400 грн.,  морозильна камера вартістю 500 грн.,  чайний сервіз вартістю 30 грн.,  дві подушки варті­стю 10 гривень,  одіяло вартістю 50 гривень,  дві каструлі вартістю 40 гривень,  одну нижню та дві навісні кухонні шафи
вартістю 200 гривень,  магнітофон
вартістю 200 гривень. Крім цього просила стягнути з відповідача на її користь
різницю вартості майна в розмірі 350 гривень та судові витрати в розмірі 131
гривні.

Позивачка
в судовому засіданні зменшила свої позовні вимоги,  від позовних вимог стосовно стягнення з
відповідача на її користь різницю вартості майна в розмірі 350 гривень
відмовилася,  в іншому позовні вимоги
залишала без змін.

Відповідач
в судове засідання не з'явився,  надіслав
суду заперечення,  в якому просив
залишити позов без задоволення в повному обсязі,  просив застосувати строк позовної давнос­ті.
Розгляд справи просив проводити без його присутності.

Заслухавши
пояснення позивача,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до та­кого.

Відповідно
до копії відмітки відділу РАЦС в паспорті ОСОБА_1. НОМЕР_1,  ви­даного Вознесенським МРВ УМВС України в
Миколаївській області 01.02.1996 року та копії

2

свідоцтва
про розірвання шлюбу НОМЕР_2,  виданого
22.08.2001 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2. знаходились в зареєстрованому шлюбі з
04.05.1975 року до 22.08.2001 року.

Відповідно
до Акту опису спільно-придбаного майна подружжя,  яке було складено та підписано подружжям
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. за час шлюбу сторони придбали наступ­не майно: меблева
стінка «Житомир» вартістю 1200 гривень,
спальний гарнітур «Наддніпря-нка» вартістю 1200 гривень,  холодильник «Орськ» вартістю 300
гривень,  телевізор «Альфа» вартістю 400
грн.,  морозильна камера вартістю 500
грн.,  посуд: два чайних сервізи вартістю
по ЗО грн. кожний,  чотири подушки
вартістю по 5 гривень кожна,  два одіяла
вартістю по 50 грн. кожне,  чотири
каструлі вартістю по 20 грн. кожна,  шафа
платтяний для книг вартістю 100 грн.,
три нижні кухонні шафи і три навісні шафи вартістю 400 грн.,  магнітофон вартістю 200 грн. Всього ними було
придбане майно на загальну суму 4 560 гривень.

Сімейний
кодекс України регулює відносини,  які
виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Сімейний кодекс не має зворотної
сили і не може поширюватися на відносини,
які виникли до 01.01.2004 року. В даному випадку дані правовідносини
регулюються Кодек­сом про шлюб та сім'ю України.

Відповідно
до ч1  ст.  22 КпШС України,  майно,
набуте подружжям під час шлюбу,  є
їх спільної сумісної власності,  а згідно
ч.1  ст. 28 КпШС України у разі поділу
майна,  що є спі­льною сумісною власністю
подружжя,  їх частки визнаються
рівними,  отже вказане вище майно
належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,  які на мо­мент купівлі вказаного майна
знаходились в зареєстрованому шлюбі,  в
рівних частках.

Що
стосується заперечення відповідача проти задоволення позовної заяви у зв'язку з
пропуском позивачкою позовної давності,
то вони не можуть бути взяті судом до увага,  оскі­льки відповідно до  ст.  10
КпШС України позовна давність застосовується судом відповідно до цивільного
законодавства,  якщо інше не встановлено
законом.  Відповідно до п.6 Прикін­цевих
та перехідних положень ЦК
України 2004 року правила Цивільного кодексу України про позовну давність
застосовуються до позовів,  строк
пред'явлення яких,  встановлений за­конодавством,  що діяло раніше,  не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки
статтею 29 КпШС України передбачено трирічний строк позовної давності до вимоги
про поділ майна,  яке є спільною сумісною
власністю розведеного подружжя і цей строк сплив 22.08.2003 року тобто до
набрання чинності ЦК 2004
року,  то застосуванню під­лягають норми ЦК 2003 року.
Відповідно до  ст.  80 ЦК
України (в редакції 2003 року) якщо суд визнає поважною причину пропуску
строку позовної давності,  порушене право
підлягає захистові.

В
судовому засіданні було встановлено і підтвердилося матеріалами справи,  що пози­вачка починаючи з 2000 року по
теперішній час знаходилася на стаціонарному та амбулатор­ному лікуванні з
приводу неврологічного захворювання,
неодноразово оперувалася,  після
чо­го потребувала проходження реабілітаційних курсів,  оскільки не мала можливості самостійно
передвигатися,  у зв'язку з захворюванням
"їй було встановлено другу групу інвалідності. При­ймаючи до уваги
вищевикладене,  суд визнає причину
пропуску позивачкою строку позовної давності поважною,  та її порушене право таким,  що підлягає захистові.

На
підставі викладеного,  у відповідності
до  ст. 22, 28, 29 КпШС України,  суд вважає за необхідне розділити майно,  придбане в період шлюбу,  а саме з урахуванням рівності сторін,  побажань і відсутності спору про вартість
майна,  яке підлягає розділу,  виділивши позивачу у власність : меблева
стінка «Житомир» вартістю 1200 гривень,
холодильник «Орськ» ва­ртістю 300 гривень,  чайний сервіз вартістю 30 гривень,  дві подушки вартістю 10 гри­вень,  одіяло вартістю 50 гривень,  дві каструлі вартістю 40 гривень,  шафа платтяна і тумба для книг вартістю 100
гривень,  дві нижні кухонні шафи та одна
навісна шафа ва­ртістю 200 гривень,
вартістю 1930 гривень. Відповідачу виділити у власність : спаль­ний
гарнітур «Наддніпрянка» вартістю 1200 гривень,
телевізор «Альфа» вартістю 400 грн.,
морозильна камера вартістю 500 грн.,
чайний сервіз вартістю ЗО грн.,
дві подушки вартістю 10 гривень,
одіяло вартістю 50 гривень,  дві
каструлі вартістю 40 гривень,  одну

з

нижню та дві
навісні кухонні шафи вартістю 200 гривень,
магнітофон вартістю 200 гри­вень,
на загальну суму 2630 гривень.

Таким чином суд
вважає вимоги позову підлягаючими задоволенню.

Відповідно
до  ст. 88 ЦПК України з відповідача на
користь позивач підлягають стяг­ненню судові витрати,  а саме: судовий збір в сумі 51 гривні,  ЗО грн. витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи,  50 гривень
витрати на юридичну допомогу.

Керуючись  ст. ст10,
11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розпо­діл сумісно нажитого майна подружжя -
задовольнити.

Виділити
у власність ОСОБА_1 в порядку реального розподілу: меб­леву стінку «Житомир»
вартістю 1200 гривень,  холодильник
«Орськ» вартістю 300 гри­вень,  чайний
сервіз вартістю ЗО гривень,  дві подушки
вартістю 10 гривень,  одіяло вар­тістю 50
гривень,  дві каструлі вартістю 40
гривень,  шафу платтяну і тумбу для книг
ва­ртістю 100 гривень,  дві нижні кухонні
шафи та одна навісна шафа вартістю 200 гривень,
вартістю 1930 гривень.

Виділити
у власність ОСОБА_2 в порядку реального розподілу: спа­льний гарнітур
«Наддніпрянка» вартістю 1200 гривень,
телевізор «Альфа» вартістю 400 гри.,
морозильна камера вартістю 500 гри.,
чайний сервіз вартістю ЗО грн.,
дві подушки вартістю 10 гривень,
одіяло вартістю 50 гривень,  дві
каструлі вартістю 40 гривень,  одну нижню
та дві навісні кухонні шафи вартістю 200 гривень,  магнітофон вартістю 200 гри­вень,  на загальну суму 2630 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 131 гривні.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протя­гом 10
днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.