Справа № 2-5/07р. РІШЕННЯ
вересня 2007 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді КРІЛЬ М.Д.
при секретарі Могила О.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка справу за позовом
до  ОСОБА_2 про  стягнення матеріальної та
моральної шкоди в сумі 5683 грн.,
ОСОБА_1 в жовтні 2004 року звернувся в суд з даним
позовом. В заяві послався на те, що ЗО листопада 2003
належить йому на праві власності рухався по вул.Жовтневій в м.Снігурівка, та вчинив наїзд на худобу, яка
належить відповідачці і яку та переганяла
через проїжджу частину дороги в зв»язку з чим було пошкодження його автомобіль
на ремонт якого він витратив 4683 грн. Крім цього йому було завдано моральну шкоду в зв»язку з
ДТП так як він змушений був позичати кошти на ремонт автомобіля, поніс
матеріальні збитки як приватний підприємець бо не міг займатися без транспорту підприємницькою діяльністю,
сам факт ДТП негативно вплинув на його
психіку, яку він оцінює в 1000 грн.
В судовому засіданні позивач позов
позов не визнала, суду пояснила, що винним у ДТП, яка мала місце 30.11.2003 року є позивач, а тому просить в
задоволенні його позовних вимог відмовити.
Дослідив докази, суд встановив
листопада 2003 року, близько 17:00 години, позивач, керуючи автомобілем марки
м.Снігурівка скоїв наїзд на велику рогату худобу відповідачки, в наслідок чого загинули три корови.
ст.450 ЦК УРСР який діяв на час виникших спірних правовідносин, організації, громадяни діяльність яких пов»язана із
підвищеною небезпекою для оточення, в тому числі і власники автомобілів, зобов»язані відшкодувати
шкоду заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки якщо не доведуть, що шкода виникла в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Рішенням
Снігурівського районного суду від 01.10.2004 року, яке набрало законної сили,
вартість загиблої худоби в розмірі 2327 грн. з позивача стягнуто на користь
відповідачки. При цьому суд прийшов до висновку що в діях відповідачки не мала
місце груба необережність так як в м.Снігурівка, як вбачається з довідки ДАІ,
відсутні дорожні знаки «перегін худоби», а отже остання не мала змоги перегнати худобу через дорогу
в спеціально відведеному для цього місці, а
також не встановлено факт непереборної сили.

Крім
того суд не вважає протокол про адміністративне правопорушення від 02.12.2003 року щодо ОСОБА_2 та
постанову начальника ВДАІ Снігурівського РВ УМВС від 13.12.2003 року про накладення на
відповідачку штрафу в сумі 85 грн. належним та допустимим доказом на підставі того, що відповідачка пояснень з
приводу накладення на неї
адміністративного стягнення не давала, копія постанови їй не вручалася, в зв»язку з чим вона не могла її
оскаржити, виконавче провадження про стягнення
штрафу не порушувалось.

Як
роз»яснив Пленум Верховного суду України в постанові від 27.03.1992 року {зі змінами внесеними постановою
від 24.10.2003р.) «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про
відшкодування шкоди» (п.3 абз.5): «у тих випадках, коли разом із заподіянням
джерелом підвищеної небезпеки шкоди (не внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки) заподіяно також шкоду джерелу підвищеної небезпеки і
цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно з нормами ст.454 ЦК УРСР
може бути зменьшено розмір відшкодованої шкоди потерпілому. Покладаня на нього
з цих підстав відповідальності за шкоду, заподіяну при цьому джерелу підвищеної небезпеки, ст.454 ЦК УРСР не передбачено.

2

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов є
необгрунтованим і до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних
та моральних збитків - залишити без задоволення.

Заява
про апеляційне оскарження може бути подана на протязі 10 днів з часу проголошення рішення, після чого -
апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області на протязі 20 днів
з часу подання заяви про апеляційне оскарження.