Справа
№ 2-725/2007 року
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ    УКРАЇНИ

10 вересня  2007 року                         Ічнянський   районний суд Чернігівської області

у
складі:                                                                                                                                                              ,

головуючого судді
A.M. Негода

при
секретарі С.М. Бульба розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виселення за неможливістю спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про
виселення за неможливістю спільного проживання. В своїй заяві вказала, що у
будинку № НОМЕР_1, розташованому по вулиці АДРЕСА_1, який належить їй на праві
приватної власності прописаний її зять ОСОБА_2., шлюб з яким її донька ОСОБА_3.
розірвала. Останній протягом тривалого часу вчиняє з нею сварки, погрожує
фізичною розправою, перебуваючи у нетверезому стані. Такою поведінкою створює
неможливі для спільного проживання умови в одному будинку. З цього приводу вона
неодноразово зверталася до Ічнянського РВ УМВС. Тому просить виселити його з
вказаного житла.

В судовому засідання   позивачка повністю   підтримала   свої
вимоги і просила  суд       « задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги
не визнав повністю і пояснив, що в даному будинку він не проживає протягом
тривалого часу і ніякі заходи впливу щодо нього ніколи не застосовувалися.

Свідок ОСОБА_3. в судовому засіданні пояснила, що
відповідач, який доводиться їй колишнім чоловіком і прописаний в будинку її
матері - позивачки по справі, 2 роки тому бив її та матір, ображав дітей. З
цього приводу вона викликала працівників міліції і його забрали у райвідділ, а
потім відпустили і більше вона нікуди не скаржилася на поведінку ОСОБА_2..

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що проживає по - сусідству з позивачкою,
іноді заходить до неї. Декілька разів ОСОБА_3. переховувалася в неї від
ОСОБА_2., який вчиняв вдома сварки. Неодноразово викликали працівників міліції
з приводу поведінки ОСОБА_2., але міліція приїхала і зразу ж поїхала. Це було
приблизно в 2005 році. Починаючи з травня 2007 року він взагалі не проживає у
будинку своєї тещі, а до цього проживав лише періодично.

Вислухавши сторони, свідків
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. вивчивши матеріали
' справи, суд   приходить до   висновку, що   в задоволенні позовних   вимог
слід   відмовити, виходячи з
наступного.

Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються
житловим законодавством України.

Як встановлено в судовому засіданні будинок № НОМЕР_1,
розташований по вулиці АДРЕСА_1 вважається за ОСОБА_1., що підтверджується
копією договору' про надання в безстрокове користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності,
виданого на ім'я ОСОБА_1 (а.с.7). Донька останньої - ОСОБА_3. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і він зі
згоди власниці був приписаний у вказаному будинку, що підтверджується
випискою з домової книги (а.с.9-10), хоча, фактично, починаючи з   грудня 2005 року у вказаному будинку не
проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України "Якщо наймач,
члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням,
або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі   чи   в
одному   будинку, а заходи
запобігання   і громадського впливу
виявилися

2

безрезультатними, виселення   винних на вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без надання
іншого жилого приміщення..."

Відповідно до п. 17 ППВС України
від 12.04.1985 року за № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу України" - "При вирішенні справ
про виселення на підставі ст. 116
ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання ними в одній квартирі
або будинку, слід виходити з того, що при
триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті
заходи попередження або громадського
впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами,
прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського
впливу, вжиті на зборах жильців
будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача"

Із оглянутої в судовому засіданні
довідки, виданої Ічнянським РВ УМВС вбачається, що ОСОБА_2. на протязі 2006 - 2007 року до
адміністративної відповідальності не притягувався
і попередження про недопущення антигромадської поведінки і правил
співжиття  не виносилися (а.с. 13).

В судовому засіданні позивачка не
надала відповідних доказів і судом не добуто таких доказів про те, що до ОСОБА_2. за порушення правил співжиття
застосовувалися заходи впливу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд
вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213,
215 ЦПК України, ст. 116 ЖК України, п. 17 ППВС України від 12.04.1985 року за № 2 "Про
деякі питання, що виникли в практиці застосування  судами Житлового кодексу України" - суд
-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні   позовних вимог ОСОБА_1
до   ОСОБА_2 про виселення за неможливістю спільного проживання
відмовити повністю.

На рішення на протязі двадцяти днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, яка подається протягом десяти днів з
дня проголошення рішення, може бути подана апеляційна скарга в Чернігівський
апеляційний суд через Ічнянський районний суд.