Справа №2 а -1/2007 року
Рішення

Іменем України

31
серпня 2007 року                                                                 м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої
- судді                            Горейко
М. Д.

секретаря                                          Семенюка
О.Ю.

з участю
позивачів ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  представника відповідача Державного
Казначейства України по довіреності Присяжнюка,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до прокуратури Івано-Франківської області,  Державного Казначейства України,  третіх осіб на стороні відповідача,  що не заявляють самостійних вимог прокурора
м.  Івано-Франківська,  прокуратури м.  Івано-Франківська про визнання права
власності на кошти,  отримані як допомога
по безробіттю,  визнання незаконними дій
та бездіяльності прокурора при зверненні з позовом про стягнення неповернених
сум допомоги по безробіттю,  визнання
позову прокурора незаконним та безпідставним,
визнання,  що прокурором поширено
неправдиві відомості та допущено посягання на їх честь та гідність і стягнення
шкоди з держави за рахунок коштів Державного бюджету України,  понесеної на поновлення порушеного
права,  та моральної шкоди кожному з позивачів
по 4500 гривень,  -

встановив:

Ухвалою
Івано-Франківського міського суду від 12.03.2002 року зустрічна позовна заява
ОСОБА_1 до прокурора м.
Івано-Франківська в особі заступника прокурора Михайлишина В.В. про
визнання незаконними дій прокурора Михайлишина В.В. при зверненні з позовом про
стягнення сум допомоги по безробіттю та зобов'язання прокурора звернутися з
таким позовом до належного відповідача,
яким є ТОВ „Мерк'юрі Глоб-Галичина",  зобов'язання прокурора встановити і
повідомити їх про дійсний рахунок міського центру зайнятості та зустрічна
позовна заява ОСОБА_2 до прокурора м.
Івано-Франківська в особі заступника прокурора Михайлишина В.В. про
визнання незаконними дій прокурора Михайлишина В.В об'єднані в одне провадження
та виділені в самостійне провадження з цивільної справи за позовом прокурора
м.  Івано-Франківська в інтересах держави
в особі Івано-Франківського міського центру зайнятості до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю.

24.02.2005
року ОСОБА_1. та цього ж дня ОСОБА_2 уточнили позовні вимоги,  зазначивши відповідачем і Державу в особі Державного
Казначейства України та просили про визнання права власності,  незаконними дій та бездіяльності прокурора
при зверненні з позовом про стягнення сум допомоги по безробіттю,  визнання позову прокурора незаконним та
безпідставним,  визнання,  що прокурором поширено неправдиві відомості
щодо них та допущено посягання на їх честь і гідність та стягнення моральної
шкоди з держави за рахунок коштів Державного бюджету України кожному з них по
1500 гривень,  посилаючись на те,  що прокурор м.  Івано-Франківська,  звернувшись з позовом в інтересах
Івано-Франківського міського центру зайнятості до них про стягнення сум
неповернутої допомоги по безробіттю,
перевищив свої повноваження,
всупереч чинного законодавства,
зокрема Закону України     „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок

безробіття",  який набрав чинності з 01.01.2001 року,  згідно якого (ч.2  ст. 12) міські та інші центри зайнятості є
робочими органами Фонду загальнодержавного соціального страхування України на
випадок безробіття,  серед функцій та
обов'язків яких є і представництво інтересів фонду в судових та інших органах.
Тому дії прокурора по зверненню з наведеним позовом до суду слід визнати
неправомірними. Крім того прокурором допущено і бездіяльність при підготовці
позовної заяви. У відповідності до ч.1
ст.  20 Закону України „Про
прокуратуру" прокурору надані повноваження викликати посадових осіб та
громадян,  вимагати пояснень щодо
порушень закону,  чого вданому випадку не
було зроблено прокурором.  В позовній
заяві прокурор як приклад „незаконного отримання допомоги жителями м.  Івано-Франківська" навів факт отримання
ними допомоги по безробіттю,  не
зазначивши в чому полягає незаконність,
як і не навів яким чином виплата їм допомоги по безробіттю порушує загальнодержавні
інтереси. Тому такі відомості щодо них просили визнати неправдивими,  такими,
що принижують їх честь та гідність. Такими діями прокурора їм спричинено
моральну шкоду,  яку оцінили в 1500 грн.
кожний та просили стягнути з держави в їх користь. Рішенням Івано-Франківського
міського суду від 21.11.2003 року відмовлено прокурору м.  Івано-Франківська в задоволенні позову про
стягнення з них сум неповернутої допомоги по безробіттю,  тому просили суд визнати зазначений позов
незаконним та безпідставним та визнати за ними право власності на кошти,  отримані як допомога по безробіттю. Також
просили судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою
суду від 13.07.2005 року до участі справі в якості третіх осіб на стороні
відповідача,  які не заявляють самостійних
вимог залучено прокуратуру Івано-Франківської області,  прокурора м.
Івано-Франківська та прокуратуру м.
Івано-Франківська.

29.11.2005
року позивачка ОСОБА_2 збільшила позовні вимоги в частині стягнення з держави
збитків,  понесених на поновлення
порушеного права,  виходячи з тих
витрат,  підтвердження яким
збереглося,  в сумі 34 грн.96 коп.,  мотивуючи тим,  що у зв'язку із зверненням прокурора м.  Івано-Франківська з вищенаведеним
позовом,  ними понесені затрати на
направлення поштової кореспонденції у відповідні інстанції,  виготовлення фотокопій,  придбання витратних матеріалів,  тощо.

Ухвалою
суду від 11.05.2006 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
прокуратури м.  Івано-Франківська в особі
заступника прокурора Михайлишина В.В. про визнання незаконними дій прокурора
Михайлишина В.В. та зобов'язання прокурора звернутися з таким позовом до
належного відповідача,  яким є ТОВ
„Мерк'юрі Глоб-Галичина",
зобов'язання прокурора встановити і повідомити їх про дійсний рахунок
міського центру зайнятості закрито у зв'язку з відмовою позивачів від позову в
цій частині.

Ухвалою
суду від 11.05.2006 року замінено первісного відповідача прокуратуру м.  Івано-Франківська належним відповідачем
прокуратурою Івано-Франківської області.

25.07.2007
року позивачі збільшили позовні вимоги в частині розміру відшкодування
моральної шкоди та просили стягнути з держави за рахунок коштів Державного
бюджету України кожному з них по 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди,  заподіяної незаконними діями та бездіяльністю
прокурора при зверненні з позовом та посяганням на право власності та 1500 грн.
кожному з них на відшкодування моральної шкоди,
заподіяної поширенням неправдивих відомостей та посяганням на їх честь і
гідність,  а всього по 4500 гривень
кожному.

Представник
відповідача - Прокуратури Івано-Франківської області в судовому засіданні
06.07.2006 року позовних вимог не визнала,
мотивуючи тим,  що заступник
прокурора м.  Івано-Франківська в межах
наданих йому повноважень згідно  ст.  36-1 Закону України „Про прокуратуру"
звернувся в 2001 році в суд в інтересах держави в особі Івано-Франківського
міського центру зайнятості,  який є
державною установою,  з позовами до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення сум неповернутої допомоги по безробіттю. Цивільне
судочинство здійснюється на засадах змагальності і відповідачами Костюками було
надано суду докази,  на підставі яких суд
дійшов висновку,  що в позові слід
відмовити.

Зазначене
в позовній заяві про незаконне отримання допомоги по безробіттю подружжям
ОСОБА_1 суб'єктивно трактовано як поширення інформації,  яка посягає на їх честь та гідність. Таке
звернення прокурора з позовом до суду не могло спричинити і не спричинило їм
моральної шкоди. Тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судове
засідання 31.08.2007 року представник прокуратури області в судове засідання не
з'явилась,  про причину неявки письмово
суду не повідомила. З урахуванням обставин справи та думки сторін суд вважав за
можливе закінчувати розгляд справи у її відсутності.

Третя
особа прокурор м.  Івано-Франківська та
представник третьої особи прокуратури м.
Івано-Франківська в судові засідання не з'являлись. З урахуванням
обставин справи та думки сторін,  суд
також вважав можливим розгляд справи у їх відсутності.

Представник
відповідача Державного казначейства України позовних вимог про відшкодування
шкоди за рахунок коштів державного бюджету не визнав,  посилаючись на те,  що Державне казначейство України при
виконанні Державного бюджету України обслуговує головних розпорядників
бюджетних коштів. Погашення зобов'язань,
які виникли у державних органів,
в тому числі і у зв'язку із завданням шкоди,  здійснюються за рахунок коштів державного
бюджету,  які обліковуються на рахунках
розпорядника бюджетних коштів заподіювана шкоди. Тому,  в разі доведення заподіяння шкоди,  відшкодування такої шкоди повинно
здійснюватись особою,  яка її завдала.
Обслуговування прокуратури м.
Івано-Франківська та обласної прокуратури здійснюється відповідними
відділеннями Державного казначейства.

Заслухавши
думку сторін,  дослідивши письмові
докази,  які надані у розпорядження суду
на обґрунтування позовних вимог та їх заперечень,  з'ясувавши фактичні обставини справи,  суд дійшов висновку,  що позовні вимоги не підлягають задоволенню у
зв'язку з наступним.

За
змістом  ст.  4 ЦПК України ( в редакції 1963 року - чинній
на момент виникнення спірних правовідносин) усяка заінтересована особа вправі в
порядку,  встановленому законом,  звернутись до суду за захистом порушеного
права або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Відповідно
до положень  ст.  392 Цивільного Кодексу України власник майна
може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також в разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право
власності. Отже,  потреба в цьому заході
захисту права власності виникає тоді,
коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву,  не визнається іншими особами або оспорюється
ними. Як встановлено в судовому засіданні заступник прокурора м.  Івано-Франківська в 2001 році звернувся в суд
в інтересах держави в особі Івано-Франківського міського центру зайнятості з
позовами до ОСОБА_1 таОСОБА_2 про стягнення неповернутої допомоги по безробіттю
(а. с.  155, 156). Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 21.11.2003 року (а. с.  157) в задоволенні заяви прокурора м.  Івано-Франківська відмовлено. Згідно ухвали
апеляційного суду рішення вступило законну силу з 20.10.2004 року (а. с.  157 зв.). Таким чином,  на час звернення позивачів ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 з позовом в суд їхнє право власності на отримані суми допомоги по
безробіттю прокуратурою не піддавалось сумніву і не оспорювалось. Тому в цій
частині позовних вимог слід відмовити.

Не
підлягають задоволенню і вимоги позивачів про визнання незаконними дій та
бездіяльності прокурора при зверненні в суд з позовом про стягнення
неповернених сум допомоги по безробіттю. Відповідно до п.2  ст.
121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво
інтересів громадянина або держави в суді у випадках,  визначених законом.

Підставою
представництва у суді інтересів держави згідно ч.2  ст.
36-1 Закону України „Про прокуратуру" є наявність порушень або
загрози порушень державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб,  що
вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у судах,
форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку,  передбаченому
процесуальним законом.

Івано-Франківський
міський центр зайнятості є державною установою,
тому прокурор вправі був звернутись в його інтересах в суд з
позовом.  Вказане підтверджується і
рішенням суду по вищенаведеній справі,
оскільки постановляючи рішення,
суд вирішив спір по суті,  а не
залишив позов без розгляду у відповідності до
ст.  229 ЦПК України ( в редакції
чинній на час розгляду справи) у зв'язку з тим,
що заяву від імені заінтересованої особи подано особою,  яка немає повноважень на ведення справи.

Щодо
вимог позивачів про визнання позову прокурора про стягнення з них неповернутих
сум допомоги по безробіттю незаконним та безпідставним,  то його оцінку дано рішенням міського суду
від 21.11.2003 року по наведеній справі.

Не
підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання,  що прокурором поширено неправдиві відомості
щодо них та допущено посягання на їх честь і гідність у зв'язку із зверненням з
позовом до суду про стягнення незаконно отриманої суми допомоги по
безробіттю,  оскільки сам факт такого
звернення не може розцінюватись як поширення інформації. Така інформація не
була оприлюднена,  вона була повідомлена
суду та особі,  якої вона стосується.

З
урахуванням вищенаведеного,
безпідставними є й вимоги позивачів про стягнення з держави за рахунок
коштів Державного бюджету України шкоди,
понесеної на поновлення порушеного права,  в розмірі 34 грн.96 коп. в користь
позивачки ОСОБА_2 та моральної шкоди кожному з позивачів по 4500 гривень.

З огляду
на викладене,  суд дійшов висновку,  що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід
відмовити в задоволенні позовних вимог в повному об'ємі.

На
підставі наведеного,  відповідно до  ст.
121 Конституції України,   ст.  36-1 України „Про прокуратуру",   ст.
ст.  392,  1166,
1167 Цивільного Кодексу України,
керуючись  ст.  ст.
213-215 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Відмовити
ОСОБА_1 ОСОБА_2в задоволенні позовних вимог до прокуратури Івано-Франківської
області,  Державного Казначейства
України,  третіх осіб на стороні
відповідача,  що не заявляють самостійних
вимог прокурора м.
Івано-Франківська,  прокуратури
м.  Івано-Франківська про визнання права
власності на кошти,  отримані як допомога
по безробіттю,  визнання незаконними дій
та бездіяльності прокурора при зверненні з позовом про стягнення неповернених
сум допомоги по безробіттю,  визнання
позову прокурора незаконним та безпідставним,
визнання,  що прокурором поширено
неправдиві відомості та допущено посягання на їх честь та гідність і стягнення
шкоди з держави за рахунок коштів Державного бюджету України,  понесеної на поновлення порушеного
права,  та моральної шкоди кожному з
позивачів по 4500 гривень.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду,  але апеляційна скарга не
була подана в строк,  рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду області може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається через
Івано-Франківській міський суд.