Справа № 2-858/2007 рік
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 жовтня
2007 року Татарбунарський районний суд Одеської області

у складі:
головуючого - судді             Чебан
А.П.            при секретарі                                    Білик
М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення майнової та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, посилаючись на слідуючі
обставини.

Позивач є власником земельної ділянки розміром 5,88га на земельних угіддях
Базар'янської сільської ради, що підтверджується Державним
актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

На вищевказаній земельній ділянці позивач в 2003 році посадив цукрову
кукурудзу площею 1 га.

15.09.2003 року на своїй ділянці позивач впіймав корову відповідачки та
встановив, що на ділянці розміром 0,20 га пошкоджена кукурудза в кількості 8000
стебел. З цього приводу він звернувся до Базар'янської сільської ради, та
комісією у складі голови сільської ради ОСОБА_4, землевпорядника ОСОБА_5 та
бригадира полеводчеської бригади ОСОБА_6 при перевірці його заяви було складено
акт , згідно якого підтверджено факт пошкодження худобою ОСОБА_3 0,20 га площі
кукурудзи.

Враховуючи, що вартість одного качана цукрової кукурудзи становить 0,8 грн,
позивач просить стягнути з власника худоби на його користь 6400 грн майнової
шкоди. Крім того, зважаючи на те, що пошкодженням врожаю йому було заподіяно
моральну шкоду, був порушений його звичайний устрій життя, він переживав у
зв'язку з втратою врожаю, позивач просить стягнути на його користь моральну
шкоду в розмірі 1300 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, пояснив, що в данному
судовому засіданні він ставить питання щодо відшкодування йому вартості
пошкодженої цукрової кукурудзи згідно акту від 15.09.2003 року, інші акти ним
представлені як докази того, що відповідачі неодноразово порушують його право
на використання своєї земельної ділянки за призначенням.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, пояснила, що дійсно  в її господарстві вона утримує худобу. На
протязі тривалого часу між нею та позивачем виникають спори щодо порядку
утримання худоби. За думкою відповідачки, позивач на тлі заздрощів, постійно
звинувачує її в тому, що нібито її худоба витоптує в нього врожаї. На ґрунті
особистої неприязні, позивач постійно звертається до сільської ради щодо
притягнення її до відповідальності нібито за потраву його посівів, але жодного
разу вказаний факт підтверджений не був.

16.09.2003 року позивач в присутності свідків передав їй корову, яка була
відсутня вдома на протязі п'яти днів з 11.09.2003 року. Де корова була весь цей
час, відповідачка не знає, вважає, що позивач її утримував у себе вдома, щоб
потім вимагати відшкодування збитків, які фактично вона не заподіювала.
Відповідачка вважає, що доказів пошкодження кукурудзи позивача саме її коровою
не встановлено. Крім того, позивачем не надано доказів того, що пошкоджена була
саме цукрова кукурудза, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Про те,
що Базар'янською сільською радою 15.08.2006 року вона була
притягнута до адміністративної відповідальності за ст.104 КпАП України
відповідачка не знала, на засідання комісії не запрошувалась, як не була
присутня й при складанні актів про, нібито, встановлення факту потрави кабаків
позивача в 2006 році. Незважаючи на це, відповідачка вважає, що факт
притягнення її до адміністративної відповідальності в 2006 році не може бути
поставлено в основу за вимогами позивача щодо подій 2003 року.

Відповідач ОСОБА_3 позов не
визнав, пояснив, що худоба, в тому числі і корови, належать його дружині
ОСОБА_2, оскільки в паспорті худоби записані на її ім'я. Відповідач підтвердив
факт відсутності корови вдома з 11.09.2003 року по 16.09.2003 року.  Корову їм передав ОСОБА_1  Та, оскільки позивач не довів, що саме худобою
відповідачів потравлено посіви кукурудзи, в задоволенні позову необхідно
відмовити.

Заслухавши пояснення та доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Ст.440 ЦК України 1963 року передбачено,
що майнова шкода, завдана особі або майну громадянина підлягає стягненню в
повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду.

Особа звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна
не по її вині.

Відповідно до ст.440-1 ЦК України 1963 року моральна шкода , заподіяна
громадянину діяннями іншої особи, яка порушує його законні права, підлягає
відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, якщо не докаже, що моральна шкода
заподіяна не по його вині.

Із матеріалів справи вбачається (а.с.4), що
комісією у складі сільського голови ОСОБА_4, землевпорядника ОСОБА_5 та
бригадира полеводчеської бригади ОСОБА_6
15.09.2003 року було складено акт , згідно якого комісія встановила , що
худобою ОСОБА_3 пошкоджено 0,20 га площі кукурудзи цукрової, яка належить ОСОБА_1

З протоколу (а.с.6) вбачається, що 16.09.2003 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
корову червоної масті.

Державним актом (а.с.9-10) підтверджується право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку розміром 5,88 га.

Згідно звіту про підсумки сівби під урожай 2003 року  (а.с.60-61) ОСОБА_1 засіяв  1 га кукурудзи.

Довідкою (а.с.20) підтверджується вартість 1 кочана цукрової кукурудзи.

Свідок ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні 29.11.2006 року (а.с.48
об.-49) пояснила, що неодноразово бачила худобу відповідачки ОСОБА_2 на
земельній ділянці ОСОБА_1, бачила як він зі своїми синами виганяв худобу зі
своєї ділянки. Свідок підтвердила, що худоба відповідачки завжди відчинена,
вільно ходить, топче посіви на всіх сусідських ділянках.  Оскільки земельна ділянка позивача знаходиться
далеко від ферми радгоспу, потрава посівів радгоспською худобою неможлива.

Свідок ОСОБА_8, допитаний у судовому засіданні 15.01.2007 року (а.с.62-64)
пояснив, що 15.09.2003 року у сільську раду надійшла заява фермера ОСОБА_1 про
те, що на його земельній ділянці потравлена кукурудза. Ним було створено
комісію у складі трьох осіб, яка на місці встановила потраву посівів кукурудзи
на площі  0,20 га. При складенні акту
комісією було переміряно потравлену земельну ділянку, яка складала 0,20 га,
сліди на земельній ділянці були залишені саме великою рогатою худобою.
Відомості про те, що потравлена була саме цукрова кукурудза та саме худобою
ОСОБА_2 були вказані зі слів позивача. Сторони по справі при огляді поля не
були присутні.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що дійсно
15.09.2003 року ними було складено акт про потраву посівів ОСОБА_1 Перевірка
дійсно проводилась, проводили огляд поля, але відомості щодо кількості
кукурудзи, її сорту, та належності худоби, яка потравила посіви відповідачу,
було вказано зі слів позивача. Фактично, дійсно частина кукурудзи була звалена,
але чиєю худобою та коли їм невідомо.

Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що
15.09.2003 року худобою відповідачів
було пошкоджено посіви цукрової кукурудзи ОСОБА_1 у кількості 8000 штук
на суму 6400 грн.

Суд вважає, що  факт заподіяння шкоди
позивачу винними діями відповідачів не
може підтверджуватись складеним актом від 15.09.2003 року , оскільки при
перевірці достовірності складеного документу, судом встановлено, що дійсно
комісія виходила на місце події, зафіксувала факт потрави посівів на земельній
ділянці розміром приблизно 0,20 га, яка належить на праві власності позивачу,
але відомості щодо належності кукурудзи до сорту цукрової, та факт потрави
посівів саме худобою ОСОБА_3 було занесено зі слів ОСОБА_1, згідно пояснень
членів комісії в судовому засіданні.

Суд не може взяти до уваги пояснення відповідача з приводу кількості
потравленої кукурудзи / 8000 стебель/ та належності її саме до сорту цукрової,
оскільки крім пояснень позивача цей факт документально нічим не
підтверджується.

Не може бути визнано доказом, який підтверджував би доводи позивача, що
саме коровою відповідачки потравлено посіви,
протокол передачі корови (а.с.6) та пояснення самих відповідачів, про те
що дійсно корова була відсутня вдома на протязі п'яти днів, оскільки очевидців,
які б підтвердили факт потрави посівів ОСОБА_1 саме коровою відповідачів не
встановлено.

Суд також не може вважати доказом підтвердження вини відповідачів пояснення
свідка ОСОБА_7, оскільки конкретно свідок не вказала, коли саме та при яких
обставинах вона бачила, як позивач вигонив зі свого поля худобу відповідачки. А
те, що це могла бути худоба саме відповідачів є лише припущеннями свідка, що
також не може вважатись доказом вини відповідачів по справі.

Зважаючи на межі заявлених позивачем вимог в позовній заяві /а.с.2,17/ не
може бути підставою для притягнення до цивільної відповідальності відповідачів
факт притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 за ст. 104
КпАП України /а.с.21/, оскільки вказаний факт стосується актів /а.с.7,8/,
протоколів та подій 2006 року, щодо пошкодження кабака на площі 0,10 га, про
відшкодування яких позивач в своїй позовній заяві не вказує.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає,
що не знайшли свого підтвердження і вимоги позивача щодо відшкодування
моральної шкоди, у зв'язку з відсутністю доказів вини відповідачів по справі.

Керуючись ст.ст.11, 58, 59, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.440, 440-1 ЦК
України 1963 року, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя
Чебан