УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
грудня 2007 року                                                                                     м.  Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

Гайдук В.І.,     Дерев'янко О.Г.,            Козлова С. П.

розглянувши
у касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в судовому
засіданні касаційну скаргуОСОБА_1на рішення колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Київської області від 24 березня 2005 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3  ОСОБА_4 про визнання
будинку спільною сумісною власністю подружжя,
поділ спадкового майна та зустрічним позовом ОСОБА_3  ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання недійсними договору дарування будинку і земельної
ділянки,  про визнання права власності на
будинок і земельну ділянку,  про поділ
спадкового майна,  -

встановила:

У січні
2004 року позивачка ОСОБА_2  звернулася
до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що
з 02.10.1999 знаходилася у зареєстрованому шлюбі із сином відповідачів ОСОБА_5
На момент реєстрації шлюбу відповідачка ОСОБА_1мала земельну ділянку площею 846
кв.м.  вАДРЕСА_1  на якій була домовленість побудувати
будинок,  у зв'язку з якою вони з
чоловіком на спільні кошти побудували перший поверх,  а батьки надавали безоплатну допомогу.
22.06.2001 відповідачі по справі подарували чоловіку незакінчений будівництвом
будинок та земельну ділянку. 07.06.2003 її чоловік,  син відповідачів,  загинув,
і відкрилася спадщина на незакінчений будівництвом будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку біля будинку площею 846 кв.м. ,  а тому просила визнати зазначений будинок
спільною власністю подружжя,
визнати,  що ідеальна доля ОСОБА_5. в праві власності
на будинок становить 60/100 його частин,
визнати за нею право власності на 40/100 частин зазначеного будинку як пережившого
подружжя і на 20/100 частин цього будинку в порядку спадкування за
законом,  визнати за відповідачами право
власності на 20/100 частин будинку за кожним в порядку спадкування за законом,  визнати за позивачкою право власності на
60/100 частин земельної ділянки біля спірного будинку,  що становить 508 кв.м. ,  за відповідачами визнати право власності на
20/100 частин земельної ділянки біля спірного будинку за кожним,  що становить 169 кв.м.

Не
погодившись із позовом,  відповідачі ОСОБА_1та ОСОБА_4. звернулися
до суду із зустрічною позовною заявою,  в
якій згідно уточнених та доповнених вимог просили суд визнати недійсними
договір дарування незакінченого будівництвом спірного будинку та земельної
ділянки,  визнати за ОСОБА_1  право власності на спірний будинок та
земельну ділянку,  розділити спадкове
майно,  виділивши їм відеомагнітофон
«СОНІ» вартістю 525 грн.,  радіотелефон
«ПАНАСОНІК» вартістю 161, 28 грн.,
музичний центр «ПАНАСОНІК»

Справа №
33ц-749 кс /07      6-19377кс 05                                                              Категорія
34

Головуючий у
першій інстанції Саранюк Л.П.

Доповідач     Гайдук В.І.

вартістю 332, 50
грн.,  телевізор вартістю 450 грн.,  визнавши за ними право власності на зазначене
майно в порядку спадкування за законом.

Рішенням
Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2004 року позови
задоволено частково.

Визнано
за ОСОБА_2  право власності на 30, 4/100
ч будинковолодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,  як спадкоємицею та пережившою дружиною на
незакінчений будівництвом будинок.

Визнано
за ОСОБА_1  та ОСОБА_4 право власності на
39, 6/100 ч будинковолодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,  як спадкоємцями на незакінчений будівництвом
будинок.

Розділити
рухоме спадкове майно,  виділивши
ОСОБА_2.  золотий ланцюжок 585
проби,  вартістю 550 грн.,  музичний центр - вартістю 332, 50 грн.,  на загальну суму 882 грн.

ОСОБА_1  та ОСОБА_4виділити відеомагнітофон
«Панасонік» - вартістю 161, 28 грн.,
кольоровий телевізор «Філіпс» - 450 грн.,  а всього на суму 1136 грн.

В решті позовів
відмовлено.

Рішенням
колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської
області від 24 березня 2005 року визнано за ОСОБА_2  право власності на 11/25 частини
незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1 та на 1/3 частину земельної ділянки
загальною площею 846 кв.м. ,  що
знаходиться за вищевказаною адресою.

Визнано
за ОСОБА_1  право власності на 7/25
частини незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1 та на 1/3 частину земельної
ділянки загальною площею 846 кв.м. ,  що
знаходиться за вищевказаною адресою

Визнано
за ОСОБА_4 право власності на 7/25 частини незакінченого будівництвом будинку
АДРЕСА_1 та на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 846 кв.м. ,  що знаходиться за вищевказаною адресою.

В іншій частині
рішення районного суду залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1просить
змінити рішення апеляційного суду та визнати за ОСОБА_2  як спадкоємицею ОСОБА_5. за законом
першої черги право на 1/3 будинковолодіння,
визнати за ОСОБА_1  як
спадкоємицею ОСОБА_5. за
законом першої черги право на 1/3 будинковолодіння,  визнати за ОСОБА_4 як спадкоємцем ОСОБА_5. за законом
першої черги право на 1/3 будинковолодіння,
в решті рішення залишити без змін,
вказуючи на порушення судом норм матеріального права.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга підлягає
відхиленню.

Згідно
із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це
вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують. Керуючись статтями
332,  337 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргуОСОБА_1відхилити.

Рішення колегії
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 24 березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.