АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 грудня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Буренкової
К.О.,  Козаченка В.І.,  Довжук Т.С. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до судді Ленінського районного суду
м.  Кіровограда,  Державної виконавчої служби Ленінського
управління юстиції м.  Кіровограда про
відстоювання честі,  гідності та свободи
конституційних прав,

за касаційною
скаргою ОСОБА_1    на ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 12 січня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

20
жовтня 2005 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до судді Ленінського районного суду м.  Кіровограда,
Державної виконавчої служби Ленінського управління юстиції м.  Кіровограда про відстоювання честі,  гідності та свободи конституційних прав.

Ухвалою
судді Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22 листопада 2005 року,
яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області
від 12 січня 2006 року,  в відкритті
провадження по справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 2  ст.
122 ЦПК України.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та справу направити на новий розгляд до апеляційного
суду.

В
обґрунтування касаційної скарги посилається на те,  що зазначена судова ухвала порушує її
конституційні права.

Розглянувши
касаційну скаргу,  колегія суддів дійшла
висновку,  що підстави для перегляду
оскарженої ухвали відсутні,  виходячи з
наступного.

Відмовляючи
в відкритті провадження по справі,  суд
першої інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в суді в порядку
цивільного судочинства,  оскільки
позивачкою оскаржують ся процесуальні дії судді,  пов'язані з прийняттям до провадження іншої
цивільної справи.

Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив ухвалу без змін.

Справа №
33ц-941 кс07                                   Головуючий
у першій інстанції Панфілова A.B.

Категорія
59                                                       Доповідач   Довжук Т.С.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
ухвала апеляційного суду від 12 січня 2006 року ухвалена з додержанням судом
норм матеріального та процесуального права,
а також відсутні передбачені п. п. 2,
3  ст.  342 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування ухвали суду.

Відповідно
до ч. 1  ст.  55 Конституції України,  кожному громадянину гарантується право на
оскарження до суду рішень,  дій чи
бездіяльність органів державної влади.

Згідно з
рішенням Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року дії судді або
суду з питань прийняття або судового розгляду скарги (позовної заяви),  визначення підсудності,  порушення і відкриття справ,  підготовки їх до розгляду,  судовий розгляд справ у першої
інстанції,  в касаційному порядку та
прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя.

З
матеріалів позову вбачається,  що
порушення своїх цивільних прав ОСОБА_1
пов'язує з прийняття суддею до свого провадження позову дружину засудженого про
поділ спільного майна подружжя,  що
призвело до невиконанням вироку суду.

Кодекс
адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) передбачає гарантований
нормами розділу V глав 1,  2 ЦПК
України та розділу IV глав 1 і 2 КАСУ,
апеляційний та касаційний порядок оскарження процесуальних актів і дій
суду (судді),  які здійснюються в рамках
перевірки законності рішень чи ухвал суду першої інстанції.

Згідно
зі  ст.
ст.  126,  129 Конституції України,  судді незалежні при здійсненні
правосуддя,  підкоряються тільки
закону,  а вплив на них,  в тому числі,
шляхом примусу іншим судом (суддею) до вчинення певних процесуальних
дій,  заборонений.

Відповідно
до цих конституційних вимог,  дії суду
(судді) з питань здійснення правосуддя,
можуть бути оскаржені в зазначеному процесуальному порядку,  а не іншому суді в якості суду першої
інстанції,  оскільки інший порядок
порушує принцип незалежності суддів та заборону на втручання в розгляд справи
незалежним,  неупередженим судом.

Це
означає,  що суд (суддя),  як орган (посадова особа),  що здійснює судочинство,  не може бути відповідачем в адміністративній
та цивільній справі.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1   відхилити,  а ухвалу апеляційного суду Кіровоградської
області від 12 січня 2006 року - залишити без змін. Ухвала оскарженню не
підлягає.