Справа №2-264/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

1 серпня
2007 року Голосіївський районний суд м.
Києва в складі: головуючого -судді Несвєтової Н.М.  при секретарі - Присяжнюк Т.М.  розглянувши,
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору дарування 1/2 частки квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Голосіївської районної у м. Києві
Державної адміністрації,  3-і особи:
ОСОБА_4,  ОСОБА_3; Опікунська рада
Голосіївського району м.  Києва про
визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право
власності на житло. В подальшому неодноразово позовні вимоги змінювалися і
уточнювалися. Було пред'явлено позов до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування 1/2 частки квартириАДРЕСА_1і про вселення та реєстрацію ОСОБА_2 по
цій адресі.

17 січня
2007 року судом було притягнуто у якості співвідповідача по справі ОСОБА_4

Свої
вимоги позивачка обґрунтовує тим,  що
договір дарування 1/2 частки квартири,
вчинений ОСОБА_3 13 жовтня 2005 року на користь своєї матері ОСОБА_4
суперечить правам та інтересам їх на той час неповнолітньої доньки
ОСОБА_2,  якій позивач повинен був
сплачувати аліменти на 1 жовтня 2005 року мав заборгованість 2076 грн. 62 коп.

У судове
засідання з'явилась представник позивачки,
позов підтримала в частині визнання договору дарування 1/2 частки
квартири недійсним; в частині вселення та реєстрації ОСОБА_2 позов не
підтримала. Крім того просила притягнути у якості співпозивача ОСОБА_2,  яка досягла повноліття.

Представник
відповідача ОСОБА_3 та співвідповідач ОСОБА_4,
в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та
зазначили,  що укладений договір
дарування не порушує прав дочки,  а тому
є законний і підстав для задоволення позову немає.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  вивчивши письмові докази та матеріали справи
вважає,  що позов не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

В
судовому засіданні встановлено,  що 13
жовтня 2005 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бардичевою
Ж.О. 13.10.2005 року,  за реєстром №23318
посвідчено договір дарування,  згідно
якого відповідач ОСОБА_3 подарував належну йому 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1своїй матері -співвідповідачці по справі ОСОБА_4 яка після цього стала
власником усіє квартири.

Судом
встановлено,  що позивачі в квартирі
ніколи не проживали і не були зареєстровані

Згідно
рішення Голосіївського районного суду м.
Києва від 11 травня 2005 року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини усіх
видів заробітку (доходу) відповідача до повноліття дочки починаючи з 18 березня
2005 року.

Як
вбачається з довідки державної виконавчої служби Голосіївського району м.  Києва розрахунок заборгованості на 1 жовтня
2005 року складає 2 076 грн. 62 коп.

Згідно  ст.
319 ЦК України
"Власник володіє,
користується,  розпоряджається
своїм майном на власний розсуд" (п. 1
ст.  319 ЦК України),  "власник має право щодо свого майна
будь-які дії,  які не суперечать
закону" (п. 2  ст.  31 ЦК
України).

Наявність
у власника майна аліментного зобов'язання не є перешкодою для здійснення прав
власника щодо свого майна якщо це майно не знаходиться під арештом чи
забороною.

Такої
обставини судом не встановлено,  квартира
не знаходилась ні під арештом,  ні під
забороною.

1/2
частки квартири,  яка належала ОСОБА_3
ніколи не була обтяжена арештом чи забороною на її відчуження.

Таким
чином перешкод для укладання договору дарування у ОСОБА_3 не існувало і
укладення такого договору не суперечить правам і інтересам неповнолітньої на
той час позивачки ОСОБА_2

Відповідно
до вимог  ст. 60 ЦК України кожна
сторона    зобов»язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Суд
вважає,  що позивачі не надали суду
доказів на підтвердження своїх позовних вимог,
а тому не вбачає підстав для задоволення позову.

На
підставі вищенаведеного,  керуючись  ст.  4
п. 1 закону України "Про власність",
ст.  ст.  203,
319 п.п. 1, 2 ЦК України;  ст.
ст.  10,  60,
62, 212-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
дарування 1/2 частки квартириАДРЕСА_1-відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м.
Києва через Голосіївський районний суд м.  Києва.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.