Справа №33 ц-582 кс 07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Паліюка В.П.,

Колосовського
С.Ю.,     Шолох З.Л.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до начальника Головної державної інспекції з карантину рослин України
(далі - Головна інспекція) ОСОБА_2, Головної інспекції, бувшого виконуючого
обов'язки начальника Державної інспекції з карантину рослин по Кіровоградській
області (далі - Кіровоградська обласна інспекція)ОСОБА_3, Кіровоградської
обласної інспекції про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2002
року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 08 травня 2003
року,

встановила:

В квітні
2002 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до начальника Головної інспекції
ОСОБА_2, Головної інспекції, бувшого виконуючого обов'язки начальника
Кіровоградської обласної інспекції ОСОБА_3, Кіровоградської обласної інспекції
про відшкодування моральної шкоди.

Позивачка
зазначала, що 28 листопада 2000 року наказом ОСОБА_3 їй була оголошена догана,
яка скасована рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від З квітня
2001 року.

Посилаючись
на те, що безпідставним притягненням до дисциплінарної відповідальності їй було
заподіяно моральну шкоду, позивачка просила стягнути на її відшкодування 176010
грн. з Головної інспекції та 432200 грн. з Кіровоградської обласної інспекції.

В грудні
2002 року позивачка уточнила свої вимоги та просила суд стягнути на
відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн. з Кіровоградської обласної
інспекції, 15 тис. грн. з ОСОБА_3, 432200 грн. з Головної інспекції та 35000
грн. з ОСОБА_2.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2002 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 08 травня 2003
року, в задоволенні позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати судові рішення, посилаючись на
неповне з'ясування судами обставин справи, неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що
в квітні 2001 року рішенням Ленінського районного суду м Кіровограда були
поновлені трудові права позивачки. Однак з позовом про відшкодування моральної
шкоди позивачка звернулась лише в квітні 2002 року, тобто з пропуском
тримісячного строку передбаченого ст. 233 КЗпП України.

За таких
обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд,
обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Наведені у
касаційній скарзі доводи таких висновків не спростовують.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та)" вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Водночас
встановлено, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального
та процесуального права, а в матеріалах справи відсутні передбачені ч. 1 ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України «Про судоустрій України» (із
змінами від 22 лютою 2007 року), колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда
від 20 грудня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від
08 травня 2005 року - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.