УХВАЛА

Іменем України

26 листопада
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

Головуючого -
Славгородської Н.П.,

Суддів:
Базовкіної Т.М., МурлигіноїО.Я., БуренковоїК.О., Шолох З.Л.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Смолінської шахти Державного підприємства „Східний гірничо-збагачувальний
комбінат" про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14
березня 2006 року,

УСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2005 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до
Смолінської шахти Державного підприємства „Східний гірничо-збагачувальний
комбінат" (далі - Смолінська шахта ДП Схід ГЗК) про відшкодування
моральної шкоди.

В якості третьої
особи зазначений ОСОБА_4.

Позивачки
зазначали, що 17 березня 2005 р. водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем УАЗ-452 державний номерний знак
НОМЕР_1, скоїв наїзд на ОСОБА_5, внаслідок чого він загинув. Постраждалий є їх
чоловіком та батьком, смертю якого їм завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють
в 10000 грн. кожна. Оскільки власником джерела підвищеної небезпеки є
відповідач, то він має відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням
Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2006 р.
позов задоволено: стягнуто з Смолінської шахти ДП Схід ГЗК на користь позивачок
по 10000 грн. моральної шкоди кожній.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 14 березня 2006 р. рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Справа
№33 ц-848кс/07                               Категорія   38

Головуючий у
першій інстанції Усатенко Ю.Ю. Доповідач Славгородська Н.П.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права, просять рішення
апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Заперечуючи
проти доводів касаційної скарги, директор Смолінської шахти ДП Схід ГЗК вказує
на те, що рішення апеляційного суду, на його думку, є законним та
обґрунтованим.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково із
наступних підстав.

Судами
встановлено, що 17 березня 2005 р. близько 22 год. 20 хв. на 640 км автодороги
„Львів - Знам'янка" водій ОСОБА_4,
керуючи автомобілем УАЗ-452 державний номерний знак НОМЕР_1, який належить
Смолінській шахті ДП Схід ГЗК, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5, внаслідок чого
він загинув.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції вважав, що власник джерела підвищеної небезпеки
відповідає за спричинену ним шкоду незалежно від наявності вини.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові,
апеляційний суд виходив з того, що дорожнього-транспортна пригода сталася
внаслідок умислу потерпілого, а тому власник джерела підвищеної небезпеки не
може відповідати за завдану шкоду.

Проте з такими
висновками не можна погодитися.

Відповідно
до ч. 5 ст. 1187 ЦПК України володілець джерела підвищеної небезпеки відповідає
за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Діяти
умисно означає, що потерпілий передбачав і бажав настання шкідливих наслідків
або свідомо їх допускав.

Доказів про
наявність умислу у пішохода ОСОБА_5 відповідач суду не надав.

Із
постанови про закриття кримінальної справи від 29 липня 2005 р. вбачається, що
водій ОСОБА_4 не мав
технічної можливості запобігти наїзду на пішохода. В нещасному випадку є вина
потерпілого, який, будучі в тяжкому ступені алкогольного сп'яніння, в порушення
Правил дорожнього руху України рухався по правому краю проїжджої частини дороги
в попутному напрямку руху автомобіля УАЗ-452, а після роз'їзду цього автомобіля
із зустрічним транспортним засобом, став перебігати проїжджу частину дороги,
чим створив аварійну обстановку.

Якщо
груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то у
відповідності до ч. 2 ст. 1193 ЦК
України залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування
зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Суди на
зазначені обставини не звернули уваги й не дали їм належної оцінки.

Крім
того, в матеріалах справи відсутні відомості, чи є Смоленська шахта, до якої
пред'явлено позов, юридичною особою.

Тоді як,
згідно ст. 80 ЦК України
тільки юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.

Оскільки
порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи,
ухваленні судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.
335, 338 ЦПК України, Законом України "Про внесення змін до Закону    України „Про судоустрій України"    щодо
забезпечення    касаційного

розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 p.,
колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
апеляційного суду Кіровоградської області від 14 березня 2006 року і рішення
Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2006 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.