Копія:   Справа №2-120/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2007
року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого
судді -                                                Хоролець
В.В.

при
секретарі   -                                                       Зіненко Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області
справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_1та
ОСОБА_2про стягнення заборгованості в сумі 7289 грн. 88 коп.,  -

встановив:

З позову
вбачається,  що між ВАТ «Укрнафта» в
особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» та ОСОБА_1. був
укладений договір № 184 поз. від 21.11.2001 року,  згідно з яким позивальнику ОСОБА_1. була
надана безпроцентна позика в сумі 9000 грн. зі строком погашення 15 років з моменту
отримання позики.

Згідно
п.6.1. договору позика повертається шляхом щомісячного утримання 50 грн. з
заробітної плати ОСОБА_1.,  а в разі її
відсутності - в готівковому порядку в касу НГВУ «Полтаванафтогаз»,  починаючи з травня 2002 року.

Наказом
№ 104 від 31.12.2003 року ОСОБА_1. було звільнено з роботи на підставі п.1  ст.  40
КЗпП України 31.12.2003 року.

12.04.2005
року відповідно до рішення правління ВАТ «Укрнафта» від 24.02.2005 року № 5 з
ОСОБА_1. було укладено Доповнення № 1 до договору позики,  згідно якого сторони погодили,  що позичальник ОСОБА_1. зобов'язується у
зв'язку зі звільненням повністю погасити залишок отриманої позики в термін до
31.12.2006 року шляхом щомісячного перерахування коштів на розрахунковий
рахунок ВАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Полтаванафтогаз» в розмірі рівних частин
від суми заборгованості,  що склалася на
момент укладення Доповнення № 1 до договору.

З
довідки про стан погашення заборгованості по Доповненню № 1 до договору позики
№ 184 поз від 21.11.2001 року між НГВУ «Полтаванафтогаз» та ОСОБА_1. вбачається,  що станом на 12.04.2005 року сума
заборгованості становила 7250 грн. Позивальник мав сплачувати починаючи з
квітня 2005 року до грудня 2006 року включно на протязі 21 місяця щомісячно по
345, 24 грн. (7250/21=345, 24 грн.).

Станом
на 01.02.2007 року розмір непогашеної позики ОСОБА_1. становить 5650 грн.

Відповідачка
ОСОБА_1. належним чином не виконує свої зобов'язання по поверненню позики,  систематично порушує строки оплати,  передбачені доповненням № 1 до договору
позики.

Позивач
вказує,  що згідно п.9.1 договору позики
з боку позичальника ОСОБА_1. зобов'язання по позиці в сумі 9000 грн.
забезпечені порукою однією особи. Відповідно до укладеного 21.11.2001 року
договору поруки,  поручителем по
зобов'язанню ОСОБА_1. являється ОСОБА_2.,
яка повинна нести солідарну відповідальність за зобов'язаннями боржника
ОСОБА_1.

Посилаючись
на те,  що неналежним виконанням
зобов'язань по поверненню позики порушуються їх майнові права та законні
інтереси,  позивач ВАТ «Укрнафта»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про стягнення
заборгованості 7289.88 грн.,  з яких
основна сума боргу 5650 грн.,  163 і
ря.79 коп. - 3% річних,  610, 98 - інфляційні
збитки,

763.23 грн.-пеня за прострочення
виконання грошового зобов'язання,  101.88 грн.
судових витрат.

В судовому
засіданні 26.06.2007 року представник позивача Шевченко В.О. позовні вимоги
підтримав,  послався на обставини,  викладені в позові і просив стягнути з
відповідачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. солідарно борг по кредиту - основна сума
боргу 5650 грн.,  163 грн.79 коп. - 3%
річних,  610, 98 - інфляційні
збитки,  763.23 грн.-пеня за прострочення
виконання грошового зобов'язання,  101.88
грн. судових витрат.

Відповідачка
ОСОБА_1. в судовому засіданні 26.06.2007 року позов визнала в повному
обсязі,  несвоєчасне виконання
зобов'язань по позиці пояснила скрутним матеріальним становищем.  Далі в судові засіданні 07.08.2007 року та
23.08.2007 року відповідачка ОСОБА_1. не з'являлася,  будучи належним чином сповіщеною про день і
час розгляду справи,  причин неявки суду
не повідомила (а.с. 67, 72).

В
судовому засіданні 23.08.2007 року відповідачка ОСОБА_2. суду пояснила,  що дійсно вона являється поручителем у
ОСОБА_1. по отриманій нею позичці в ВАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз». їй
відомо,  що ОСОБА_1. періодично сплачувала
позичку,  однак в меншій кількості,  ніж це передбачено договором.  Також пояснила,  що їй невідомо,  чому ОСОБА_1. в даний час не сплачує
позичку,  на її звернення вона не
відповідає і нічого не пояснює.

Суд,  вислухавши представника позивача Шевченка
В.О.,  відповідачів ОСОБА_1. та
ОСОБА_2.,  вивчивши матеріали справи і
давши їм належну оцінку,  приходить до
висновку,  що позов ВАТ «Укрнафта»
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно
ч.4  ст.
174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову».

Судом
встановлено,  що 21.11.2001 року між
Нафтогазовидобувним управлінням «Полтаванафтогаз» ВАТ «Укрнафта» та ОСОБА_1.
був укладений договір № 184 поз.,  згідно
з яким позивальнику ОСОБА_1. була надана безпроцентна позика в сумі 9000 грн.
зі строком погашення 15 років з моменту отримання позики. Мета позики -
придбання житла (а.с. 16-18). Згідно п.6.1. договору позика повертається шляхом
щомісячного утримання 50 грн. з заробітної плати ОСОБА_1.,  а в разі її відсутності - в готівковому
порядку в касу НГВУ «Полтаванафтогаз»,
починаючи з травня 2002 року.

21.11.2001
року згідно поручительства,  посвідченого
державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори
відповідачка ОСОБА_2 зобов'язалася перед НГВУ «Полтаванафтогаз» у випадку
невиконання ОСОБА_1. свого зобов'язання по позиці в сумі 9000 грн. погашати
плату по кредиту і нараховані відсотки в строки і розмірі,  визначеному кредитною угодою (а.с. 21).

Згідно
п.9.1 договору позики від 21.11.2001 року з боку позичальника ОСОБА_1.
зобов'язання по позиці в сумі 9000 грн. забезпечені порукою однією особи -
ОСОБА_2. (а.с. 17).

Наказом
№ 104 від 31.12.2003 року ОСОБА_1. було звільнено з роботи на підставі п.1  ст.  40
КЗпП України 31.12.2003 року (а.с. 27).

Згідно
витягу з протоколу засідання правління ВАТ «Укрнафта» від 24.02.2005 року № 5
надано дозвіл НГВУ «Полтаванафтогаз» продовжити термін погашення позик
працівникам НГВУ «Полтаванафтогаз»,  які
були звільнені з поважних причин,
зокрема з ОСОБА_1. на два роки до 31.12.2006 року (а.с. 20).

12.04.2005
року відповідно до рішення правління ВАТ «Укрнафта» від 24.02.2005 року № 5 з
ОСОБА_1. було укладено Доповнення № 1 до договору позики,  згідно якого п. 6.3 договору позики викладено
в новій редакції,  - сторони
погодили,  що відповідачка ОСОБА_1.
зобов'язується у зв'язку зі звільненням повністю погасити залишок отриманої
позики в термін до 31.12.2006 року шляхом щомісячного перерахування коштів на
розрахунковий рахунок ВАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Полтаванафтогаз» в розмірі
рівних частин від суми заборгованості,
що склалася на момент укладення Доповнення № 1 до договору,  (а.с. 19).

Суд
вважає,  що укладенням 12.04.2005 р.
доповнення № 1 до договору позики від 21.11.2001 р. відповідачка ОСОБА_1.
фактично визнала свої зобов'язання по договору позики,  оскільки це вбачається як з матеріалів
справи,  так і з пояснень самої ОСОБА_1.
про визнання позову.

Згідно довідки про стан погашення заборгованості по Доповненню № 1 до
договору позики № 184 поз від 21.11.2001 року між НГВУ «Полтаванафтогаз» ВАТ
«Укрнафта» і ОСОБА_1. вбачається,  що
станом на 12.04, 2005 року,  тобто на
момент укладення Доповнення № 1 до договору позика,  відповідачка мала заборгованість по сплаті
позики в сумі 7250 грн. (а.с. 22). Тобто,
ОСОБА_1. мала сплачувати,
починаючи з квітня 2005 року до грудня місяця 2006 року включно на
протязі 21 місяця щомісячно по 345 грн. 24 коп. (7250 грн./21 м =345, 24 грн.).

Суд
приймає до уваги довідку про стан погашення заборгованості ОСОБА_1.,  з якої об'єктивно вбачається,  що станом на 01.02.2007 року відповідачка
ОСОБА_1. мала заборгованість по позиці в сумі 5650 грн. (а.с. 22),  оскільки вона фактично визнається самою
відповідачкою ОСОБА_1. і не суперечить іншим матеріалам справи,  які досліджені в судовому засіданні.

03.03.2007
року позивач ВАТ «Укрнафта» звернулося до суду з позовною заявою,  вказуючи в позові також суму заборгованості
по позиці станом на 01.02.2007 року 5650 грн. (а.с. 12-14). Тому саме цю
основну суму заборгованості по позиці ОСОБА_1. суд приймає до уваги. Що
стосується всіх інших проплат по позиці ОСОБА_1. (а.с. 55),  то суд вважає,  що вони стосуються фактичного виконання
відповідачкою свого зобов'язання по позиці і датовані після 01.02.2007 року.

Згідно п. 7.1. договору позики
від 21.11.2001 р. № 184 поз вбачається,
даний договір діє до остаточного проведення розрахунків
позивальником.  Пунктом 8.1 цього ж
договору за порушення строків оплати за позикою та виникнення простроченої заборгованості,  позивальник сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочки до повного
погашення боргу.

Згідно  ст.
526 ЦК України
(2003 р.) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору
та вимог цього Кодексу.

За
вимогами  ст.  629 ЦК
України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За нормами  ст.
1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в
порядку,  що встановлені договором.

У відповідно
до  ст.
553 ЦК України
за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за
виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно  ст.
543 ЦК України
у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх
боржників разом,  так і від будь-кого з
них окремо.

За
нормами  ст.  554 ЦК
України у разі порушення боржником зобов'язання,  забезпеченого порукою,  боржник і поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники,  якщо
договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі,  що і боржник,  включаючи сплату основного боргу,  процентів,
неустойки,  відшкодування збитків,  якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно
до  ст.
625 ЦК України
боржник,  який прострочив виконання
грошового зобов'язання,  на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення,  а
також три проценти річних від простроченої суми,  якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З
урахуванням цієї норми цивільного законодавства та п. 8.1. договору позики
№ 184 поз від 21.11.2001 року,  з
урахуванням строків прострочення зобов'язання,
суд приймає до уваги розрахунок суми боргу з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних за даними Державного комітету статистики України,  які подані позивачем - (610 грн.98 коп. та
163 грн.79 коп.) - (а.с. 23-25) та розрахунок пені з 01.02.2006 року по
31.01.2007 р. з урахуванням розмірів облікової ставки НБУ - (763 грн.23 коп.).

Отже,  суд приходить до висновку,  що відповідачі ОСОБА_1.,  як боржник по зобов'язанню по договору позики
та ОСОБА_2.,  як поручитель не виконують
умови укладених договорів,  добровільно
не сплачують суму заборгованості і тому у суду є підстави для стягнення боргу в
примусовому порядку.

Відповідно
до вимог  ст.  88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням цього суд вважає за можливе стягнути з відповідачів ОСОБА_1.
та ОСОБА_2. понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в
сумі 101.88 грн. (30 грн. судового збору,
71.88 грн. витрат за ІТЗ розгляду справи) в рівних частках - по 50 грн.
94 коп.3 кожну .

На
підставі викладеного та керуючись п.4 Прикінцевих і Перехідних положень
Цивільного кодексу України (2003 p.),   ст.
ст.  526, 543, 553, 554, 625, 629,
1049 ЦК України,  договором № 184 поз від 21.11.2001 р. та
доповненням № 1 до цього договору від 12.04.2005 року,   ст.
ст.  10, 11, 60, 88, 174, 212-215
ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1,  1970 року
народження,  ідентифікаційний номер суду
невідомий,  жит. АДРЕСА_1 та ОСОБА_2,  1960 року народження,  ідентифікаційний номер суду невідомий,  жит. АДРЕСА_2
на користь відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» (розрахунковий
рахунок 2001 у Полтавському ГРУ ЗАТ КБ «Приватбанк» м.
Полтава,  МФО 331401,  код ЄДРПОУ 2252595 - на користь ВАТ
«Укрнафта» в особі НГВУ «Полтаванафтогаз») борг по позиці в сумі 5650 грн.,  163 грн.79 коп. - 3% річних,  610.98 грн. - інфляційні збитки,  763.23 грн. - пеня за прострочення виконання
грошового зобов'язання,  а всього 7188
(сім тисяч сто вісімдесят вісім) грн.

Стягнути
з ОСОБА_1та ОСОБА_2на користь ВАТ «Укрнафта» (розрахунковий рахунок
2001 у Полтавському ГРУ ЗАТ КБ
«Приватбанк» м.  Полтава,  МФО
331401,  код ЄДРПОУ 2252595 - на
користь ВАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Полтаванафтогаз») судові витрати в сумі
101.88 грн. в рівних частках - по 50 грн. 94 коп.3 кожної.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської
області може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви на
апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне
оскарження,  якщо заяву на апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву на апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
подана у встановлений строк,  рішення
суду набирає чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення,  якщо його не
скасовано,  набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.