Копія                                                                                                          Справа
№ 2-1388/2007
РІШЕННЯ

Іменем     України

02 жовтня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої
- судді Ротар М. М.  при секретарі -
Попенко О.В.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вознесенську справу за позовом ОСОБА_1доОСОБА_2 про
розподіл спільно-придбаного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2007
року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільно-придбаного майна подружжя.

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує,  що вона з відповідачем по справі ОСОБА_2 знаходилась в
зареєстрованому шлюбі з 23.03.1985 року по листопад 2004 рік. За період шлюбу
на спільні кошти ними було побудоване домоволодіння АДРЕСА_1. Інвентарна
вартість даного до­моволодіння станом на 26.04.2007 рік складає 121 112
гривень. Вказане майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і
дружина та чоловік мають рівні права на воло­діння,  користування і розпорядження ним.  Посилаючись на те,  що відповідач в добровільно­му порядку не
бажає розділити майно,  яке є спільною
сумісною власністю,  позивачка проси­ла
суд розділити майно,  що є спільною
сумісною власністю,  виділити їй у
власність И част­ку домоволодіння АДРЕСА_1 з інвентарною власністю 60556 грн..
Відповідачу також виділити у власність 1/4 частку домоволодіння АДРЕСА_1. Крім
цього просила стягнути з відповідача на її ко­ристь 1/4 частину витрати,  понесені нею на оформлення документів,  проведення газу,  заміну 3-х вікон в будинку в розмірі 4576
гривень і судові витрати.

Позивачка
в судовому засіданні уточнила та збільшила свої позовні вимоги,  просила визнати за нею право власності на 2/3
частини домоволодіння АДРЕСА_1,  вартістю
80752 гривні,  за відповідачем визнати
право власності на 1/3 частину вище значеного домоволодіння,  вартістю 40360 гривень. Крім цього просила
стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1262, 32 гривні.

Представник
позивача підтримала збільшені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач
в попередньому судовому засіданні з позовним вимогами не погодився. В судове
засіданні відповідач не з'явився,  про
час та місце розгляду справи повідомлявся неод­норазово,  належним чином через оголошення у пресі,  (газета «Рідне Прибужжя від 20.09.2007 року
№111).

Заслухавши
пояснення позивача,  представника
позивач,  свідків,  дослідивши матеріа­ли справи,  суд приходить до такого.

В
судовому засіданні було встановлено,  що
сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.03.1985 року. Відповідно до
свідоцтва про розірвання шлюбуНОМЕР_1від 26 серпня 2005 року шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 був розірваний.

Відповідно
до свідоцтва про право власності на нерухоме майно,  яке видано 23.01.2006 року,  житловий будинокАДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_2.
Вартість вищезазначеного домоволодіння,
відповідно до довідки КП «Вознесен-ське міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 26.04.2007 року станом на 26.04.2007 рік складає 121 112
гривень.

В
судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина,  що в період шлюбу сторони розпочали та
закінчили будівництво житлового будинку АДРЕСА_1,  що підтверджується витягом з рі­шення
виконавчого комітету № 22 від 26.03.1993 року «Про передачу земель в приватну
вла­сність для будівництва індивідуальних житлових будинків»,  відповідно до якого ОСОБА_2 була надана у
приватну власність земельна ділянка,  що
розташована за адресою АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку ( в
подальшому вули­ця АДРЕСА_1
перейменована на вулицю АДРЕСА_1,
також змінена нумерація житлово­го будинку зАДРЕСА_1 на «АДРЕСА_1»,  відповідно до рішення Олександрівської
селищної ради № 15 від 20.12.2001 року.),
рішенням Олександрівської селищної ради від 24.11 2005 року № 15 «Про
надання земельної ділянки у приватну власність для обслуговування житлового
будин­ку»; Актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію
домоволодіння від 01.04.1998 року,
відповідно до якого будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 розпочато в
1993 році І закінчено в 1998 році,
дослідженою в судовому засіданні будинковою книгою,  відповідно до якої сторони разом зі своїми
дітьми прописані у вищезазначеному жи­тловому будинку з 14.11.2003 року;
будівельним паспортом на житловий будинок,
який був виданий в 1993 році,
свідченнями свідків ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5.

Відповідно
до  ст.
60 СК України майно,  набуте
подружжям за час шлюбу,  належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,  що один з них не мав з поважної причини
самостійного заробітку.

Стаття
70 СК України передбачає,  що у разі
поділу майна,  що є об'єктом права спіль­ної
сумісної власності подружжя,  частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При
вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток
подружжя за обставин,  що мають істотне
значення,  зокрема якщо один із них не
дбав про матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав,  знищив чи пошкодив
спільне майно,  витрачав йо­го на шкоду
інтересам сім'ї.

З
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею проживають діти,  за
умови,  що розмір аліментів,  які вони одержують недостатній для забез­печення
їхнього фізичного,  духовного розвитку та
лікування.

Відповідно
до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.03.1992 року,  сто­рони мають неповнолітню дочку
ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка відповідно до довідки виконавчого
комітету Олександрівської селищної ради № 1736 від 02.07.2007 року проживає
разом з позивачкою.

В
судовому засіданні було встановлено,  що
відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання доньки і
відповідно до довідки № 388 від 20.06.2007 року їх розмір складає % частина
його заробітку.

Враховуючи
те,  що сам факт проживання
неповнолітньої дитини разом з позивачкою не достатній на думку суду для
збільшення розміру частки позивачки в спільному майні по­дружжя,  а доказів,
які б свідчили,  що розмір
аліментів,  які сплачуються відповідачем
не до­статній для забезпечення фізичного,
духовного розвитку та лікування неповнолітньої дочки,  суду не надано,  суд приходить до висновку,  що підстави для відступу від засад рівності
час­ток відсутні.

Таким
чином суд вважає вимоги позову підлягаючими частковому задоволенню,  а са­ме в частині визнання права власності за
позивачкою ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 кожним
на І4 частину домоволодіння АДРЕСА_1,  вартістю 60556
гривень.

Відповідно
до  ст. 88 ЦГОС України з відповідача на
користь позивача підлягають стяг­ненню судові витрати пропорційно розміру
задоволених позовних вимог,  а саме:
судовий збір в сумі 605, 50 гривні ( 807, 32 х 75%(відсоток задоволених
позовних вимог) : 100%),  витрати на
інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 22, 50 грн. 300
гривень витрати на юридичну допомогу,  25
гривень витрати,  які були понесені
позивачкою за виклик відповідача через оголошення у пресі.

Керуючись  ст.  ст. 10,
11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦІЖУкраїни,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимога ОСОБА_1доОСОБА_2
про розподіл спільно придбаного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1право
власності на 1/2 частку домоволо­діння АДРЕСА_1,  що розташоване за адресою АДРЕСА_1варті­стю
60 556 гривень.

Визнати
за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частку до­моволодіння АДРЕСА_1вартістю 60 556 гривень.

Стягнути
зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 953 (дев'ятсот п'ятдесят три гривні).

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області че­рез
Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.