Справа № 33ц-581 кс 07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Паліюка В.П.,

Колосовського
С.Ю.,    Шолох З.Л.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді
(далі - Фонд соціального страхування) про відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда
від 11 квітня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від
05 липня 2005 року,

установила:

В
березні 2005 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Фонду соціального страхування про
відшкодування моральної шкоди.

Позивач
зазначав, що в грудні 1997 року за висновками МСЕК йому була встановлена третя
група інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності. В зв'язку з чим,
в січні 1998 року його звільнили з Інгульської шахти Східного
гірничо-збагачувального комбінату (далі - Інгульська шахта СхідГЗК) за станом
здоров'я та виплатили одноразову допомогу в зв'язку з професійним
захворюванням.

Посилаючись
на те, що він має право на відшкодування відповідачем моральної шкоди згідно із
ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань,
які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон), позивач просив суд
стягнути на його користь 30000 грн.

Ухвалою
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 квітня 2005 року до участі в
справі в якості третьої особи притягнуто Інгульську шахту СхідГЗК.

Рішенням
цього ж суду від 11 квітня 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Кіровоградської області від 05 липня 2005 року, в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати судові рішення, посилаючись на
неповне з'ясування судами обставин справи, неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з врахуванням наступного.

Судами
встановлено, що позивачу вперше була встановлена стійка втрата працездатності в
грудні 1997 року. А тому, Фонд соціального страхування не є належним
відповідачем   по   справі,
оскільки   згідно   п.
З   Прикінцевих   положень
Закону,   уся

заборгованість
потерпілим на виробництві, яким до набрання чинності цим Законом підприємства,
установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями. Однак ОСОБА_1 позов до Інгульської шахти СхідГЗК не пред'являв. До того
ж, він пропустив строк позовної давності для такого звернення.

За таких
обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд,
обгрунтовано відмовив ОСОБА_1
в задоволенні позову.

Наведені у
касаційній скарзі доводи таких висновків не спростовують.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм Процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Водночас
встановлено, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального
та процесуального права, а в матеріалах справи відсутні передбачені ч. 1 ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України «Про судоустрій України» (із
змінами від 22 лютою 2007 року), колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда
від 11 квітня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від
05 липня 2005 року - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.