Справа №22-1118/2007 р.                                      Головуючий у 1 -ій інстанції Дзюба М.В.
Категорія 23.                                                          Суддя - доповідач Дяченко В .М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 грудня 2007 року.

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

Головуючої - Песоцької Л.І, Суддів        - Дяченко В.М., Салявіна С.В. При
секретарі - Стрілецькій О.В. розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1   до
ОСОБА_2   та   Управління комунального господарства Маріупольської міської ради про відшкодування
майнової та моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної небезпеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Управління комунального господарства
Маріупольської міської  ради
про   відшкодування   шкоди
за  апеляційною   скаргою
ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Маріуполя від 30 жовтня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2, а в подальшому і з
аналогічним позовом до Управління комунального господарства Маріупольської міської ради.

Вказував, що йому на праві особистої власності належить автомобіль
„Пежо-309" реєстраційний номер НОМЕР_1 і 26
лютого 2006 року, приблизно о 07.45 год., керуючи цим автомобілем він рухався по вул. Червонофлотської у м. Маріуполі із
швидкістю біля 40 км/год. в напрямку вул. Латишева
на відстані 0,5 м від кромки льоду на узбіччі. В цей же час у зустрічному напрямку із швидкістю 45-50 км/год. рухався автомобіль
„Опель-Вектра" реєстраційний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_2 При наближенні до його
автомобілю на відстань приблизно 50 м задню частину автомобіля ОСОБА_2 стало заносити, він виїхав на смугу його руху і правою боковою
частиною автомобіля сталося зіткнення з його - позивача
автомобілем. Внаслідок цього обидва автомобіля були технічно пошкоджені, чим йому було завдано майнову шкоду, яка за висновком
автотоварознавчої експертизи складає 14051,12 грн., а також моральну шкоду, яку
він оцінює в 2000 грн. Виходячи з того, що зіткнення
автомобілів і спричинення йому зазначеної шкоди сталося з вини
відповідача ОСОБА_2, який порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), позивач просив суд стягнути з відповідача на
його користь на відшкодування майнової та
моральної шкоди зазначені суми, а також судові витрати.

20 квітня 2007 року, після проведення судово-автотехнічної експертизи,
позивач уточнив свої позовні вимоги і
виходячи з того, що за висновком експертизи відповідачем ОСОБА_2 було порушено три пункти ПДД, в тому числі і перевищення швидкості
на даній ділянці дороги, а причиною заносу автомобіля відповідача було
підвищення на дорозі і запобігти це відповідач не
мав технічної можливості, позивач, вважаючи також винним за неналежне утримання доріг Управління комунального господарства Маріупольської міської ради, просив суд стягнути
зазначені ним суми на відшкодування шкоди в
солідарному порядку не тільки з ОСОБА_2,, а і з Управління комунального господарства
Маріупольської міської ради.

2

2 квітня 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Управління комунального господарства Маріупольської
міської ради про відшкодування майнової шкоди у розмірі 7589,5
грн. і моральної шкоди в сумі 5000 грн. -

Вказував, що на праві особистої власності йому належить автомобіль „Опель-Вектра" реєстраційний номер НОМЕР_2 і при зазначених
позивачем ОСОБА_1 часу, місці і обставинах сталося
зіткнення їх автомобілів на смузі руху позивача. Зважаючи на те, що за висновком судово-автотехнічної експертизи він не мав
технічної можливості запобігти зіткнення,
оскільки наїхав на підвищення на дорозі і внаслідок цього його автомобіль втратив курсову стійкість на дорозі, відповідач
ОСОБА_2, вважаючи належним відповідачем
зазначене Управління, просив вказані ним суми на відшкодування
шкоди стягнути з цього Управління.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 30 жовтня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково і з відповідача ОСОБА_2
на його користь стягнуто на відшкодування майнової
шкоди 14451,12 грн., моральної шкоди - 1000 грн. і судових витрат - 955 грн., а
також на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_1 і в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Управління комунального господарства Маріупольської
міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням і посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи,
оскільки суд не надав належної оцінки поясненням
допитаних свідків і позивача ОСОБА_1, факту закриття провадження по адміністративній справі відносно нього та неправильне
застосування норм матеріального права, зокрема ст.
1187 ч.2 ЦК України, оскільки відповідальність
за завдану шкоду в даному випадку повинен нести не
він, а Управління, яке відповідає за належне
утримання доріг, відповідач ОСОБА_2 просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позов в частині відшкодування моральної
шкоди і позовні вимоги ОСОБА_1, стягнувши відшкодування з
Управління.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги,
позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_4 і представника відповідача -
Управління комунального господарства
Маріупольської міської ради Долю Г.С., які заперечували проти скарги, перевіривши матеріали справи у межах
апеляційного оскарження і доводи апеляційної скарги, колегія-суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без зміни з таких підстав :

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права і не може бути- скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 26 лютого
2006 року, на вул. Червонофлотської у м. Маріуполі сталася дорожньо-транспортна
пригода з участю позивача ОСОБА_1 і відповідача
ОСОБА_2, які керували належними їм на праві приватної власності автомобілями,
внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження.

Виходячи з того, що дорожньо-транспортна пригода, технічні пошкодження
автомобілів і спричинення цим майнової і моральної шкоди позивачу сталося з
вини відповідача ОСОБА_2, який на покритій ожеледицею
дорозі не вибрав небезпечну швидкість   руху,
щоб   мати   можливість
постійно   контролювати  рух
автомобіля   і

3

небезпечно керувати ним, чим порушив
вимоги п. 12.1 ПДР, а належних доказів про наявність будь-якої перешкоди на дорозі, яка б була у причинному зв*язку з
настанням цієї пригоди не надано, суд першої
інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову і поклав обов*язок по відшкодуванню завданої шкоди на відповідача
ОСОБА_2

З таким висновком суду першої інстанції колегія судців не може не
погодитися, оскільки він відповідає обставинам справи, наданим доказам і нормам
матеріального та процесуального права.

У зв*язку з цим колегія суддів не може прийняти до уваги, як безпідставні, доводи відповідача ОСОБА_2 на обгрунтування апеляційної
скарги, оскільки ці доводи об*єктивно нічим не підтверджені і
спростовуються наданими, по справі доказами, а тому рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, на підставі
ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна
скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 30 жовтня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена

протягом двох місяців з цього моменту шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо

до Верховного Суду України.