справа № 2-384/07
РІШЕННЯ

Ім'ям України

„9" серпня 2007р.                                                                                                           м.
Білявка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді Запорожана Д.В.,

при секретарі: Рогачко О.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за
позовом ДК «Укртрансгаз» в особі Одеського ЛВУМГ до ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  про розірвання договору та стягнення суми
позики,

встановив:

Позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою
користь суму боргу за договором позики від 02.09.2002р.,  укладеним між ОСОБА_1 та позивачем,  у розмірі 6628,  57 гривень,
мотивуючи свої вимоги тим,  що
02.09.2002р. між ДК «Укртрансгаз» в особі Одеського ЛВУМГ і ОСОБА_1.,  на підставі заяви ОСОБА_1.,  положення «Про порядок надання безвідсоткової
довгострокової та короткострокової позики працівникам Одеського ЛВУМГ
«Укртрансгаз»»,  колективного
договору,  було укладено договір позики
на суму 15000 гривень,  терміном на сто
місяців. Згідно п. 5 договору та поручительства ОСОБА_2зобов'язався погасити
борг по договору. Згідно наказу від 22.09.2006р. ОСОБА_1.3вільнений з
25.09.2006р. Згідно колективного договору,
позика може надаватися лише працівникам ДК «Укртрансгаз»,  з чого випливає,  що громадяни,
які не є працівниками,  не можуть
бути стороною в договорі. Згідно п. 16 положення,  в разі звільнення працівник повинен повернути
позику повністю в день звільнення. Також на думку позивача ОСОБА_1. повинен
повернути позику тому,  що це
регламентується  ст.   ст.
1049,  526,  615 ЦК України,  тобто зобов'язання повинно виконуватися
належним чином згідно умов договору,
одностороння відмова від їх виконання не допускається та ОСОБА_1.
втратив право на отримання позики,  тому
що вже не є робітником підприємства. Також позивач просив відшкодувати йому
судові витрати.

18.05.2007р. позивач змінив позовні вимоги,
тобто просив розірвати вищезгаданий договір і стягнути суму (6628,  57 гривень) та доповнив правові обґрунтування
позову тим,  що договір повинен бути
розірваний на підставі  ст.  652 ЦК України,  так як при укладанні договору ОСОБА_1.
працював на підприємстві та не виявляв бажання звільнятись,  виникли обставини які вони не могли не
допустити,  бо звільнення працівника за
його бажанням є його право,  яке вони не
можуть порушити,  надання працівнику
позики є одним з шляхів його стимулювання,
а зі звільненням працівника відпадає така необхідність,  ризик розірвання договору вони не несуть так
як згідно умов договору,  звичаїв
ділового обороту та положень ч.3 ст 652 ЦК України при розірванні договору суд
встановлює наслідки розірвання договору,
а саме необхідність повернення непогашеної частки позики.

09.08.2007р. позивач також змінив розмір позовних вимог та просив розірвати
договір та стягнути з відповідачів 6178, 57 гривень.

Представник позивача,  в судовому
засіданні,  підтримала позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1.,  який є
представником другого відповідача,
згідно довіреності,  в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав повністю,
пояснивши,  що умов договору не
порушував тому немає підстав для розірвання договору та стягнення з них цієї
суми.

Заслухавши показання позивачки,
перевіривши матеріали справи,  суд
прийшов до наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами,  що: між ДК Укртрансгаз та ОСОБА_1.
02.09.2002р. укладено договір про надання позики ОСОБА_1,  згідно якого на ОСОБА_1. не було покладено
зобов'язання повернення позики у разі звільнення з підприємства та Положення
«Про порядок надання безвідсоткової довгострокової та короткострокової позики
працівникам Одеського ЛВУМГ «Укрірансгаз»»» не є його доповненням чи
невід'ємною частиною /а.с.  6/; згідно
наказ) підприємства ОСОБА_1. був звільнений з роботи 22.09.2006р. /а.с.  10/; Положення «Про порядок надання
безвідсоткової довгострокової та короткострокової позики працівникам Одеського
ЛВУМГ «Укртрансгаз»»» передбачає,  що у
разі звільнення працівника він повинен достроково погасити заборгованість по
позиці в день звільнення /а. с.  23/;
колективний договір підприємства не містить прямої заборони щодо видачі позик
не працівникам підприємства /а.с.  24/.

Згідно  ст.  526 ЦК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,  що звичайно ставляться.

Згідно  ст.  598 ЦК України -
зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах,  встановлених договором або законом,  припинення зобов'язання на вимогу однієї із
сторін допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно  ст.  627 ЦК
України - сторони є вільними в укладенні договору,  виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту,  вимог
розумності та справедливості.

Згідно  ст.  652 ЦК України - у разі
істотної зміни обставин,  якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін,  якщо інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною,  якщо вони змінилися настільки,  що,
якби сторони могли це передбачити,
вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони
не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами,  які істотно змінились,  або щодо його розірвання,  договір може бути розірваний,  а з підстав,
встановлених частиною четвертою цієї статті,  - змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1)
в момент укладення
договору сторони виходили з того,  що
така зміна обставин не настане;

2)  зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності,  які від неї
вимагалися;

3)    виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і
позбавило б заінтересовану сторону того,
на що вона розраховувала при укладенні договору;

4)    із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає,  що ризик зміни обставин несе заінтересована
сторона.

Таким чином,  закон передбачає,  що зобов'язання повинно виконуватися та
припинятися згідно з умовами договору або закону,  а цими умовами (що достовірно встановлено в
судовому засіданні та не заперечується сторонами) чи законом не
передбачено,  що у разі звільнення
працівник підприємства повинен повернути всю суму позики наданої йому
підприємством.  Не може також суд
прийняти до уваги посилання позивача на те,
що повернення позики передбачено Положення «Про порядок надання
безвідсоткової довгострокової та короткострокової позики працівникам Одеського
ЛВУМГ «Укртрансгаз»»» так як воно не є його доповненням чи невід'ємною
частиною.

Також згідно  ст.  627 ЦК України закон та
вимоги колективного договору підприємства (що також встановлено в судовому
засіданні та не заперечується сторонами) не містить прямої заборони щодо видачі
позик не працівникам підприємства,  з
урахуванням чого суд не може прийняти посилання позивача на те,  що ОСОБА_1. не може бути стороною у спірному
договорі.

Також суд може прийняти до уваги посилання позивача на те,  що вони не могли передбачити звільнення
ОСОБА_1.3 підприємства в момент укладання з ним угоди позики так як така
можливість передбачена окремим пунктом Положення «Про порядок надання
безвідсоткової довгострокової та короткострокової позики працівникам Одеського
ЛВУМГ «Укртрансгаз»»»,  яку затвердив
керівник підприємства,  який уклав
договір позики з ОСОБА_1. Таким чином суд вважає: те,  що позивач не скористався своїм правом
включити в договір пункт про дострокове повернення позики у разі звільнення
працівника з підприємства,  хоча така
можливість і передбачена у Положенні,  не
є підставою для розірвання договору.

Також позивач не надав суду жодного доказу того,  що позивач порушив умови договору,  як він зазначив в позовній заяві.

З урахуванням наведеного суд вважає доводи позивача в обгрунтування свого
позову є надуманими та такими що не відповідають дійсності та позов не підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до  ст.  88 ЦПК України вимоги позивача щодо
відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають,  оскільки йому в позові відмовлено.

Керуючись  ст.   ст.
10,  11,  60,
88,  130,  209,
212,  214-215,  217,
218 ЦПК України,  526,  598,
627,  652 ЦК України,  суд,  -

вирішив:

У задоволенні позову ДК «Укртрансгаз» в особі Одеського ЛВУМГ до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  про розірвання договору та
стягнення суми позики,  відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку передбаченому ч. 4
ст.  295 ЦПК України.