Справа №2-650 2007 року
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

06 вересня 2007
року

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі
головуючого судді   Любинецької-Онілової
А.Г.

при
секретарі   Єнчук К.А.

позивача ОСОБА_1. представника
відповідача Дюхіної Г.Т. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Ямпіль

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до Дзигівського сільського споживчого товариства
Ямпільської районної спілки споживчих товариств Вінницької області про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1. заявив позов до Дзигівського сільського споживчого товариства
Ямпільської районної спілки споживчих товариств Вінницької області про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,  зазначив,
що 26 листопада 2006 року між ним та Дзигівським ССТ було укладено угоду
у простій письмовій формі про купівлю-продаж 1950 будівлі торгового комплексу,  розташованого в АДРЕСА_1. Позивач посилається
на те,  що згідно із даною угодою ним
було внесено в касу відповідача кошти,
обумовлені при укладенні угоди,
про отримання коштів відповідач видав йому квитанції приходних ордерів
та зобов'язався до 01 січня 2007 року оформити договір купівлі-продажу
нотаріально,  однак відповідач не виконав
своїх зобов'язань,  посилаючись на
специфіку системи споживчої кооперації. Позивач просить суд визнати дійсним
договір купівлі-продажу 1950 частини будівлі торгового комплексу,  розташованого в АДРЕСА_1 та визнати за ним
право власності на 1950 частини будівлі торгового комплексу,  розташованого в АДРЕСА_1

Представник
відповідача Дзигівського сільського споживчого товариства Дюхіна Г.Т. позовні
вимоги визнала і не заперечує проти їх задоволення у повному обсязі,  суду пояснила,  що дійсно в простій письмовій формі між
позивачем та відповідачем укладено угоду,
за якою відповідач продав,  а
позивач купив 1950 частини будівлі торгового комплексу,  розташованого в АДРЕСА_1,  позивач вніс в касу товариства суму
коштів,  обумовлену при укладенні
договору,  отримав в розпорядження
зазначену частину торгового комплексу,
однак,  оформити договір
купівлі-продажу нотаріально не має можливості,
оскільки об'єктом продажу є частка будівлі,  а не цілий об'єкт.

Із
досліджених судом письмових доказів - договору від 26.11.2006 року,  Бухгалтерської довідки №43 від 26.11.2006
року,  Довідки-характеристики №1025 від
20.12.2005 року,  квитанцій до
прибуткового касового ордеру,
встановлено,  що 26 листопада 2006
року між сторонами у простій письмовій формі укладено правочин,  за яким відповідач продав,  а позивач купив 1950 частини будівлі
торгового комплексу,  розташованого в
АДРЕСА_1.

Оцінюючи
усі докази,  що є у справі у їх
сукупності,  беручи до уваги доводи
сторін,  які підтверджені письмовими
доказами,  суд вважає встановленим,  що позивач виконав свої зобов'язання,  так як сплатив відповідачці відповідну
суму,  яка була обумовлена при укладенні
правочину,  відповідач же свої
зобов'язання не виконав,  так як
передавши документи на частину торгового комплексу та об'єкт в розпорядження
позивачеві не оформив договір належним чином,
а саме не оформив його нотаріально.

Відповідно
до  ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору,
що підтверджується письмовими доказами,
і відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.  У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи
наведене,  суд має підстави для визнання
договору купівлі-продажу від 26 листопада 2006 року,  укладеного між сторонами дійсним.

Відповідно
до  ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах,  що
не заборонені законом,  зокрема із
правочинів,  а тому є підстави для
визнання за позивачем права власності на 1950 частини будівлі торгового
комплексу,  розташованого в АДРЕСА_1 .

З
урахування наведеного,  суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення
позову у повному обсязі.

При
вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами,  оскільки позовні вимоги задоволено у повному
обсязі,  суд за правилами  ст. 88 ЦПК України має підстави присудити
позивачеві за рахунок відповідача понесені ним та документально підтверджені
судові витрати у розмірі 356 гривень 15 копійок.

Правовідносини,  що виникли між сторонами,  врегульовані
ст.  ст. 220,  328,
655 ЦК України.
Керуючись  ст.   ст.
10,  11,  60,
88,  213,  214,
215 ЦПК України і на підставі  ст.  ст. 220,
328,   655 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Визнати
дійсним правочин - договір купівлі-продажу,
укладений 26 листопада 2006 року в с Дзигівка Ямпільського району
Вінницької області,  за яким Дзигівське
сільське споживче товариство Ямпільської районної спілки споживчих товариств
Вінницької області продало,  а
ОСОБА_1купив 1950 частини будівлі торгового комплексу,  розташованого в АДРЕСА_1 .

Визнати
за ОСОБА_1право власності на 1950 частини будівлі торгового комплексу,  розташованого в АДРЕСА_1

Стягнути
із Дзигівського сільського споживчого товариства Ямпільської районної спілки
споживчих товариств Вінницької області на користь ОСОБА_1356 гривень 15 копійок
судових витрат.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів
з дня його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення
через Ямпільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.