РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11  вересня 2007 року.   Дергачівський районний  суд Харківської області  в
складі:

головуючого:       Нев'ядомського Д.В. при секретарі:     Мартиненко Т.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У
Дергачівський районний суд Харківської області звернулася із позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 150 гривень та моральної шкоди в
розмірі 1000 гривень, а також судових витрат.

В
обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що відповідачка за даним
позовом ОСОБА_2 - сусідка позивачки АДРЕСА_1. Через земельну суперечку, що
розглядається в Дергачівскому районному суді, у позивачки з відповідачкою
склалися неприязні відносини. ОСОБА_2 дозволяє собі постійно загрожувати
позивачці та її чоловіку ОСОБА_3, що проживає АДРЕСА_2 та систематично ображає
їх.

02.07.2005р.
позивачка ввезла вантажну машину щебеню до свого домоволодіння АДРЕСА_2.
ОСОБА_2 перегородила проїзну частину собою, посадила свого онука і сусідських
дітей на дорогу, тим самим не дала можливість проїхати машині з щебенем до
домоволодіння позивачки, на умовляння відповідала образами. Викликана міліція
не подіяла на ОСОБА_2 і вона не припинила своїх хуліганських дій.

Діями
відповідачки позивачці був заподіяний матеріальний збиток 150 грн. - оплата за
доставку щебеню, а ще більше - позивачці нанесена моральна травма, яку
позивачка оцінює в 1000 грн.

Перед
початком розгляду справи сторони заявили клопотання про не здійснення фіксації
судового процесу за допомогою технічних засобів, які судом задоволені.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі,
вказавши, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з чоловіком ОСОБА_3. Дана
земельна ділянка разом з будівлями ОСОБА_3 придбав у 197
2р. З 1995р. позивачка почала будівництво житлового будинку, зруйнувавши при
цьому старі будівлі. У цьому ж році позивачка з"ясувала, що згідно документів
купівлі - продажу в неї числиться 0,15 га землі, за які її родина систематично
сплачували податок, але землі фактично виявилося 0,10 га. У зв' язку з цим
позивачка була змушена звернутися до суду для вирішення  питання
про  відновлення земельних меж.  Після
звертання

позивачки в суд
між нею і відповідачкою склалися неприязні відносини, що виразилися в тім, що
по всякому приводі відповідачка влаштовувала скандали. Для будівництва будинку
позивачка і її чоловік здобували будматеріали: цегла, пісок і т.п., що
перевозили на вантажних машинах. Відповідачка не пред'являла претензій із
приводу того, що вантажні автомобілі заїжджали в їхній провулок. 02.07.2005р.
позивачка замовила на базі великий вантажний автомобіль із щебенем.
Супроводжуючи даний автомобіль, позивачка під'їхала до вищевказаного провулка.
У цей час вийшла відповідачка зі свого домоволодіння й у категоричній формі
заявила, що вона не пропустить даний автомобіль через провулок, ставши при
цьому посередині провулка, посадила на землю свого онука і сусідських дітей. На
прохання позивачки звільнити дорогу - не реагувала. У зв'язку з цим довелося
машину з вантажем відправити назад на базу. За доставку вона сплатила 150
гривень, про що свідчить квітанція. Щебень
в неї прийняли назад, гроші повернули. Відповідачка спричинила при цьому
моральну шкоду.

У судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_2 не визнала позов, пояснила, що вона проживає за
адресою: АДРЕСА_1  спільно  зі
своїм чоловіком ОСОБА_4. По сусідству з ними, у будинку АДРЕСА_2
проживає позивачка зі своїм чоловіком. З позивачкою в справі протягом 12 років
у відповідачки склалися неприязні відносини в зв'язку із суперечкою про землю.
Будинок відповідачки розташований на границі провулка по шляху до будинку
позивачки. У зв'язку з чим,  під час будівництва
позивачкою свого будинку, вантажні машини, які возили їй будівельні матеріали
(пісок, цегла і т.д.), зашкодили стіну будинку відповідачки, а саме, з'явилися
дві тріщини, розташовані вертикально від фундаменту до даху.

02.07.2005р.
до будинку позивачки під'їхав завантажений щебенем КАМАЗ вагою більш 20 т.
Відповідачка не дозволила такому транспортові проїжджати в провулок, тому, що
їхній будинок і гараж розташовані на відстані 0,5 м. від проїзної частини в
провулку. Чоловік позивачки ОСОБА_3 викликав дільничного міліціонера ОСОБА_5,
що разом з депутатом селищної ради склали відповідний Акт про наявність
ушкоджень стіни будинку відповідачки. Водій вантажівки відмовився завозити
вантаж і виїхав назад у Харків.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є дільничним інспектором
міліції в с. Ч. Лозова.
02.07.2005р. він був викликаний за адресою: АДРЕСА_1. Прибувши на місце, він
побачив КАМАЗ із
щебенем, що стояв при в'їзді в зазначений провулок і відповідачку, що не давала
машині проїхати до домоволодіння позивачки. Свідок запитав у відповідачки, що
трапилося. Відповідачка пояснила йому, що через вантажні автомобілі, що
підвозить будматеріали до домоволодіння позивачки, на стіні її будинку і гаража
з'явилися тріщини. Відповідачка запропонувала вивантажити щебінь біля провулка
і запропонувала свою допомогу перенести цей щебінь до домоволодіння позивачки,
але позивачка від даної пропозиції відмовилася. Після приїзду депутата
сільради, був складений відповідний Акт за даним приводом. Свідок поцікавився у
водія КАМАЗА чи зможе
той проїхати, на що водій сказав, що якщо він буде проїжджати поруч з будинком
відповідачки, то будинок може тріснути.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_4, пояснив, що разом зі своєю дружиною ОСОБА_2
проживає по сусідству зі ОСОБА_1 і її чоловіком ОСОБА_3, що проживають
АДРЕСА_2. ОСОБА_3 придбав дану ділянку в 1972 р., а в 1995 р. почав будівлю нового будинку, у зв'язку з чим
став завозити будматеріали до

свого будинку.
Після даних вантажоперевезень будинок свідка, що розташований уздовж провулка,
став давати тріщини. Свідок неодноразово просив ОСОБА_3, щоб великими
вантажними машинами він не завозив вантаж. У цьому ж році ОСОБА_3 став
пред'являти свідкові претензії з приводу того, що той, нібито, украв у нього
землю. ОСОБА_3 і ОСОБА_1, протягом тривалого проміжку часу всіляко провокують
скандали, перелаялися з усіма сусідами.

02.07.2005р.
свідок повертаючи додому, звернув увагу, що в провулку ведучому до д. АДРЕСА_2
знаходиться його дружина ОСОБА_2, а біля неї стоїть автомобіль КАМАЗ доверху
завантажений щебенем. З розмови з'ясувалося, що даний вантаж хоче провести до
себе в двір ОСОБА_1 Він пояснив ОСОБА_1, що даний вантаж неможливо провести,
тому що на стіні його будинку утворилися тріщини, але ОСОБА_1 відповіла, що їй
це байдуже. Свідок запропонував позивачці висипати даний вантаж (щебінь) перед
провулком, і запропонував свою допомогу, щоб перенести щебінь до них у двір,
але одержав категоричне відмовлення. Пізніше автомобіль із щебенем був
відправлений назад на базу.

В
судовому засіданні був досліджений відмовний матеріал, складений Дергачівським
РВ ГУМВСУ в Харківській області за заявою ОСОБА_1 за даним фактом. Так,
зокрема, був досліджений протокол пояснення водія ОСОБА_6, в якому він вказав,
що він працює водієм на автомобілі КАМАЗ і здійснює вантажоперевезення.

02.07.2005р.
від диспетчера він одержав указівку на доставку вантажу, а саме щебеню і
бутових каменів АДРЕСА_2. У 12.45 свідок прибув до місця вивантаження на
вищевказану вулицю. Будинок АДРЕСА_2 розташований у провулку, в зв'язку з чим,
до нього ускладнений під'їзд.

З
будинку АДРЕСА_1 вийшла жінка, яка заборонила свідкові проїзд по провулку,
аргументуючи це тим, що будинок розташований уздовж провулка, має кілька
тріщин, які утворилися в зв'язку з проїздом великих вантажних машин до будинку
АДРЕСА_2. Свідок пояснив, що вага його автомобіля з вантажем складав близько
20т., і дійсно при проїзді машини йде велике навантаження на ґрунт.

Жінка з
будинку АДРЕСА_1 просила свідка висипати вантаж перед провулком, однак
замовники категорично відмовлялися, і вимагали, щоб даний вантаж свідок віз до
них у двір. У зв'язку з зазначеними подіями свідок простояв біля 2-х годин і в
результаті разом з вантажем повернувся до себе в гараж.

Судом були
досліджені матеріали справи, а саме:

- Акт  від
13.09.2005р.  складений  комісією
за  участю  депутата Ч.Лозівської    сільради,
згідно    якого,    рекомендується використовувати вантажний
транспорт невеликої вантажопід"ємності в провулку по вул. 1-го Травня біля
будинків 35,37,39.

- Протокол
огляду місця події  від 11.07.2005р.  з
фотографіями тріщин    гаражу  та
будинку АДРЕСА_1.

- Договір
купівлі-продажу від 06.09.1972р., згідно якого ОСОБА_3 придбав житловий будинок
АДРЕСА_2.

- Довідка  №979
від  05.09.1995р.  виконкому
Черкаськолозівської сільради, про те, що будинок АДРЕСА_2 належить
ОСОБА_3.

-
Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_4

- Акт
від 10.07.2005р. складений вуличним депутатом Ч.Лозівської сільради, про
наявність в гаражі і будинку АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3., вертикальних тріщин.

- Квітанція про
оплату за послуги перевезення вантажу (щебеню) 150 гривень.

Вислухавши
пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 має бути задоволеним частково.

Судом
встановлено, що між родинами ОСОБА_3
та ОСОБА_2 існують тривалий час неприязні стосунки, пов"язані з існуючим
спором по земельній ділянці. За цим приводом сторони зверталися до суду і на
цей час їхні справи знаходяться у Верховному Суді України.

Справа, яку
розглядає суд зараз, також своїм джерелом має цей спір. Згідно зі ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх позовних вимог і
заперечень. Крім того, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з
ч. 1 ст. 61 ЦПК України як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 підтвердили той факт, що
02.07.2005р. о 12.45 за замовленням ОСОБА_1 до провулку 1 травня в с. Черкаська
Лозова під"їхав автомобіль КАМАЗ, завантажений щебенем. Дорогу по провулку
до будинку ОСОБА_1 лежить біля будинку ОСОБА_2. Територія провулку є власністю
територіальної громади, яку представляє Черкаськолозівська селищна рада.
Будь-яких дорожних знаків, які б обмежували проїзд вантажного автотранспорта, або яких-небудь
спеціальних заборон проїзду такого транспорту, виданих судом або власником, не
існує. Тому, законних підстав, самовільно перешкоджати ОСОБА_1 у завезенні
щебеню вантажним автомобілем до свого будинку по провулку, що знаходиться у
загальному користуванні ОСОБА_2 не мала. Тому фактично понесена позивачкою
ОСОБА_1 шкода у розмірі 150 гривень, підтверджена квітанцією про сплату цієї
суми виконавцю замовлення має бути відшкодована відповідачкою. Даючи оцінку
актам від 13.09.2005р., складеному комісією за участю депутата Ч.Лозівської
сільради, щодо „рекомендації про застосування вантажних автомобілів меншої
вантажнопід"ємности" та від 10.07.2 005р., складеному вуличним
депутатом Ч.Лозівської сільради, „про наявність в гаражі і будинку АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3., вертикальних тріщин", суд вважає, що вони не можуть біти
розцінені як докази на корсить відповідача, так як є суб"єктивними
документами, які ніде не зареєстровані, як офіційні документи, складені бкез
участі експертів або спеціалістів, і не мають ніякої юридичної сили, а носять
„рекомендавчий характер".

Таким
чином, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода у розмірі 150 гривень,
спричинена ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1, що виразилася у перешкоджанні перевезення
до будинку позивачки вантажа, має бути відшкодована в повному обсязі
відповідачкою ОСОБА_2

Згідно
ч.2 ст.1166 ЦК України ОСОБА_2 визнала в судовому засіданні факт умисного
перешкоджання діям ОСОБА_1 і, відповідно, не довела, що шкоди завдано не з її
вини.

Згідно
ч.4 ст.1166 ЦК України
судом встановлено, що ОСОБА_2 діяла неправомірно, тобто без будь-яких законних
підстав.

Слід
зазначити, що першопричиною моральної шкоди, обидві сторони вважають саме спір
за земельну ділянку і за цим приводом судом вже виносилися рішення і апеляційним
судом навіть закривалися провадження за їхніми позовами один до одного по
стягненню моральної шкоди у

зв"язку  з тим, що з цього приводу вже існують судові
рішення, які набрали чинності.

Що
стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди суто по цьому
факту, суд вважає, що ОСОБА_1, всупереч ст. 60 ЦПК України, жодним чином не
довела і не обгрунтувала позов в цієї частині, не вказавши, які саме страждання
вона понесла і які негативні моральні наслідки настали в неї у зв"язку з
неправомірними діями відповідачки ОСОБА_2 Тому у цієї частині позову має бути
відмовлено.

Судові
витрати, понесені сторонами, суд відносить на кожного з них, відповідно до
задоволеної частини вимог. Так, ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 68
гривень. Відповідно, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 має бути стягнуто 10 гривень
10 копійок. Враховуючи, що сторони не сплатили витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у розмірі 30 гривень, суд вважає за вірне
стягнути з позивача та відповідача по 15 гривень з кожного на користь держави.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,209,212, 214-215,224,226 ЦПК
України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК
України,  -

ВИРІШИВ :

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди - ЗАДОВОЛЬНИТИ
ЧАСТКОВО.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 150 гривень.

У
стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1000
гривень - відмовити в повному обсязі.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 гривень 10 копійок судового збору.

Стягнути
з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на корсить держави витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у розмірі 30 гривень, тобто по 15 гривень з
кожного.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апелляційного суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 2 95 ЦПК України.