Справа №2-1511/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                                    21
серпня 2007 року

Ковельський міськрайонний
суд Волинської області під головуванням судді Лапіна О.Ф.,  за участю секретаря   Зикової М. В.,

позивача  ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні при попередньому розгляді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Зеленської сільської ради,  про
визнання права власності на нерухоме майно в порядку успадкування,  -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Зеленської
сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,  а саме - житловий будинок з господарськими та
побутовими спорудами,  який знаходиться
вАДРЕСА_1,  - в порядку успадкування за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабусіОСОБА_3.

На обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на
те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його
бабуся ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне останній
майно,  в тому числі й на цілий житловий
будинок з господарськими та побутовими спорудами,  який знаходиться в АДРЕСА_1. Стверджує,  що
заповіт від іменіОСОБА_3 не посвідчувався. Спадкоємцями за законом були її діти
- ОСОБА_4 та ОСОБА_5,  однак останні не
прийнявши спадщини також померли,
причому будь-якого розпорядження щодо спірного майна не залишали.
Вказує,  що ОСОБА_5 померІНФОРМАЦІЯ_2
року,  та право на спадщину за законом
виникло у його дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та право на спадщину
за законом виникло його дітей -ОСОБА_10 та ОСОБА_11,  а позивача у справі,  у яких і виникло право на спадщину за законом
після померлої ОСОБА_3.  у порядку
спадкової трансмісії. Стверджує,  що
відповідачі в установленому законом порядку свого права на спадщину не заявляли
та відмовляються від належних їм часток у спадковому майні на його
користь,  а тому й ставить питання про
визнання за ним права власності на житловий будинокАДРЕСА_1 з господарськими та
побутовими спорудами,  розміщеними за
вказаною адресою,  - в порядку
спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабусіОСОБА_3.

У попередньому розгляді справи позивач позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,  викладених
у позові та просить позов задовольнити. Судові витрати прохає залишити за ним.

Представник відповідача - Зеленської сільської ради у
попередньому розгляді позов визнав,
ствердив,  що дійсно на території
сільської ради є будинковолодіння,  яке
рахується за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 рокуОСОБА_3 Заповіт від імені ОСОБА_3.  не

укладався,  право на спадщину за
законом виникло у її синів ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
які не вчинивши будь-яких дій по прийняттю спадщини також невдовзі
померли. Ствердив,  що позивач по справі
- внук ОСОБА_3.  - ОСОБА_1. на день
смерті останньої проживав разом із нею та продовжує проживати і на даний час.  Вказав,
що інші спадкоємці - внуки ОСОБА_3.
- ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9 таОСОБА_10,  - у різний
час,  письмово,  нотаріально завіреними заявами,  відмовились від спадщини після померлої
бабусі ОСОБА_3. ,  тому вважає,  що позовні вимоги не порушують нічиїх прав та
законних інтересів та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4
ст.  130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст.  174 ЦПК України. Згідно ч.4  ст.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника
відповідача,  дослідивши матеріали
цивільної справи,  суд приходить до
висновку,  що позов підставний та
підлягає до задоволення.

Судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,  виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Зеленською
сільською радою Ковельського району Волинської області,  вбачається,
що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року./ а.с. 17/

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне
останній майно,  в тому числі й на цілий
житловий будинокАДРЕСА_1 з господарськими та побутовими спорудами,  розміщеними за вказаною адресою,  право власності на який за життя
ОСОБА_3.  юридично оформлено не було.
Так,  з довідки від 06.09.2000
рокуНОМЕР_2  виданої Зеленською сільською
радою,  - вбачається^ що житловий будинок
з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3і /а.с.
15/; з рішення Зеленської сільської ради від 10.08.2000 року НОМЕР_3
вбачається,  що сільська рада вирішила
оформити право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 / а.с.  17/.

Як стверджено в ході попереднього розгляду
позивачем,  хоча спадщина і відкрилась у
день смерті ОСОБА_3.,  а саме
ІНФОРМАЦІЯ_1 року,  однак до 2007 року
ніким прийнята не була,  а отже,  у відповідності до абз. 1 п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК
України в редакції Закону 16.01.2003 року,  - до вказаних правовідносин застосовується
правила книги шостої даного Кодексу.

Відповідно до  ст.
1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та обов'язків
(спадщини) від фізичної особи,  яка
померла (спадкодавця),  до інших осіб (
спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено,  що спадкування
здійснюється за заповітом або за законом,
а з аналізу змісту  ст.   ст. 1222,
1241 ЦК України вбачається,  що
спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі,  в якому воно не змінено заповітом,  крім випадків права на обов'язкову частку у
спадщині,  незалежно від заповіту.

Позивачем стверджено,
а відповідачами не заперечено,  що
заповітОСОБА_3 не укладалася.

Відповідно до
ст.  1261 ЦК України право першої черги спадкування за законом виникло
у дітей померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Позивачем стверджено,  що інших спадкоємців за законом після
померлої не було,  вказані факти стороною
відповідача не заперечені.

Однак,  судом також
встановлено,  що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
прийнявши спадщину після померлої матері -ОСОБА_3 також померли. Так,  ОСОБА_5 померІНФОРМАЦІЯ_2 року,  що стверджується копією свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_4  виданого Зеленською
сільською радою Ковельського району 04.02.1997 року / а.с.  18/; ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року,  що стверджується копією свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_5,  виданого Зеленською
сільською радою Ковельського району 29.10.2005 року / а.с.  19/. Відповідно до  ст.
1261 ЦК України,  право першої
черги спадкування за законом після померлих ОСОБА_5та ОСОБА_4 виникло у їхніх
дітей,  відповідно -ОСОБА_6, ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_12 і ОСОБА_11,  а
позивача по справі.

Позивачем стверджено,
що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спадкового майна після померлої матеріОСОБА_3 не
прийняли,  будь-яких розпорядження щодо
спірного майна не залишали,  що не
заперечено представником відповідача.

Відповідно до
ст.  1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом
помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти,  право на прийняття належної йому частки
спадщини переходить до його спадкоємців.

Таким чином,  право
на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3а перейшло до
спадкоємців за законом після померлих ОСОБА_5таОСОБА_4 - ОСОБА_6, ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_12 і ОСОБА_11.

Як стверджено позивачем та
визнано відповідачем - інших спадкоємців немає.

Статтею 1268 ЦК України передбачено,  що спадкоємець
за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3
ст.  1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини
вважається таким,  що прийняв
спадщину,  якщо протягом встановленого
законом шестимісячного строку для прийняття спадщини він не заявив про відмову
від неї.

У попередньому розгляді встановлено,  що позивач ОСОБА_1. постійно проживав із
ОСОБА_3 на час відкриття спадщини,  що
стверджується також довідкою Зеленської сільської ради Ковельського району від
01.03.2006 року № 525 / а, с.  29/,  копією будинкової книги / а.с.  6-8/ та вбачається із технічного паспорта на
об'єкт нерухомого майна / а.с.  9-14/ та
про відмову від спадкового майна не заявляв; інші спадкоємці за законом
-ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_12 із заявою про прийняття спадщини до нотаріального'
органу не зверталися,  будь-яких прав на
спадкове майно,  яке залишилось після
померлоїОСОБА_3 не заявляють та від належної кожному з них частки
відмовляються,  що стверджується
нотаріально завіреними заявами останніх / а.с.
22,  23,  24,
25-26,  27, 28/.

За вказаних обставин визнання відповідачем пред'явленого
позову не суперечить закону,  не порушує
права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм
правовідносини,  суд приходить до
висновку про підставність вимог позивача про визнання за ним права власності на
житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами,  який знаходиться в АДРЕСА_1,  в порядку
спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабусі -ОСОБА_3.

Судові витрати слід
віднести за рахунок позивача за його клопотанням.

На підставі наведеного,
керуючись  ст.   ст.  10,  11,
174,  209,  212,
214-215 ЦПК України  ст.   ст.
370,  372,  1216,
1217,  1218,  1222, 1241,
1261,  1268 ЦК України,  -

вирішив:

Позов задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий
будинокАДРЕСА_1 з господарськими та побутовими спорудами,  розміщеними за вказаною адресою,  - в порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабусі ОСОБА_3а.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та поданням
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або шляхом подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви -
протягом строку,  встановленого для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 цього Кодексу,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.