Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель                                                                                                          10
серпня 2007 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під
головуванням судді Лапіна О.Ф. за участю секретаря      Зикової М.В.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача -ОСОБА_2., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Ковельської міської ради про визнання права власності на самочинне
будівництво, -

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Ковельської
міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме,
самочинно побудовані біля належної їй 1/6 частини житлового будинку що в
ІНФОРМАЦІЯ_1 - ванну, коридор, кухню та кладову, загальним розміром 3,20х 6,75
м. , Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що біля належної їй на підставі
договору дарування частини житлового будинку № 5221 від 28.09.2006 року 1/6
частини житлового будинку що в ІНФОРМАЦІЯ_1, без відповідних дозволів та
погоджень, самочинно побудувала ванну, коридор, кухню та кладову, загальним
розміром 3,20х 6,75 м. Вказує, що самочинна побудова відповідає будівельним,
санітарним та протипожежним нормам та вимогам. Покликаючись на вказані
обставини а також на те, що самочинна побудова не порушує нічиїх прав та
інтересів, - просить суд визнати за нею право власності на вказане нерухоме
майно.

У
судовому розгляді справи позивачка позов підтримала повністю з вищевказаних
підстав та просить його задовольнити та визнати за нею право власності на
самочинно збудовані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 - ванну, коридор, кухню та кладову,
загальним розміром 3,20х 6,75 м. Судові витрати, понесені по справі прохає
залишити за нею.

Представник
відповідача - виконкому Ковельської міської ради у судовому розгляді позов
визнав та не заперечує проти його задоволення.

Згідно
ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали цивільної
справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм
правовідносини.

Відповідно
до Договору дарування № 5221, посвідченого 28.09.2006 року приватним нотаріусом
Ковельського міського нотаріального округу Волинської області, - позивачці
належить 1/6 частина житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями № 71
розташованого поІНФОРМАЦІЯ_1/ а.с. 10/ Вказаний факт стверджується також
витягом з реєстру права власності на нерухоме майно / а.с. 11/.

З копій
технічної документації на об'єкт нерухомого майна розташований в ІНФОРМАЦІЯ_1
/а.с. 4-11/ та паспорту на забудову земельної ділянки за вказаною адресою /
а.с. 12-21/, вбачається, що позивачем проведено самочинну добудову на земельній
ділянці в ІНФОРМАЦІЯ_1 ванни, коридора, кухні та
кладової, загальним розміром 3,20х 6,75 м..

Відповідно до ст.331 ЦК
України, право власності на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення
будівництва.

Ст.376 п.5 ЦК
України передбачає, що на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб.

З пояснень позивача вбачається, що самочинно проведена добудова на
земельній ділянці в ІНФОРМАЦІЯ_1 ванни, коридора, кухні та кладової, загальним розміром 3,20х 6,75 м. проведена в межах
належної їй на праві користування земельної ділянки та не порушує будь чиїх
прав та інтересів.

У
судовому засіданні також встановлено, що самочинно побудовані на земельній
ділянці в ІНФОРМАЦІЯ_1 ванна, коридор, кухня та кладова, загальним розміром
3,20х 6,75 м., відповідають чинним санітарним і протипожежним вимогам і нормам,
але виконана з порушенням п. 3.19 ДБН-360-92, що стверджується висновком
управління містобудування та архітектури від 20.07.2007 року № 1241 / а.с. 16/
актом обстеження забудови від 19.07.2007 року /а.с. 17./ та іншими матеріалами
паспорту на забудову земельної ділянки. При цьому представник відповідача
відмітив, що наявні порушення не є суттєвими та не перешкоджають узаконенню
права власності на вказані об'єкти нерухомого майна.

Таким
Чином в ході судового розгляду встановлено, що самочинна добудова не порушує
прав інших осіб та відповідає встановленим законодавством нормам.

За
вказаних обставин визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позовні вимоги
підставні та підлягають до задоволення - за позивачем ОСОБА_1 слід визнати
право власності на самочинно побудовані біля належної їй 1/6 частини житлового
будинку що в ІНФОРМАЦІЯ_1 - ванну, коридор, кухню та кладову, загальним
розміром 3,20х 6,75 м.

Судові витрати по справі залишити за позивачем, згідно
'її клопотання.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 15, 30, 62, 75, 212, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст.
331, 376 ЦК
України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання права
власності на самочинне будівництво задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на самочинно добудовані до частини житлового будинку
що в ІНФОРМАЦІЯ_1 - ванну, коридор, кухню та кладову, загальним розміром 3,20х
6,75 м.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,
встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього
Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.