Справа  №2-1999
РІШЕННЯ

ім'ям    України

15 серпня 2007
року Ленінський районний суд міста Луганська в складі:

головуючого
-   судді   Бугери О.В.,

при
секретарі   -   Шестакові В.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Луганську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до виконавчого комітету Луганської міської ради про
визнання права власності,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до
Ленінського районного суду м.  Луганська
із позовом,  в якому просив визнати за
ним право власності на вбудоване нежитлове приміщення №65,  67 1 поверху та підвалу з вхідним ґанком та
прибудовою загальною площею 569, 0 кв.м. ,
що розташовано за адресою АДРЕСА_1.

В обгрунтування
позову позивач вказав,  що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла його мати ОСОБА_2.Післ
смерті він прийняв спадщину відповідно до свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на вбудоване нежитлове приміщення №65,  67,
яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Ще за життя матір наприкінці 2004
року звернулась до Луганської міської ради із заявою про надання дозволу на
розробку проекту відведення земельної ділянки під будівництво та розміщення
прибудови.   Було отримано дозвіл на
проведення будівництва,  узгодження
відділу архітектури та укладено договір оренди на земельну ділянку,  на який було розпочато будівництво прибудови.
Але на момент смерті матері будівництво не було завершено,  тому свідоцтво про право власності в порядку
спадкування було видано лише на нежитлове приміщення. Зараз будівництво
прибудови ним завершено,  але він
проводив будівництво без переоформлення документів на своє ім'я. Тому просить
суд визнати за ним право власності на вбудоване нежитлове приміщення.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх
задовольнити,  надавши аналогічні пояснення
по суті справи.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
про дату,  час та місце судового
засідання був належним чином повідомлений та попереджений про наслідки неявки в
судове засідання.

Суд,  заслухавши позивача,  дослідивши письмові докази,  вважає позов таким,  що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 95 ЗК України землекористувач має
право на відведеній йому земельній ділянці будувати житлові,  виробничі та інші споруди.

Відповідно
до  ст. 331 ч.1 ЦК України право
власності на нову річ,  яка створена
особою,  набувається нею,  якщо інше не встановлено договором або
законом.

Судом
встановлено,  що позивач на підставі
свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником вбудованого
нежитлового приміщення №65,  67,  яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1,  після смерті його матері ОСОБА_2,  що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Право власності
було зареєстровано за ним 09.11.2006 року за №3134587 номер запису 599 в книзі
3 Міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м.  Луганська.

Матері позивача
на підставі договору дарування належало це вбудоване нежитлове приміщення з
підвалом літ. 65,  67,  загальною площею 506, 9 кв.м.  в будинку АДРЕСА_1,  що укладений 28.10.2003 року,  зареєстровано право власності в БТІ м.  Луганська 08.12.2003 року реєстраційний номер
599 в книзі 3.

Відповідно до
рішення Луганської міськради від 30.11.2004 року №27/264 ОСОБА_2. було надано
дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки під будівництво та
розміщення прибудови. Рішенням Луганської міськради від 19.04.2005 року №32/447
ОСОБА_2. передано в оренду земельну ділянку на 49 років для розміщення
прибудови,  затверджено проект відведення
земельної ділянки. 06 вересня 2005 року було укладено договір оренди між
Луганською міською Радою та ОСОБА_2. на визначену земельну ділянку. Також
14.10.2005 року Державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю м.  Луганська було надано дозвіл на виконання
будівельних робіт №353/2005 по реконструкції нежитлового приміщення шляхом
виготовлення прибудови з зовнішнім входом.
Було розпочато будівництво. Але ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати померла.

Після реєстрації
права власності в порядку спадкування позивач довів будівництво до завершення,  завершив будівництво прибудови,  але не має можливості розпорядитись своєї
власністю,  у зв'язку з тим що всі
дозволи на виготовлення проектів відводів,
дозволу на будівництво видавались на ім'я його матері.

Відповідно
до  ст. 376 ЦК України нерухоме
майно вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані на земельній ділянці,  що не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
оформленого проекту чи належно затвердженого проекту,  або з істотними порушеннями будівельних норм
і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнано за особою,  яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці,  що не була їй відведена для цієї мети,  за умови надання земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу користувача земельної
ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,  яке самочинно збудоване на ній,  якщо це не порушує права права інших осіб.

Судом
встановлено,  що роботи по переобладнанню
та будівельні роботи по будівництву прибудови були позивачем проведені без
переоформлення відповідних дозволів на своє ім'я,  тобто самочинно. Але враховуючи,  що будівельні роботи були проведені позивачем
в межах наданої його матері у встановленому законом порядку земельної
ділянки,  з наданням відповідних
дозволів,  права третіх осіб при цьому не
порушені,  суд вважає можливим відповідно
до вимог закону визнати право власності за позивачем на добудовані приміщення.

Керуючись  ст.  ст.  331,
332,  376 ЦК України,   ст. 95 ЗК України,   ст.
10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на вбудоване нежитлове приміщення №65,  67   1
поверху та підвалу з вхідним ґанком та прибудовою загальною площею 569, 0
кв.м.  що розташовано за адресою АДРЕСА_1
.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області
через Ленінський районний суд м. Луганська шляхом подання в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20-днів апеляційної скарги,  або
шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги з одночасним надісланням
копії апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.