Справа №22 Ц-3243/2007 р.                                    Головуючий у 1 інстанції
33                                                               Доповідач
у 2 інстанції Яворський
УХВАЛА

іменем України

29
жовтня 2007 року                                                                                     м.
Київ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого
судді:     Яворського М.А.

суддів                             Корзаченко І.Ф.,
Червінко К.С..

при
секретарі                 Велицькому О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської
області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Обухівського районного суду Київської області від 06 серпня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
здійсненні права користування

встановила:

У липні
2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила
постановити рішення , яким зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди їй в
користуванні земельною ділянкою площею 0.20 га в АДРЕСА_1 та повернути земельну ділянку.

Свої
вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що в 1979 році їй як члену колгоспу була
надана земельна ділянка - город, площею 0,20 га. в АДРЕСА_1 11 вересня 1979
року нею згідно договору купівлі-продажу був придбаний житловий будинок в
даному селі, а 26 червня 1982 року їй, згідно постанови загальних зборів
колгоспників, була виділена земельна ділянка площею 0,12 га., біля придбаного
будинку. Позивачка в зв'язку з сімейними обставинами не мала можливості
обробляти город площею 0,20 га, а тому за клопотанням відповідачки надала їй
для тимчасового користування. Відповідачка отримуючи дане право почала постійно
користуватися земельною ділянкою, зауваження позивача щодо неправомірного
користування земельною ділянкою та поверненням її позивачу до уваги не
приймалось, тому просила задовольнити її позов.

Рішенням
Обухівського районного суду Київської області від 06 серпня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсягу.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням суду позивачка по справі ОСОБА_1. посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
законодавства, не відповідність висновків суду встановленим обставинам справи
просить рішення суду скасувати та передати справу на новий судовий розгляд до
Обухівського районного суду.

Відповідачка
по справі ОСОБА_2. направила заперечення в яких просить відхилити апеляційну
скаргу ОСОБА_1, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та
обгрунтованим, а доводи апелянта безпідставними.

Заслухавши
суддю-доповідача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити,
виходячи з наступних обставин.

Згідно
зі ст. 308 ч. 1
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено, що 11 вересня 1979 року ОСОБА_1 придбала житловий
будинок в АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору, (а.с.6,7).

26
червня 1982 року позивачці, згідно постанови зборів колгоспників була надана
земельна ділянка площею 0,12 га. вАДРЕСА_1 для будівництва жилого будинк), а 08
липня 1982 року згідно рішення виконкому АДРЕСА_2 позивачу надано дозвіл на
будівництво житлового будинку на земельній ділянці наданій зборами
колгоспників, (а.с.8,9)

03
вересня 1990 року згідно рішення правління було вирішено рекомендувати виділити
ОСОБА_2 земельну ділянку в розмірі 0,20 га., що гадтверджується копією витяг)',
(а.с.25).

29
листопада 1990 року згідно рішення зборів уповноважених колгоспників, було
затверджено рішення правління колгоспу про наділення земельної ділянки в
АДРЕСА_2 ОСОБА_2 площею 0,20 га., що підтверджуегься копією протоколу.(а,с.24)

28
вересня 1996 року згідно рішення АДРЕСА_2 позивачу передана у приватну
власність земельна ділянка в АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення, (а.с.
13)

24
листопада 2000 року позивач отримала Державний акт на право приватної власності
на землю площею 0,192 га. на території АДРЕСА_2 для обслуговування жилого будинку,
що підтверджується копією акту, (а.с.27)

22
лютого 2006 року відповідач отримала Державні акти на право власності на
земельну ділянку в АДРЕСА_1, що
підтверджусться копією актів, (ас.22,23).

Вирішуючи
вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив із того що позивачка по справі не надала суду переконливих доказів того
що вона у встановленому законодавством порядку (ст.22 Земельного Кодексу
України (в редакції 1992 року) та ст.
ст. 125, 126 діючого Земельного Кодексу України) набула права користування чи
права власності на земельну ділянку на яку претендує, а відповідачка у
встановленому законодавством порядку отримала у власність земельну ділянку на
яку претендує позивачка, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія
суддів вважає даний висновок суду першої інстанції обгрунтованим та законним
виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої
діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному
законом.

Земельним
законодавством України який діяв на час набуття сторонами права користування та
права власності на спірну земельну ділянку передбачалося, що право власності на
землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Стаття 22 ЗК України
в редакції 1990 року. Аналогічна норма закріплена також в ст.. 125. 126 діючого
на даний час Земельного кодексу України.

Подаючи
вказаний позов позивачка по справі ОСОБА_1 не подала суду відповідних доказів
того, що їй у відповідності до вимог ст..
22 ЗК України була надана та виділена в

натурі на
місцевості земельна ділянка площею 0.20 по АДРЕСА_2

Відповідачка
по справі ОСОБА_2. заперечуючи проти вказаного позову подала до суду відповідні
докази : протокол зборів уповноважених від 29 листопада 1990 року про наділення
їй спірної земельної ділянки ( а.с. 24); та Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 згідно якого їй була передана у
власність вказана земельна ділянка.

Доводи
апелянта про невідповідність розмірів земельної ділянки зазначеної в рішенні
зборів уповноважених та Державному актів на право приватної власності на
земельну ділянку виданому відповідачці не може бути підставою для скасування
рішення суду, оскільки право визначення остаточного розміру земельної ділянки,
яка передається у власність громадянина вирішуються відповідною сільською
радою. Із Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку
виданого 22 лютого 2006 року ОСОБА_2 вбачається, що саме даний розмір земельної
ділянки затверджений 17 сесією 24 скл. Старобезрадичівською сільською радою від
21 ірудня 2004 року. Доказів про не чинність вказаного рішення органу місцевого
самоврядування позивачкою суду не подано.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції га не
можуть бути підставою для його скасування.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому
апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.
303,307 ч.1 п.1,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Обухівського районного суду Київської
області від 06 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.