Справа 2-1024
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

05
березня 2007 року    Комінтернівський
районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник
І.Ю.

при секретарі Данько Т.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.Комінтернівське справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення боргу,

встановив:

Позивач
звернувся в суд із справжнім позовом 02.11.2006 року в якому просить суд
стягнути з відповідачки на його користь 1097 гривень боргу, 5000 гривень
матеріальної шкоди і 91 гривню судових витрат.

В судовому засіданні
в обгрунтування позовних вимог позивач послався на наступне.

Він
являється приватним підприємцем в сфері торгівлі. На ринкі „Крижанівський"
в нього є магазин продовольчих товарів „Наталі". З 24 листопада 2003 року
по устній домовленності с
испитовим строком він прийняв в магазин продавцем відповідачку.
Після отпрацювання першої зміни з 24.11.2003р. по 30.11.2003 року у ОСОБА_2
була виявлена недостача на суму 375 гривень. При проведенні переобліку після
отпрацювання відповідачкою другої зміни з 08.12.2003 року по 14.12.2003 року
була виявлена недостача на суму 849 гривень. 16 грудня 2003 року по
домовленості між ними ОСОБА_2пообіцяла йому борг у розмірі 375 гривень
повернути до 16.01.2004 року, про що власнеручно написала розписку, але
повернула тільки 127 гривень, а борг у розмірі 849 гривень пообіцяла
виплачувати щомісяця по 200 гривень, про що також власнеручно 16.12.2003 року
написала розписку.

На день
звернення до суду з даним позовом відповідачка борг у розмірі 1097 гривень йому
не повернула. У зв'язку з неповерненням своєчасно відповідачкою боргу він, як
приватний підприємець, поніс матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди,
оскільки на вищевказану суму боргу міг придбати новий товар, який би підлягав
реалізації. Розмір завданих йому збитків він оцінює в п'ять тисяч гривень, але
розрахунок на підставі чого він вказує дану суму, суду надати не може.

Відповідачка
ОСОБА_2про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, що
підтвержується письмовими доказами, але неодноразове в судове засідання не
з'явилася, причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим, суд вважає за
можливе розглянути справу в її відсутнисть.

Вислухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню по наступним підставам.

В судовому
засіданні встановлене, що між сторонами склалися трудові правовідносин.

Згідно
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 18 квітня 2000
року, ОСОБА_1 є
суб'єктом підпрємницької діяльності /а.с.10/.

Тому,
приймая по усній домовленості на роботу продавцем в свій магазин відповідачку,
позивач порушив вимоги п.6 ч.1 ст.24 КЗпП України, відповідно якої трудовий
договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми
є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Як
передбачене ст.24-1 КЗпП України, у разі укладення трудового договору між
працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту
фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій
формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання
у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Тобто,
при укладенні позивачем з відповідачкою трудового договору, як це передбачене
діючим законодавством, відповідальність відповідачки наступила би згідно умов
трудового договору.

У
зв'язку з недодержанням вимог трудового законодавства, суд, при розгляді цісй
справи, керується нормами цивільного законодавства, на що й посилався в позовної
заяві позивач. Однак суд керується нормами загальних положень про відшкодування
шкоди, а не договірних зобов'язань, а саме договором позики, як вказує позивач.

Відповідно
до ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Суд
враховує, що вина відповідачки в завданні шкоди позивачу підтвержується її
розписками про повернення боргу /а.с.7,8/.

Посилання
позивача на ст.22 ЦК України
про стягнення на його користь з відповідачки упущеної вигоди у розмірі 5000
гривень є необгрунтовані й задоволенню ця вимога не підлягає тому, що борі
наступив із трудових правовідносин, а не цивільно-правових.

Згідно
ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуждає з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного з відповідачки на користь
позивача повинни бути стягнути судові витрати у вигляді судового збору у
розмірі 51 грн. і витрат на інформаційно-техничного забезпечення у розмірі 30
грн.

На підставі
ст.1166 ЦК України
і керуючись ст.ст.10, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов
задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь
ОСОБА_1борг, завданий недостачою, у розмірі 1097 гривень та судові витрати у
розмірі 81 гривні. В решті вимог відмовіти.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до 05.04.2007р. через
Комінтернівський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк
від дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження й подачу після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції.