№2-1023/2007
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

2 листопада 2007
року Ленінський районний суд м. Луганська у складі:

головуючого -
судді Островської О.П.

при секретарі -
Линник Л.М.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
у   залі   суду
м. Луганська   справу   за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним
та визнання права власності,-

Встановив :

У січні 2007
року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2., в
якому послався, що згідно з угодою купівлі-продажу між ним та відповідачкою
ОСОБА_2, укладеною 19 листопада 2005 року, ним було придбано гараж АДРЕСА_1,
майданчик №2, ділянка №3, який було збудовано

відповідачкою
разом з чоловікомОСОБА_3., померлимІНФОРМАЦІЯ_1 року на підставі

дозволу, наданого
рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів №5 від 30 березня 1961

року. Він
сплатив відповідачці вартість гаражу 16500 грн., що дорівнює 3300 доларів США, а вона

передала йому
гараж, яким він володіє, користується, однак не може здійснити реєстрацію права

власності,
оскільки нотаріально угода не посвідчена, та вирішувати це питання відповідачка
не хоче,

посилаючись на
стан свого здоров'я. Тому позивач просить визнати дійсним договір купівлі-

продажу гаражу
між ним та відповідачкою, та визнати за ним право власності на цей гараж

У судовому
засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, дав суду аналогічні

пояснення.

Відповідачка
ОСОБА_2. позовні вимоги визнала.

Притягнутий
судом у якості третьої особи Виконком Ленінської районної у м. Луганську Ради

не заперечував
проти задоволення позову.

Притягнутий
судом у якості третьої особи- Управління Комунального майна Луганської міської

Ради заперечень
не надав.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до
наступного.

Судом
встановлено, що на підставі дозволу, наданого рішенням виконкому Ленінської
районної

ради депутатів
№5 від 30 березня 1961 року чоловіку відповідачки ОСОБА_3 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ним було збудовано гараж АДРЕСА_1, майданчик №2, ділянка №3,
якй успадкувала за законом відповідачка, та який

згідно з
домашньою угодою купівлі-продажу 19 листопада 2005 року продала позивачеві за
16500

грн., що
дорівнює 3300 доларів США,
однак при цьому в установленому порядку право власності на

позивача
переоформлено не було, що на даний час перешкоджає йому здійснювати свої права

власності на цей
гараж.

Вказані
обставини підтверджуються вказаним рішенням виконкому, спадковою справою після

смерті чоловіка
відповідачки, договором купівлі-продажу, розпискою.

У відповідності
з Законом України «Про власність», який набув чинності з 1991 року, громадяни
мають право мати у власності майно, у тому числі й гаражі, яке придбано на
законних підставах.

Оскільки згідно
діючому на час будівництва спірного гаражу крім дозволу виконкому, не

вимагалося
оформлення інших документів на підтвердження права власності, суд вважає, що
спірний

гараж чоловіком
відповідачки було побудовано на законних підставах і він таким чином набув
права

власності на
нього.

Суд вважає
необхідним визнати, що чоловік відповідачки був власником спірного гаражу, який
ним було придбано на не заборонених законом підставах.

Згідно зі ст.
529 ЦК УРСР (
1963р.), яка діяла на момент смерті чоловіка відповідачки, до кола

спадкоємців
першої черги входять подружжя, яке пережило спадкодавця, діти спадкодавця, та

батьки.

У відповідності
зі ст. 548 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець,
який у встановленому порядку
прийняв спадщину, набуває права власності на спадкове майно з моменту
відкриття спадщини.

Судом встановлено,
що чоловік відповідачки померІНФОРМАЦІЯ_1 року Після його смерті у

встановленому
порядку спадщину прийняла відповідачка. Інших спадкоємців, які також прийняли

спадщину, немає,
що підтверджується спадковою справою.

Таким чином, суд
вважає, що відповідачка у порядку спадкування за законом після смерті свого

чоловіка ОСОБА_3
фактично набула права власності на спірний гараж з моменту його смерті,

але згідно
діючому на той час законодавству правовстановлюючий документ про це, їй не
видавався,

однак незважаючи
на це у відповідності з Законом України «Про власність» та ст. 317 ЦК України,

вона мала право
розпоряджатися спірним гаражем за своїм розсудом, як його власниця, що нею і

було зроблено
шляхом продажу гаражу позивачеві 19 листопаду 2005 року.

Оскільки на
момент здійснення сторонами вказаної угоди, діяв ЦК України, згідно з нормами якого для відчуження
нерухомості встановлена обов'язкова нотаріальна форма, яка сторонами не

додержана під час укладення договору, а в даний час відповідачка
ухиляється від такого оформлення

угоди, суд
вважає, що позивач має право у відповідності зі ст. 220 ЦК України, яка
передбачає

можливість
визнання дійсною угоди, яка укладена без додержання обов'язкової нотаріальної
форми,

дійсною,
вимагати визнання укладеного між ним та відповідачкою договору купівлі-продажу

спірного гаражу
дійсним та визнання за ним права власності на цей гараж.

За таких
обставин, суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача та визнання
за ним права власності на спірний гараж.

Керуючись ст.
ст. 10,11,59,60, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст. ст. 529, 548,220 ЦК
УРСР ( 1963р.), Законом України «Про власність», суд,-

Вирішив :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним
договір купівлі-продажу від 19 листопада 2005 року, за яким ОСОБА_1купив у
ОСОБА_2 за 16500 грн., що дорівнює 3300 доларів США гаражАДРЕСА_1 майданчик №2, ділянка №3, який вона
успадкувала за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3,
померлогоІНФОРМАЦІЯ_1 року, та якому він належав на підставі рішення виконкому Ленінської
районної ради депутатів №5 від 30 березня 1961 року.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності   на
гаражАДРЕСА_1 майданчик №2, ділянка №3.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.