Справа № 2-325/07р.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2007р.
Ленінський районний суд м.  Луганська у
складі: головуючого - судді Масенко Д.Є.,
при секретарі - Бахтояровій К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод у користування житловим приміщенням та
позов ОСОБА_2до ОСОБА_1про виселення,

встановив:

У лютому
2006р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки пославшись на
наступні обставини.

У квітні
1994р. за рішенням Луганського міськвиконкому йому була надана 1 кімнатна
квартира АДРЕСА_1в якій він проживав до укладення шлюбу у липні 1994р.

У
листопаді 2002р. його шлюб з відповідачкою було розірвано,  від шлюбу є дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження. Після розірвання шлюбу відповідачка почала перешкоджати йому у
користування квартирою,  з цього приводу
він неодноразово звертався до дільничного інспектора однак це не дало
результату.

У
зв'язку з викладеним він просить зобов'язати відповідачку не чинити йому
перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач підтримав свій позов,  надав відповідні пояснення,  проти задоволення позову ОСОБА_1про виселення
заперечував.

Відповідачка
позов не визнала,  звернулась до суду з
позовом в якому зазначила наступне.

З
відповідачем вона перебувала у шлюбі з 24.07.1993р.,  від шлюбу є дитина - дочка ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження. У 1994р. відповідачу була надана 1 кімнатна
квартира АДРЕСА_1. В цій квартирі вона прописана як член родини наймача з часу
отримання квартири. У 1998р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано.
Відповідач тривалий час ніде не працював,
матеріальної допомоги не надавав,
вихованням дитини не займався,
часто був відсутній вдома з невідомих причин. Вона працювала та
утримувала родину. Відповідач часто вживає горілчані напої,  влаштовує ссори,  принижував її та погрожував.

У
зв'язку з діями відповідача вона декілька разів зверталась до міліції однак
після застосування відповідних заходів відповідач продовжував вести себе таким
же чином.  Крім того,  відповідач бере її речі та гроші тому вона не
може залишати їх вдома.

На
підставі викладеного позивачка просить виселити ОСОБА_1. з квартири АДРЕСА_1без
надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою
суду від 26 травня 2006р. зазначені позови були об'єднанні в одне провадження.+

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  суд дійшов наступного висновку.

Як
встановлено в судовому засіданні у квітні 1994р. ОСОБА_1. був виданий ордер на
заселення у квартиру АДРЕСА_1разом з родиною з 3 осіб,  серед яких є і ОСОБА_2.,  що підтверджується копією ордеру (а.с. 46).

24 липня
1994р. між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. був зареєстрований шлюб,  який розірвано 07 листопада 2002р.,  від шлюбу є дитина - дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження,  після розірвання шлюбу
ОСОБА_2 залишились проживати разом у 1 кімнатній квартирі АДРЕСА_1. Зазначене
підтверджується копіями свідоцтва про розірвання шлюбу та про народження (а.с.  4,
48),  довідкою з місця проживання
(а.с. 5) та проти цього не заперечують сторони.

Після розірвання
шлюбу стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погіршились та з приводу цього ОСОБА_2
неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо застосування заходів
впливу на ОСОБА_1.,  який приходив до
дому у нетверезому стані,  влаштовував
скандали,  ображав її,  штовхав,
погрожував фізичною розправою. Однак застосування заходів впливу у
вигляді притягнення ОСОБА_1. до адміністративної відповідальності за  ст.
173-2 КУпАП результатів не дали. Зазначене підтверджується фактами
встановленими під час перевірки заяв ОСОБА_2. до ОВС (ах.29, 31, 32, 34).

Відповідно
до  ст.
116 ЖК України якщо наймач,  члени
його сімї або інші особи,  які проживають
разом з ним,  систематично руйнують чи
псують жиле приміщення,  або використовують
його не за призначенням,  або
систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку,  а заходи запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними,  виселення
винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно
п.17 Постанови Пленуму ВС
України № 2 „Про деякі питання,  що
виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України „ при
вирішенні справ про виселення на підставі
ст. 116 ЖК осіб,  які систематично
порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в
одній квартирі або будинку,  слід
виходити з того,  що при триваючій
антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному
порушенні,  якщо раніше вжиті заходи
попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на
увазі,  зокрема,  заходи попередження,  що застосовуються судами,  прокурорами,
органами внутрішніх справ,  адміністративними
комісіями виконкомів,  а також заходи
громадського впливу,  вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК,  трудових
колективів,  товариськими судами й іншими
громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

З огляду
на зазначене суд приходить до висновку,
що з урахуванням триваючої антигромадської поведінки застосовані до
ОСОБА_1. заходи попередження та громадського впливу не дали позитивних
результатів,  оскільки 09.04.2006р.
відносно ОСОБА_1. було порушено кримінальну справу за ознаками злочину
передбаченого  ст.  186 ч.1 ЮС України (грабіж) який було скоєно
відносно ОСОБА_2. Зазначена кримінальна справа була закрита з нереабілітуючих
обставин із застосуванням акту амністії. Викладене підтверджується копією
постанови про порушення кримінальної

справи (а.с. 35)
та копією постанови про закриття провадження у кримінальній справі у зв'язку з
застосуванням акту амністії (а.с. 99).

На
підставі викладеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2. обґрунтованими та
такими,  що піддягають задоволенню а
позов ОСОБА_1. таким,  що задоволенню не
підлягає у зв'язку з його необґрунтованістю.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
59,  60,  209,
212-215 ЦПК України,   ст.  116 ЖК України,  постановою пленуму Верховного Суду України №
2 від 12.04.1985р. „Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України",  суд -

вирішив:

У
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням -відмовити за необґрунтованістю позовних вимог.

Позов
ОСОБА_2до ОСОБА_1про виселення - задовольнити.

Висилити
ОСОБА_1з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.