Апеляційний суд Миколаївської області
вул.  Садова 2 "а" тел. 35-64-41.
Справа № 33ц-890
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27 грудня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі: Паліюка В.П.,
Козаченка ВТ.,  Шо.ю.х З.Л.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства промислової
політики України (далі -Міністерство промислової політики),  державного підприємства Світловодський завод
«Калькулятор» (далі - ДП завод «Калькулятор») про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  заборгованості по
заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Кіровоградської області від 16 травня 2006 року,

встaновила:

У травні
2005 року ОСОБА_1  звернувся в суд з
позовом до Міністерства промислової політики про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  заборгованості по
заробітній платі та відшкодування моральної шкоди.

Позивач
зазначав,  що з липня 2004 року працював
виконуючим обов'язки директора ДП завод «Калькулятор». Однак 24 травня 2005
року був звільнений від виконання обов'язків директора наказом міністра
Міністерства промислової політики.

Посилаючись
на відсутність підстав для такого звільнення,
позивач просив суд поновити його на посаді директора ДП завод
«Калькулятор»,  стягнути з відповідача на
його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу,  заборгованість по заробітній платі та 5000
грн. моральної шкоди.

01 липня
2005 року суд притягнув у якості другого відповідача по справі ДП завод
«Калькулятор».

Рішенням
Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2006
року позов задоволено частково.

Постановлено
поновити ОСОБА_1  на посаді директора ДП
завод «Калькулятор» з 25 травня 2005 року. Крім того,  суд стягнув з Міністерства промислової
політики на користь позивача 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 16 травня 2006 року рішення суду
першої інстанції в частині поновлення на роботі та відмови стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по заробітній платі -
скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення,  а в частині відшкодування моральної
шкоди,  рішення районного суду змінено.

Постановлено
відмовити позивачу у задоволенні вимог про поновлення на посаді директора.
Також,  суд стягнув з ДП завод «Калькулятор»
на користь позивача 8812 грн. 30 коп. середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та 865 грн. 51 коп.3аборгованості по заробітній платі.

Крім
того,  апеляційний суд зменшив розмір
відшкодованої позивачу моральної шкоди з 5000 грн. до 1500 грн.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1
,  посилаючись на незаконність рішення
апеляційного суду в частині відмови в поновленні на посаді та зменшення
моральної шкоди,  просив його в цій
частині скасувати,  а рішення місцевого
суду в частині задоволення цих вимог залишити без змін.

Колегія
суддів,  вивчивши матеріали справи,  дійшла висновку,  що підстав для задоволення касаційної скарги
не має з врахуванням наступного.

Апеляційним
судом встановлено,  що звільнення
позивача 25 травня 2005 року від виконання обов'язків директора ДП завод
«Калькулятор» проведено Міністерством промислової політики з порушенням норм
трудового законодавства. А саме,
відповідач не зазначив підстав звільнення,  з посиланням на норми КЗпП України,  не попередив ОСОБА_1  за два місяця про наступне звільнення,  не запропонував позивачу,  одночасно з попередженням про
звільнення,  іншу роботу на цьому ж
підприємстві та не повідомив про звільнення державну службу зайнятості,  як того вимагає  ст.
492 КЗпП України.

Разом з
тим встановлено,  що 20 грудня 2005 року
Міністерство промислової політики звільнило позивача від виконання обов'язків
директора зазначеного підприємства на підставі п. 1  ст.  40
КЗпП України,  з дотриманням
порядку,  який передбачено чинним
законодавством для такого звільнення.

За таких
обставин,  апеляційний суд обгрунтовано
скасував рішення суду першої інстанції в частині поновлення на роботі та
відмови стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і
заборгованості по заробітній платі та ухвалив в цій частині нове рішення,  яким відмовив ОСОБА_1
в поновленні на посаді директора та стягнув на його користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу і заборгованість по заробітній
платі.

Крім
того,  суд апеляційної інстанції
правильно зменшив розмір моральної шкоди,
врахувавши при цьому конкретні обставини справи,  характер порушень прав позивача,  ступінь завданих йому з вини відповідача
душевних страждань.

Наведені у
касаційній скарзі доводи таких висновків не спростовують.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Водночас
встановлено,  що рішення апеляційного
суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права,  а в матеріалах справи відсутні передбачені ч.
1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України «Про
судоустрій України» (із змінами від 22 лютою 2007 року),  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
апеляційного суду Кіровоградської області від 16 травня 2006 року - залишипш
без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.