Справа
№ 2-2188/2007р.
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
вересня 2007року                                                                                         м.  Бориспіль

Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого
судді        Вознюка СМ. ,

при
секретарі                 Височин Ю.В.,

за участю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,  -

встановив:

11 липня
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,  в якому вказував,  що ІНФОРМАЦІЯ_1року Центральний відділ
реєстрації шлюбів м.  Киева з державним
Центром розвитку сім'ї зареєстрував шлюб між ним та відповідачкою - ОСОБА_2.
,  після чого він проживав з нею однією
сім'єю до січня 2007 року. Від шлюбу вони дітей не мають. У зв'язку з тим,  що спільне життя не склалось,  наявністю різних характерів,  поглядів на сімейне життя та тим,  що сторони проживають окремо з початку 2007
року,  спору щодо спільно нажитого
майна,  та тим,  що відповідачка добровільно шлюб не розриває,  позивач просив розірвати укладений шлюб.

Сторонам
судом було надано на підставі  ст.  Ill CK України місячний
строк на примирення,  протягом якого
примирення не відбулося.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтвердив,  та зазначив,
що тривалий час проживає з відповідачкою окремо,  примирення не можливе,  спору щодо майна у них немає.

Відповідачка
в судовому засіданні проти позову не заперечувала,  однак зазначила,  що розірве шлюб в разі повернення
матеріальних цінностей (прикрас),  які
забрав позивач. Також відповідачка зазначила,
що підстави для розірвання їхнього шлюбу інші,  оскільки в новорічну ніч позивач її побив й з
цього часу проживають окремо.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши наявні в
справі матеріали,  суд приходить до
висновку про достатність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Судом
встановлено,  що між позивачем та
відповідачкою склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу,  які врегульовуються  ст.
ст.  104 ч.2,  105 ч.3,
110 ч.1,  112 Сімейного кодексу
України.

З наданих
в ході судового розгляду пояснень позивача та відповідачки,  вбачається,
що спільне життя у них не склалося,
подальше існування їхньої сім'ї неможливе,  у зв'язку з чим заходи встановленні судом на
примирення не досягли позитивних результатів.

Так,  під час судового слідства встановлено,  що дійсно між ОСОБА_1. та ОСОБА_2.  ІНФОРМАЦІЯ_1року укладено шлюб,  про що свідчить свідоцтво про одруження,  видане Центральним відділом реєстрації шлюбів
м.  Києва з державним Центром розвитку
сім'ї,  й зроблений в книзі реєстрації
шлюбів за 2004 рік актовий записНОМЕР_1. Від шлюбу сторони дітей не мають.
Починаючи з початку 2007 року вони проживають окремо й спільного господарства
не ведуть.

Також в
судовому засіданні встановлено,  що
майнового спору не існує. Пояснення відповідачки щодо необхідності повернення
коштовностей,  які забрав позивач,  свого підтвердження під час судового слідства
не знайшли,  оскільки ОСОБА_2.  не надано суду доказів,  які б підтверджували такі обставини,  в тому числі документів щодо звернення до
правоохоронних органів з цього приводу. На таке твердження,  позивач пояснив,  що ніяких коштовностей він у неї не брав.

Так
само,  не знайшло свого підтвердження
те,  що підставою для їхнього розлучення
стало застосування з боку позивача фізичної сили,  оскільки відповідачка також не надала суду
доказів,  які б свідчили про вказані нею
обставини.

Крім того,  зазначені відповідачкою
обставини,  не є підставою для відмови у
розірванні шлюбу,  оскільки для захисту
своїх прав вона може звернутися до правоохоронних органів та суду.

З
урахуванням зазначеного суд визнає встановленим,  що між сторонами у справі подальше спільне
життя неможливе,  у зв'язку з чим позивач
звернувся з позовом в порядку ч.1
ст.  110 Сімейного кодексу
України.

Саме
неможливість примирення,  спільного
проживання та ведення спільного господарства між сторонами,  відсутність спору про спільно нажите майно є
підставою позовних вимог ОСОБА_1

Враховуючи
вказане,  суд вважає встановленим,  що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б їхнім інтересам,  що
має істотне значення,  у зв'язку з чим
шлюб між позивачем та відповідачкою слід розірвати на підставі  ст.
112 Сімейного кодексу України.

Судові
витрати в справі,  а саме суму судового
збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп.,  які були сплачені позивачем,  слід покласти на нього за його бажанням.  У цьому зв'язку від судових витрат
відповідачку слід звільнити.

Витрати
з реєстрації розірвання шлюбу,  за
клопотанням позивача,  необхідно покласти
на нього,  а відповідачку від них
звільнити.

Керуючись  ст.
ст.  110 ч.1,  112 СК України,   ст.
ст.  213-215,  218 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Розірвати
шлюб,  укладений між ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.,  та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.,  який
зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1 року за актовим записом в Книзі реєстрації шлюбів
заНОМЕР_1,  про що свідчить видане
19.06.2004 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.  Києва з державним Центром розвитку сім'ї.

ОСОБА_2 від
оплати судових витрат звільнити.

При
реєстрації розірвання шлюбу стягнути державне мито в прибуток держави в розмірі
17 грн. з ОСОБА_1. ОСОБА_2 від оплати державного мита звільнити.

В разі
оскарження заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом 10
днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна
скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження
до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.