Справа №2-2058/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року                                                                                                              м.
Мукачево

Мукачівський
міськрайонний суд Закарпатської області

в
складі: головуючого - судді     Рижиков
В.Г.

при
секретарі                              Славич
М. В.

з участю
позивача - ОСОБА_1. ,  представника
позивача - ОСОБА_2.,  відповідача -
ОСОБА_3. ,  Представника відповідача - ОСОБА_4.,  третя сторона без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_5.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Мукачево справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_3,  третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача : ОСОБА_5про витребування майна з чужого
незаконного володіння -

встановив:

Позивач
звернулася в суд із зазначеним позовом,
в якому просить суд витребувати від ОСОБА_3 на її користь морозильну камеру
«ARDO» заводський номер
0-0 вартістю 2 057 гривень та газову плиту «ВЕКО» модель CG
51010 G,  серійний номер вартістю 1 550 гривень;
стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати.

Позов
мотивує тим,  що вона,  ОСОБА_1. ,
відповідно до Договору дарування жилого будинку від 23.12.2005
року,  посвідченого приватним нотаріусом
Мукачівського РНО Попович В.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 4797 являється
власником жилого будинку АДРЕСА_1і проживала в даному будинку зі своїм дідом -
третьою особою по справі - ОСОБА_5.

12.07.2006           року в магазині
"Фокстрот",  що розташований в
м. Мукачево,  вул. Валенберга,  36 мною було

куплено за власні кошти морозильну камеру «ARDO»
вартістю 2 057 гривень,  що
підтверджується чеком

виданим магазином та талоном на морозильну камеру,  а 22.01.2007 року куплено у приватного
підприємця

Ільницького в магазині "Техніка ВЕКО"
в м. Мукачево,  вул.  Мира,
92 газову плиту "ВЕКО"
модель

CG 51010 G вартістю 1 550 гривень,
що підтверджується товарним чеком та гарантійним талоном на плиту.

03.02.2007           року вона уклала
шлюб з ОСОБА_6,  про що в Книзі
реєстрації шлюбів міським відділом РАЦС Мукачівського міськрайонного управління
юстиції було зроблено відповідний запис за НОМЕР_1 і чоловік переїхав жити до
неї.

Однак її
дідові чомусь не сподобався її чоловік,
він почав чіплятися до нього,
заставляти його пасти корів ( хоча чоловік працює і не має часу для
цього ),  ставився до нього неприязно
,  а потім дід почав пропонувати її,  щоб вона вигнала свого чоловіка,  так як йому добре було проживати лише з
нею,  а коли вона відмовилася,  дід відмовився приймати від неї їжу,  а його син ( її дядько ) - відповідач по
справі - ОСОБА_3. ,  який проживає
окремо,  почав підбурювати діда проти неї
та її чоловіка.

15.06.2007
року біля 1130 год.,  коли їх з чоловіком не було вдома,  дід віддав з будинку газову плиту та
морозильну камеру,  які були придбані нею
за власні кошти,  ОСОБА_3. ,  який відвіз їх до себе додому.

В цей же
день вона звернулася з заявою в Мукачівський РВ УМВС України,  і постановою від 18 червня (помилково вказано
- травня ) 2007 року їй було відмовлено в порушенні кримінальної справи на
підставі  ст. 6 п.2 КПК України за
відсутністю,  складу злочину,  передбаченого
ст.  ст. 185, 129,  195 КК України,  як дід сам віддав своєму синові вказане
майно,  мотивуючи тим,  що воно куплено за його кошти,  і роз'яснено,
що в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини,  які вирішуються судом в порядку цивільного
судочинства.

Позивач
та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному
обсязі з наведених вище підстав і просять суд їх задовольнити.

Відповідач,  представник відповідача та третя особа без
самостійних вимог на стороні відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не
визнали і суду дали наступні пояснення.

Відповідач
по справі ОСОБА_3.  суду пояснив,  що дійсно вказані в позові речі знаходяться
за місцем його теперішнього проживання про що ним була дана розписка
працівникам міліції про зберігання вказаних речей. Однак він заперечує,  що вказані речі ним вивезені з будинку його
племінниці,  а їх привіз йому і залишив
на зберігання його батько - ОСОБА_5.,
мотивуючи свій вчинок тим,  що
дані речі належать йму так як куплені за його гроші,  а онука перестала доглядати діда.

ОСОБА_5в
судовому засіданні пояснив,  що вказані у
позові речі придбані його онукою ОСОБА_1.
за його кошти та належать йому. ОСОБА_1.
маючи вільний доступ до його грошей

взяла його
гроші і купила вказані речі для його користування,  так як він людина похилого віку і не мав
можливості сам поїхати в магазин для купівлі вказаних речей.

В
зв'язку з тим,  що вона перестала
готувати йому їжу,  він забрав свої
речі,  а саме газову плиту та морозильну
камеру і віддав на зберігання своєму сину ОСОБА_3.

Суд,  дослідивши матеріали справи,  заслухавши пояснення сторін,  вважає,
що дана позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1. ,  відповідно до Договору дарування жилого
будинку від 23.12.2005 року,  посвідченого
приватним нотаріусом Мукачівського РНО Попович В.В. і зареєстрованого в реєстрі
за № 4797 являється власником жилого будинку АДРЕСА_1( а.с.  5-8 ) і проживала в даному будинку зі своїм
дідом - третьою особою по справі - ОСОБА_5.

12.07.2006           року в магазині
"Фокстрот",  що розташований в
м. Мукачево,  вул. Валенберга,  36,
позивачем було куплено за власні кошти морозильну камеру «ARDO» вартістю 2 057
гривень,  що підтверджується чеком
виданим магазином та талоном на морозильну камеру,  а 22.01.2007 року куплено у приватного
підприємця Ільницького в магазині "Техніка ВЕКО" в м. Мукачево,
вул.  Мира,  92 газову плиту "ВЕКО" модель CG
51010 G вартістю 1 550 гривень,
що підтверджується товарним чеком та гарантійним талоном на плиту
(а.с.  11-13).

15.06.2007           року біля И30
год.,  коли позивачки з чоловіком не було
вдома,  дід віддав з будинку газову плиту
та

морозильну камеру,  які були придбані
позивачкою за власні кошти,  ОСОБА_3.
,  який відвіз їх до себе додому.

В цей же
день позивачка звернулася з заявою в Мукачівський РВ УМВС України,  і постановою від 18 червня (помилково вказано
- травня ) 2007 року їй було відмовлено в порушенні кримінальної справи на
підставі  ст. 6 п.2 КПК України за
відсутністю,  складу злочину,  передбаченого
ст.  ст.  185, 129,
195 КК України,  як дід сам віддав
своєму синові вказане майно,  мотивуючи
тим,  що воно куплено за його кошти,  і роз'яснено,
що в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини,  які вирішуються судом в порядку цивільного судочинства
( а.с.  14-17 ).

Відповідно
до  ст. 4 ЗУ «Про власність»,
ст. 319 ЦК України,  позивачка володіє,  користується і розпоряджається своїм майном
на власний розсуд,  а згідно  ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений
права власності,  чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно
до  ст. 50 ЗУ «Про власність»,
ст. 387 ЦК України
власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого
незаконного володіння від особи,  яка
незаконно,  без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно
п.1 ст. 60 ЦПК України,  кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач
по справі та третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача не надали
суду докази,  щодо придбання зазначених в
позові речей за кошти ОСОБА_5.

На
підставі вищенаведеного,  керуючись  ст.
ст.  . 10,  60,
88,  213-215 ЦПК України,   ст.
ст.  16,  319,
321,  387 ЦК України,   ст. . ст.
4,  48,  50 Закону України «Про власність»,  суд -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_3,  третя особа без
самостійних вимог на стороні відповідача : ОСОБА_5про витребування майна з
чужого незаконного володіння - задовольнити.

Вилучити
від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1морозильну камеру «ARDO»
заводський номер 0-0 вартістю 2 057 гривень та газову
плиту «ВЕКО» модель CG
51010 G,  серійний номер вартістю 1 550 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1судові витрати в розмірі 51 ( п'ятдесят одну ) грн.
судового збору та 30 ( тридцять ) грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

На
протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення суду може бути подана заява про
його апеляційне оскарження і на протязі 20-ти днів після її подачі може бути
подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області.