АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33ц-944кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18
грудня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Буренкової
К.О.,  Довжук Т.С. ,  Козаченка В.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Маловисківського районного
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування) та Смолінської шахти державного підприємства „Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ДП Схід ГЗК) про визнання
частково недійсним акту про нещасний випадок невиробничого характеру та
встановлення факту нещасного випадку на виробництві,

за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області
від 18 січня 2006 p.,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2005 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду соціального страхування та
ДП Схід ГЗК про визнання частково недійсним акту про нещасний випадок
невиробничого характеру та встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Позивач
зазначив,  що з 1993 р. працював у
відповідача на різних роботах. 15 грудня 2004 р. близько 12 год. 30 хв.,  під час роботи в першій зміні прохідником
підземної шахти з ним стався нещасний випадок. Внаслідок цього він отримав
відкритий оскольчатий перелом правого пальця лівої руки.

Однак,  за пропозицією адміністрації шахти,  даний нещасний випадок був оформлений як
побутову травму,  зі складенням Акт/ про
нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ,  де зазначено,
що травма сталася в під'їзді його будинку,  де він ударився пальцем об двері.

В даний
час з таким висновком він не згоден,  а
тому просив акт від 27 грудня 2004 р. про нещасний випадок невиробничого
характеру визнати недійсним та встановити факт нещасного випадку,  що трапився з ним 15 грудня 2004 p.,
таким,  що
пов'язаний з виробництвом.

Рішенням
Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2005
року позов повністю задоволено.

Проте
ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 18 січня 2006 р. вказане
рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення,  яким в задоволенні позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом
норм матеріального права та порушення норм процесуального права,  ставить питання про скасування ухвали
апеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши
касаційну скаргу,  колегія суддів дійшла
висновку,  що підстави для перегляду
ухвали апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи
нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1,
апеляційний суд,  з
урахуванням фактичних обставин справи,
правильно виходив з таких обставин.

Відповідно
до роз'яснень,  викладених в п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з наступними
змінами) „Про судову практику в справах про встановлення фактів,  що мають юридичне значення"
питання,  пов'язані із встановленням
факту каліцтва на виробництві,  коли з
приводу цього виникає спір,  вирішується
в порядку,  встановленому для розгляду
трудових спорів.

За
такого на позивача розповсюджуються вимоги
ст. 233 КЗпП України про те,  що
працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо
до суду в тримісячний строк з дня,  коли
він дізнався про порушення свого права.

В даному
ж випадку позивач звернувся в суд через десять місяців,  питання про поновлення строку не ставив,  судом цей факт не перевірявся і не
обговорювався.

Водночас,  згідно
ст.  22 Закону України „Про
охорону праці",  у разі незгоди
потерпілого зі змістом акту про нещасний випадок,  питання вирішується посадовою особою органу
державного нагляду за охороною праці,
рішення якого є обов'язковим для роботодавця.

Крім
того,  п. 38 „Порядку розслідування і
ведення обліку нещасних випадків,
профзахворювань і аварій на виробництві",  затвердженого постановою KM України
від 25 серпня 2004 p.,
передбачено,  що посадові особи
держнагляду за охороною праці мають право у разі відмови роботодавця скласти чи
затвердити акт форми Н-1,  чи в разі
незгоди потерпілого зі змістом Акту,
надходження скарги чи незгоди з висновками розслідування про обставини і
причини нещасного випадку,  видавати
обов'язкові для виконання роботодавцем приписи по формі Н-9 про необхідність
проведення повторного розслідування нещасного випадку,  затвердження чи перегляду Акту,  визнання чи невизнання нещасного випадку
пов'язаного з виробництвом.

Проте й
такого свого права позивач не використав і не довів,  що оспорений ним Акт не відповідає дійсності
та складений під тиском адміністрації ДП Схід ГЗК.

До того
ж,  в квітні 2005 р. позивач отримав
аналогічну травму того ж пальця. її визнано як виробничу з установленням йому
10 % втрати працездатності.

Встановивши
такі обставини справи та належно їх оцінивши,
апеляційний суд обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції і
ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  342 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування ухвали апеляційного суду.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись
ст.
ст.  332,  342 ЦПК
України та Законом України
„Про внесення змін до Закону
України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 18 січня 2006 р. - залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.