Справа № 2н-246/07
Дніпровський районний суд м.Херсона,
вул. Дзержинського 11-а
УХВАЛА

про відмову у
прийнятті заяви про видачу судового наказу

12.07.2007р. суддя Дніпровського районного суду м.Херсона Ратушна
В.О. розглянувши  заяву
Закритого  акціонерного  товариства
комерційного  банку «Приватбанк»
індекс 49094 М.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, pax. №
3111  (для погашення
заборгованості),  pax.
№
0001  (для відшкодування
судових витрат), МФО 305299,
, представника: Янсон
Євгена  Валерійовича,  індекс
4 9094  М.Дніпропетровськ,  вул.Набережна Перемоги,  50   до
ОСОБА_1,    ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.,  уродж. м.Херсона, місце роботи невідоме,  ідентифікаційний номер НОМЕР_1, прож.:
АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме:
4078,80грн. - заборгованість за кредитом; 1360,66грн. заборгованість  за відсотками,  715,86грн.
- заборгованість  по комісії  за користування  кредитом,
судовий  збір  в
сумі  31,94грн.  та  витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15,00грн.,
-

встановив :

Заявник
просить видати судовий наказ з вимогою про стягнення заборгованості за
кредитним договором з ОСОБА_1., як позичальника, а саме: 4078,80грн. -
заборгованість за кредитом; 1360,66грн. - заборгованість за відсотками,
715,86грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, судовий збір в
сумі 31,94грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 15,00грн.

Заявник
посилається на те, що між ним та ОСОБА_1. 24.10.2006р. було укладено кредитний
договір № HEH3RX09220161, відповідно якого
боржник зобов'язувався погасити заборгованість в строки та розмірах
передбачених договором. Під кредитним договором заявник розуміє заяву про надання
кредиту, копію якої додано до матеріалів справи.

З
наданих матеріалів вбачається, що позивач посилається на кредитний договір,
укладений 24.10.2006р. між ЗАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1., відповідно якого
останній отримав кредит у розмірі 4078,80грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24,00% на рік; в заяві про видачу судового
наказу окрім вимоги про стягнення заборгованості за кредитом наявна вимога про
стягнення заборгованості за відсотками, кредитний договір, на який посилається позивач
та відповідно якого нараховувались відсотки та комісія за користування кредитом
не було надано до суду; під кредитним договором заявник розуміє заяву
позичальника про надання кредиту.

Розглянувши
надані матеріали, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у
прийнятті заяви про видачу судового наказу, керуючись п.п.1,2 ч.1 ст.100 ЦПК
України, відповідно до якої суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК
України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Окрім вимоги про
стягнення заборгованості за кредитом заявник просить стягнути несплачені
відсотки та комісію за користування кредитом. Зазначені нарахування та порядок
їх обчислення не передбачені заявою позичальника про надання кредиту,
відповідно - зазначену заяву суд не може вважати кредитним договором між
сторонами та вбачає спір про право.

Таким
чином, вимога, з якою заявник звернувся до суду для видачі судового наказу не
ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі, передбачає спір про
право, що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
роз'яснити право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному
порядку.

Керуючись
ст.ст.96,100,101 ЦПК України.

Ухвалив :

Відмовити
Закритому акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» у прийнятті
заяви про видачу судового наказу.

Роз'яснити Закритому
акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» право на звернення до
суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.