РІШЕННЯ                                            №2-169/07

іменем України

03 вересня 2007 року                                                                 смт Віньківці

Місцевий
Віньковецький районний суд, Хмельницької області у складі головуючого
судді Потапова О.О. При
секретарі Заєць М.З.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом Арбітражного керуючого - ліквідатора діючого в
інтересах  сільськогосподарського
фермерського господарства „Залісся" до ОСОБА_1, Віньковецького малого
комунального підприємства „Інвентарбюро", ВІньковецької селищної ради, про
визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 24 жовтня 2006 року, виданого
виконавчим комітетом ВІньковецької селищної Ради та скасування запиту в
реєстровій книзі Віньковецького малого комунального підприємства
„Інвентарбюро" за № 11-1914 та електронному єдиному реєстрі права
власності нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся
арбітражний керуючий ліквідатор Побережний В.Т. який діє в
інтересах сільськогосподарського фермерського господарства /далі СФГ /
„Залісся". Він просив визнати недійсним свідоцтво про право особистої
власності за громадянином ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 видане виконкомом
ВІньковецької селищної ради 24 жовтня 1996 року. Скасувати запис № 11-1914 в
реєстровій книзі Віньковецького комунального малого підприємства
„Інвентарбюро" та електронному єдиному
реєстрі права власності нерухомого майна. Визнати право власності на цей будинок
за СФГ „Залісся".

В позовній заяві він повідомив, що
господарським судом Хмельницької області 21 березня 2005
року порушено провадження у справі № 17/89- Б про банкрутство СФГ „Залісся". Затверджено реєстр вимог
кредиторів на суму 179083, 32грн. Постановою суду 11 грудня 2006 року це
підприємство визнано банкрутом та розпочата ліквідаційна процедура.

Ліквідатор зазначив, що між банком АК АПБ „Україна"
, його ВІньковецьким відділенням та СФГ
„Залісся" 26 червня 1997 року укладено кредитний договір. За цим договором
господарство взяло банківський кредит. В його забезпечення уклало договір
застави. В заставу передало двоповерховий будинок АДРЕСА_1. Кредит не погашено. Тому ліквідатор просить
визнати право власності на будинок який перебуває в заставі, для забезпечення
вимог кредиторів.

В судовому
засіданні ліквідатор та його представник підтримали позовні вимоги. Просили їх задовольнити.
Повідомили, що кредитний договір укладався між селянсько-фермерським
господарством та банком. До цього договору окремо додавався договір застави.
В заставу надавався спірний двоповерховий будинок. Будинок належить
господарству. Твердження відповідача, що він є його особистою власністю та в
ній є частка його дружини спростовуються
постановою суду за якою відповідача засуджено за зловживання службовим
становищем та звільнено від покарання за спливом строків давності.

Представник АК АПБ „Україна" / далі - банку/ на
стороні позивача підтримав позовні вимоги. Зазначив, що договір в силі. За
договором СФГ „Залісся" частково погашало
кредит. Але погасило незначну його суму. Цим воно фактично підтвердило свої
зобов'язання за кредитним договором та договором застави спірного будинку.
Вважає, що рішення виконкому селищної ради про передачу двоповерхового
будинку у власність

2

ОСОБА_1 як фізичній особі не має
юридичної сили, оскільки виконком не розглядав це питання.

Відповідач вимоги не визнав. Вказав, що він вклав кошти
за збанкрутіле підприємство. Фактично
явився сонатором та викупив будинок АДРЕСА_1. Цей будинок він передав на баланс
СФГ „Залісся", а зараз він перебуває на балансі фермерського господарства
„Луково", яке очолює його дружина. Вона має право на частку в цьому
будинку як особа яка його набула під час шлюбу.

Представник позивача вимоги не визнав , повідомив, що
будинок набуто членами сім'ї ОСОБА_1 які перебували та перебувають у шлюбі.
Тому дружині належить частка в спірному будинку. Крім цього СФГ „Залісся"
фактично розрахувалось з банком по кредиту. Відповідно до накладної № 548
виданої 28.07.1998 року селянською спілкою „Новий шлях" банку відпущено
1260 центнерів пшениці насіневої сорт „Миронівська". Тобто боргу перед
банком фактично немає.

Представник комунального
підприємства „Інвентарбюро" зазначив, що будинок АДРЕСА_1
зареєстрований як власність за ОСОБА_1. та внесений в державний реєстр обліку
нерухомого майна.

Представник
Віньковецької селищної ради в судове засідання не з'явився. Справу просив
розглядати без нього. Письмово повідомив, що матеріалами про визнання права власності
за ОСОБА_1 на спірний будинок не розраховує.

Представник СФГ „Луково"
ОСОБА_2, вона ж як третя особа повідомила,
що зараз спірний будинок знаходиться на балансі цього фермерського господарства
і господарство ним користується. Зазначила, що вона як дружина відповідача має
право на частку цього будинку, оскільки він набутий чоловіком під час шлюбу та
спільного проживання сім'ї.

Заслухавши позивача,, відповідача,
їх представників представників третіх осіб, слід вважати позов обґрунтованим та
таким, що підлягає частковому задоволенню.

Постановою
Хмельницького господарського суду 11 грудня 2006 року селянсько -фермерське
господарство „Залісся" визнано банкрутом і розпочата ліквідаційна
процедура. Ліквідатором призначено Побережного В.Т.

26 червня 1997 року між СФГ „Залісся" та
Віньковецьким відділенням банку „Україна" укладено кредитний договір.
Господарство отримало кредит на суму 129861 грн. на придбання зернозбиральних
комбайнів. В забезпечення кредитного договору був укладений між сторонами 26.06.1997 року договір застави. За ним СФГ
„Залісся" надало в заставу двоповерховий адміністративний будинок АДРЕСА_1
вартістю 377876грн.

Згідно
статуту СФГ „Залісся" зареєстроване у Віньковецькій райдержадміністрації в 1997
році. Засновником його являється ОСОБА_1. Членів господарства немає. 14 жовтня
1994 року між агрофірмою „Залісся" та малим підприємством „Лама"
укладено договір. За цим договором агрофірмі передано згідно інвентарізаційного
опису від 14 жовтня 1994 року приміщення спірного будинку, яке перейшло до СФГ „Залісся" і перебувало на
його балансі на час реєстрації його статуту в березні 1997 року у
Віньковецький райдержадміністрації.

Цей факт
сторони не оспорювали в судовому засіданні тому він приймається судом.

ОСОБА_1 надав письмовий договір .
Ним він стверджує, що надав агрофірмі „Залісся" техніку та паливно -
мастильні матеріали в 1995 році. За борги отримав від агрофірми у приватну власність приміщення спірного будинку в 1997 році
згідно накладної № 11. Це підтвердив свідоцтвом про право власності на будинок
АДРЕСА_1.

Проте, ці його докази спростовуються письмовим поясненням
представника селищної ради про те, що не було рішення сесії Віньковецької
селищної ради на якому визнано за відповідачем право власності. Оригінали
наданих ОСОБА_1 документів

3

відсутні, а ксерокопії їх ,
відповідно до ст.58 ЦПК України слід вважати неналежними доказами.

Відповідно до постанови Віньковецького районного суду
винесеної 05 лютого 20002 року ОСОБА_1 та особа яка видала йому зазначене
свідоцтво були засуджені цим судом  та
звільнені від покарання за спливом строків давності. В установчій частині цієї
постанови, яка набрала чинності в 2002 році і має приюдеціальне значення при розгляді даної справи зазначено, що ОСОБА_1 не
мав жодних правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1. А інші
особи надали йому неправдивий документ про
право власності на будинок, зловживаючи своїм посадовим становищем.

Вердикт суду та лист Віньковецької селищної
ради від 12.04.2007 року спростовує покази ОСОБА_2 про те, що приміщення вона з
чоловіком набула / купили/ під час шлюбу.

Письмовим поясненням колишній бухгалтер ОСОБА_3
підтверджує, що на балансі СФГ
„Залісся" був спірний будинок, записаний на 01 рахунку . Саме тому в БТІ
вона надавала довідку про його балансову вартість.

За сукупності наведеного, та
враховуючи дії ОСОБА_1про передачу в заставу
спірного будинку банку, слід вважати доведеним, що на час укладення кредитного договору
та договору застави цей будинок перебував на балансі фермерського господарства
„Залісся".

Твердження відповідача про те, що
будинок належить йому як фізичній особі на праві власності
суперечить вимогам ст. 12 закону України „ Про власність" в якому
зазначено правові підстави набуття права власності на майно. Також не
приймається твердження представника про частку ОСОБА_1 в спільній власності
подружжя, оскільки у власність сім'ї
будинок не переходив, а переходив в господарське управління юридичних
осіб агрофірми та СФГ „Залісся" безпосередньо від підприємства „Лама"
членом яких або засновником ОСОБА_2 не була.

Передача будинку на баланс  фермерського господарства „Луково"
здійснена відповідачем в порушені вимог ст.
17 закону України „Про заставу", яка забороняє таку угоду.

Наявність накладної № 548 виданої
28 липня 1998 року ОСОБА_4 спілкою „Новий шлях"
за дорученням „Залісся" № 421418 від 28.07.1998 року підтверджує факт
отримання зерна пшениці на суму 100800 грн., але не факт погашення цієї суми за
кредитним договором. Слід прийняти до уваги, що сума кредиту перевищує
зазначену суму. Крім того, відповідно до
розрахунку наданого банком фактично кредит погашено на суму 3361грн. Залишок по
кредиту 129861грн., по відсотках - 54216, 29 грн..

За сукупністю досліджених доказів свідоцтво про власність
ОСОБА_1 на володіння будинком АДРЕСА_1
видане 24 жовтня 1996 року виконавчим комітетом Віньковецької селищної ради
слід визнати недійсним як таке що видано особою яка перевищила свої службові
повноваження.   ОСОБА_1 помилково вважав,
що будинок належить йому як фізичній особі на праві власності.

З наведених підстав слід скасувати
запис № 11-1914 в реєстровій книзі Віньковецького комунального малого
підприємства „Інвентар бюро" та електронному єдиному реєстрі прав власності нерухомого майна.. Визнати право
власності на спірний будинок за СФГ „Залісся".

Керуючись ст.ст.229,329 585, 590ЦК
України п.4 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, ст.ст. 3,18 закону України „Про власність", ст. 25 закону України
„Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"
ст. 8, 10, 60, 212, 13, 214, 215 ЦПК України, суд

4

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним свідоцтво про
право особистої власності за ОСОБА_1 на
будинок АДРЕСА_1 видане 24 жовтня 1996 року виконавчим комітетом Віньковецької селищної ради  як таке що видано особою яка перевищила свої службові
повноваження.

Скасувати запис№11-1914вреєстровій книзіВіньковецького
комунального малого підприємства
„Інвентарбюро" та електронному єдиному реєстрі прав власності нерухомого
майна..

Визнати що двоповерховий будинок
АДРЕСА_1 належить СФГ „Залісся" на
праві власності.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана
протягом 10 днів з часу його оголошення а
апеляційна скарга протягом 20 днів з часу подання заяви.