Справа №2-2817/2007р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2007 року Сніжнянський
міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді                                                 Кучми В.В.

при секретарі -                                                         Цалетової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сніжне справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства „Сніжнеантрацит" про спонукання до
виконання обов'язків з забезпечення побутовим вугіллям, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
справжнім позовом, посилаючись на те, він почав працювати на ВП „Шахта
„Зоря" ДП „Сніжнеантрацит" учнем підземних установок з 18.09.1986 року, на підставі наказу №123к від
3.04.06 р звільнений у зв"язку з переходом на пенсію, загальний
підземний стаж складає понад 20 років. Відповідно до ст. 43 Гірничого закону
України, умов галузевої угоди, колективного договору як колишній працівник
вугільної промисловості має право на безоплатне отримання вугілля на побутові
потреби у кількості 5,9 тонн на рік. Але в порушення діючого законодавства підприємство не виконує ці обов"язки, у
зв"язку з чим заборгованість за побутове вугілля за період І та II
півріччя 2001 р склала 5,9 т, за період І та II
півріччя 2002 р - 5,9 т, за II півріччя 2003 р - 2,95 т, а також за II
півріччя 2004 р - 2,95 т, а усього 17,7 тонн. Окрім того, оскільки у
зв"язку з незабезпеченням його вчасно побутовим вугіллям він турбувався з
приводу закупівлі вугілля у комерційних структурах за власні кошти, то просить
стягнути також на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

У судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала заявлений позов у
повному обсязі, на обґрунтування позовних вимог надала пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві. На обґрунтування моральної шкоди посилається на обставини, що зараз її довіритель перебуває у
лікарні у зв"язку з профзахворюванням, яке отримав за часи роботи у
шахті.

Представник відповідача начальник юридичного відділу ДП
„Сніжнеантрацит" Бикодорова Ю.В позовні вимоги позивача про забезпечення
вугіллям визнав частково у межах позовної
давності, вимоги позивача про стягнення моральної шкоди не визнає як не доведені.

Заслухав
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов
таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вимоги
позивача випливають з трудових правовідносин, згідно запису у трудовій книжці
позивач працював на шахті „Зоря" з 1986 року, згідно наказу №123к від
3.04.06 р звільнений у зв"язку з переходом на пенсію і таким
чином є пенсіонером, який пропрацював на підприємстві з виробки вугілля понад
10 років.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Гірничого
закону України пенсіонери, які пропрацювали на
підприємстві з видобутку вугілля не менше ніж 10 років, мають право на
отримання від цих підприємств безоплатно вугілля на побутові потреби у
розмірі, що визначається колективним договором. Довідкою підприємства-боржника
підтверджується, що заборгованість з забезпечення його побутовим вугіллям за
періоди І і II півріччя 2001 року, І і II
півріччя 2002 року, II півріччя 2003 року та II
півріччя 2004 року включно складає 17,7 тонн. Державне підприємство „Сніжнеантрацит"
визнало за собою забов"язання за несвоєчасне забезпечення побутовим
вугіллям позивача за вказані

2

періоди, таким чином право позивача
як пенсіонера і колишнього працівника підприємства
вугільної промисловості зі стажем понад десять років на забезпечення його вугіллям для побутових потреб є порушеним і таким, що
підлягає захисту.

Але відповідно до положень ст. 257 ЦК України термін позовної давності для звернення до суду
про захист порушеного права складає три роки, представник відповідача заявив клопотання застосувати до заявлених позивачем вимог
термін позовної давності. Позивач звернувся до суду 26.07.07 р з вимогою до
відповідача про забезпечення його побутовим вугіллям на
пільгових умовах за періоди І і II півріччя 2001 року, І і II півріччя 2002 року, II півріччя 2003 року та II півріччя 2004 року, пропустив при цьому без поважних причин строк подачі
позовної заяви про стягнення заборгованості до липня 2004 року, підстав для поновлення пропущеного строку не має, таким чином
суд вважає за можливе задовольнити заявлені
позовні вимоги у частині забезпечення побутовим вугіллям позивача на пільгових умовах у межах позовної давності за період
друге півріччя 2004 року у кількості 2,95 тонни.

Відповідно до
роз"яснень п. З постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 р №4, зі змінами,
внесеними постановою від 25 травня 2001 р №5 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
У зв"язку з чим моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у
зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження
нормального активного громадського життя, при
настанні інших негативних явищ. У судовому засіданні представник позивача на
обгрунтування моральної шкоди посилається на знаходження свого довірителя у лікарні у зв"язку з профзахворюванням, отриманим ним
раніше під час роботи на шахті, факт знаходження свого довірителя у лікарні у
зв"язку з профзахворюванням будь-яким чином з душевним станом з причини
незабезпечення побутовим вугіллям не пов"язує, інших обставин і доказів на
їх підтвердження на обґрунтування моральної шкоди не надала.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише
сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин
справи. На пропозиції суду надати належні та допустимі докази представник
позивача не надала суду жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування позовних вимог свого довірителя щодо
завдання йому моральної шкоди у зв"язку з несвоєчасним
забезпеченням вугіллям. Таким чином суд вважає не доведеним факт заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка настала з
вини відповідача у наслідок не завезення своєчасно вугілля і
порушення таким чином його права на отримання як пенсіонера підприємства вугільної
промисловості зі стажем більше десяти років вугілля на побутові потреби на
пільгових умовах, у зв"язку з чим у цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до
ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він
стягується з відповідача, таким чином з відповідача ДП
„Сніжнеантрацит" на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі
51 гривня

При подачі
позовної заяви позивачем згідно квитанції було сплачено на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 7,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

3

Таким чином, оскільки позов підлягає
задоволенню, то слід з відповідача на користь позивача стягнути сплачені ним при подачі позовної заяви вказані судові
витрати.

Керуючись ст.
43 Гірничого закону України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
до Державного підприємства „Сніжнеантрацит" про спонукання до виконання
обов'язків з забезпечення побутовим вугіллям задовольнити частково

Зобов'язати
Державне підприємство «Сніжноеантрацит» забезпечити ОСОБА_1вугіллям для побутових потреб за період другого півріччя
2004 року у кількості 2,95 тонни, в іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
„Сніжнеантрацит" на користь ОСОБА_1витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7,50 гривен

Стягнути з
Державного підприємства „Сніжнеантрацит" на користь держави судовий
збір у сумі 51 гривня

Рішення може
бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали
участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та
обов'язки до Апеляційного суду Донецької області через Сніжнянський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.