Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

місто
Ковель                                                                                             20
вересня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді                                                                                Восковської
О.А

за
участю секретаря                                                      Грищук
О.М

позивача                                                                        ОСОБА_1

відповідача                                                                     ОСОБА_2

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання
угоди як такої,  що була укладена,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання угоди як такої,
що була укладена. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,  що в АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_4,  і даний будинок належав їй,  що стверджується довідкою Залухівської
сільської ради,  право власності на даний
житловий будинок останньою не було оформлено. 30.12.2004 року позивачка
придбала у ОСОБА_4житловий будинок АДРЕСА_1,
за який сплатила 1900 доларів США,  що становить 9500 гривень відповідно до курсу валют,  що стверджується розпискою написаною
ОСОБА_4власноручно. В січні 2005 року позивачка перейшла проживати в даний
будинок,  провела ремонт,  обробляє земельну ділянку,  а ОСОБА_4переїхала проживати до своєї дочки в
республіку Білорусь. У встановленому законом порядку договір купівлі-продажу
будинку не було оформлено. На прохання позивача про належне оформлення договору
купівлі-продажу ОСОБА_4по телефону пояснювала,
що як тільки її стан здоров'я покращиться,  вона відразу оформить договір купівлі-продажу
будинку. В червні 2007 року відповідачка по справі ОСОБА_2повідомила
позивачку,  що ОСОБА_4померла у 2005
році. Відповідачі по справі,  які є
спадкоємцем майна померлої матері ОСОБА_4,
не заперечують,  що позивачка
фактично являється власником спірного будинку,
і з цих же підстав вони не оформляють своє спадкове право на
будинок,  оскільки їм відомого,  що мати при житті продала його ОСОБА_1.
Оскільки договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку оформлено не
було позивачка змушена звертатись до суду та просить заявлений позов
задовольнити повністю.

В
попередньому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала
повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити.

Відповідачка
ОСОБА_2в попередньому
судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю не заперечує проти їх
задоволення,  та просить постановити
рішення в ході попереднього розгляду справи,
про що відповідно подала письмову заяву.

Відповідач
ОСОБА_2 в попереднє судове засідання не з'явився,  попередньо подавши до суду письмову заяву в
якій просить справу розглядати у його відсутності,  позов визнає,
не заперечує проти його задоволення.

Суд вислухавши
пояснення позивача,  відповідача,  дослідивши письмові докази по

справі,  приходить до висновку про можливість постановления судового рішення
про задоволення позову в ході попереднього судового засідання.

Вимогами
ч.4  ст. 130 ЦПК України
встановлено,  що при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
передбаченому  ст. 174 ЦПК
України. Згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно
до  ст.
328 ЦК України
право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом,
зокрема,  із правочинів.

Стаття
655 ЦК України
передбачає,  що за договором
купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві),  а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З
представленого суду витягу з погосподарської книги №1 за 2007 рік та довідок
№208 від 03.07.07 року та №207 від 05.07.07 року вбачається,  що житловий будинок АДРЕСА_1належав ОСОБА_4.

З
свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 04.12.1957 року та серії IV-УР від 11.10.1961
року вбачається,  що батьками ОСОБА_2та
ОСОБА_3 значаться ОСОБА_5та ОСОБА_4.

Відповідно
до свідоцтва серії НОМЕР_2від 20.03.1999 року ОСОБА_2 12.12.1976 року вступила
в юридичний шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_2.

Згідно
свідоцтва про смертьНОМЕР_3,  виданого
Залухівською сільською радою Ратнівського району,  запис за НОМЕР_4,  ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Факт
укладення даного договору та його умов сторонами не оспорюється,  однак,
всупереч вимог  ст.  657 ЦК
України,  договір нотаріально не
посвідчений.

Крім
цього,  даний факт також підтверджується
і розпискою даною ОСОБА_4,  з якої
вбачається,  що 30.12.2004 року ОСОБА_1
сплатила 1900 доларів США
ОСОБА_4за продаж житлового будинку АДРЕСА_1,  а остання в свою чергу,  зобов'язувалась виготовити право власності на
житловий будинок та оформити договір купівлі-продажу в нотаріуса.

Таким
чином,  на підставі вищевикладеного,  суд приходить до висновку,  що між ОСОБА_1та ОСОБА_4був укладений договір
купівлі-продажу житлового будинку,  хоча
і нотаріально не посвідчений,  за таких
обставин даний договір купівлі-продажу слід визнати таким,  що був укладений,  оскільки і самі відповідачі проти цього не
заперечують.

Керуючись  ст.
ст. 10, 60, 130, 174ч.4, 212, 213, 215, 218 ЦПК,  на підставі
ст.   ст.  328,
655, 657 ЦК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати
угоду такою,  що була укладена,  а саме: що 30 грудня 2004 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу,
згідно якого ОСОБА_4 продала,  а
ОСОБА_1 купила житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.