Справа №2-311,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2007
року

Новоград-Волинський
міськрайонний суд Житомирської області

в складі:

головуючого -
судді
Халепи В.Г.

при секретарі
Ставничій Н.П. з участю:

представників
позивачки
ОСОБА_3

відповідачки                                        ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Новограді - Волинському справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник
позивачки ОСОБА_1 після уточнення позовних вимог своєї довірительки в судовому
засіданні просила ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2, відповідачку по
справі, повернути ОСОБА_1 самовільно зайняту земельну ділянку площею 40 кв. м.,
шириною 2 м. по лінії 14-17, і шириною 1 м. по лінії 1-17 (гаража), позначених
на плані (а.с. 5, 26) за рахунок земельної ділянки відповідачки, що розташована
біля домоволодіння під АДРЕСА_1. В позовній заяві зазначено, що позивачка
являється власником домоволодіння АДРЕСА_2, на території якого є гараж,
побудований з дозволу міськвиконкому та під"їздний шлях до нього. Земельна
ділянка під гараж і під"їздний шлях надана рішенням міськвиконкому, яка
була попередньо вилучена з лишків у власника домоволодіння по сусідству
АДРЕСА_1. На даний час спірну земельну ділянку без належних на то підстав
безпідставно утримує і користується відповідачка, новий власник домоволодіння
по АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні представник позивачки підтримала вищезазначені вимоги.

Представник
відповідачки позов не визнала, вважаючи його безпідставним.

Заслухавши
учасників слухання справи, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в
задоволенні позову з таких підстав.

Встановлено, що
сторони є власниками суміжних земельних ділянок, які призначені для
обслуговування індивідуальних житлових будинків і господарських будівель.

Відповідно до
ксерокопій державного акта про право приватної власності на землю від
31.07.1995р. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 393 кв.м.
(а.с. 18); ОСОБА_2 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 484 кв.м.
на підставі державного акта про право приватної власності на землю від
12.03.2001р. (а.с. 20), яка відповідає площі земельної ділянки, переданої у
приватну власність її попереднику ОСОБА_5 згідно державному акту про право
приватної власності на землю від 27.08.1996р.(а.с. 18 на звороті). При цьому
межа між суміжними земельними ділянками визначена на підстав рішення
Новоград-Волинського міськвиконкому № 459 від 07.09.1979 року (а.с. 2, зворотна
сторона), з 1995 року не переносилася і як видно з планів зовнішніх меж
земельних ділянок в державних актах про право приватної власності на землю
проходить безпосередньо по стіні гаража ОСОБА_1, що підтверджується і угодою
між попереднім землекористувачем по АДРЕСА_1 ОСОБА_5. і ОСОБА_1. про поступку
земельної ділянки для закінчення будівництва гаража останньою.

Позови ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в технічному обслуговуванні та ремонті гаража,
а також до Новоград-Волинської міської ради, ОСОБА_2 і ОСОБА_5. про визнання
недійсними державних актів про право приватної власності на землю біля домоволодінь
НОМЕР_2 і НОМЕР_1 по АДРЕСА_1   раніше
розглядалися Новоград-Волинським міськрайонний судом і рішеннями суду від
19.08.2004р. (а.с. 31) і від 15.11.2006р.( а. с 54), які набрали чинності, їй
відмовлено в задоволенні позовів.

Позивачка
посилається на висновок земельної експертизи від 25.05.2006р., призначеної
ухвалою суду від 20.04.2006р. ( по справі № 2п-79, 2006р. за позовом ОСОБА_1 до
Новоград-Волинської міської ради, ОСОБА_2 і ОСОБА_5. про визнання недійсними
державних актів про право приватної власності на землю біля домоволодінь
НОМЕР_2 і НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, а.с. 29), де на запитання: в якій конкретно
частині та в якому розмірі частково не відповідають межі і розмірам вказаним в
державних актах, розміри і межі земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1
зазначено, що розміри і межі земельної ділянки по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1
практично відповідають конфігурації та розмірам які відображені в державному
акті на право приватної власності на земельну ділянку, а межі земельної ділянки
по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2. частково не відповідають межам і розмірам, що
вказані в державному акті про право приватної власності на землю, на 54 кв.м.
більше, що відображено на планових матеріалах, які додаються до висновку
експерта. Разом з тим, в цьому пункті висновку експерта вказано, що надати
інформацію в якій частині є невідповідність державного акта про право приватної
власності на земельну ділянку з фактичним користування на даний час неможливо
так, як відсутні матеріали поквартальної зйомки даного кварталу. Враховуючи те,
що матеріали землевідведення ділянки по АДРЕСА_2 відсутні, то межі визначені по
фактичному користуванню і площа становить на даний час 0,0729 га., що
відображено на планових матеріалах, які додаються до висновку експерта ( і
значно перевищує розмір, зазначений в державному акті про право власності на
землю).

З огляду
наведеного суд приходить до висновку, що лишки землі виявлені у відповідачки не
свідчать про неправильність встановлення межі між суміжними земельними
ділянками сторін.

Враховуючи те,
що земельні ділянки ОСОБА_1 і ОСОБА_5 (попередньому власнику домоволодіння, що належить на
даний час ОСОБА_2) передані у власність у відповідності з вимогами ст. 17
Земельного кодексу України ( в ред.
1990р., що діяв на той час), з погодженням всіх суміжних
землекористувачів, а межі земельних ділянок після придбання домоволодіння
ОСОБА_2 не змінювалися і позивачкою в строки, встановлені законом для позовної
давності не оспорювався, суд не знаходить підстав для відповідальності
відповідачки за самовільне зайняття частини земельної ділянки, належної
позивачці, передбаченої п."б" ч. 1 ст. 211 діючого ЗК України, а тому
визнає позов необгрунтованим і відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 158, 211 ЗК України,  -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки
за місцем проживання по вАДРЕСА_2 відмовити за необґрунтованістю позовних
вимог.

До апеляційного
суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд на
рішення суду можуть бути подані: заява про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня його проголошення, і апеляційна скарга протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.