Справа
№ 2-3390/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                                        УКРАЇНИ

28 вересня 2007
року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого -
судді Горощука О.В.

при
секретарі                                                               Літвіновой
ОТ.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Слов"янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  за участю третьої особи - відділу опіки та
піклування Слов'янської міської Ради про визначення місця проживання
дитини,  зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1за участю третьої особи відділу опіки та піклування Слов'янської міської
Ради про визначення місця проживання дитини.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання
дитини,  посилаючись на те,  що з відповідачкою перебував у
зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1998 року по 03 листопада 2005 року. Шлюб було
розірвано згідно рішення суду. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину -
сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Після
розірвання шлюбу відповідачка разом із сином проживали за місцем його мешкання
у АДРЕСА_1. Син навчався у першому класі Слов*янської загальноосвітньої школи
1-ій ступенів № 15. Він постійно займався вихованням сина,  піклувався про стан його здоров»я,  фізичним,
духовним та моральним розвитком.
Він разом із сином відчували особливу приязність один до одного.

16
лютого 2007року,  коли він знаходився на
роботі,  відповідачка без його
згоди,  та без його відома,  всупереч інтересам дитини перервала навчання
сина у ЗОШ № 15 м.  Слов»янська Донецької
області,  та вивезла його за межі країни
до міста Усинськ республіки Комі Російської Федерації. Він щоденно спілкувався
із сином по телефону,  син щоденно
задавав йому питання про те,  коли він
його забере до себе. У теперішній час син проживає разом із ним.  Від сина йому стало відомо,  що відповідачка шляхом омани вивезла його до
Росії,  сказавши що вони їдуть у гості.

Вважає,  що сину було завдано психологічної травми.
Також вказав,  що крім цього,  відповідачка разом із сином мешкали з березня
2007 року по червень 2007 у батьків відповідачки,  як пояснив йому син,  сину прийшлося спати на розкладачці,  та в нього не було особистої кімнати.
Відповідачка всупереч інтересам дитини погіршила його житлово - побутові умови
життя. Його син є громадянином України,
відповідачка також не має громадянства Росії,  не має свого житла,  не працевлаштована,  тому не може забезпечити сину відповідних
умов проживання.

Також
посилався на те,  що за час перебування
дитини разом із відповідачкою на півночі Росії погіршився його стан здоров»я.
Син переніс психологічний стрес,  щоденно
питає,  чи не забере його відповідачка
знову,  вказуючи що не бажає проживати
разом із матусею. Такі дії відповідачки свідчать що вона не може належним чином
виховувати сина,  вона проявляє неповагу
до нього,  ігнорувала його почуття до
батька та право на проживання у належних умовах.

Він має належне
житло,  де син має окрему кімнату,  все необхідне для

навчання,  духовного,
фізичного розвитку та відпочинку. Має постійну роботу та можливість
цілком забезпечити сина матеріально.

Просив
винести рішення,  згідно якого визначити
місце проживання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1

У
зустрічному позову ОСОБА_2  вказала,  що при розгляді цивільної справи про
розірвання шлюбу,  03.11.2005 року,  суд з»ясовував у відповідача,  чи не мається між ними спору про місце
проживання дитини. При цьому між ними була усна домовленість,  про те що дитина буде проживати з нею,  що і було зазначено у рішенні суду.

Після розірвання шлюбу вона стала проживати разом із сином у АДРЕСА_2,  який належить їй на праві приватної
власності. Зазначила,  що вказаний
житловий будинок має загальну площу 55, 2 кв. м,  житлову - 32, 3 кв. м. ,  та його вартість складає 297^9,  32 грн. В свою чергу квартира відповідача за
зустрічним позовом має загальну площу - 49, 1 кв. м,  а житлову 28, 3 кв. м. ,  вартість її становить 15109 грн. Таким чином
вартість будинку що належить їй в два рази перевищує вартість квартири ОСОБА_1
Вважає,  що відповідач за зустрічним
позовом вводить суд в оману,  своїми доводами
про те,  вона таємно,  та без його згоди вивезла дитину за межі
країни до міста Усинськ республіки Комі Російської Федерації,  оскільки на підставі заяви від 06.03.2006
року посвідченої приватним нотаріусом Слов»янського міського нотаріального
округу Паращук ОА.,  відповідач
вказав,  що не заперечує проти виїзду її
та сина на постійне місце проживання до Російської Федерації.

У
м.  Усинську мешкають її батьки,  котрі є громадянами Росії,  та на праві приватної власності мають у
м.  Усинську трикімнатну квартиру. Коли
вона виїздила разом із сином до м.
Усинськ,  то вони мешкали у
квартирі разом із її батьками,  у неї з
сином була окрема кімната. Вказана ОСОБА_1 обставина,  що дитина «спала на розкладачці» не
відповідає дійсності,  та може бути
спростована свідками. З 12.04-2007 року вона офіційно працює у м.  Усинську,
РФ,  на посаді головного
бухгалтера ЧП «Козар»,  її
середньомісячний заробіток складає не менш ніж 15 000 крб,  що за курсом НБУ дорівнює приблизно 3000 грн.
У свою чергу відповідач за зустрічним позовом працює диспетчером Слов»янської РЕМ,  працює цілу добу,  а дві доби відпочиває. При добовому
чергувагіні ОСОБА_1 малолітня дитина залишається дома одна,  за нею не здійснюється належний нагляд та
піклування,  дитина належить сама
собі,  в зв»язку з чим порушується режим
дня,  час прийняття їжі та відпочинку.
Під час добового чергування син постійно дивиться телевізор,  без контролю батьків над програмами та фільмами,  що несуть в собі насильство,  жорстокість,
та розраховані на дорослу аудиторію глядачів. Батьки відповідача за
зустрічним позовом постійно проживають у м.
Шахтарськ та не можуть надавати допомогу у вихованні дитини,  приготуванні йому здорової їжі. Вважає що
проживання сина з відповідачем негативно впливає на його моральний та фізичний
розвиток,  у зв»язку з тим,  що він не приділяє належної уваги навчанню та
вихованню сина. Були випадки,  коли
відповідач зимою катав сина на санках,
прив»язавши їх до свого автомобіля,
що було небезпечно для життя дитини. За усною домовленістю у липні
місяці син повинен був проживати разом з відповідачем у м.  Слов»янську. Вона виконувала умови
домовленості,  та не бажала порушувати
права дитини на батька,  а також права
батька на дитину,  і у червні 2007 року
передала сина відповідачу на літній час.
Однак це не забороняло їй бачитись із дитиною у м.  Слов»янську влітку. У теперішній час син
знаходиться у відповідача,  який впливає
на дитину,  відмовляє їй у побаченнях із
сином,  чим порушує її права на сина.

Просила
винести рішення,  згідно якого визначити
місце проживання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження разом із нею.

У судовому
засіданні позивач за основним позовом ОСОБА_1. підтримав свої позовні вимоги у
повному обсязі. Зустрічний позов не визнав,
посилаючись

на
обставини наведені у позові,  та
зазначивши,  що син більше тягнеться до
спілкування із ним,  вони мають спільні
справи та інтереси.

ОСОБА_2  позовні вимоги позивача за основним позовом
не визнала,  просила задовольнити вимоги
зустрічного позову,  вказавши що дитині
краще проживати разом з матір»ю.

Третя
особа - представник органу опіки та піклування Слов'янської міської Ради
Гагацева М. В. позовні вимоги основного позову визнала,  не заперечує проти визначення місця мешкання
дитини з батьком,  оскільки умови
проживання дитини разом із батьком у АДРЕСА_1краші ніж разом з матір»ю. У
квартирі зроблений належний ремонт,
дитина має окрему кімнату. Будинок ОСОБА_2 За площею більший ніж
квартира,  мається сад,  однак у будинку немає окремої кімнати для
дитини,  та будинок потребує ремонту.
Крім цього почався навчальний рік і дитину не доцільно переводити на нове місце
навчання,  це її травмує морально.

Суд,  вислухавши пояснення
сторін,  дослідивши матеріали
справи,  враховуючи інтереси дитини,  вважає,
що основний позов підлягає задоволенню. Зустрічний позов задоволенню не
підлягає за наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивач та відповідач при розірванні шлюбу дійшли усної згоди щодо місця
проживання дитини.

Як
вбачається із свідчень ОСОБА_4,  яка
працює викладачем 30Ш№ 15 м.  Слов»янська
Донецької області,  на даний момент
хлопчик більш схильний до батька,  який
приводить його до школи,  проводить з ним
весь вільний час хоча любить і маму. З початку учбового року дитина -
ОСОБА_3був підготовлений до навчання. Його батьки приділяють належної уваги до
виховання сина. Батько дитини - ОСОБА_1 дуже полюбляє дитину,  як і дитина батька. Останнім часом більше
уваги дитині приділяє батько,  вони
мешкають разом.  Батько допомагає йому з
навчання,  водить до спортивного гуртка.

Мати
також приймає участь у вихованні сина,
однак у 2006 році забрала дитину і вони виїхали до м.  Усинськ,
без попередження. На слідуючий день до неї прийшов батько дитини -
ОСОБА_1 та сказав що дитина зникла. 318.05.2006 року і до кінця учбового року
хлопчик у їх школі не навчався. Потім з м.
Усинськ надійшов запит,  щоб ми
вислали їм документи. її особиста думка,
як педагога заключаешься
в тому,  що дитина повинна проживати в
тим,  з ким у неї найбільше порозуміння.
На даний момент це батько дитини. Крім цього почався навчальний рік і неможна
дитину в такому віці відривати від навчання.

Свідок
ОСОБА_5 суду пояснила,  що працює
психологом.  Згідно запиту органу опіки
працювала з хлопчиком декілька днів,
оскільки до неї звернувся ОСОБА_1 з питання встановлення місця
проживання дитини. Згідно проведеного тестування було встановлено,  що дитина більш схильна до батька,  та приймає те оточення в якому знаходиться як
позитивний фактор для свого існування. У її практиці вже були аналогічні випадки,  але у даному конкретному випадку дитина щиро
любить батька,  та зміна оточення дитини
може сильно вплинути на її психіку.

Також суд
приймає до уваги свідчення ОСОБА_6,  і
відповідачки за основним позовом ОСОБА_2,
яка 26.09.2007 року у судовому засіданні
пояснила,  що не збирається залишати
м.  Слов»янськ і їхати до м.  Усинська,
при цьому надавши суду довідку про здачу квитка як намір лишитися в
Україні назавжди ради дитини,  однак
згідно довідки  в.о.  начальника вокзалу м.

Слов»янсъка від 28.09.2007
вбачається що у квитковій касі № 2 залізничного вокзалу станції Слов*янськ були
придбані проїздні квитки на ім»я ОСОБА_2 Та дитячий квиток на ім»я ОСОБА_3на 27
вересня 2007 року до станції Москва. Та квитки на ім»я ОСОБА_2,  та ОСОБА_3зі станції Москва до станції
Усинськ,  що свідчить про намір
відповідачки вивезти дитину за межі країни,
тим самим змінивши її оточення та звичний спосіб життя .

Крім
цього суд вбачає в таких діях ОСОБА_2 не щирість її намірів по як відношенню до
дитини так і до суду.

Згідно  ст. 161 СК України при вирішенні спору щодо
місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов"язків,  особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини,  стан її здоров"я
та інші обставини,  що мають істотне
значення.

Керуючись  ст.
ст.  160,  161 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.  ю,  її,
209,  212, 214-215, 218 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити.

Визначити
місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1народження,  разом з батьком -ОСОБА_1за адресою: АДРЕСА_1

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через
Слов"янський міськрайонний суд шляхом подачі у 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подачі після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції,
або в порядку  ст. 295 ч.4 ЦПК
України.

Рішення
постановлене в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.