УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 ц - 5132/ 07                   Головуючий в І -й інстанції - Сафронова С. В.
- 5                                                                                Доповідач-Максюта
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Баранніка О.П.

суддів - Максюти
Ж.І., Можелянської З.М.

при секретарі - Лещінській О.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1

на
рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 грудня 2006
року

по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус
Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотова Валентина Анатоліївна,
про стягнення незаконно отриманої суми відшкодування моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого
незаконного володіння, про стягнення суми зниження якості автомобіля, -

встановила:

В
березня 2002 року позивач
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що в березні 1999 року він придбав
у відповідачки автомобіль марки ГАЗ -24,
1973 року випуску, вартістю 1000
доларів США. З метою
уникнення витрат по сплаті держмита, договір купівлі-продажу автомобіля
не-оформляли, замість чого оформили генеральне доручення на його ім'я на повне
господарське ведення автомобіля. В вересні цього ж року при перереєстрації
автомобіля в органах МРЕВ ДАІ було встановлено, що номер кузова автомобіля
виконаний кустарним способом, а передня панель автомобіля, на якому розміщений
цей номер, має зварювальний шов не заводського виготовлення, в результаті чого
реєстрація автомобіля в МРЕВ ДАІ була анульована, а експлуатація автомобіля
заборонена.

Після
неодноразових змін та уточнень позовних вимог просив суд стягнути на його
користь суму незаконного збагачення р розмір 5050  грн., витрати
пов'язані з оформленням договору купівлі-продажу неякісної речі,

2

оформлення
доручення та оплати транспортного податку, експертизи та технічного огляду
автомобіля загальним розміром 167,
02  грн. , витрати на зберігання
автомобіля в сумі 2129,
00  грн. , виплати по оплаті роботи
адвоката в сумі 800  грн. , а також моральну шкоду у розмірі 2000  грн.
Відповідачка та її представник позов не визнали, та пред'явили до
позивача зустрічний позов про витребування майна із чужого незаконного
володіння, та стягнення суми, на яку знизилась якість автомобіля, в якому
зазначила, що між нею та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю-продаж
автомобіля ГАЗ 24, який
належав їй на праві приватної власності, за 1000 доларів США
при умові що ОСОБА_2 буде нести витрати за оформлення автомобіля, заключати
договір купівля-продажу він відмовився, тому вона оформила на його ім'я
генеральне доручення на користування та розпорядження автомобілем, а в вересні 1999 року він
подзвонив їй та повідомив, що проданий нею автомобіль є неналежної якості, а
тому він не може переоформити його на свою людину, але продовжував
користуватись автомобілем і тільки в березні 2002 року, коли термін дії довіреності закінчився, подав до
суду позов, але при цьому відмовляється повернути їй сам автомобіль, також
просила суд стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 2000  грн.

Відповідач за
зустрічним позовом позов не визнав.

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 грудня 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з відповідачки ОСОБА_1
на користь позивача 5050  грн.  - вартість проданого автомобіля, витрати по
оплаті послуг адвоката 800  грн. ,
витрати на зберігання автомобіля 2129, 00
грн. , судові витрати 53, 20
грн.  та моральну шкоду 500,
00  грн.
В інший частині позовних вимог відмовлено. В задоволені зустрічного
позову відмовлено повністю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення суду, як незаконне та
таке що не відповідає обставинам справи, та постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права, постановити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог, задовольнивши її позов у повному
обсязі.

розглянувши
матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача суму
безпідставно утримуваних ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 5050  грн. , витрат по оплаті роботи адвоката 800  грн., судових витрат 53, 20  грн.
та відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову в частині стягнення
незаконно отриманої суми та стягнення шкоди і витрат по справі та зустрічного
позову ОСОБА_1 про стягнення суми зниження якості автомобіля, суд обґрунтовано
виходив із представлених доказів, встановлених обставин та давши їм правову
оцінку, постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

3

Разом з тим, з
висновками суду щодо задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення з
відповідачки на його користь витрат на зберігання автомобіля в сумі 2129  грн. , моральної шкоди 500  грн.  та
відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна
із чужого незаконного володіння, погодитися не можна виходячи із наступного.

Встановлено
судом і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на праві приватної
власності належать автомобіль марки ГАЗ-24, білого кольору, 1973 року випуску. В
1998 році вона оголосила про свій намір продати зазначений автомобіль, про що
домовилася з ОСОБА_2, який передав ОСОБА_1 грошову вартість автомобіля в
розмірі 1000 доларів США, після чого отримав від останньої автомобіль ГАЗ-24 і
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак письмовий договір між
собою про купівлю-продаж автомобіля не уклали. Разом з тим, 05.03.1999р.
сторони нотаріально оформили доручення, відповідно до якого ОСОБА_1 передала
ОСОБА_2 право повного господарського ведення з правом розпорядження спірним
автомобілем, однак до спливу трирічного строку дії доручення ОСОБА_2 цих своїх
прав не використав.

Відповідно,
до ч.2 ст. 44 ЦК України
(1963р.), яка діяла на час виникнення правовідносин, повинні укладатися у
письмовій формі угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за
винятком угод, зазначених у ст. 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених
законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно
із ст. 387 ЦК України
(2003р.) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно
до ч.1 ст. 328 ЦК України
(2003р.) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Оскільки
договір купівлі-продажу спірного автомобіля укладено не було, автомобіль з
обліку не знімався, зареєстрований в органах МРЄВ за ОСОБА_1, то остання до
наступного часу залишається власником зазначеного автомобіля зі всіма
відповідними правами власника.

Задовольняючи
позов ОСОБА_2 та вирішивши питання про стягнення вартості автомобіля, районний
суд в той же час, не вирішив питання про зобов'язання позивача повернути
автомобіль відповідачці, як того вимагає ст. 216 ЦК України, а тому в цій частині рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська від 25 грудня 2006 року підлягає скасуванню
з постановлениям в цій частині нового рішення про задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 щодо витребування майна із чужого незаконного володіння.

Також,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення сум витрачених позивачем на
зберігання автомобіля, суд послався на ст. 469 ЦК України (1963р.), але з
такими висновками суду погодитись не можна, оскільки ст. 469 ЦК України
передбачена цивільно-правова відповідальність за зобов'язання повернення
безпідставно придбаного або безпідставно сбереженного майна, відповідно до
вимог якої внедоговорні зобов'язання, які

4

виникли в результаті придбання або збереження майна за
рахунок іншої особи повинні бути здійснені без достатніх правових підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи автомобіль належав ОСОБА_1. на праві приватної
власності, а передача цього права ОСОБА_2 була здійснена на підставі генерального
доручення на право повного господарського ведення з правом розпорядження
автомобілем.

Виходячи
із вказаних обставин справи, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з
відповідачки витрат на зберігання автомобіля в сумі 2129, 00  грн.  та
моральної шкоди в сумі 500
грн.
не підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 218,
303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 25 грудня 2006 року в частині
стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат пов'язаних із зберіганням
автомобіля в сумі 2129,00 грн.  та
моральної шкоди у розмірі 500  грн.  та в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні
позову в частині витребування майна із чужого незаконного володіння - скасувати
і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_2 в задоволені позову в частині стягнення із ОСОБА_1 на його користь
витрат пов'язаних із зберіганням автомобіля в сумі 2129, 00  грн.
та моральної шкоди у розмірі 500
грн.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Витребувати
із незаконного чужого володіння ОСОБА_2, що мешкає за адресою АДРЕСА_1,
автомобіль ГАЗ-24 державний номерний знак НОМЕР_1 та передати його ОСОБА_1.

В решті рішення
суду першої інстанції залишити без змін

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.