Справа № 22ц-2032-2007р.                                         Головуючий
30                                                                  Доповідач
в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22"
листопада 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                Храпко В.Д.

суддів                            Бурлаки В.О., Карпенко О.В.

при
секретарі               Наконечній М.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду від
04 вересня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення з
жилого ириміщення,-

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_1 про виселення з жилого приміщення, посилаючись на те, що
20.09.2006р. він купив у ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На час
укладення договору в цій квартирі проживала і була зареєстрована ОСОБА_1 Після
придбання квартири ОСОБА_3
почав вимагати, щоб вона виселилась. Оскільки відповідачка відмовлялась
виселятись із квартири, чим позбавляла його можливості проживати в ній, позивач
і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Просив суд
виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати її знятися  з
реєстрації за вказаною  адресою,  стягнути
з  відповідачки  на його
користь відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн. та понесені
судові витрати по справі.

Рішенням
Смілянського міськрайонного суду від 04.09.2007р. позов задоволено частково.
Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних
вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить рішення Смілянського міськрайонного суду від
04.09.2007р. скасувати, як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши
доповідача, ОСОБА_2, вивчивши та обговоривши матеріали справи, в межах
заявлених вимог та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Згідно
договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2006р. ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

До цього
договір найму жилого приміщення з власником квартири покійним ОСОБА_4
відповідачкою ОСОБА_1 не заключався і вона з 2002р. зареєстрована в квартирі і
проживає в якості наймача.

Рішенням
Смілянського міськрайонного суду від 06.12.2006р., визнано за ОСОБА_4 право
власності на вказану квартиру.

Відповідно
ст.319 ЦК України
власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею
247 СК України передбачено, що дитина, над якою встановлено опіку або
піклування, має право на проживання в сім'ї опікуна або піклувальника на
піклування з його боку.

Рішенням
виконкому Смілянської міської ради від 29.08.2002р. ОСОБА_4 призначений
піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_1 з наданням права вирішувати всі
питання правового, майнового та господарського характеру.

Проте,
згідно ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на
визначений так і не визначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця,
якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне йому та членами його сім'ї. У
цьому випадку власник квартири повинен попередити наймача про наступне
розірвання договору за З місяці.

Оскільки
ОСОБА_1 проживала в квартирі опікуна, була зареєстрована у вказаній спірній
квартирі, то судова колегія прийшла до висновку, що між покійним ОСОБА_4
заключався усний договір про користування квартирою і власник повинен
дотриматися вимог ст.168 ЖК України . А також довести, що квартира потрібна
йому для проживання.

Докази з цього
питання у справі відсутні.

Цих
обставин не врахував суд зіславшись лише на норми Цивільного Кодексу України та
на діючий ЗУ «Про власність».

До того іншого
житла відповідачка на час розгляду справи не мала.

Крім
того, відповідно ст.213 ЦПК України, рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Щодо
обґрунтування, то це значить, що воно ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїм вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Але суд
неповно з'ясував всі обставини і прийшов до неправильного висновку на час
винесення рішення.

Відповідно
ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи, є підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити.

Рішення
Смілянського міськрайонного суду від 04.09.2007р. скасувати.

Відмовити
ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про виселення з жилого приміщення.

Рішення
може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
2-х місяців з дня проголошення.