УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
грудня 2007 року                                                                                    м.  Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

Гайдук
В.І.,     Дерев 'янко О.Г.,          Козлова С. П.

розглянувши
у касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в судовому
засіданні касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства науково-виробничої
фірми «Ферокерам» (далі ЗАТ НВФ «Ферокерам») на рішення Рокитнянського
районного суду Київської області від 29 грудня 2004 року та на ухвалу колегії
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 12 травня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства науково-виробничої
фірми «Ферокерам» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної
плати,  -

встановила:

У липні
2004 року позивачка ОСОБА_1.  звернулася до суду із зазначеним позовом,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що з 20.04.2001 по 29.08.2003 вона працювала
на посадах старшого педагога-вихователя по культурно-масовій роботі,  старшого педагога-вихователя по
культурно-масовій та методичній роботі в дитячому оздоровчому комплексі
«Світанок»,  який входив до складу ЗАТ
НВФ «Ферокерам»,  однак в день звільнення
29.08.2003 відповідач з нею повністю не розрахувався,  а тому позивачка,  згідно уточнених та доповнених вимог,  просила суд стягнути на її користь
заборгованість по заробітній платі 2922 грн.,
3000 грн. моральної шкоди,  140
грн. компенсації за 2 роки та 400 грн. компенсації за невикористану відпустку в
2003 році.

Справа судами
розглядалася неодноразово.

Останнім
рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 29 грудня 2004
року,  залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 12 травня 2005 року,  позов
задоволено частково і стягнуто із ЗАТ НВФ «Ферокерам» на користь ОСОБА_1.  1556 грн. 62 коп.3аробітної плати,  187 грн. 92 коп. компенсації за невикористану
відпустку та 2000 грн. моральної шкоди,
а всього 3744 грн. 54 коп. та 51 грн. державного мита на користь
держави. Рішення в частині стягнення заробітної плати допущено до негайного
виконання.

У
касаційній скарзі ЗАТ НВФ «Ферокерам» посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,  у
зв'язку з чим просить скасувати судові рішення та направити справу на новий
розгляд.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга підлягає
відхиленню.

Справа
№33ц-661кс/07      6-15457кс05                                                                       Категорія
3

Головуючий у
першій інстанції Нечепоренко Л.М.

Доповідач      Гайдук В. І.

Згідно
із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332,  337 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу Закритого акціонерного товариства науково-виробничої фірми «Ферокерам»
відхилити.

Рішення
Рокитнянського районного суду Київської області від 29 грудня 2004 року та
ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 12 травня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.