справа № 2ц-3136/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року Антрацитівський міскрайоний суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                                      Філіпенко
Л. П.

при
секретарі                                                                               Щербак A.M.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1
до    державного підприємства
"Антрацит"     про     стягнення

побутового
вугілля в натурі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до державного підприємства "Антрацит"
(далі ДП "Антрацит") про стягнення побутового вугілля в натурі,  в обгрунтування якого вказав,  що з 27 січня 1954 року по 17 листопада 1986
року працював у відособленому підрозділі шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит»,  звідки звільнився за власним бажанням у
зв'язку з переходом на пенсію. Відповідно до Інструкції про порядок
забезпечення трудящих виробничих одиниць,
підприємств і організацій МВП СРСР паливом на побутові потреби,  затв. наказом MBIT GPCP №77 від
11.05.1976 року,  пункту 12.10 Доповнень
та змін до Угоди по тарифам,  трудовим і
соціальним гарантіям між Мінвуглепромом та галузевими профспілками вугільної
промисловості,   ст. 43 Гірничого Закону
України,  нормам колективного
договору,  відповідач зобов'язаний
забезпечити ОСОБА_1побутовим вугіллям за нормою 2950 кг. - на півріччя,  5900 кг - на один рік. Згідно взятих на себе
зобов'язань відповідач виписував йому талони на отримання побутового вугілля в
натурі. На протязі останніх років відповідач завозив ОСОБА_1 вугілля на
побутові потреби по місцю його проживання,
але ОСОБА_1 достовірно не знав за які періоди це вугілля завезене. У
вересні 2007 року він звернувся до бухгалтерії підприємства та з повідомлення
бухгалтерії підприємства дізнався,  що
йому не завезене вугілля на побутові потреби за 11 півріччя 1998 року,  1 і 11 півріччя 1999 року у загальній
кількості - 8850 кг. Цю кількість заборгованого вугілля відповідач добровільно
відмовляється ОСОБА_1 завезти,
посилаючись на відсутність вугілля та на пропуск строку позовної
давності. Але у зв'язку з тим,  що
відповідач на протязі 1998-2007 років завозив ОСОБА_1 побутове вугілля,  хоча і не регулярно,  позивачу не було відомо,  що підприємство має заборгованість по
побутовому вугіллю за 1998, 1999 роки,
оскільки чеки зберігалися в бухгалтерії шахти й видані йому лише у
вересні 2007 року у загальній кількості на 8850 кг. З цієї причини на думку
позивача їм був з поважних причин пропущений строк позовної давності звернення
до суду із позовною заявою до відповідача про витребування побутового вугілля.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги підтримав цілком,  просить стягнути на його користь з
відповідача вугілля в натурі у кількості - 8850 кг. Представник відповідача ДП
«Антрацит» Хомяков Ю.Б. ,  якій діє за дорученням,  позовні вимоги позивача не визнав,  розмір заборгованості за вугілля не
заперечує,  як і той факт,  що чеки на вугілля дійсно все це час - до
вересня 2007 року - зберігалися в бухгалтерії шахти,  але позивач пропустив строк позовної
давності,  а тому просить відмовити в
задоволенні позову з цих підстав.

Суд,  заслухавши показання сторін,  перевіривши матеріли справи та дослідивши
надані сторонами докази,  прийшов до
наступного.

Судом установлено та підтверджується
наявними у справи доказами,  що ОСОБА_1 з
27 січня 1954 року по 17 листопада 1986 року працював у відособленому
підрозділі шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит»,
звідки звільнився за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію
(а.с. 3-6). Відповідно до Інструкції про порядок забезпечення трудящих
виробничих одиниць,  підприємств і
організацій МВП СРСР паливом на побутові потреби,  затвердженої наказом МВП СРСР №77 від
11.05.1976 року,  пункту 12.10 Доповнень
та змін до Угоди по тарифам,  трудовим і
соціальним гарантіям між Мінвуглепромом та галузевими профспілками вугільної
промисловості,   ст.  43 Закону України "Гірничий закон України"
підприємство вугільної промисловості зобов'язано забезпечити позивача побутовим
вугіллям за нормою 5900 на один рік. Згідно п. 12.10 Угоди по тарифам,  трудовим і соціальним гарантіям між
Мінвуглепромом та галузевими профспілками вугільної промисловості
пенсіонери,  яким надається безоплатне
вугілля забезпечується за останнім місцем роботи на вуглевидобувному
(перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві,  тому відповідач зобов'язаний забезпечити
ОСОБА_1побутовим вугіллям за нормою 2950 кг. - на півріччя,  5900 кг - на один рік. Згідно взятих на себе
зобов'язань відповідач виписував йому талони на отримання побутового вугілля в
натурі. На протязі останніх років відповідач завозив ОСОБА_1 вугілля на
побутові потреби по місцю його проживання,
але ОСОБА_1 достовірно не знав за які періоди це вугілля завезене. У
вересні 2007 року він звернувся до бухгалтерії підприємства та з повідомлення
бухгалтерії підприємства дізнався,  що
йому не завезене вугілля на побутові потреби за 2 півріччя 1998 року,  1 і 2 півріччя 1999 року у загальній
кількості - 8850 кг.(а.с. 7-9). Цю кількість заборгованого вугілля відповідач
добровільно відмовляється ОСОБА_1 завезти,
посилаючись на пропуск строку позовної давності.

Але суд
вважає,  що ОСОБА_1 з поважних причин
пропущений строк позовної давності звернення до суду з позовною заявою про
витребування побутового вугілля,
оскільки дійсно на протязі останніх років відповідач завозив ОСОБА_1
побутове вугілля не регулярно,  позивачу
не було відомо,  що підприємство має
заборгованість по побутовому вугіллю за 1998, 1999 роки,  оскільки чеки зберігалися в бухгалтерії шахти
й видані йому лише у вересні 2007 року
у загальній кількості на 8850 кг.

Тому суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_1обгрунтованими і підлягаючими задоволенню.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  6, 10, 60 ЦПК України ,  ст.
ст.  ст.  526, 614, 622 ЦК України,   ст.  43 Гірнічного Закону України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з державного підприємства "Антрацит" на користь ОСОБА_1вугілля 8850
кг на побутові нужди за 2 півріччя 1998 року,
1 і 2 півріччя 1999 року,  а також
судовий сбір у сумі 51 грн.,  та збір за
інформаційно-технічне забезпечення -30 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської
області через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України