Справа№2-771 /07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.  Ковель                                                                                                   22
серпня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд   Волинської області

в
складі:    головуючого - судді                                         Василюка
О.С. ,

при
секретарі -                                                                  Шуляк
Л.В.,

з
участю: сторін -                                                      ОСОБА_1,  ОСОБА_2.,

представників
сторін -                                             ОСОБА_3,  ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Ковельського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання втратившою право
користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про вселення,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом про визнання ОСОБА_2втратившою право користування
АДРЕСА_1в зв'язку з її вибуттям на інше місце проживання. Свої вимоги мотивував
тим,  що восени 2001 року ОСОБА_2перейшла
проживати до своєї матері в с
Довгоноси Ковельського району. ОСОБА_2звернулась з зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про вселення в дану квартиру,
мотивуючи свої вимоги тим,  що
тривалий час останній вчиняв в даній квартирі сварки,  наносив їй побої,  перешкоджаючи нормальному проживанню,  а останнім часом змінив замок,  не пускаючи ї в квартиру.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав повністю,  пояснивши,
що просить визнати ОСОБА_2втратившою право користування житлом,  поскільки більше 5 років вона не проживає з
ним в згаданій квартирі,  постійно живучи
в своєї матері в селі Довгоноси. За цей час вона не відвідувала квартиру,  перешкод у проживанні він їй не чинив,  мав місце випадок лише у 2000 році,  коли він її побив. Зустрічний позов про
вселення не визнав повністю,  поскільки
вважає,  що ОСОБА_2пішла від нього
добровільно,  не бажаючи з ним проживати.
Заперечує,  що в 2002 - 2003 p.p. його викликали в
міліцію з приводу звернень відповідачки про її побиття ним.

ОСОБА_2позов
не визнала повністю,  пояснивши,  що за період проживання з ОСОБА_1 з 1994
року,  останній систематично зловживав
спиртним,  вчиняв вдома сварки,  бійки,
зокрема в 2000 році з-за побоїв вона лікувалась стаціонарно,  ще раніше,
в 1995 році,  через його поведінку
загинула їх спільна дитина. В зв'язку з цим,
проживаючи на спірній квартирі до 2003 року,  вона була змушена тимчасово проживати в своєї
матері в с Довгоноси,  інколи з цих же причин ночувала в знайомих.
Однак на квартиру заходила систематично в 2003 - 2006 p. p.,
готувала собі їсти,
прала,  в основному заходила,  коли не було ОСОБА_1,  поскільки той часто бував у відрядженнях. З
останнім до даного

2

часу в шлюбі. З приводу поведінки
чоловіка неодноразово зверталась в міліцію в 2001 - 2004 pp. Весною ц.р.
чоловік змінив замок в дверях,  не давши
їй ключів,  тому підтримує свій позов про
вселення в квартиру,  у позові ОСОБА_1
просить відмовити.

Суд,  заслухавши сторони,  представників,  свідків,
оглянувши матеріали справи,
приходить до висновку,  що в
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання втратившою право користування житлом слід
відмовити,  зустрічний позов ОСОБА_2до
ОСОБА_1 про вселення слід задовольнити.

Згідно  ст.  64
ЖК України,  до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача,  яка
користується нарівні з наймачем усіма правами що випливають з договору найму
жилого приміщення.

Як
слідує з пояснень сторін,  довідки з
Люблинецького управління ВЖКГ від 20.03.07 p.,
обидві сторони являються зареєстрованими за місцем
проживання в АДРЕСА_1як подружжя. ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2втратившою
право користування даним житлом,
поскільки вона вибула на інше постійне місце проживання з осені 2001
року. Проаналізувавши зібрані по справі докази,
суд вважає,  що немає підстав для
задоволення даного позову у зв'язку з нижчевикладеним:

Як
показав в суді свідок ОСОБА_5  в серпні
2002 року він,  працюючи дільничним
інспектором в смт. Люблинець,  викликався
ОСОБА_2додому в смт. Люблинець в зв'язку з тим,
що її чоловік вчинив дебош. Свідок приходив до них,  провів з чоловіком профілактичну бесіду,  той був в нетверезому стані,  пообіцяв більше не дебоширити,  дружина після цього залишилась вдома,  це було серед ночі. Пізніше він зустрічав її
ж в Любленці,  вона казала,  що немає життя через зловживання чоловіка
горілкою,  йому було відомо,  що вона пізніше зверталась з цього приводу в
міліцію.

Свідок
ОСОБА_6показав,  що він працював
дільничним інспектором в смт. Люблинець з 2003 по 2005 pp.,
тоді ж до нього зверталась ОСОБА_2 2 чи 3 рази з
заявами,  що чоловік п'є,  дебоширить,  погрожує ,  не
впускає в квартиру,  вона тоді через це
була змушена проживати в с
Довгоноси в матері. Свідок приходив на квартиру по вул. . Шкільній в
Любленці,  однак,  ОСОБА_1 не заставав удома.

Свідок
ОСОБА_7 показала,  що вона проживала по
сусідству зі сторонами,  був випадок,  коли ОСОБА_2 приходила до них на квартиру
серед ночі ,  дзвонила дільничному з
приводу дебошу чоловіка.

В 2002
році свідок поміняла квартиру,  однак
після цього близько трьох разів ОСОБА_2приходила до неї додому,  ночувала,
оскільки чоловік вдома бився,  в
період з 2002 по 2006 pp.
періодично говорила,  що поїде
подивиться за квартирою.

Довідкою
з Ковельського медоб'єднання підтверджено,
що з 23.08.2000 р..
по 1.09.2000 р. ОСОБА_2перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному
відділенні з закритою черепно - мозковою травмою,  струсом головного мозку,  забоєм м'яких тканин голови,  крововиливами плеча,  передпліччя. Факт нанесення їй побоїв був
визнаний в суді ОСОБА_1  як і заміна
замка весною 2007 р.

Свідок
ОСОБА_8 підтвердила,  що за період спільного
проживання сторін ,  їй було відомо про
неодноразові побиття ОСОБА_1,  через що
вона неодноразово втікала від нього,  був
випадок,  що вона лежала в лікарні з
цього приводу,  пізніше з цих же підстав
вона перейшла жити до матері,  також
ОСОБА_2їй казала,  що в квартирі
залишились її речі,  які вона не може
забрати,  через поміняний замок,  до даного часу періодично заходить до
свідка,  яка проживає недалеко від
спірної квартири.

Свідок
ОСОБА_9 пояснила,  що знаючи дану
сім'ю,  їй було відомо про те,  що чоловік влаштовує скандали,  весною 2005 року ОСОБА_2 близько 10 раз
ночувала в неї вдома,  пояснюючи,  що не може потрапити в квартиру,  поскільки не має ключів,  а їхати в село до матері вже пізно.

Згідно
акту огляду майна від 23.05.2007 р. в АДРЕСА_1наявне спільне майно сторін -
холодильник,  телевізор,  килими,
стільці,  люстра, .

з

Таким
чином з вище згаданих доказів вбачається,
що зі сторони ОСОБА_1 мали місце систематичні дії ,  щодо ОСОБА_2,
які перешкоджали нормальному проживанню разом в одній квартирі.
Внаслідок цього,  остання була змушена
розірвати шлюб,  періодично проживати в
матері та знайомих ,  епізодично заходила
на дану квартиру.

В
зв'язку з цим,  акт обстеження квартири
від 20.04.2007 р. та покази свідків ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 про те,  що ОСОБА_2 не живе в даній квартирі з 2001
року ,  одяг її відсутній ,  біля будинку її не бачать ,  не можуть спростувати вищезгадані докази щодо
вчинення їй перешкод при проживанні в даній квартирі.

З
врахуванням викладеного ,  позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2про втрату права користування житлом до задоволення не підлягає,  зустрічний ОСОБА_2про вселення слід
задовольнити.

Керуючись  ст.
ст.  64,  107 ЖК України,   ст.
10,  60,  209,
212,  213, 214 ,  215,
ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання втратившою право користування АДРЕСА_1-
відмовити.

Задовольнити
зустрічний позов ОСОБА_2до ОСОБА_1про вселення.

Вселити
ОСОБА_2в АДРЕСА_1

Стягнути
з ОСОБА_1на користь ОСОБА_216 грн. витрат по сплаті судового збору та на
інформаційно технічне забезпечення.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та
поданням апеляційної скарги протягом 20днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.