Справа № 33ц
467кс/07              Головуючий
у ] -й інстанції Яковлева О.В.
38                                                  Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Базовкіної Т.М.,
Шолох З.Л., Вовненко Г.Ю.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про
стягнення страхових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 24 травня 2005 року,

встановила:

В грудні
2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Національної акціонерної страхової
компанії "Оранта" ( далі - HACK "Оранта")
про стягнення одноразової допомоги в розмірі 16796,2 грн. та втрати від
знецінення грошових коштів в результаті інфляції у сумі 3947 грн.

Позивачка
свої вимоги мотивувала тим, що в період з 13.01.1982 року по 18.01.2002 року
проходила службу на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ
України. Згідно висновку МСЕК від 13.02.2002 року її було визнано інвалідом 3-ї
групи та визначено втрату професійної працездатності 50%. Оскільки захворювання
пов'язане з проходженням служби, вона подала документи до Кіровоградської
обласної дирекції HACK "Оранта" щодо виплати їй одноразової грошової
допомоги в розмірі 3-річного грошового утримання. Проте в задоволенні її вимог
відповідачем було відмовлено.

Посилаючись
на неправомірність такої відмови відповідача та на порушення ним вимог ст. 23
Закону України "Про міліцію", ОСОБА_1 просила про задоволення свого
позову.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2005 року, яке залишено
без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24 травня 2005
року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. З позивача на користь держави
стягнуто мито в розмірі 51 грн.

В
касаційній скарзі представник позивачки ОСОБА_2 просить
скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення , посилаючись на неповне
з'ясування судами обставин справи, необґрунтованість висновків і неправильне
застосування норм матеріального права, якими врегульовано спірні
правовідносини.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що 13 лютого 2002 року МСЕК встановила ОСОБА_1 третю групу
інвалідності та визначено 50% втрати працездатності внаслідок захворювання,
пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Із
документів, наявних у матеріалах справи, вбачається, ідо у заявку з настанням
страхового випадку Кіровоградська обласна дирекція HACK "Оранта"
визначила, що ОСОБА_1 належить виплатити страхову суму в розмірі 4000 грн.,
виходячи із мінімального прожиткового рівня в розмірі 80 грн., встановленого
ст. 42 Закону України "Про державний бюджет на 2002 рік".

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач
правомірно відмовив позивачці з тих підстав, що Положення про порядок і умови
державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького
та вільно наиомного складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (
затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1991 р. №59, із
наступними змінами) окремо визначає розмір одноразової допомоги особам в разі
захворювання, держаного при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із
безпосередньою участю в охороні громадського порядку та громадської безпеки та
боротьбі із злочинністю, та у випадках, не пов'язаних безпосередньо з такою
участю.

Апеляційний суд
погодився з висновками суду першої інстанції та залишив його рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням
судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені
ч.1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судових рішень.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України "Про судоустрій
України" (із змінами від 22 лютого 2007 року), колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда
від 21 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від
24 травня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.