Справа №2-1389
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді: Бондаренко О.І.

при секретарі :  Волощук І.О.

позивача :
ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на житло та зняття з реєстрації ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання таким, що втратив право на житло та
зняття з реєстрації, посилаючись на те, що йому згідно свідоцтва про право
власності № 470 від 28.03.1991 року належить 1/2 частина житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 його донька
ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 в Якушинецькій сільській Раді
Вінницького району, а/з № 29. Після реєстрації шлюбу зять - ОСОБА_2.
зареєструвався в належному позивачу на праві власності будинку АДРЕСА_1. Однак,
спільне життя його доньки з відповідачем не склалося і з 1998 року ОСОБА_2. не
проживає в спірному будинку АДРЕСА_1 і речей його в будинку немає, що підтверджується
актом Якушинецької сільради від 14.09.2007 р., а також може бути підтверджено
показами свідків. Плату за землю, а також за комунальні послуги він також з
цього часу не вносить. Місце проживання ОСОБА_2. позивачу не відоме. За
наведених обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав, аргументуючи його мотивами викладеними в позовній заяві,
просив його задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з”явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,
про що свідчить друковане оголошення в газеті “Подолія” № 72 від 24.10.2007р.,
причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі,
ОСОБА_1. на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння
від 28.03.1991 року належить ½ частка житлового
будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться
вАДРЕСА_1(а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 донька позивача -
ОСОБА_3. зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2. в Якушинецькій сільській
Раді Вінницького району, а/з № 29. Після реєстрації шлюбу зять - ОСОБА_2.
зареєструвався в належному позивачу на праві власності будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Якушинецької сільської ради Вінницького району №2939
від 21.09.07р. (а.с.11).

Однак, спільне життя доньки позивача
з відповідачем не склалося і з 1998 року ОСОБА_2. не проживає в спірному
будинку АДРЕСА_1 і речей його в будинку немає, що підтверджується актом
Якушинецької сільради від 14.09.2007року (а.с.12).

Свідоцтвом про розірвання шлюбу,
виданим 27.07.2007 р. серії НОМЕР_2, зареєстровано розірвання шлюбу між
відповідачем - ОСОБА_2 та  ОСОБА_3, про
що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий
запис за №152 (а.с.10).

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України
“Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні”, -
реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Згідно п.15 постанови Пленуму
Верховного Суду України “Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя” від 1 листопада 1996 року №9, - наявність чи відсутність прописки
самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим
приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім”ї
наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

А тому звернення до суду із
вимогою про зняття особи з реєстраційного обліку - одна з форм захисту
власником своїх прав, не суперечить законодавству і може бути застосована
судом.

Крім цього, будучи
зареєстрованим в будинку і не проживаючи там, відповідач порушує ст.ст. 6,7
Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні”, відповідно до яких, - громадяни України, зобов”язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Таким чином, в судовому
засіданні встановлено факт непроживання відповідача ОСОБА_2. в будинку АДРЕСА_1
з 1998  року, однак він залишається бути
зареєстрованим за даною адресою.

Враховуючи, що позивач в зв”язку
з реєстрацією відповідача вимушений вносити більшу плату за комунальні послуги
, чим обмежуються його права, як власника будинку та враховуючи доведеність
позову, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1. підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 405 ЦК України, ст.71, 72 ЖК України ст.ст. 6,7 Закону України
“Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні”,
ст.ст.11,209,212,214,215,224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що
втратив право користування
будинковолодінням  АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_2 з реєстрації в
будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до  апеляційного
суду Вінницької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя