Справа № 2-359907
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

17 вересня 2007 року        Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі: головуючої судді    Юрдиги О.С.

при секретарі Бєлоусовій К.О.

з участю адвоката      ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тернополі справу

за позовом      ОСОБА_2

до         ОСОБА_3

про      визнання права власності на 12 частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача
ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 12 частину АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що вказана квартира набута під час її шлюбу з ОСОБА_3 і є
спільною сумісною власністю подружжя.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов
підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав та
пояснив, що спірна квартира була придбана за спільні кошти сім»ї.

Дослідивши та оцінивши
докази по справі, суд встановив наступні обставини справи.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1
виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 року відділом ЗАГС м. Тернопіль.

Згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 p., виданого на
підставі розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської ради
НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року Тернопільським міським бюро технічної
інвентаризації ОСОБА_3 видано технічний паспорт на АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому у засіданні в спірній квартирі
зареєстровані: позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та їх діти ОСОБА_4,ОСОБА_5,
ОСОБА_6

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності і у відповідності до ст. 69 Сімейного кодексу України вони
мають право на поділ належного їм на праві спільної сумісної власності майна.

Аналізуючи вищенаведені обставини в їх сукупності,
враховуючи те, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, а також те, що
сторонами не наведено суду доказів про наявність обставин, що мають істотне
значення і які можуть бути підставою для відступу від засади рівності часток
подружжя, суд вважає, що в даному випадку позовні вимоги ОСОБА_2 слід
задовольнити, шляхом визнання за нею права власності на 12 частину АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 209
ч.1, 2; 212-215, 217, 218, 223, 294 ч.1, 295 ч.4 ЦПК України; ст.ст. 355, 368,
372 ЦК
України; ст.ст. 60, 63, 68,69, 70 Сімейного кодексу
України, ст. 16 Закону України «Про власність», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на
54 частину квартири - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 54 частину
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 51 грн. сплаченого
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження чи апеляційну скаргу в строк встановлений для їх подання не було
подано, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано - після
розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та
апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.