Справа № 2 -
2 - 876 2006 2-п-52007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2007
року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого -
судді Петушкова С.  А.,

при секретарі -
Безкоровайній А. І.,

з участю: представника
позивача - ОСОБА_1.,

представника
відповідачів - ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3до
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
про визнання такими,  що втратили
право на користування житловим приміщенням,
-

УСТАНОВИВ:

Позивач
просить визнати ОСОБА_4 такою,  що
втратила право користування житловим приміщенням - кв. АДРЕСА_1,  визнати ОСОБА_5 таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням - кв. АДРЕСА_1,  визнати
ОСОБА_6 таким,  що втратив право
користування житловим приміщенням - кв. АДРЕСА_1,  з наступних підстав. 17 січня 2001 року він
отримав свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_4 за НОМЕР_1 від 01 червня 2004
року. З часу розлучення ОСОБА_4. та їхні діти ОСОБА_5,  1978 року народження,  повнолітній та ОСОБА_6,  1985 року народження,  повнолітній,
в квартирі не мешкають,  хоча
прописані саме за цією адресою. В присутності посадових осіб ПП «Комфорт»,  яке займається обслуговуванням буд
АДРЕСА_1,  де він мешкає,  та свідків було встановлено та зафіксовано у
відповідних актах відсутність постійного проживання на місці реєстрації
ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. та ОСОБА_6. підряд
більше 6 місяців. Квартира в якій він мешкає не належить йому на праві
приватної власності,  а знаходиться у
користуванні,  тобто він є
квартиронаймачем.  В квартирі
зареєстровано 4 чоловіки і комунальні послуги він сплачує з розрахунку 4
мешканців,  хоча проживає в квартирі лише
один вже більше трьох років. Відповідачі,
за час,  з якого вони добровільно
виїхали з вказаної квартири,  ніяких
витрат по її утриманню не несли,  в
поточному ремонті участь не приймали - вказані витрати ніс лише він сам.  У відповідності зі  ст.  71
Житлового кодексу України,  при
тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається житлове приміщення протягом
6 місяців. Так як квартиронаймачі ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. та ОСОБА_6 не мешкають в квартирі понад 6 місяців,  то вони втратили право користування вказаним
житловим приміщенням.  У відповідності
до  ст.
72 ЖК України,  визнання особи
такою,  що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців
проводиться в судовому порядку.

Представник
відповідачів позов не визнала,  пояснила
наступне. В квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4.,
ОСОБА_5.,  ОСОБА_6 проживають з
жовтня 1989 року.

У
квартирі знаходяться їх речі: телевізор,
швейна машинка,  стінка,  м'які меблі,
меблі в дитячій кімнаті та інше. Цей факт також підтверджується
тим,  що ні в поданій ОСОБА_3.  позовній заяві,  ні в Актах ПП «Комфорт» не значиться про те,  що в квартирі АДРЕСА_1 речей відповідачів по
справі не виявлено,  а також не значиться
про те,  що їх місце проживання невідоме.

Останні
декілька років вони дійсно рідко бувають у квартирі,  оскільки ОСОБА_4. та її старший син,  ОСОБА_5.,
працюють та проживають у Росії (м.
Санкт-Петербург),  а молодший
син,  ОСОБА_6.,  проживає у м.
Олександрії,  але в зв'язку з
тим,  що колишній чоловік ОСОБА_4.,  ОСОБА_3,
чинить перешкоди,  а саме: не
впускає в квартиру,  змінив замок у
квартирі,  відмовляється з ними
спілкуватися,  через що вони не можуть
дізнатися,  коли саме він буває
вдома,  вони не можуть потрапити до
квартири,  про що позивач по справі,  знає. Він знає їх телефони,  як можна з ними зв'язатися,  адресу,
по якій проживає молодший син (він мешкає у бабусі -матері ОСОБА_4. за
адресою: АДРЕСА_2),  але ніяких спроб
повідомити їх про час розгляду справи ним та судом не було вжито.

Підтвердженням
того,  що ОСОБА_6. (молодший син) мешкає
у м.  Олександрії є повістка з
Олександрійського міськвійському м.  Олександрії,  в якій значиться,  що ОСОБА_6. мешкає за адресою: АДРЕСА_1та повинен
прибути до призовної дільниці. Зазначені обставини судом враховані не
були,  в результаті чого прийнято рішення
з порушенням вимог  ст.
ст.  71,  72 ЖК України,  оскільки визнати особу такою,  що втратила право користування житловим
приміщенням можливо лише у випадку її не проживання у цьому приміщення
визначений законом час без поважних причин. Тимчасове непроживання відповідачів
по справі у цій квартирі викликано поважними причинами.

Свідок
ОСОБА_7. пояснила,  що сім, ю ОСОБА_3
вона знає приблизно 23 роки. Відповідачі по справі ОСОБА_4. ,  та ОСОБА_5. в 1998 році виїхали на заробітки
до м.  Санкт-Петербург,  Російської Федерації,  відповідачка влітку 2006 року приїжджала в
м.  Олександрію,  але сказала їй,  що колишній чоловік не пустив її до квартири.
ОСОБА_6. в 2005 році проживав разом із батьком,
де живе зараз,  вона не знає.

Свідок
ОСОБА_8. пояснила,  що сім, ю ОСОБА_3
вона знає з 1993 року. В 1997 році вони розлучилися. В жовтні 1997 року старший
син ОСОБА_3 пішов в армію,  ОСОБА_4.
поїхала працювати до м.
Санкт-Петербург,  Російської
Федерації,  менший син проживав з батьком
до 1999 року,  потім жив разом з
матір'ю,  з 2001 року знову проживав в
м.  Олександрії,  то в батька,
то у бабусі. ОСОБА_5. після армії також поїхав до м.  В 2001 році відповідачі прийшли до спірної
квартири,  однак,  позивач їх до квартири не пустив. Також,  сини приїжджали до м.  Олександрії кожне літо,  але позивач їх до квартири не пустив. Крім
того позивач отримував стягувані з нього аліменти,  оскільки ОСОБА_4. дала йому доручення на
це,  щоб він оплачував комунальні
платежі. Зараз,  коли відповідачі
приїжджають до України,  то проживають у
неї.

Судом
встановлено наступне. В квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3. ,  ОСОБА_4.,
ОСОБА_5.,  ОСОБА_6. проживають з
жовтня 1989 року.

З 1997
року ОСОБА_5. був призваний до армії,
ОСОБА_4. поїхала працювати до м.
Санкт-Петербург,  Російської
Федерації,  ОСОБА_6. проживав у спірній
квартирі.

На час
виїзду із квартири в ній знаходилися речі,
що були спільним майно подружжя ОСОБА_3.
та ОСОБА_4.

З часу
виїзду з квартири ОСОБА_4. та її старший син,
ОСОБА_5.,  працюють та проживають
у Росії (м.  Санкт-Петербург),  а ОСОБА_6.,  проживає
у м.  Олександрії,  періодично в батька,  та в батьків ОСОБА_4.

Із
свідчень свідків слідує,  що позивач
увесь минулий до подання позову час чинив перешкоди в користуванні квартирою
ОСОБА_4. та ОСОБА_5. ,  а саме з 2001
року не пускає їх в квартиру,  змінив
замок на дверях. Позивач не позбавлений можливості спілкуватися з
відповідачами,  оскільки знає адресу та
телефон де проживає ОСОБА_6., - у бабусі -матері ОСОБА_4. за адресою:
АДРЕСА_2,  який постійно спілкується з
матір'ю та братом.

Підтвердженням
того,  що ОСОБА_6 мешкає у м.  Олександрії є повістка з Олександрійського
міськрайвійськомату м.  Олександрії,  в якій значиться,  що ОСОБА_6. мешкає за адресою: АДРЕСА_1та повинен
прибути до призовної дільниці.

В  ст.  71
ЖК міститься вичерпний перелік обставин за яких за наймачем та членами його
сім, ї зберігається право користування жилим приміщенням понад 6 міс,  це: 1) призов на строкову

військову службу або направлення на
альтернативну (невійськову) службу,  а
також призову

офіцерів із
запасу на військову службу на строк до трьох років- протягом усього періоду

проходження
зазначеної військової служби;
перебування  на військовій  службі
прапорщиків,

мічманів і
військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років
перебування

на дійсній
військовій службі;

2) тимчасовий
виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у

зв'язку з
навчанням (учні,  студенти,  стажисти,
аспіранти тощо),  у тому числі за
кордоном, -

протягом усього
часу виконання цієї роботи або навчання.

Однак,  в даному випадку,  відповідачі не проживають у спірній квартирі
через перешкоди,  які їм чинить
позивач,  тому підстав для визнання їх
такими,  що втратили право користування
спірним житлом,  згідно з  ст.  72
ЖК,  немає.

Враховуючи
викладене,  в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  228 - 232 ЦПК,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  про визнання такими,  що втратили право на користування житловим
приміщенням,  - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до Апеляційного суду Кіровоградської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду
Кіровоградської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  через суд м. Олексадріі.