АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 грудня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Буренкової
К.О.,  Базовкіної Т.М. ,  Козаченка В.І.,  Шолох З.Л.,
Довжук Т.С. ,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Знам'янської міської ради Кіровоградської області,  Знам'янського міського виробничого управління
водоканалізаційного господарства про захист прав споживачів,

за
касаційного скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 21 березня 2006 року,  ухвалу апеляційного суду Кіровоградської
області від 30 травня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

19 грудня
2005 року ОСОБА_1. 3вернувся до суду з позовом до виконавчого комітету
Знам'янської міської ради Кіровоградської області,  Знам'янського міського виробничого управління
водоканалізаційного господарства про захист прав споживачів. В лютому 2006 року
ОСОБА_1.3вернувся до суду з позовом до Знам'янського міського виробничого
управління водоканалізаційного господарства про відшкодування 9 626 грн. 03
коп. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2006
року,  залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2006 року,  в задоволенні позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційної інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Судом
встановлено,  що позивач є співробітником
МВС України та плата за водопостачання і водовідведення у 2001-2003 роках
нараховувалася позивачу відповідно до вимог чинного законодавства,  а вимога ОСОБА_1. про стягнення матеріальної
і моральної шкоди є безпідставною в зв'язку з її недоведеністю.

Справа № 33ц-937
кс 07 Категорія 35

Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої інстанції та посилаючись на те,  що рішення Конституційного Суду України
постановлені після закінчення бюджетного періоду,  що становить один рік,  а тому підстави для стягнення коштів за
2001-2003 роки відсутні,  залишив його рішення
без змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення судів ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 березня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2006
року - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.