Справа № 2-3395/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007 р. Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в
складі головуючого: судді   Урупа
І.В.,  при секретарі: Головіній І.О.,

розглянувши у   відкритому судовому
засіданні в м.  Мелітополі справу за  позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Мелітопольської міської ради про погашення права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві просить припинити право власності на 6/25 частини
житлового будинку,  що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 і належить йому на підставі договору дарування від 18.07.2003
р.,  та на 19/25 частини зазначеного
будинку,  зареєстрованої на ім'я
ОСОБА_2,  посилаючись на те,  що йому на підставі договору дарування від
18.07.2003 р. належить 6/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1,  19/25 частини зазначеного будинку належало
його матері,  ОСОБА_2,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Він є єдиним
спадкоємцем після її смерті,  фактично
прийняв спадщину. Оскільки житловий будинок прийшов в неналежний стан,  та зруйнувався,  він,
на місці старого будинку збудував новий житловий будинок. Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду від 15.12.2006 р. за ним було визнано
право власності на збудований житловий будинок АДРЕСА_1,  однак зареєструвати право власності в МБТІ
він не може,  оскільки за зазначеною
адресою зареєстрований старий житловий будинок,
тому необхідно припинити право власності на зруйнований будинок.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтимав.

Представник відповідача позовні вимоги визнав,  не заперечує проти припинення права власності
на зруйнований житловий будинок.

Заслухавши пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,  суд
вважає,  що позов підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу
Запорізької області 18 липня 2003 р. ОСОБА_3 подарував,  а ОСОБА_1 прийняв у дар 6/25 частини житлового
будинку АДРЕСА_1.

Однак,  цей договір не був своєчасно
зареєстрований позивачем в МБТІ,  тому
відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно зазначена
частина житлового будинку значиться за ОСОБА_3.

Згідно з реєстру прав власності на нерухоме майно 19/25 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за матір'ю позивача ОСОБА_2,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену частину житлового будинку.

Згідно з довідки нотаріальної контори спадкова справа після смерті
ОСОБА_2  не заводилася.

Згідно з довідки квартального комітету ОСОБА_4 з 1954 р. по теперішній час
постійно проживає за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог  ст.  549 ЦК України ( в редакції 1963р.)
визнається,  що спадкодавець прийняв
спадщину,  якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном.

Оскільки позивач проживав в будинку,
що є спадковим майном,  до смерті
матері та продовжував проживати після її смерті,  він фактично прийняв спадщину.

З пояснень представника позивача свідчить,
що на місці старого житлового будинку,
який був зруйнований,  позивач за
власні кошти збудував новий житловий будинок та господарські споруди. В вересні
2004 р. позивач звертався в МБТІ з заявою про реєстрацію права власності на
належну йому на підставі договору дарування частину житлового будинку,  але йому було відмовлено в реєстрації.

Як вбачається з рішення реєстратора про відмову в реєстрації прав власності
на 6/25 частини житлового будинку,  який
розташований по АДРЕСА_1 від 02.09.2004 р. підставою для відмови в реєстрації є
невідповідність поданого до реєстрації договору дарування вимогам Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,  а саме: відповідно до п.2.5 Положення,  якщо заява про реєстрацію прав власності
подається пізніше як через 12 місяців після виникнення цього права,  то реєстрації повинна передувати технічна
інвентаризація об'єкту. При проведенні інвентаризації було встановлено,  що житловий будинок,  відносно якого має бути проведена реєстрація
зруйнований,  а на його місці самовільно
розпочато будівництво нового житлового будинку,
готовність якого на 02.04.2004 р. складає 11%.

Згідно акту обстеження житлового будинку комісією міськвиконкому по ветхим та аварійним будинкам при обстеженні будівель на ділянці по АДРЕСА_1
встановлений факт наявності нового будинку та повна відсутність старого.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 15 грудня 2006 р. за
ОСОБА_1 було визнано право власності на збудований житловий будинок
"Е-Г,  розміром 7, 22x10, 83+1,
68x4, 33м.  незавершений
будівництвом,  сарай "
В-1",  розміром 4, 4x3, 95 м. ,  літню кухню "Д-Г,  "д-1,
розміром,  4, 05x12, 7+9, 3x1,
95м. ,  вбиральню-літній душ Иг-Г,  розміром 1, 86x3, 25м. ,  які розташовані по АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог  ст.  ст.
346,  349 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. У разі знищення
майна права на яке підлягають державній реєстрації,  право власності на це майно припиняється з
моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Оскільки,  в судовому засіданні було
встановлено,  що 6/25 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1,  яка зареєстрована
за ОСОБА_3,  та 19/25 частин зазначеного
будинку,  що зареєстровано за ОСОБА_2  зруйновано,
а за позивачем визнано право власності на незавершений будівництвом
житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1,  суд вважає можливим припинити право власності
на знищене майно.

Керуючись  ст.  ст.
11, 60, 212 ЦПК України,
ст.  12   Закону України «Про власність»,   ст.
549 ЦК
України (в редакції

1963 р.), 328, 331,  346, 349 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Припинити право власності на 6/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1
зареєстрованої за ОСОБА_3.

Припинити право власності на 19/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1
зареєстрованої за ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копи до апеляційної інстанції,  або в десятиденний строк без попереднього
подання заяви,  про апеляційне
оскарження.

В разі неподання заяви про апеляційне оскарження рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не подана після цього в
20 денний строк,  рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.