РІШЕННЯ

№ 2-2952/07

Іменем    України

28 серпня 2007
р.     Голосіївський районний суд м.  Києва в складі:

головуючого -
судді Рудницької О.М. ,

при секретарі -
Марук В.М. ,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.  Києві   цивільну справу   за позовом ОСОБА_1до  КП
«Київпастранс»  Автобусний  парк  №   1
про відшкодування
матеріальної   та   моральної
шкоди,    завданої   джерелом
підвищеної небезпеки,

встановив:

Позивачка
звернулась до суду з вказаним позовом,
який мотивує тим,  що 23.03.2004
р. о 13.05. вона їхала в якості пасажира в автобусі державний номер
НОМЕР_1,  який рухався по маршруту №
56,  і в районі станції метро
«Академмістечко»,  під час гальмування
автобусу вона не втримала рівновагу і,
зачепившись за зламану спинку сидіння,
розірвала пальто. Позивачка вказує,
що саме з вини водія автобуса,
який перебуває в трудових відносинах з КП «Київпастранс» Автобусний парк
№ 1,  їй було завдано матеріальну шкоду -
зіпсовано пальто,  яку вона просить
стягнути з відповідача в розмірі 1000 грн. Крім того,  як вказує відповідачка,  зазначені події спричинили їй також моральну
шкоду,  яку вона оцінює в 10 000 грн.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила їх
задовольнити.

Представник
відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує і зазначає,  що позивачка не довела своїх позовних
вимог,  що матеріали справи не містять
доказів того,  що подія,  про яку йдеться в позові,  мала місце і що матеріальна шкода спричинена
позивачці саме діями працівника КП «Київпастранс» Автобусний парк № 1. Крім
того,  представник відповідача просила
суд застосувати до вимог позивачки позовну давність у відповідності з
положеннями  ст.  ст.
257,  267 ЦПК України,  оскільки трирічний строк щодо звернення
позивачки до суду з вказаними вище позовними вимогами сплинув в березні 2007 p.,
в той час,  як
позовна заява подана до суду в квітні 2007 р. При цьому представник відповідача
зазначила,  що позивачка звернулась до КП
«Київпастранс» Автобусний парк № 1 лише один раз - 23.03.2004 p.,
однак обставини,
які вона виклала,  ніяким чином не
підтвердилися. Подальших звернень позивачки ні усних,  ні письмових протягом трьох років не було.
Представник відповідача наголошує на тому,
що звернення позивачки до тавмпункту 23.03.2004 р. було викликано
побутовою травмою,  а не травмою на
транспорті. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Суд,  заслухавши позивачку,  представника відповідача,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що позов не підлягає задоволенню в зв»язку з тим,  що позивачкою не надано доказів на
підтвердження її позовних вимог.

Частиною
1  ст.
1166 ЦК України визначено,  що
майнова шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Відповідно
до положень  ст.  1172 ЦК України,  юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду,  завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.

Частиною
2  ст.
1166 ЦК України передбачено,  що
особа,  яка завдала шкоди звільняється
від її відшкодування,  якщо вона
доведе,  що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2  ст.  1167 ЦК
України,  моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,  органу влади
Автономної Республіки Крим,  органу
місцевого самоврядування,  фізичної або
юридичної особи,  яка її завдала,  зокрема,
якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки.

Наведені
позивачкою в позові та в судовому засіданні обставини не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи,
крім того,  в матеріалах справи
відсутні будь-які письмові докази,  які б
засвідчували наявність неправомірних дій з боку працівника КП «Київпастранс»
Автобусний парк № 1,  які призвели до
завдання матеріальної та моральної шкоди позивачці.

Суд
також бере до уваги,  що позивачкою без
поважних причин пропущений,
передбачений  ст.  ст.
256,  257 ЦПК України,  трирічний строк позовної давності,  у межах якого вона могла звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного права або інтереса.

Враховуючи
наявність заяви відповідача щодо застосування позовної давності до вимог
позивачки,  відсутність у позивачки
поважних причин його пропуску та беручи до уваги положення  ст.
267 ЦПК України,  суд вважає
пропуск позивачкою строку позовної давності однією з підстав для відмови у
задоволенні її позовних вимог.

На підставі
наведеного та керуючись  ст.  ст.
10,  11,  60,
212-215,  218 ЦПК України,

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1до КП «Київпастранс» Автобусний парк № 1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в наступному порядку:

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подана до Голосіївського районного
суду м.  Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м.  Києва через Голосіївський районний суд
м.  Києва протягом двадцяти днів після
подання заяви про його апеляційне оскарження.