справа № 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10
серпня 2007року                                                                                          смт.  Білозерка

Білозерський
районний суд Херсонської області в складі:

головуючого
- судді:                              Сімчука
С. Б.

при
секретарі:                                         Циммерман І.Г.

розглянувши
при попередньому розгляді у відкритому судовому засіданні в смт.  Білозерка справу за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2про визнання договору купівлі-продажу таким,  що відбувся,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою доОСОБА_2про визнання договору
купівлі-продажу та таким,  що
відбувся,  посилаючись на те,  що 05 лютого 1992 року між відповідачкою
ОСОБА_2 та радгоспом «Городній Велетень» було укладено та нотаріально
посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними
будівлями,  за яким вона набула право
власності на % частину цілого житлового будинку. В договорі чітко визначено
частку житлового будинку,  а саме
приміщення,  що переходять у її
власність: 4-1 кухня,  4-2,  4-3 житлові,
1- сіни,  сарай літ. Г,  літня кухня літ. Д.,  погребиця літ. 3.,  душ літ. Е,
водопровід №1 та хвіртка загального користування №2,  житлова площа складає 18, 8 кв.м.  Хоча ця частка не була виділена,  згідно ч. 4
ст.  113 ЦК України (в редакції
1963 р.) кожен учасник спільної часткової власності має право на відчуження
іншій особі своєї частки у спільному майні. В єдиному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно за реєстраційним НОМЕР_1 (запис №37 в книзі №1) обліковується
об'єкт права власності - 1/4
частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

08
серпня 2005 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 відбувся усний
договір купівлі-продажу,  за яким
відповідачка ОСОБА_2 продала,  а позивач
придбав право в спільній частковій власності на 1/4 частину домобудівлі з господарськими спорудами вАДРЕСА_1
Оскільки за  ст.  ст.  655,  ч. 2
ст.  656 ЦК України -
предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. Того ж дня
позивач передав відповідачці обумовлену грошову суму,  а відповідачка передала позивачу ключі від
приміщень своєї частини домобудівлі. Після укладення договору позивач отримав
право володіння,  користування та
розпорядження 1/4 частиною
у спільної частковій власності. По теперішній час позивач розпоряджався
купленим майном на власний розсуд,
зареєструвавшись в будинку та отримавши згоду співвласників,  позивач звернувся до відповідачки з вимогою
про нотаріальне посвідчення їх,
договору,  але отримав відмову від
відповідачки. Позивач просив суд постановити судове рішення про визнання
таким,  що відбувся,  договору купівлі-продажу від 08 серпня 2005
року,  за яким відповідачка ОСОБА_2.
продала,  а позивач ОСОБА_3 придбав право
в спільній частковій власності на !4 частину домобудівлі з господарськими
спорудами вАДРЕСА_1

Позивач
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об'ємі,  суду надав пояснення,  що відповідають вищевикладеним обставинам по
справі.

Відповідачка
позовні вимоги визнала повністю,  не
заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється рішення в порядку встановленому
ст.  174 цього ж Кодексу. Згідно з
ч. 4  ст.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення позивача,  відповідачки,  дослідивши матеріали справи,  суд вважає,
що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Згідно
свідоцтва договору купівлі-продажу від 05.02.1992 року,  посвідченому нотаріусом Білозерської
держнотконтори за реєстраційним НОМЕР_2,
зареєстрованому у реєстрі про право власності на нерухоме майно
08.06.2007 року (витяг НОМЕР_3 реєстраційний НОМЕР_1,  запис

№ 37 в книзі 1
-ОСОБА_2 належить 1/4 частина житлового будинку,  а саме приміщення,  4-1 кухня,
4-2,  4-3 житлові,  1- сіни,
сарай літ. Г,  літня кухня літ.
Д.,  погребиця літ. 3.,  душ літ. Е,
водопровід №1 та хвіртка загального користування №2,  житлова площа складає 18, 8 кв.м ,  по вул. . АДРЕСА_1

Згідно  ст.
227 ЦК України
(в редакції 1963 року) договір купівлі - продажу будівлі повинен бути
нотаріально засвідчений. Недотримання вказаної вимоги спричиняє за собою
недійсність договору ( ст.  47 ЦК України,  в редакції 1963 року). Окрім цього,  подібні угоди повинні здійснюватися по місцю
знаходження відчужуваного майна.

Проте 08
серпня 2005 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 відбувся усний
договір купівлі-продажу,  за яким
відповідачка ОСОБА_2передала в користування,
володіння і розпорядження ОСОБА_1
1А частину цілого житлового будинку вАДРЕСА_1,  а ОСОБА_1сплатив відповідачці ОСОБА_2вартість
даної будівлі.

Таким
чином,  08 серпня 2005 року між позивачем
ОСОБА_1 і відповідачкою ОСОБА_2 відбувся договір купівлі продажу 1/4 частину
цілого житлового будинку вАДРЕСА_1.

Відповідно
до  ст. 220 ч.2 ЦК України,  якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна із сторін ухилилась від його
нотаріального посвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.  У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно
до  ст.
334 ч.3 ЦК України,  право власності на майно за договором,  який підлягає нотаріальному посвідченню,  виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання
договору,  не посвідченого
нотаріально,  дійсним.

Керуючись  ст.
10,  60,  130,
174,  212,  213 ЦПК України,  на підставі  ст.   ст.
220ч.2,  334ч.3 ЦК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
таким,  що відбувся договір
купівлі-продажу від 08 серпня 2005 року,
за яким ОСОБА_1купив,  а
ОСОБА_2продала У* частину цілого житлового будинку,  а саме приміщення,  4-1 кухня,
4-2,  4-3 житлові,  1- сіни,
сарай літ. Г,  літня кухня літ.
Д.,  погребиця літ. 3.,  душ літ. Е,
водопровід №1 та хвіртка загального користування №2,  житлова площа складає 18, 8 кв.м,  вАДРЕСА_1.

Визнати
право власності на % частину цілого житлового будинку,  розташовану за адресою:АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області через Білозерський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційного суду Херсонської області або в порядку
ч.4  ст. 295 ЦПК України.