Справа
№2-396 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 року                                                           Біляївський
районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Бобуйок Л.Д. при секретарі
- Кравець Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка справу за позовомОСОБА_1до
ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом і просить визнати договір купівлі-продажу від 30
серпня 2006 року житлового будинку АДРЕСА_1, що складається з одного житлового
кам'яного будинку загальною житловою площею 40 кв.м. та надвірних споруд
розташованих на земельній ділянці земель Августівської сільської ради
Біляївського району розміром 5200 кв.м. між ним та ОСОБА_2 від імені якої діяв
ОСОБА_3 дійсним, та визнати право власності на вказаний житловий будинок.

Свої
вимоги мотивує тим, що 30 серпня 2006 року між ним та відповідачкою, від імені
якої діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності було укладено простий письмовий
договір купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_3 що складається з одного
житлового кам'яного будинку загальною житловою площею 40 кв.м. та надвірних
споруд розташованих на земельній ділянці земель Августівської сільської ради
Біляївського району розміром 5200 кв.м., який належав відповідачці на підставі
свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно з яким відповідачка продала
йому, а він купив в неї вказаний житловий будинок за 21000 долларів США. В
підтвердження укладення договору та отримання вказаної грошової суми, ОСОБА_3,
діючий від імені відповідачки надав відповідну розписку. Після цього вони не
посвідчили договір нотаріально, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ухилилися від цього
обов'язку.

Відповідачка
у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що гроші від ОСОБА_3 вона не отримувала.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані
докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено в судовому засіданні, 30 серпня 2006 року між позивачем та
відповідачкою, від імені якої діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності (а.с.7) було укладено простий
письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 що складається з
одного житлового кам'яного будинку загальною житловою площею 40 кв.м. та
надвірних споруд розташованих на земельній ділянці земель Августівської
сільської ради Біляївського району розміром 5200 кв.м., який належав
відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.8),
згідно з яким відповідачка продала йому, а він купив в неї вказаний житловий
будинок за 21000 долларів США. В підтвердження укладення договору та отримання
вказаної грошової суми, ОСОБА_3, діючий від імені відповідачки надав відповідну
розписку (а.с.10). Після цього вони не посвідчили договір нотаріально, оскільки
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ухилилися від цього обов'язку.

ОСОБА_3
у своїх поясненнях у відмовному матеріалі стверджує, що гроші отримані від
ОСОБА_1 він ОСОБА_2 передав (а.с.35). На прохання суду представити документи
підтверджуючі факт передачі ОСОБА_3. ОСОБА_2 грошей виручених з продажу її будинку, ОСОБА_3 пояснив що при цьому ніяких документів не складалось.

Згідно
ч.2 ст.220 ЦК
України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або
часткове виконання договору, однак одна з сторін ухилилась від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Але
позивачем у судовому засіданні доказів про повне або часткове виконання
договору не надано, тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.220 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовуОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання
права власності відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня його проголошення, апеляційна скарга на рішення суду подається до
апеляційного суду Одеської області протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 cm.
295 ЦПК України.