Категорія №21(2)                                                                        інстанції-Потьомкін
Доповідач Ляховська І.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06
грудня   2007 року                                                                                    м.
Кривий Ріг

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого судді - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.,

при секретарі - Бондаренко І.В.,

за участю -
представника Відділення Фонду ОСОБА_1, представника ВАТ "Північний
ГЗК"

Юфєрєвої Олени
Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2007 року за позовом
ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому
Розі Дніпропетровської області (третя особа - Відкрите акціонерне товариство
«Північний гірничо-збагачувальний комбінат») про стягнення недоплат по
втраченому заробітку в зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2007 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково: на користь позивача стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду) заборгованість по
щомісячних виплатах за період 01 листопада 2003 року по 01 червня 2006 року в
сумі 2519грн.22коп. та щомісячні страхові виплати в розмірі 767грн. 14коп.
починаючи з 01 червня 2006 року.

В апеляційній
скарзі Відділення Фонду просить скасувати рішення та направити справу на новий розгляд, оскільки, на його думку, судом
порушені норми матеріального та процесуального права. Так, відповідач
вважає, що суд першої інстанції не виконав процесуальні дії згідно п.10 ст. 130
ЦПК України, які необхідно вчинити до судового розгляду; позовна заява не
відповідає вимогам ст. 119, 120 ЦПК України; суд безпідставно задовольнив вимоги
понад   строк   позовної
давності;   неправильно   застосував
п.   28

2

«Правил
відшкодування шкоди....» та необгрунтовано відкоригував суми відшкодування
шкоди на коефіцієнти росту тарифних ставок і окладів, а не на коефіцієнти
фактичного росту заробітної плати по підприємству; суд безпідставно притягнув його
до участі в справі в якості відповідача; не взяв до уваги вимоги постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003 р. «Про внесення змін і
доповнень до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6
«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди», згідно якого перерахунок страхових виплат проводиться лише у випадках,
встановлених ст.29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які призвели до втрати працездатності".

Відповідач
Відкрите акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»
(далі - ВАТ «Північний ГЗК») заперечує проти апеляційної скарги Відділення
Фонду, посилаючись на те, що ВАТ «Північний ГЗК» правильно відкоригував суми
відшкодування шкоди, та просить скасувати рішення суду та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_2 тривалий час працював
водієм автомобіля у ВАТ «Північний ГЗК» на роботах із шкідливими умовами праці,
внаслідок чого отримав професійне захворювання.

За висновком
МСЕК від 11 грудня 1995 року йому первинно встановлено 40% ступінь втрати
професійної працездатності.

При переоглядах ступінь втрати
професійної працездатності змінювалася і остаточно була встановлена висновком
МСЕК від 19 січня 1999 року в розмірі 60 % безстроково.

Позивачем поставлено питання про перерахунок сум
відшкодування втраченого заробітку за період з листопада 1996 року через
неправильне визначення базовогго середнього заробітку та неправильне
коригування сум відшкодування шкоди.

Ухвалюючи рішення, суд, в порушення
вимог ст.215 ЦПК України, не зазначив у рішенні встановлених судом обставин і
визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає
встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно -правові акти.

Так,
застосувавши до сум відшкодування шкоди коефіцієнти 3,4 з 01 грудня 1995 року
та 1,4 з 01 листопада 1996 року, суд не зазначив підстави та мотиви для
застосування таких коефіцієнтів.

3

Змінюючи розмір щомісячних виплат,
суд першої інстанції не перевірив, чи відбулося фактично підвищення заробітної
плати по підприємству, не витребував відомості про нарахування і одержання
заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, тобто на час
виплати відшкодування шкоди підприємством.

Відповідно до
пункту 28 Правил відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня
1993 року № 472 (із наступними змінами і доповненнями), перерахований або
нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати
професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи.

Вирішуючи спір
суд, не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунок на повний календарний місяць роботи, та чи не буде перевищувати
розмір відшкодування нарахованого позивачу встановлені обмеження. Довідка на
аркуші справи 60 не відповідає вимогам зазначеного пункту Правил, оскільки не
завірена належними посадовими особами та печаткою ВАТ "Північний
ГЗК".

Крім того, частково задовольняючи
вимоги позивача та стягуючи з Відділення Фонду суми недоплачених виплат за
період з 2003 року, суд погодився із доводами позивача та виходив із того, що
підприємство ВАТ «Північний ГЗК» неправильно коригувало суми щомісячних сум
відшкодування шкоди, що потягло за собой недоплату страхових виплат.

Однак з таким висновком суду щодо наявності підстав для перерахунку щомісячних
платежів погодитись неможна.

Як убачається із
матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду із позовом до Відділення Фонду,
зазначив як підставу своїх вимог неправильне обчислення базового середнього
заробітку та невірне коригування підприємством щомісячних сум відшкодування
втраченого заробітку, проте в подальшому відмовився від таких позовних вимог до
ВАТ "Північний ГЗК" і його відмова прийнята судом, провадження в цій
частині позову закрито (а.с.64), а підприємство притягнуто до участі в справі в
якості третьої особи.

Встановивши, що підприємство неправильно визначило суму базового середнього
заробітку та суми щомісячного відшкодування шкоди, суд, таким чином, вирішив
питання про права та обов"язки особи, яка не була притягнута до участі в
справі в якості сторони, адже згідно із статтею 30 ЦПК України сторонами по
справі є лише позивач і відповідач.

За таких
обставин рішення суду не можна визнати законним та обгрунтованим, у
зв"язку із чим його необхідно скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

4

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 311 ч.
1 п. 4, 313 -
315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому
Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 15 серпня 2007року скасувати, справу направити на новий   розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом   двох місяців з дня набрання нею законної
сили.