Справа №2-4191/07
РІШЕННЯ

Іменем  України

«27» квітня 2007 року

Малиновський районний суд
міста Одеси у складі:

Головуючого - судді
Погрібного CO.

за секретаря                  - Абергард І.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3 про
визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивачі
звернулися до суду з вимогою про поділ спадщини, визнання за ОСОБА_2 та
відповідачкою у рівних частках права власності на Уг частину домоволодіння під
АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_4 в порядку спадкування, посилаючись на такі
обставини. За договором купівлі-продажу від 30 травня 1952 року ОСОБА_4
належало зазначене домоволодіння, рішенням виконкому Іллічівської районної ради
депутатів трудящих від 28.08.1959 року їй виділено у користування земельну
ділянку. 26 серпня 1977 року ОСОБА_4 померла, яка за життя заповіла все майно
своїй онуці ОСОБА_3. За час користування зазначеною частиною домоволодіння
позивача та ОСОБА_5, батьки відповідачки, збільшили його власними зусиллями
шляхом прибудови та реконструкції. Враховуючи факт неоформления спадщини після
ОСОБА_4 а також самочинну реконструкцію позивачами та ОСОБА_5 спірної частини
домоволодіння, вирішити спір в іншому порядку, ніж судовому, є неможливим, тому
позивачі просять захистити їх право шляхом його визнання.

Відповідачка
у судове засідання з'явилася, позов визнала у повному обсязі, не заперечувала
проти такого поділу спадщини та визнання права на спадщину на спірне
домоволодіння у рівних частках за нею, ОСОБА_1та її братом ОСОБА_2, пояснила,
що вона разом з позивачами проживає у спірному домоволодінні. ОСОБА_5 є сином
ОСОБА_4 та її батьком. Відповідачка не заперечували, що її батьки за час
використання цього домоволодіння власними зусиллями провели його реконструкцію
та звели до нього прибудови.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити із задоволенням позову при проведенні попереднього судового
засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом установлені наступні фактичні обставини на підставі пояснень сторін,
представлених сторонами письмових доказів.

Згідно
із договором купівлі-продажу від 30 травня 1952 рокуОСОБА_4 була власником Уг
частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, що в цілому складається з
одноповерхового кам'яного житлового будинку на дві кімнати з двома кухнями,
двома коридорами, верандою, двох сараїв. Рішенням виконкому Іллічівської
районної ради депутатів трудящих від 28.08.1959 року за № 1170 ОСОБА_4 виділено
у користування земельну ділянку площею 400 кв.м. Це підтверджується відповіддю
КП „ОМБТІ та РОН" від 20.04.2007 року за запитом суду, згідно із яким
нинішньою адресою спірного домоволодіння є вул. Магістральна, 1 (колишня - вул.
Леніна) в м. Одесі; право власності на Уг частину цього домоволодіння нині
зареєстроване за ГОСОБА_4.

У
відповідності із заповітом, складеним 27 липня 1977 року, ОСОБА_4 склала на
випадок своєї смерті розпорядження на все майно, що їй належатиме на день смерті
на користьОСОБА_3, також встановлено право довічного проживання на користь
ОСОБА_6.

За
свідоцтвом про смерть від 26 серпня 1977 року ОСОБА_4 померла 26 серпня 1977
року, актовий запис № 6618, у зв'язку з чим відкрилась спадщина на частину
названого домоволодіння.

За свідоцтвом про народження ІГ № 229454 від 22 лютого
1945 року ОСОБА_5 народився 20 січня 1945 року, його матір'ю єОСОБА_4.

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу від 13 травня
1991 року зареєстровано шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_5, актовий запис № 1497. Від цього
шлюбу 7 вересня 1979 року народився син ОСОБА_2 актовий запис № 1456.

У відповідності зі свідоцтвом від 30 березня 2004 року
ОСОБА_5 29 березня 2004 року помер у віці 59 років. ОСОБА_5 згідно із
матеріалами спадкової справи з 14 грудня 1967 року постійно проживав за адресою
АДРЕСА_1. 28 січня 2005 року П'ятою одеською державною нотаріальною конторою
ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцю
спадкового майна після смерті ОСОБА_5, оскільки інші спадкоємці не звернулись
із відповідними заявами до нотаріальної контори.

За свідоцтвом про народження від 7 березня 1969 року,
враховуючи зміну прізвища згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу від 30
квітня 1987 року, ОСОБА_3народилась 8 лютого 1969 року, її батьками є ОСОБА_5
та ОСОБА_1

Таким чином відповідно до представлених документів
ОСОБА_5 та ОСОБА_1, позивачка, є батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2, співпозивача, які
є рідними сестрою та братом, тому всі сторони є спадкоємцями після ОСОБА_5При
цьому відповідачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_4

Згідно із довідкою Органу самоорганізації населення
комітету мікрорайону „Ленінський" відповідачкаОСОБА_3 проживає за адресою
спірного будинку у складі сім'їОСОБА_1, ОСОБА_2Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1
проживає за адресою спірного будинку нині, вона і її чоловік ОСОБА_5 проживали
в ньому на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 - 26 серпня 1977 року, а також
після цього проживали в ньому, піклуючись про нього, сплачуючи за комунальні
послуги, суд вважає, що законні представники ОСОБА_3, тобто її батьки, вчинили
від її імені юридично значимі дії щодо прийняття спадщини після її баби -
ОСОБА_4, фактично вступивши від її імені у володіння та управління спадковим
майном. З огляду на це відповідачка набула право на спадщину після своєї баби
ОСОБА_4

Враховуючи факт визнання цього факту сторонами, що
оцінюється за змістом ст. 61 ЦПК України як обставини, що не підлягають
доведенню, за час спільного використання спірного будинку відповідно до
технічного висновку про можливість збереження реконструйованої частини
житлового будинку під літ. „А" і введення в експлуатацію надвірних споруд
поАДРЕСА_1 -позивачка, ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5,
реконструювала, перебудувала та звела окремі приміщення та споруди. Це підтверджується
технічним паспортом від 8.02.2007 року на спірну частину зазначеного
домоволодіння.

У зв'язку з тим, що, за наполяганням сторони позивача,
наведені у технічному висновку добудови та реконструкція проведено ОСОБА_1та її
померлим чоловіком ОСОБА_5, і ця обставина визнана відповідачкою, яка не
заперечували проти визнання за позивачем права власності на частину спірного
домоволодіння, суд на підставі ст. 61 ЦПК України вважає цю обставину
встановленою та доведеною належним чином.

Позивачі є спадкоємцями після смерті відповідно чоловіка
та батька, тому вправі звернутися до суду як особи, які вимагають захисту свого
законного інтересу.

Позивачка
ОСОБА_1 проживає у спірному будинку безперервно, в тому числі продовжувала
проживати в цьому будинку й після смерті ОСОБА_4 та чоловіка ОСОБА_5Таким чином
у зв'язку зі смертю ОСОБА_4 для відповідачки відкрилась спадщина на частину
зазначеного будинку, у володіння яким вступили від її імені її батьки, з огляду
на це суд вважає за необхідне визнати право сторони таким, що підлягає захисту,
визнавши за нею право на частину спадщину та право власності на певну частину
успадковуваного домоволодіння. Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; відповідно до статті 549 ЦК
УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав
державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини або фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Враховуючи, що відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України
правила Книги шостої Цивільного кодексу України 2003 року застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом, до спірних правовідносин щодо спадщини після
смерті ОСОБА_4 судом застосовуються правила ЦК УРСР 1963 року.

В
частині вимог позивачів щодо визнання права на частині домоволодіння суд
виходить з таких міркувань. Реконструкцію житлового будинку проведено
позивачкою ОСОБА_1та її чоловіком ОСОБА_5, таку реконструкцію проведено за
фактичної згоди, наданої постфактум, відповідачки, яка не заперечували проти
такого вирішення спору. До спірних правовідносин за аналогією закону підлягають
застосуванню положення ч. 1 ст. 331 та ч. 4 ст. 357 ЦК України, які дозволяють судові зробити висновок про те,
що позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_5 набути за життя останнього право на
частину зазначеного домоволодіння у зв'язку проведенням за свій рахунок
прибудови до житлового будинку, його реконструкцією та збільшенням у своїй
вартості. Враховуючи наявну в цивільному законодавстві заборону набуття майна
за рахунок іншої особи, визначену у ст. 1212 ЦК України, суд, виходячи з
принципу добросовісності, повинен захистити права позивачів, які є спадкоємцями
після ОСОБА_5, які прийняли після нього спадщину. ОСОБА_2 проживав із
спадкодавцем, тому вважається таким, який прийняв спадщину після смерті свого
батька ОСОБА_5

Інші
спадкоємці за спадщиною не звернулись, відповідачка у судовому засіданні позов
визнала, інші спадкоємці судом не встановлені.

На
сьогоднішній момент позивачка позбавлена можливості оформити спадщину у
нотаріальній конторі через відсутність належного правовстановлюючого документа
на спірне домоволодіння.

Оскільки
сторони являються єдиними встановленими судом спадкоємцями після смерті ОСОБА_4
та ОСОБА_5, позивачі прийняв спадщину після смерті свого відповідно чоловіка та
батька, до них у порядку спадкування перейшло право на спадщину. Інші
спадкоємці, зокрема, відповідачка, які є дочкою ОСОБА_5, від належної її частки
спадщини відмовилася, не заявивши про прийняття спадщини та визнавши цей позов.
Таким чином суд має вимоги позивачів задовольнити, визнавши за ними право
власності на !4 частку спірного домоволодіння у порядку спадкування за законом.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 16, 331, 357, 1212 Цивільного
кодексу України 2003 року, ст. ст. 4, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 10, 11, 61, 130, 174, 212-215 Цивільного процесуального
кодексу України, п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від
24.06.83 року „Про практику розгляду судами України справ про
спадкування", СУД -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках право власності на ]Л частину
домоволодіння з прилеглими до нього підсобними надвірними приміщеннями та
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці
фактичною площею 2412 кв.м., що складається з приміщень під №№ 3-1, 3-2, 3-3,
3-4, 3-5.

Визнати
за ОСОБА_3 право власності на % частину домоволодіння з прилеглими
до нього підсобними надвірними приміщеннями та спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці фактичною площею 2412 кв.м., що
складається з приміщень під №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-4.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.