СПРАВА №2-527/07 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 серпня 2007
р.        Антрацитівський     міськрайонний    суд
Луганської області у складі:

головуючого
- судді Ходирєвої   І.В.

при
секретарі                                 Левшукової
Г.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Антрацита цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
"Про встановлення межі суміжних земельних ділянок , наданих у
користування" ,-

ВСТАНОВИВ:

Сторони у справі
є користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_1( ОСОБА_1) і
АДРЕСА_2 (ОСОБА_2)

Посилаючись на
те, що 3 травня 2006 р. відповідач ОСОБА_2 самовільно переніс металеву огорожу,
встановлену на межі земельних ділянок, у бік земельної ділянки позивачки
ОСОБА_1( встановивши нову межу земельних ділянок), позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом про відновлення колишньої межі земельних ділянок. В
обгрунтування позову позивачка пояснила, що відповідач самовільно захопив в
своє користування частину її земельної ділянки, вирубавши при цьому 10 штук
плодово-ягідних дерев і поглибившись в кінці її земельної ділянки на відстань
7,49 м. Вона оскаржила дії ОСОБА_2 в Н.Нагольчіцьку селищну Раду, проте
погоджувальна комісія встановила межу спірних земельних ділянок не по
фактичному тривалому користуванню спірними земельними ділянками, а по
фактичному користуванню після незаконної зміни розмірів ділянок відповідачем
ОСОБА_2 Складений в червні 2006 р. кадастровий план її земельної ділянки також
зафіксував межі ділянки, встановлені 3.06.2006 р. відповідачем ОСОБА_2 в його
інтересах. Вона бажає одержати державний акт на землю в межах земельної
ділянки, встановлених колишніми землекористувачами (і існуючих до 3.06.2006 р
.), тому просить відновити колишню межу між спірними ділянками, що є прямою
лінією між крапками 6,7,18 кадастрового плану, складеного Антрацитівським
міським відділом Луганського регіонального філіалу центру державного земельного
кадастру.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі і
пояснила, що спірні земельні ділянки раніше розташовувалися на одній садибі,
яка належала її батькові ОСОБА_3 В 60-і роки батько поліпшив свої житлові
умови, побудувавши на садибі новий будинок, а в старий будинок поселив
квартиранта ОСОБА_4. Батько виділивОСОБА_4 в користування частину земельної ділянки,
межа якої до 3.05.2006 р. мала вид прямої лінії і проходила через крапки, які
на кадастровому плані відповідають цифрам 6,7,18. В даний час вона є власником
житлового будівництва, що раніше належало батькові, а будинок, де жив ОСОБА_4,
належить на праві особистої власності відповідачу ОСОБА_2 Яким чином було
проведено відчуження житлового будівництва квартиранту ОСОБА_4, а в 1991 р.
відповідачу ОСОБА_2 -вона не знає, проте межа між спірними земельними ділянками
існувала в тому вигляді, в якому була встановлена в період користування
суміжними земельними ділянками її батьком ОСОБА_3і ОСОБА_4 За життя її батько
розробив землю до яру, який граничить із земельною ділянкою, а тому фактична
площа земельної ділянки, яка була дана її батькові для обслуговування житлового
будинку, а потім і їй в користування згідно з угодою дарування житлового
будинку від 16.06.2005 р, збільшилася.
3.05.2006 р. сусід ОСОБА_2
самовільно переніс металеву огорожу, яка

знаходилась на межі земельних ділянок, у бік її земельної
ділянки, встановивши нову межу і захопивши при цьому частину її ділянки. На
захопленій частині земельної ділянки він вирубав дерева ті, що плодоносять:
грушу, сливу, черешню, вишню, горіх. Вона оскаржила дії ОСОБА_2 в селищну Раду і
22.05.2006 р. був складений акт про наведення межі. В акті була зафіксована
межа у вигляді, яку встановив ОСОБА_2 3.05.2006 р. Підставою для цього
послугувало те, що площа її земельної ділянки збільшилася за рахунок
розробленої батьком ділянки яру, а фактична площа земельної ділянки сусіда
ОСОБА_2 менш, ніж вказано у встановлюючих право документах. Проте встановлюючих
право документів на первинну величину земельної ділянки ОСОБА_2 немає, а тому
величину 1492 кв.м. не можна приймати за початкові дані

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав
і пояснив в судовому засіданні, що в 1991 р. став власником житлового
будівництва, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2. В процесі
користування земельною ділянкою він знайшов, що фактична величина ділянки менше
ніж це передбачено документально, тому запропонував переглянути межі земельних
ділянок суміжному землекористувачу ОСОБА_3Останній відмовився від обговорення
цього питання і на прохання його доньки ОСОБА_5 (яка просила до смерті
старезного ОСОБА_3не переглядати межі земельних ділянок ) він тимчасово
згодився користуватися виділеною йому земельною ділянкою за його фактичною
площею. Після смерті ОСОБА_3 він звернувся до нового власника ОСОБА_1 з
пропозицією навести нову межу між земельними ділянками, оскільки величина його
земельної ділянки менше ніж передбачено за планом. ОСОБА_1 відмовилась від
перегляду межі в добровільному порядку і також відмовилась розглянути це
питання з участю представників громадськості і державних служб, тому він провів
виміри земельних ділянок, збільшив ширину своєї ділянки до 16 м.(хоча за планом
йому встановлено 17 м.) і позначив межу (вбив кіл). Викликана з селищної Ради
комісія також провела виміри і визнала встановлену їм межу як відповідну
земельному плану, при цьому навіть пропонувалося збільшити ширину його ділянки
ще на один метр-до 17 м., але він відмовився на користь позивачки. Частина
земельної ділянки, яка перейшла в його користування від позивачки, була
недоглянута, запущена і він привів її в порядок, вирубав поросль, оскільки
дерев на ньому не було. Складений кадастровий план земельних ділянок відображає
розміри і межі земельних ділянок сторін на даний момент, не ущемляє
інтересів   обох землекористувачів, тому
позов позивачки про відновлення колишніх меж земельних ділянок не підлягає
задоволенню.

Заслухавши
сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що
підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Сторони є
суміжними землекористувачами, кожна з яких має намір одержати державний акт на
право постійного користування землею. Позивачка ОСОБА_1, представивши
земельно-кадастрову документацію, просить відновити межу своєї земельної
ділянки, яка була встановлена колишніми землекористувачами і існувала раніше,
тобто до 3.05.2006 р.

З матеріалів
справи виходить, що згідно з угодою дарування від 16.06.2005 р. позивачка
ОСОБА_1 одержала в дар від свого батькаОСОБА_3 житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці, розмір якої не визначений і буде
встановлений державним актом на право власності на землю.(так вказано в
договорі).

А.с.6.

З
представлених позивачкою документів (рішення виконкому Н.Нагольчіцької

селищної
Ради і архівної довідки) виходить, що колишній власник земельної ділянки
ОСОБА_3 мав житлове будівництво (адреса не вказана), яке переобладнав з дозволу
Н.Нагольчіцької селищної Ради.       А.с.
12,29

Рішенням
виконкому Н.Нагольчіцької селищної Ради №11 від 26.01.1983 р. затверджений акт
про закінчення будівництва ОСОБА_3 житлового будинку, розташованого за
адресою:АДРЕСА_3, а 21.06.1983 р.ОСОБА_3 видано свідоцтво за №51 про право
особистої власності на житлове будівництво за адресою: АДРЕСА_3.

А.с.13, 53

В процесі
експлуатації житлового будинку ОСОБА_3 змінювалася нумерація будинків, тому на
момент відчуження житлове будівництво значилося за №117 (замість 87-а).

А.с.52.

З представленого
суду договору купівлі-продажу   житлового
будівництва за адресою АДРЕСА_2, витікає, що відповідач ОСОБА_2 придбав його у
ОСОБА_42.06.1991 р. на підставі договору купівлі-продажу .

А.с.45 Згідно
рішення виконкому Н.Нагольчіцької селищної Ради №153 ОСОБА_4 оформив
"право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_218.06.1991 p., цим же рішенням
за будинком закріплена земельна ділянка площею 1492 кв.м

А.С14 Таким
чином виходить, що ОСОБА_4 спочатку провів відчуження житлового будівництва,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а потім оформив право власності на нього.

Усунути цю
суперечність в судовому засіданні не представилося можливим, тобто суд не має
даних про те, яким органом і яка по розміру земельна ділянка виділена в
користування відповідача ОСОБА_2,
тому посилання останнього на те, що фактичні розміри його земельної ділянки
менше ніж це передбачено документально, є необгрунтованими.

Суду не
представлено даних про те: коли, якого розміру і яким органом виділялася
земельна ділянка, що знаходиться в користуванні позивачки(переданій їй колишнім
користувачемОСОБА_3)

З архівних   довідок №03-13/257 від 29.06.06 р. витікає,
що в архівних документах Н.Нагольчіцької селищної Ради відомостей про виділення
земельних ділянок під будівництво будинківОСОБА_3 і ОСОБА_4за адресою: АДРЕСА_3(стара
нумерація), а такожАДРЕСА_1 (нова нумерація) нема.

А.с.29,30 В той
же час з представлених суду первинних генеральних планів(схем) земельної
ділянки, схематичного плану будівництва кварталу вул.Кірова (складеного
технічним бюро), плану земельної ділянки, представленої в технічному плані на
житловий будинок позивачки, свідчень сторін і свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7витікає,
що до 3.05.2006 р. суміжні співвласники користувалися спірними земельними
ділянками, межа між якими проходила у вигляді прямої лінії, що в кадастровому
плані відповідає лінії між крапками 6,7,18.

Ас.8-10,17,18,19,25-26
Таким чином, в процесі тривалого користування земельними ділянкамиОСОБА_3 і
ОСОБА_4 розміри і межі цих ділянок визначилися довільно за погодженням сторін.
Нові суміжні користувачі ОСОБА_1 (з 2005 р.) і ОСОБА_2(з 1991 р.) до 3.05.2006
р. продовжували користуватися земельними ділянками в розмірах і межах,
встановлених їх попередникамиОСОБА_3 і ОСОБА_4

Рішенням
Н.Нагольчіцької селищної Ради №3/2 від 5.06.2006 р. позивачки ОСОБА_1для
обслуговування житлового будинку і господарських споруд вАДРЕСА_1,   в приватну власність передана земельна
ділянка площею 0,1432 га. (з пропозицією оформити державний акт на право
приватної власності на землю).

Ас.28 Таким
чином позивачка ОСОБА_1 правомірно користується спірною земельною ділянкою, має
намір оформити державний акт на право приватної власності на землю, склала
кадастровий план земельної ділянки, тому її обіг в суд для дозволу питання про
визначення межі земельної ділянки є обгрунтованим.

Відповідно до
ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно
користувалися земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів,
підтверджуючих наявність прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до
органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу у власність
земельної ділянки згідно нормам, встановленим законом.

Відповідно до
ст.107 ЗК України у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення
здійснюється по фактичному використовуванню земельної ділянки.

Судом встановлено, що по фактичному тривалому користуванню
спірними земельними ділянками межа між останніми проходила у вигляді прямої
лінії між крапками 6,7,18 кадастрового плану, складеного Антрацитівським
міськвідділом Луганського регіонального філіалу центру ДЗК.

А.с.31 Після
самовільної зміни розміру ділянок відповідачем ОСОБА_2 межа між спірними ділянками проходить у вигляді ламаної
лінії через крапки 8,9,10,11,18 вищевказаного кадастрового плану.

А.с.31 Суд
вважає, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до ст.119 ЗК України має переважне
право на встановлення меж суміжного землекористування .

Доводи
відповідача ОСОБА_2 про те,
що він до 3.05.2006 р. користувався земельною ділянкою меншого розміру, ніж був
виділений йому в користування, є необгрунтованими, оскільки на момент придбання
відповідачем житлового будинку за адресою:АДРЕСА_2, плані межі земельної
ділянки відповідали положенню, яке вимагає відновити позивачка ОСОБА_1 З технічного
паспорту на житлове будівництво, власником якого в даний час є відповідач,
технічного паспорту на житлове будівництво, власником якого є позивальниця,
схематичного плану будівництва кварталу вбачається, що межа між земельними
ділянками сторін була прямою, а не ламаною лінією.

А.с.8-10, 25-26,
43-44 Самовільний зсув відповідачем ОСОБА_2 межі
для збільшення розміру своєї земельної ділянки є необгрунтованим.

Зсув межі
земельної ділянки у бік ділянки позивачки ОСОБА_1, а не у бік іншого суміжного
землекористувача, відповідач ОСОБА_2
пояснив тим, що сусід зліва встановив стаціонарну межу, а позивачка зможе
збільшити розміри своєї ділянки за рахунок земель загального користування,
оскільки її ділянка є крайньою.

Суд рахує таку
позицію відповідача необгрунтованою, оскільки земельна ділянка позивачки граничить з яром і
збільшення розмірів ділянки за рахунок берега яру ущемляє права останньої.

Акт, складений
погоджувальною комісією Н.Нагольчіцької селищної Ради від 22.05.2006 р. про
встановлення межі між спірними земельними ділянками не може бути покладений в
основу справжнього рішення, оскільки складений без прив'язки до місцевості або
земельно-кадастрової документації.

А.с.15 Оскільки
рішення постановлено на користь позивачки, то на її користь з відповідача необхідно
стягнути понесені нею і документально підтверджені витрати: 8,50 гр -судовий
збір(а.с.1), 7,50 гр. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення(а.с.39),
100,0 гр. -оплата правової допомоги адвоката(а.с.35), а всього 116,0 гр.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.
107,119 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2
"Про встановлення межі суміжних земельних ділянок, наданих у
користування" - задовольнити повністю.

Встановити межі
суміжних земельних ділянок, наданих у користування ОСОБА_1та ОСОБА_2 для
обслуговування житлових будинків за адресою : АДРЕСА_1і АДРЕСА_2, відновивши
межу у вигляді прямої лінії між крапками „6" „7" „18"
кадастрового плану, складеного Антрацитівським міським відділом Луганської
регіональної філії центру державного земельного кадастру, тобто в кордонах,
якою вона була до 3 травня 2006 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 понесені витрати в сумі 116,0 гр.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному суді Луганської області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення через
Антрацитівський міськрайонний суд.

Апеляційна
скарга на рішення подасться протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення  набирає законної сили після закінчення
десятиденного  строку на апеляційне
оскарження.