№ 2-28307
РІШЕННЯ

(копія)

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

07 серпня 2007 р.                    Шевченківський
районний суд

Харківської області в
складі: головуючого судді - Стеганцова С. М.

при секретарі        - Реуцькій Н.В. розглянувши у
відкритому   судовому засіданні у залі
суду в селищі Шевченкове цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ІНФОРМАЦІЯ_2
третя особа ОСОБА_2,  про зміну
підстав звільнення та зміну запису у трудовій книжці.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду до ІНФОРМАЦІЯ_2 про
зміну підстав звільнення та зміну запису у трудовій книжці,  а також стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 29.05. по 09.07.2007 року в зв'язку з затримкою видачі
трудової книжки.

Представник позивача з позовом не згоден і пояснив,  що перед звільненням позивача з роботи
позивач мав 6-ть дисциплінарних стягнень в зв'язку з чим його і було звільнено
на підставі ч.3  ст. 40КЗпП України,  в зв'язку з систематичним невиконанням без
поважних причин трудових обов'язків як вказано в трудовій книжці позивача.

Третя особа директор СТОВ до суду не зявився хоча
належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи,  судовою повісткою через секретаря СТОВ.

Суд,  заслухавши
доводи сторін,  представника
позивача,  відповідача,  свідків,
вивчивши матеріали справи,  вважає,  що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом установлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач був прийнятий на роботу в
ІНФОРМАЦІЯ_2 на ІНФОРМАЦІЯ_3.

15 травня 2007 року позивач звернувся до адміністрації ІНФОРМАЦІЯ_2
з заявою про звільнення за власним бажанням,
це в суді підтверджує і представник відповідача,  але його заява про звільнення з ІНФОРМАЦІЯ_2
задоволена не була і тільки 29 травня 2007 року директором ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
було видано наказ за НОМЕР_1про його звільнення на підставі п.3  ст.  40
КЗпП України "в зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин
трудових обов'язків".

На вимоги позивача видати йому трудову книжку для
оскарження підстав звільнення як вказує позивач директор ОСОБА_2 відповідав
відмовою і видав трудову книжку йому лише 9 липня 2007 року після усного
звернення позивача до прокуратури Шевченківського району.

Позивач в суді вказує,
що він не згоден з підставами його звільнення,  оскільки до нього не застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення і його про ці стягнення ніхто не повідомляв,  як того вимагає п.3  ст.  40
КЗпП України,  а в результаті
несвоєчасної видачі трудової книжки він після видання наказу про звільнення був
позбавлений працевлаштуватися чи стати на облік в Шевченківський районний центр
зайнятості на протязі 40 днів.

Представник відповідача в суді вказує,  що про всі дисциплінарні стягнення позивач
був повідомлений,  але письмових
підтверджень цього суду надати не може.

Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 був звільнений на підставі п.3  ст. 40 КЗпП України за "систематичного
невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку,  якщо до працівника раніше застосовувалися
заходи дисциплінарного чи громадського впливу". На підтвердження законних
підстав звільнення представником СТОВ "Червоний партизан " було
надано копії наказів про притягнення ОСОБА_1а до дисциплінарної відповідальності.

При ознайомленні з копіями наказів про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та їх оригіналами,  які знаходяться в Книзі наказів було
встановлено,  що в Книзі наказів відсутні
підписи ОСОБА_1
про те,  що він
ознайомлений з наказами.

При огляді в суді книги наказів по підприємству
ксерокопію якої суд долучив до матеріалів справи (а.с.  13-21) було встановлено,  що ОСОБА_1 ще раніше був звільнений наказом від 13 травня 2007 року за зловживання
спиртними напоями та появу на робочому місці в нетверезому стані.

При цьому незважаючи на вказаний наказ адміністрація СТОВ
"Червоний партизан " прийняла від ОСОБА_13аяву про звільнення за власним бажанням,
яка датована 15 травня 2007 року,
а також наказом від 24 травня 2007 року,
на позивача знову було накладено дисциплінарне стягнення. Наказом від 29
травня 2007 року наказ від 13 травня 2007 року було скасовано,  а потім в той же день наказом НОМЕР_1від 29
травня 2007 року ОСОБА_1
був знову звільнений на підставі п.3  ст. 40 КЗпП України.

Представником ІНФОРМАЦІЯ_2 також було надано один Акт від
30 травня 2007 року згідно якого вбачається,
що ОСОБА_1
був проінформований про всі накази про покарання,  але відмовився від підпису.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11 1992 року зі
змінами та доповненнями "Про практику розгляду судами трудових
спорів" в пункті 22 вказано,  що при
розгляді трудових спорів де підставою для розірвання трудового договору стали
п.п.3, 4, 7, 8,   ст. .40 КЗпП України
слід встановити чи не були порушені власником вимоги  ст. . ст. . 147-1, 148 та 149 КЗпП України.

При розгляді позовної заяви ОСОБА_1 та наказів наданих ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено,  що адміністрацією ІНФОРМАЦІЯ_2 порушені
вимоги  ст. . 149 КЗпП України які
виразились в тому,  що відсутні письмові
пояснення,  які повинен був надавати
ОСОБА_1 в разі порушення дисципліни,  але
як пояснив ОСОБА_1 ніяких пояснень від нього ніхто не відбирав і його ніхто не
знайомив з наказами і як доказ привів факт його не ознайомлення з наказом про
його звільнення від 13 травня 2007 року та притягненням до дисциплінарної
відповідальності від 24 травня 2007 року.

Таким чином докази приведені представником ІНФОРМАЦІЯ_2
свідчать,  що при застосуванні
дисциплінарних стягнень були допущені грубі порушеня вимог  СТ. .149 КЗпП України,  так як до застосування дисциплінарного
стягнення,  письмові пояснення у позивача
не відбирались і про накази його ніхто під розписку не повідомляв,  а тому звільнення ОСОБА_1за ознаками п.3  ст. 40 КЗпП України є безпідставним.

Відповідно до  ст. .З8 КЗпП
України,  працівник має право розірвати
трудовий договір,  укладений на
невизначений строк,  попередивши про це
власника за два тижні. У тому разі,  коли
подання працівником заяви про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлено
неможливістю продовжувати роботу,
власник або уповноважений ним орган повинні розірвати трудовий договір в
строк ,  про який просить працівник.

Крім того,  в
порушення  ст. .43 КЗпП
України,  відповідач розірвав трудовий
договір з позивачем на підставі п.3  ст.
40 КЗпП України,  не маючи при цьому попередньої
згоди профспілкової організації,  а
розірвання трудових договорів з цих підстав може бути проведено лише за
попередньою згодою профспілкової організації.

Тому суд вважає в цій частині вимоги позивача задовольнити та зобов'язати

відповідача внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1,  де

вказати ,  що звільнений з роботи
згідно  ст. .38 КЗпП України за власним
бажанням,

виправивши запис під НОМЕР_2від 29.05.2007 року. Дане виправлення
підтвердити записом

СТОВ"Червоний партизан".

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про виплату середньомісячної заробітної плати за період з 29 травня 2007
року по 09 липня 2007 року,  суд також
вважає,  що ці вимоги підлягають
задоволенню,  так як видача трудової
книжки ОСОБА_1
після його звільнення була проведена з порушенням
вимог  ст. .47,  235,
КЗпП України,  згідно яких на
власнику або уповноваженому органу лежить обов'язок,  що в день звільнення робітнику необхідно
видати належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок за роботу.

У разі затримки видачі трудової книжки з вини
власника,  працівникові виплачується
середній заробіток за цей час.  Допущене
порушення при видачі трудової книжки відповідачем після розірвання трудового договору
позбавило ОСОБА_1
на протязі 40 днів можливості працевлаштування. Згідно
довідки відповідача середній заробіток позивача складає - 709, 48 гривень. Тому
з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток
позивача за 35 робочих днів,  який
складає 955, 07 гривень.

Також відповідно до
ст.  88 ЦПК України з відповідача
необхідно стягнути в дохід держави держмито в розмірі 51 гривня,  і 30 гривень витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Керуючись  ст.  ст.
10, 11, 209,  212,  214-215 України,

ст.
ст.  38, 47,  149, 235 КЗпП України,

Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11 1992 року зі
змінами та

доповненнями "Про практику розгляду судами трудових спорів"

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ІНФОРМАЦІЯ_2 третя особа ОСОБА_2,  про зміну підстав звільнення та зміну запису
у трудовій книжці -задовольнити.

Зобов'язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1записом про його звільнення де вказати ,  що звільнений з роботи згідно  ст. .38 КЗпП
України за власним бажанням.  Запис в
трудовій книжці ОСОБА_1під НОМЕР_2від 29.05.2007 року вважати недійсним

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 51 гривні
в дохід держави.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 7, 50 грн. на користь одержувача (УДК у Шевченківському районі,
код бюджетної класифікації: 2205000,
,  МФО: 851011,  р/р:
0480).

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного суду

Харківської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня

проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом

20 днів апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.

295 ЦПК України.