РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2007 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді                                               Чіркова
Г.Є. ,

народних
засідателів                                        Шмткхної
Л.О.   і Ляшок Л.В.,

при
секретарі                                                                 Авраменко
Л.С. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
зацікавлена особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету
Вишгородської міської Ради Київської області, про визнання особи недієздатною,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою посилаючись на
те, що ОСОБА_2 - його син, внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не
здатний усвідомлювати свої дії, а тому останнього слід визнати недієздатним й
за поданням органу опіки та піклування призначити заявника опікуном.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи заяви підтримав і просив свого сина -
ОСОБА_2 визнати недієздатним.

Представник органу опіки та піклування клопотала перед судом про розгляд
справи за її відсутності й проти вимог заявника не заперечувала.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі,
дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення
заяви, виходячи з такого.

Як убачається з довідок міжрайонної психіатричної лікарні (МСЕК) від 7
березня 2006 року ОСОБА_2, є довічним інвалідом другої групи з діагнозом -
органічне захворювання головного мозку і потребує стороннього догляду в будинку
інтернаті для інвалідів.

Відповідно до висновків амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 295
від 25 квітня 2007 року ОСОБА_2 страждає на органічне ураження головного мозку
змішаного генезу (хронічна алкогольна інтоксикація, видалення гемангіоми лівої
лобно-скроневої ділянки головного мозку) на фоні хронічного алкоголізму й
повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не здатен, а
тому рекомендується визнати його недієздатним.

Відповідно до вимог ст. 39 ЦК
України фізична особа визнається недієздатною, якщо вона внаслідок
хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх
дій та (або) керувати ними.

Відтак, з огляду на досліджені судом докази, в справі наявні підстави до
визнання ОСОБА_2 недієздатним і встановлення над ним опіки.

В порядку встановленому ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення в цій
справі, за поданням органу опіки та піклування від 19 жовтня 2006 року № 408
одночасно має призначити опікуна.

Вирішуючи дане питання, суд виходить з подання органу опіки та піклування,
в якому опікуном ОСОБА_2 пропонується призначити його батька - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, який

запевнив суд у можливості виконання обов'язків
опікуна, зобов'язавшись дбати за сином.

Будь-яких перешкод до призначення ОСОБА_1 опікуном свого
сина в судовому засідання не виявлено.

Зазначені питання суд вирішує за правилами статей 55, 58, 60, 63 і 64 ЦК України, в яких
регламентовано правовідносини встановлені в цій справі, а тому при її вирішенні
суд застосовує даний закон.

Виходячи з
наведеного, подана заява підлягає задоволенню.

На підставі
викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

заяву ОСОБА_1
задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який проживає у АДРЕСА_1, визнати
недієздатним і встановити над ним опіку, призначивши опікуном його батька -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Рішення набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і
може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк
заяви про його оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.