Справа № 2-1510 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

06 вересня 2007 року                                                                                             м.  Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого-судді Обідняка В.Д.

Секретаря                       Ковальчук
Г.М.

Адвокат                          Онищенко
О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в майні
подружжя,  припинення права на частку в
даному майні, -

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулася в суд з даним
позовом,  який підтримала в судовому засіданні
і пояснила,  що

22.07.1995 року зареєструвала шлюб з
відповідачем у відділі РАЦСу Коломийського міськвиконкому,

актовий запис за НОМЕР_1 і від спільного проживання мають неповнолітнього
сина ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем з 23.03.2004 року спільно не проживає і не
підтримує сімейних стосунків. Перебуваючи в шлюбі з відповідачем вона придбала
по договору купівлі-продажу

будинковолодіння АДРЕСА_1 Вказане будинковолодіння зареєстровано в

Коломийському МЕТІ на праві власності за нею,  позивачкою. На час придбання вищевказаного

будинковолодіння в їхній сім"ї не було коштів для його купівлі і тому
для придбання даного

будинковолодіння вона вирішила взяти банківський кредит в
„Приватбанку" в сумі 20000 доларів США.

Оскільки на день придбання спірного будинковолодіння в неї не було у
власності нерухомого майна,  тому

можливо було отримати такий кредит в банку лише надавши йому в іпотеку
спірне будинковолодіння. Для

купівлі будинку вона вирішила позичити на короткотривалий час гроші для
оплати продавцю - ОСОБА_4

вартості спірного будинковолодіння,
а пізніше,  вже після укладення
договору купівлі-продажу спірного

будинковолодіння,  надати банку в
іпотеку належне вже їй на праві власності дане будинковолодіння і отримати
кредитні кошти для повернення їх позикодавцю. Дані кошти для придбання нею
спірного будинковолодіння позичила 15.09.2004 року в знайомої ОСОБА_5,  про що був укладений договір-позики на суму
20000 доларів США.
З позичених коштів вона віддала продавцю обумовлену ними
вартість будинковолодіння і решту коштів потратила на витрати,  пов"язані з укладенням вищевказаного
договору купівлі-продажу. Наступного дня після укладення договору
купівлі-продажу будинку,  тобто
17.09.2004 року між нею,  ОСОБА_1. та
ПриватБанком в особі директора Івано-Франківської філії ПриватБанку Лесюка
Б.М. ,  був укладений кредитний договір,  по
якому вона отримала в банку 20000 доларів США. При цьому надала в іпотеку банку придбане нею будинковолодіння АДРЕСА_1 де
відповідач дав письмову згоду на вищевказану іпотеку. Отже,  фактично вона позичила в банку кошти для
купівлі спірного будинковолодіння,  про
що навіть зазначено в кредитному договорі. Хоча і спірне будинковолодіння
станом на день його придбання ( 16.09.2004 року) згідно  ст.
ст.  60,  61 СК України вважалося майном подружжя,  але фактично частки сторін в даному майні не
є рівними.

Згідно  ст.  372 ЦК України за
рішенням суду частка співвласника може бути зменшена з урахуванням
обставин,  що мають істотне значення.
Відповідач не набув права власності на ХА його частину спірного
будинковолодіння,  що стверджується
наступними обставинами. Через шість місяців після придбання спірного
будинковолодіння 23.03.2005 року) відповідач був затриманий і йому була обрана
міра запобіжного заходу -тримання під вартою. Він до цього часу знаходиться в
СІЗО м.  Львова. З часу арешту
відповідача я не підтримую з ним сімейних стосунків,  наша сім"я розпалася,  шлюб між ними розірваний і вона змушена
особисто повертати банку кредитні кошти і проценти по кредитному договору.
Так,  за час спільного проживання ( за
період з 17.09.2004 року ся 23.03.2005 року) разом з відповідачем сплачено
банку лише 409.79 доларів США ( 2069 грн.44 коп.) і
1623.13 долара США
( 8196 грп.81 кок.) відсотків за користування
кредитом.  Вказане стверджується розшифровкою
про сплату кредиту,  виданою їй
відділенням ПриватБанку. Отже,  за
спільні кошти сім"ї було сплачено лише 2069 грн. кредитних коштів і частка
відповідача в них становить 1/2 частину,
тобто -1034 грн.72 коп. Отже,
грошова частка відповідача в спірному будинковолодінні становить 1034
грн. 72 коп.,  що від вартості всього
будинковолодіння становить 1.38 % (1034.72 грн. від 74878 грн.). Оскільки
частка відповідача в спірному будинковолодінні є вкрай незначною ( 1.38
відсотків) і виділити її в натурі неможливо то згідно  ст.
365 ЦК
України суд вправі припинити право відповідача на його
частку в спірному будинковолодінні. Просить суд визнати,  що частка відповідача в АДРЕСА_1 становить
1.38 відсотки,  а її частка в цьому
будинковолодінні становить 98.62 відсотків,
припинити право відповідача на дану частку у вказаному
будинковолодінні,  присудивши йому
оплачену нею грошову компенсацію вартості даної частки в сумі 1034 грн. 72
коп.,  які вона вносить на депозитний
рахунок суду та визнати за нею право власності на АДРЕСА_1Відповідач в судове
засідання не з"явився,  оскільки
знаходиться в СІЗО м.  Львова,  однак в своїй заяві від 14.08.2007 року з
позовними вимогами ознайомлений і претензій відносно позову не має.

Суд вважає,  що позов підставний і
підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 372 ЦК
України передбачено,
що за рішенням суду частка співвласника може бути зменшена з

урахуванням обставин,  що мають
істотне значення.

Судом встановлено,  що 22.07.1995
року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦСу Коломийського
міськвиконкому,  актовий запис за
НОМЕР_1,  і від спільного проживання
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1З 23.03.2004 року позивачка з
відповідачем спільно не проживає і не підтримує сімейних стосунків. Однак,  перебуваючи в шлюбі з відповідачем позивачка
придбала по договору купівлі-продажу будинковолодіння АДРЕСА_1. Вказане
будинковолодіння зареєстровано в Коломийському МЕТІ на праві власності за нею,  позивачкою.

На час придбання вищевказаного будинковолодіння в сторін не було коштів для
його купівлі і тому для придбання даного будинковолодіння позивачка вирішила
взяти банківський кредит в „Приватбанку" в сумі 20000 доларів США за умови,  надавши в іпотеку спірне
будинковолодіння. Для купівлі будинку позивачка 15.09.2004 року в знайомої
ОСОБА_5,  про що був укладений
договір-позики на суму 20000 доларів США. З позичених
коштів вона віддала продавцю обумовлену ними вартість будинковолодіння,  а решту коштів потратила на витрати,  пов"язані з укладенням вищевказаного
договору купівлі-продажу. Наступного дня після укладення договору
купівлі-продажу будинку,  тобто
17.09.2004 року між позивачкою та ПриватБанком в особі директора
Івано-Франківської філії ПриватБанку
Лесюка Б.М. ,  був укладений кредитний договір,  по
якому вона отримала в банку 20000 доларів США. При цьому надала в іпотеку банку придбане нею будинковолодіння АДРЕСА_1 де
відповідач дав письмову згоду на вищевказану іпотеку.

Отже,  фактично ОСОБА_1позичила в
банку кошти для купівлі спірного будинковолодіння,  про що навіть зазначено в кредитному
договорі. Хоча і спірне будинковолодіння станом на день його придбання (
16.09.2004            року) згідно  ст.
ст.  60,  61 СК України вважалося майном подружжя,  але фактично частки сторін в даному майні не
є рівними.

Згідно  ст.  372 ЦК України за
рішенням суду частка співвласника може бути зменшена з урахуванням
обставин,  що мають істотне значення.

Відповідач на даний час не набув права власності на 1/2 його частину
спірного будинковолодіння,  що
стверджується наступними обставинами. Через шість місяців після придбання
спірного будинковолодіння 23.03.2005            року)
відповідач був затриманий і йому була обрана міра запобіжного заходу - тримання
під вартою. Він до цього часу знаходиться в СІЗО м.  Львова. З часу арешту відповідача позивачка
не підтримує з ним сімейних стосунків,
їхня сім"я розпалася,  шлюб
між нами розірваний і позивачка змушена особисто повертати банку кредитні кошти
і проценти по кредитному договору.

Так,  за час спільного проживання (
за період з 17.09.2004 року ся 23.03.2005 року) позивачкою разом з відповідачем
сплачено банку лише 409.79 доларів США ( 2069 грн.44
коп.) і 1623.13 долара США
(8196 грп.81 кок.) відсотків за користування
кредитом.  Вказане стверджується
розшифровкою про сплату кредиту,  виданою
їй відділенням ПриватБанку. Отже,  за
спільні кошти сім'ї було сплачено лише 2069 грн. кредитних коштів і частка
відповідача в них становить 1/2 частину,
тобто -1034 грн.72 коп. Тому,
грошова частка відповідача в спірному будинковолодінні становить 1034
грн. 72 коп.,  що від вартості всього
будинковолодіння становить 1.38 % (1034.72 грн. від 74878 грн.). Оскільки
частка відповідача в спірному будинковолодінні є незначною ( 1.38 відсотків) і
виділити її в натурі неможливо,  то
згідно  ст.  365 ЦК України суд
припиняє право відповідача на його частку в спірному будинковолодінні.

Встановлене судом підтверджено копією договору купівлі-продажу
будинковолодіння,  копією кредитного
договору,  копією розписки по договору
позики,  роздруковкою про сплату по
кредитному договору,  копія рішення суду
та іншими перевіреними в суді доказами.

Отже,  суд прийшов до
переконання,  що за позивачкою слід
визнати право власності на спадковий будинок по вул.  Карпатській,
20 в с
Іванівці Коломийського району.

На підставі  ст.  ст. 60, 61 СК України,   ст.
ст.  365, 372 ЦК України та керуючись  ст.   ст.
213-215 ЦПК України суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Визнати,
що частка ОСОБА_2 в будинковолодінні АДРЕСА_1 становить 1.38
відсотки,  а частка ОСОБА_1 в цьому
будинковолодінні становить 98.62 відсотків.

Припинити право Курліковскього Івана Васильовича на визначену частку в
АДРЕСА_1,  присудивши йому оплачену нею
грошову компенсацію вартості даної частки в сумі 1034 грн. 72 коп.,  які ОСОБА_1вносить на депозитний рахунок
суду.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі заяви про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження через Коломийський міськрайонний
суд. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до Апеляційного суду
Івано-Франківської області може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.