Справа
№ 2-460/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

24 вересня 2007 року Заставнівский районний суд
Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Угриновської Л.Я.

при секретарі:           Сова
О.А.

з участю сторін: позивачки - ОСОБА_1, представника
позивачки - ОСОБА_4, відповідачів- ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3про встановлення факту родинних стосунків, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ № 121984 від 7.12.2006
року, визнання недійсним договору дарування 12 частини житлового будинку серії
ВЕІ № 122043 від 28.12.2006 року, визнання права власності на житловий
будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить встановити факт родинних
відносин між нею та її матір'ю
ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом серії ВЕІ № 121984 видане 7.12.2006 року державним
нотаріусом Заставнівської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_2;
визнати недійсним договір дарування 12 частини житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1, а також визнати за нею право власності на житловий
будинок із погосподарськими спорудами, вартістю 17315 грн., розташований в
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що проживає в
спірному житловому будинку, її батьки : батько ОСОБА_6пропав безвісти в роки
війни, мати ОСОБА_7померла ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження позивачки
ім'я матері помилково записано „Агафія" замість „Катерина". Позивачка
посилається на те, що рішенням правління колгоспу ім. Кірова її матері було
виділено від будівництво будинку земельну ділянку. Житловий будинок будувався
їхньою сім'єю в період 1960-1965 років і до 15.04.1991 року відносився до типу
колгоспного двору. Мати позивачки і сама позивачка працювала в колгоспі до 1990
року. Згідно рішення виконкому Заставнівської районної Ради на ім'я
ОСОБА_5видано свідоцтво про право власності на житловий будинок. До 1980 року у
дворі проживали брат позивачки ОСОБА_2, сестра позивачки ОСОБА_8, котрі після
одруження вийшли із двору. Позивачка вважає, що вони втратили право на майно,
що належало колгоспному двору. ОСОБА_9посилається на те, що її брат ОСОБА_2 без
її відома 7.12.2006 року через Заставнівську державну нотаріальну контору
оформив на себе свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері
ОСОБА_5. Позивачка вважає свідоцтво про право власності на житловий будинок,
видане на ім'я відповідача незаконним, поскільки останній не повідомив, що господарство
відносилось до типу колгоспного двору, і не мав права оформляти спадщину після
смерті матері. Крім цього, вважає позивачка, як наслідок укладений відповідачем
ОСОБА_2 договір дарування половини будинку своєму сину ОСОБА_3 є також
недійсним.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки
підтримали позовні вимоги, обґрунтували вищенаведеним.

Представник позивачки пояснив, що господарство, в якому
знаходиться житловий будинок із погосподарськими будівлями, розташований по
АДРЕСА_1до 1991 року відносилось до типу колгоспного двору. Позивачка є єдиним
членом двору станом на 15.04.1991

2

року. Відповідач після одруження в 1969 році вибув із
двору і не може претендувати на майно двору.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав позовних
вимог позивачки. Пояснив, що визнав за собою право власності на будинок в
порядку спадщини після смерті матері. При оформленні свідоцтва він повідомляв
державного нотаріуса, що в будинку проживає сестра, але чому власність визнана
за ним одним йому не відомо. Відповідач вважає, що спірний будинок повинен
належати йому та позивачці порівну, поскільки він до виходу із колгоспного
двору своєю працею приймав участь у його будівництві. Після оформлення права
власності на будинок він подарував половину будинку своєму синові ОСОБА_3.

Залучений до участі по справі і якості співвідповідача
ОСОБА_3 позов не визнав. Пояснив, що проживає разом із батьком в АДРЕСА_2.
Згідно договору дарування від 28.12.2006 року його батько подарував йому
половину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12 пояснили, що будинок
АДРЕСА_1побудований в 1960-1965 роках. Мати позивачки ОСОБА_5працювала в
колгоспі ім. Кірова і отримала земельну ділянку під забудову. Позивачка
ОСОБА_9до 1990 року також працювала в колгоспі. Відповідач після одруження в
господарстві не проживав.

Судом встановлено, що спірний будинок, розташований в
АДРЕСА_1до 15.04.1991 року відносився до типу колгоспних. Побудований в
1960-1965 роках на земельній ділянці, виділеній правлінням колгоспу матері
позивачки ОСОБА_5. відповідач ОСОБА_2 вибув із двору після одруження в 1969
році. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
22.12.1995 року № 2 (із змінами і доповненнями від 25.05.1998 року) спори щодо
майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року мають
вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право
власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не
втратили право на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються
працездатні члени двору, які не менш трьох років підряд до цієї дати не брали
участі працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Враховуючи
наведене, вимоги  ст.126 Цивільного
Кодексу ( в редакції 1963 року) позивачка ОСОБА_1 станом на квітень 1991 року
була єдиним членом двору, а тому їй належить право власності на спірний
житловий будинок. Згідно п "г" п.6 Згаданої Постанови „Згідно зі  ст.4 Постанови Верховної Ради України „Про
введення в дію Закону України „Про власність" загальні правила спадкування
щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990
року. Відповідно до  ст.563 УК (в ред. 1963 р.) в разі смерті
члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається.

Враховуючи наведене, суд вважає, що після смерті матері
позивачки ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщина не відкрилась При видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на ОСОБА_2 державний нотаріус не перевірив
наведені обставини, а тому свідоцтво слід визнати недійсним.  При цьому договір дарування 12 частини
спірного житлового будинку укладений між відповідачем ОСОБА_2 та його сином
ОСОБА_3 також слід вважати недійсним, бо дарувальник не є власником майна, що
дарується.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги
позивачки обґрунтовані і підлягають повному задоволенню.

Керуючись  ст.  ст.
126, 563 ЦК (в ред. 1963
року), п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 2(із
змінами і доповненнями від 25.05.1998 року);
ст.717 ЦК України,  ст. ст. 256,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1та її матір'ю ОСОБА_5,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за
законом серії ВЕІ № 121984 видане 7.12.2006 року державним нотаріусом
Заставнівської державної контори на ім'я ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі за №
2567.

3

Визнати недійсним договір дарування 12 частини житлового
будинку, що по АДРЕСА_1, серії ВЕІ № 122043, від 28.12.2006 року,
зареєстрований в реєстрі за № 2726.

Визнати за ОСОБА_1право власності на житловий будинок із
погосподарськими будівлями, вартістю 17315 грн., розташований в АДРЕСА_1 як на
майно колишнього колгоспного двору.

Рішення набирає законної сили після 10 днів з часу
проголошення, якщо сторони не подадуть заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного
суду через районний протягом 20 днів з часу подання заяви про апеляційне оскарження.