Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 червня 2007
року                       Рівненський
міський суд Рівненської області

в особі
судді  - Долі В.А.

при секретарі -
Слакві-Марчук Н.В.,

з участю
представника позивача - ОСОБА_1

представника
відповідача - Барциковської Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справа за позовом ОСОБА_1до
виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення часток у спільній
сумісній власності на квартиру,  про
визнання права на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

По суті
позову представник позивача суду пояснила,
відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1993р.
квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу,  її чоловікові - ОСОБА_2,  таОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 Оскільки
ним не було складено заповіту,  вона є
одним із спадкоємців першої черги за законом,
який має право на спадкування майна померлого. Крім того,  вона,
як дружина,  постійно проживала із
спадкодавцем,  оскільки він останнім часом
хворів,  постійно вела спільне
господарство та доглядала його. Інші спадкоємці - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - діти
спадкодавця та спадкоємці першої черги по закону,  відмовилися від прийняття спадщини на користь
позивача. Для отримання спадкового майна та належного оформлення права
власності на спадкове майно вона звернулася в нотаріальну контору,  однак нотаріусом було відмовлено їй у
вчиненні необхідних дій через те,  що
частка спадкодавця не виділена.

Просить
виділити часткиОСОБА_2,  ОСОБА_1 ОСОБА_3
в квартиріАДРЕСА_1  яка належить їм на
праві спільної сумісної власності. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності
на спадкове майно після смертіОСОБА_2,  а
саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1

Представник
відповідача позов вважає обґрунтованим, тким, що підлягає задоволенню повністю.

Дослідивши
докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно
до свідоцтва про право власності на житло,
виданого Рівненською міською радою народних депутатів міської
адміністрації (Управи) від 30.11.1993р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності позивачу,  її
чоловікові - ОСОБА_2,  та ОСОБА_3 (а.с.
14). ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2,  про що
відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління
юстиції зроблено запис НОМЕР_1 Оскільки ним не було складено заповіту,  позивачка є одним із спадкоємців першої черги
за законом,  який має право на спадкування
майна померлого.

Інші
спадкоємці - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -діти
спадкодавця та спадкоємці першої черги по закону,  відмовилися від прийняття спадщини на користь
позивача. Заява про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки подана
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Другої Рівненської державної нотаріальної контори
державному нотаріусу Ільчук Наталії Олексіївні.

Відповідно
до  ст. 370 Цивільного Кодексу
України,  у разі виділу частки із
майна,  що є у спільній сумісній
власності,  вважається,  що частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними,  законом або рішенням суду,  тому ОСОБА_1
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 належить по 1/3
частини квартири АДРЕСА_1  кожному.

Відповідно
до  ст. 1226 ЦК України,  частка у праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

2

Відповідно
до ст. 1268 ЦК України: спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини,
вважається таким,  що прийняв
спадщину,  якщо протягом строку,  встановленого
ст. 1270 ЦК України,  він не
заявив про відмову від неї. ОскількиОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно
проживала разом із спадкодавцем,  що
стверджується відміткою в паспорт (а.с. б),
то вважається,  що вона прийняла
спадщину.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст. 10,  11,
60,  212,  214,
215 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити,  що ОСОБА_1
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 належить по 1/3
частини квартири АДРЕСА_1  кожному.

Визнати
за ОСОБА_1 право приватної власності на спадкове майно після
смертіОСОБА_2,  яке складається з 1/3
частини квартири АДРЕСА_1

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений статтею 294
Цивільного процесуального кодексу України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
через суд,  який ухвалив оскаржуване
рішення.