ІД.с.№2-80-07
РІШЕННЯ іменем
України

18
вересня 2007 року                                                         Обухівський
районний    суд

Київської області в складі:

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Тонкошкур Н.В., Школяр А.І., Янковій Н.Г.,
Кубар О.Є.

за участю адвоката ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
визнання  права  власності
на   1/2   частину квартири,

встановив:

ОСОБА_1
звернулася до Обухівського районного суду Київської області із позовом в якому
просила, суд визнати за нею право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1

В судовому
засіданні позивачка збільшила розмір позовних вимог а саме, окрім визнання за
нею права власності на 1/2 частину квартири, просила суд провести поділ майна
яке було придбане нею та відповідачем в період шлюбу диван угловий вартістю
1700 грн. 00 коп., газову плиту «Ардо» вартістю 1500 грн. 00 коп., стіральну
машину «Індезит» вартістю 1800 грн. 00 коп., комп»ютер «Самсунг» вартістю 4000
грн. 00 коп., утюг «Тефаль» вартістю 200 грн. 00 коп.. Оскіль між нею та
відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна в добровільному
порядку, тому просить суд провести даний поділ в судовому порядку, виділивши їй
із спірного майна: диван угловий вартістю 1700 грн. 00 коп., газову плиту
«Ардо» вартістю 1500 грн. 00 коп., стіральну машину «Індезит» вартістю 1800
грн. 00 коп., з врахуванням того, що на її утриманні і вихованні знаходиться
неповнолітня дитина. А відповідачу виділити комп»ютер «Самсунг» вартістю 400
грн. 00 коп'., утюг «Тефаль» вартістю 200 грн. 00 коп.. Крім того позивачка
просить стягнути судовій збір, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Відповідач та
його представник в судовому засіданні вищевказаний позов визнали частково, а
саме відповідач погодився і не заперечує щодо вказаного позивачкою поділу
майна, але заперечив щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину
квартири, оскільки спірна квартира була куплена за кошти його батька.

Судом
встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 вересня 1999 року по 21 червня
2006 року.

Від даного шлюбу у них народився
ІНФОРМАЦІЯ_1син ОСОБА_5.

18 жовтня 200
року за спільні кошти сторони придбали АДРЕСА_1на ім»я відповідача.

Позивачка проживала
в квартирі до листопада 2005 року, разом з сином та відповідачем.

21 червня 2006
року позивачка розірвала шлюб з відповідачем.

В період шлюбних
відносин сторони придбали у спільну сумісну власність, як подружжя майно диван
угловий, газову плиту «Ардо», стіральну машину «Індезит», комп»ютер «Самсунг»,
утюг «Тефаль» стосовно якого між сторонами виник спір.

Вказані обставини встановлені з
показів сторін, свідків та письмових доказів.

Суд вислухавши
сторони, свідків, адвоката, представника, перевіривши матеріали справи,
знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з
наступних підстав.

2

Згідно ст.
60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини самостійного заробітку, доходу.

У відповідності
до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння,
користування та розпорядженням майном, що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

А тому суд,
вважає що оскільки квартира була придбана в період шлюбу, що підтвердили і самі
сторони, то вона є спільною сумісною власністю сторін Про те, що квартира
належить сім»ї свідчить і той факт, що згідно рішення Обухівського районного
суду від 15 березня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_1про визнання права власності на квартиру, позивачу (батьку
відповідача) було відмовлено в позові на підставі того, що позивач не довів ті
обставини на які посилався, дане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до
ст. 71 п. 1 СК України, майно, що є объектом
права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом.

Суд вважає, що
оскільки в добровільному порядку сторони не можуть вирішити спір, щодо
зазначеного майна, тому дане майно повинно бути поділено в судовому порядку за
варіантом, який пропонує позивачка, оскільки фактично з даним варіантом погодився
і відповідач, що підтвердив при судовому розгляді справи, і такий варіант не
порушує права сторін та враховує інтереси неповнолітньої дитини.

Тому з
врахуванням думки позивачки та відповідача, в судовому засіданні, з врахуванням
неповнолітнього сина, який залишився проживати з позивачкою, суд вважає за
можливе виділити позивачці: диван угловий вартістю 1700 грн. 00 коп., газову
плиту «Ардо» вартістю 1500 грн. 00 коп., стіральну машину «Індезит» вартістю
1800 грн. 00 коп., а всього майна на суму 5000 грн..

Одночасно з цим
суд, вважає за можливе виділити відповідачу по справі: комп»ютер «Самсунг»
вартістю 4000 грн. 00 коп., утюг «Тефаль» вартістю 200 грн. 00 коп., а всього
майна на суму 4200 грн. 00 коп.

Також суд
вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення судового збору та
витрат на інформаційно-технічне забезпечення теж підлягають задоволенню,
оскільки згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухваленол рішення
суд присуджує з другої сторони понесені нею витрати і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст.
60,63, 70, 71 СК України, ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 212-214, 292, 294 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

Виділити
ОСОБА_1частину спільного сумісного майна, а саме : диван угловий вартістю 1700
грн., газову плиту «Ардо» вартісю 1500 грн, стіральну машинку «Індезит» вартісю
1800 грн., а всього майна на суму 5000 грн.

Виділити
ОСОБА_2, частину спільно сумісного майна, а саме : комтютер «Саемсунг» вартісю
4000 грн., утюг «Тефаль» вартісю 200 грн., а всього майна на суму 4200 грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1понесені нею витрати що складаються з судового збору
в розмірі 951 грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі ЗО грн., а всього стягнути 981 грн. 00 коп..

3

Скасувати арешт на АДРЕСА_1, накладений згідно ухвали
Обухівського районного суду від 8 грудня 2006 року, після набрання даного
рішення законної сили.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Обухівський
районний суд протягом 20 днів, після подачі в 10-ти денний термін заяви про
апеляційне оскарження, з моменту проголошення даного рішення суду.