справа №2-1504/07
РІШЕННЯ

Іменем України

03
жовтня 2007 року                                                                         м.
Запоріжжя

Заводський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого
судді Забіяко Ю.Г.

при
секретарі          Вінник Л.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення заборгованості по аліментам, пені за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася до суду 06.06.2007р. до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів за період з 16.11.2004р. по 15.03.2007р.
у розмірі 2048,52 грн.

В
процесі розгляду справи представником позивача двічі доповнювалися позовні
вимоги про стягнення заборгованості по аліментам та про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів, яка просила стягнути з відповідача також
заборгованість за 2007 рік у розмірі 2287,42 грн., пеню у розмірі 520,21 грн.,
всього 4856,15 грн., потім в судовому засіданні представник позивача заявила
про те, що вона відмовляється від стягнення заборгованості.

В
обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що в суді знаходиться кримінальна
справа за обвинуваченням відповідача зі злісне ухилення від сплати встановлених
судом аліментів, відповідач продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів,
сплачує аліменти частково, але все одно у нього за розрахунком державного
виконавця є заборгованість з 2004 року по цей час. Крім цього дитина постійно
потребує додаткових витрат на лікування та витрат на виховання.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримала на підставах, які
викладені в позові та пояснила, що з 2004 року у відповідача виникла
заборгованість у розмірі більше 6 тисяч гривень, у зв'язку з тим, що він не
працював йому нараховувався розмір аліментів згідно з середньостатистичними
даними по Заводському району, а станом на 04.09.2007р. з урахуванням
добровільно сплачених коштів заборгованість складає 2287,42 грн.

Відповідач
з позовом був частково не згоден, пояснив, що з травня 2007 року працює,
заборгованість в розмірі 6389,64 грн. була ним повністю сплачена в
квітні-червні 2007 року та він звільнений від кримінальної відповідальності за
ст.164 ч.1 КК України. Крім цього у нього є донька від першого шлюбу, яку він
теж в добровільному порядку утримує та на його утриманні знаходиться мати
похилого віку, вважає, що розрахунок заборгованості зроблений виконавчою
службою неправильно. Крім цього пояснив, що заборгованість по аліментам виникла
у зв'язку з тим, що він не працював та мав деякі інші проблеми.

Суд,
вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши і
дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані
сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов піддягає
задоволенню частково за таких підстав.

Судом
встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на примусовому виконанні
Заводського районного відділу державної виконавчої служби знаходиться
виконавчий лист №2-4832 від 20.12.2004р., виданий Комунарським районним судом
М.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1аліментів у розмірі 1/4
частини заробітку на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.

Згідно
наданих розрахунків державного виконавця щодо заборгованості, то станом на
15.03.2007р. вона складала з урахуванням добровільно сплачених сум 6389,64 грн.
(а.с.10), станом на 13.05.2007р. - 3965,88 грн. (а.с.2), а станом на
04.09.2007р. - 2287,42 грн. (а.с.36).

В
підтвердження того, що заборгованість у розмірі 6389,64 грн. була відповідачем
сплачена у повному обсязі випливає із постанови Заводського районного суду
М.Запоріжжя від 12.06.2007р., згідно якої ОСОБА_2. звільнений від кримінальної
відповідальності за злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України згідно ст.48 КК
України за зміною обстановки у зв'язку з тим, що ним заборгованість повністю
погашена, крім цього при розгляді кримінальної сама позивач зазначила, що заборгованість
у розмірі 6389,64 відповідач їй сплатив.

Щодо
заперечень відповідача проти неправильного розрахунку державного виконавця щодо
розміру заборгованості по аліментам станом на 04.09.2007р., то згідно положень
статті 195 СК України, частини 3 статті 74 Закону України „Про виконавче
провадження", розмір заборгованості
визначається  державним  виконавцем.
Тільки,  якщо  заінтересована особа  не

погоджується з
розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, вона має право
оскаржити його постанову до суду в порядку, передбаченому розділом У11 ЦПК
України. Порядок примусового виконання судових рішень на підставі виконавчих
документів встановлено Законом України «Про виконавче провадження», відповідно
до якого вирішення питання щодо процедури стягнення присуджених аліментів,
визначення заборгованості з їх виплати та її погашення за рахунок боржника є
компетенцією державного виконавця, на виконанні в якого знаходиться виконавчий
документ.

Статтею
196 СК України передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за
кожний день прострочення, якщо заборгованість виникла з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті
196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану платник аліментів. Пунктом 1 частини 2 статті
258 ЦК України
передбачено, що до позовних вимог про стягнення неустойки (пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Вимоги
позивача в частині стягнення заборгованості по аліментам суперечать вимогам
закону, оскільки чинним законодавством не передбачено можливості стягнення
заборгованості по аліментам, присудженим за рішенням суду, в судовому порядку, тобто
повторне покладення на платника аліментів аліментного зобов'язання.

Що
стосується ствердження представника позивача про необхідність стягнення з
відповідача пені та заборгованості по аліментам з урахуванням додаткових витрат
на дитину, яка потребує лікуванням за призначенням лікаря, перебуває на
лікуванні в санаторії та займається танцями, то статтею 185 СК України
передбачена можливість подачі позову з відповідними обґрунтуваннями та доказами
та стягнення суми додаткових витрат, що викликані особливими обставинами.

Крім
цього, щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд бере до уваги
розрахунок заборгованості державного виконавця, згідно якого станом на
04.09.2007р. заборгованість відповідача складає 2287,42 грн. (ас.36), який у
встановленому порядку ніким не оскаржений. Згідно цього розрахунку до
15.03.2007р. заборгованість складає - 764,48 грн., з 15.03.2007р. по
01.09.2007р. - 1887,94 грн., з урахуванням добровільно сплачених аліментів -
359 грн. (з яких в липні 2007р. - 137 грн., в серпні 2007р. - 222 грн.),
заборгованість складає 2287,42 грн.

З
урахуванням наведеного, враховуючи, що на утриманні відповідача знаходиться
мати пенсійного віку, яка перебуває на обліку в обласному кардіологічному
диспансері (ас.20, 24) суд вважає, що з відповідача повинно бути стягнена пеня
за прострочення сплати аліментів за заборгованість у розмірі 2287,42 грн.
згідно розрахунку державного виконавця станом на 04.09.2007р. і ця пеня складає
694,45 грн., а саме:

((764,48грн.х1%х30д.+171,08грн.х1%х31
д+342,17грн.х1 %х30д.+342,17грн.х1 %х31
д+342,17х1%х30д+(342,17-137грн)х1%х31д+(342,17-222грн.)х1%х31д)=
229,2грн.+53,03грн.+102,65грн.+106,07грн.+102,65гн.+63,60грн.+37,25грн.=694,45грн.

На
підставі викладеного та керуючись ст.196 СК України, ст.258 ЦК України, ст.ст.57-60,
88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 694
грн. 45 коп.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути
в дохід держави з ОСОБА_2. судовий збір у розмірі 51 грн. та покласти на
відповідача витрати з інформаційно-технічного забезпечення у справі у сумі 30
грн.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Заводський
районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку.