Справа №2-300 2007р.
квітня 2007 року Ленінський районний суд м.
судді:                    Олещенко Л.Б.
секретарі:                            Настояної
участю позивачів:                 ОСОБА_1ОСОБА_2
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2до ОСОБА_3 про виселення без надання
іншого жилого приміщення,  суд ,  -
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом доОСОБА_3 про
виселення останньої з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення,  мотивуючи свої вимоги
тим,  що у 1978 році їм була надана
трьохкімнатна спірна квартира,  житловою
площею 43, 20 кв.м. ,  на склад сім'ї:
доньку -позивачку ОСОБА_2.; мати - позивачку ОСОБА_1.,  внучку - відповідачку ОСОБА_3
тривалого часу відповідачка ОСОБА_3 улаштовує у квартирі бешкети та
сварки,  ображає їх гідність,  принижує їх,
постійно знаходиться у стані алкогольного сп'яніння. З 2002 року
перебуває на обліку у наркологічному диспансері,  як хронічний алкоголік,  неодноразово проходила лікування від
алкоголізму,  як стаціонарно,  так і методом кодування. Останній раз це було
у 2004 році,  але позитивних наслідків
лікування не дало і вона продовжує зловживати спиртними напоями.
у алкогольному сп'янінні веде безпоряднє статеве життя,  внаслідок чого з серпня 2006 року
розшукується міським шкіряно - венеричним диспансером у зв'язку з венерічною
хворобою,  але курс лікування у
добровільному порядку не пройшла,  та не
бажає цього робити. У 2004 р. у неї була суіцидальна спроба - різала віни,  знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння,  після чого перебувала на
лікуванні у психіатричній лікарні.
неодноразово зверталися до міліції з проханням прийняти до неї заходи впливу та
звільнити їх від подібної поведінки,  так
як з нею неможливо мешкати і вона веде антигромадський спосіб життя. Вони
зверталися зі скаргою до прокуратури Ленінського району м. Донецька,  але всіх вжитих заходів недостатньо для
змінення поведінки відповідачки та вона продовжує вести антигромадське життя.
Відповідачка не працює,  не сплачує
комунальні витрати. У спільній квартири мешкає ОСОБА_4,  1994 року народження,  на виховання якої поведінка відповідачки
впливає негативно,  вона побоюється
знаходитися дома. Останній раз 14.11.2006р. відповідачка улаштувала бешкет у
стані алкогольного сп'яніння,  ображала
їх нецензурною лайкою,  намагалася
вдарити. До цього у лютому 2006 р. вона побила ОСОБА_1. і та знаходилась на
амбулаторному лікуванні 26 діб.
судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримала,  просила суд виселити відповідачку із спірної
квартири без надання іншого жилого приміщення у зв'язку з неможливістю
спільного мешкання,  вказавши, що вони
звертались до міліції, з приводу її поведінки, та з нею розмовляв дільничний
міліціонер,  ніяких адміністративних
стягнень на відповідачку не накладалось,
іншого житла в неї немає.
дала    суду аналогічні пояснення.
третьої особи КП ЖЕК № 1 Ленінського району м. Донецька Власов О.В. позов
визнав,  не заперечував проти виселення
про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином,  про що свідчить власноручно підписана
розписка,  рапорт дільничного інспектора
міліції про те,  що він особисто
повідомляв відповідачку про час та місце слухання справи; причину неявки суду
не повідомила. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді
справи,  що відповідає положенням  ст.224 ЦПК України.
Суд
заслухавши сторони,  дослідивши матеріали
справи,  перевіривши надані сторонами
докази,  вважає,  що позов задоволенню не підлягає.
Так,  в судовому засіданні встановлено,  що за адресою: АДРЕСА_1 мешкають
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 таОСОБА_4.,  1994 року народження,  що підтверджується витягом із особистого
рахунку НОМЕР_1від 11.09.2006р. (а.с. 8).
до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. № 2 Про
деякі питання,  що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу України: при вирішенні справ про
виселення на підставі  ст.116 ЖК
України,  осіб,  які систематично порушують правила співжиття
і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або
будинку,  слід виходити з того,  що при триваючій антигромадській поведінці
виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті
заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.
Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами,
прокурорами, органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями виконкомів,
а також заходи громадського впливу,
вжиті на зборах жильців будинку, трудових колективів,  товариськими судами й іншими громадськими
організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.
не надано суду належних доказів,  що
застосовувались заходи попередження до відповідачки. Як встановлено з їх
пояснень і досліджених матеріалів справи,
до відповідачки було застосовано одне попередження про недопущення
насилля у сім'ї (постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від
04.03.2006р. а.с. 11) і більше ніяких заходів до неї не застосовувалось. Крім
того,  не надано суду переконливих
доказів про її антигромадську поведінку.
до  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають
обставини,  які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.
Тому у суда не має підстав
відповідно до  ст. 116 ЖК України
задовольнити позовнні вимоги ОСОБА_1,
підставі  ст. 116 ЖК України,  та керуючись Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 р. № 2 „ Про деякі питання,  що виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України",
212-215 ЦПК України,  суд,  -
В  позовіОСОБА_1,  ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити
Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Ленінський
районний суд м.  Донецька,  шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його
проголошення,  заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної, скарги з
подачею ії копії до апеляційної інстанції,
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК
України.