Справа № 2-311/07 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10 жовтня        2007 р.

Близнюківський
районний суд Харківської області у складі:

судді Мороза О.І.,

при
секретарі Масловій Н.Ю.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в смт.
Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, -

ВСТАНОВИВ.:

ОСОБА_3  звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,  який
між ними було зареєстровано 02 березня
1986     року. Від шлюбу
неповнолітніх дітей не мають.

Позивач
вказує,  що між нею та відповідачем по
справі постійно виникали сварки і склалися такі особисто-неприязненні відносини
при яких подальше сумісне проживання стало неможливим,  що було спричинене зловживанням відповідачем
спиртними напоями. Шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства
між ними припинені з липня місяця 2007 року. Спору про поділ майна не виникає.
Розривати шлюбу відділі РАЦС вона не бажає.

Посилаючись
на вищевказані обставини вважає,  що
сім'я розпалася остаточно. У попередньому
судовому засіданні позивач позов підтримала,  на примирення не погоджується.
Відповідач,  будучи належним чином повідомленим
про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився,  надавши до суду заяву про розгляд справи за
його відсутності,  позовні вимоги визнав
повністю.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4  ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст. 174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову,
суд за наявності для того законних підстав,  ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно
до  ст.110 Сімейного кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При
цьому,  у відповідності до ч.2  ст. 112 цього ж Кодексу,  суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить інтересам одного з них,
що мають істотне значення.

Матеріалами
справи встановлено наступне. Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1зареєстровано 02 березня
1986 року. ОСОБА_2
зловживає спиртними напоями. Між подружжям постійно виникають сварки,  між ними відсутнє взаємопорозуміння. Все це
призвело до напружених взаємовідносин,
шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені. З цього вбачається,  що сім'я сторін розпалася остаточно і
зберегти її неможливо,  подальше спільне
проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки,  які мають істотне значення.

Майновий
спір між сторонами відсутній. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають.

Таким
чином,  визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону,
не порушує права,  свободи чи
інтереси інших осіб.

Визначаючи
розмір держмита,  при реєстрації
розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану,  суд приймає до уваги сімейний та матеріальний
стан подружжя,  визнання позову
відповідачем,  та вважає за необхідне
витрати щодо сплати мита покласти на відповідача.

2

А
тому,  керуючись  ст. ст.130,
174 ЦПК України,   ст.110,  112 Сімейного кодексу України,  суд.

ВИРІШИВ :

Позов
задовольнити.

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
народження,  зареєстрований 02 березня
1986 року В-Самарською сільською радою Близнюківського району Харківської
області,  Україна. Актовий запис № 2.

При
реєстрації розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного
стану стягнути держмито на користь держави з ОСОБА_2 у розмірі сімнадцять
гривень. ОСОБА_1від сплати державного мита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.