Справа № 2 - 275,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 грудня 2007 року  Диканський
районний  суд      Полтавської області в складі:

головуючого         -
судді    Гвоздик А. Є.,

при
секретарі       -                  Федотченко С. Ю.,

з участю адвоката                   ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи, такою, що втратила право на користування
житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач та його син, відповідач  ОСОБА_3. в 1994 році згідно ордеру, виданого
Диканською селищною радою Полтавської області отримали право на проживання в
квартирі по АДРЕСА_1. В своєму позові позивач, вказує, що  10.12.1994 року після одруження  відповідач виїхав на постійне  місце проживання в м. Полтаву.  Відповідач тривалий час в квартирі не
проживає, ніяких ремонтних робіт не проводить, допомоги по сплаті комунальних
послуг не надає, хоча відповідно до житлового законодавства  повинен це робити, тому  позивач звернувся до суду з позовом та
просить визнати відповідача  ОСОБА_3.
таким, що втратив право на користування
вказаною вище квартирою з підстав, що він більше шести
місяців без поважних причин не проживає а спірній квартирі у зв'язку з тим, що
виїхав на інше місце проживання у з в'язку з одруженням.  Виходячи з цього позивач також
просить зобов'язати відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб
Диканського РВ УМВС України в Полтавській області зняти реєстрацію  відповідача ОСОБА_3. у вказаній вище
квартирі.

На
початку розгляду справи  позивач змінив
підставу своїх позовних вимог, а саме просив суд визнати відповідача таким, що
втратив право на проживання у спірній квартирі з 10. 12. 1994 року, часу  його одруження та
виїзду тоді з квартири на нове постійне місце проживання до своєї дружини в м.
Полтаву.

В судовому засіданні
позивач  змінені свої позовні вимоги та
їх  підставу  підтримав та просив їх задоволити. При цьому
пояснив, що він разом з сином згідно ордеру виданого Диканською селищною радою
у 1994 році отримав двохкімнатну
квартиру за АДРЕСА_1.  10.12.1994 року  його син одружився і   виїхав
на постійне місце проживання  до своєї дружини
в м. Полтаву,  де проживає  до цього часу. З часу виїзду з квартири він
за комунальні послуги не сплачував, ремонт квартири не проводив, що  свідчить проте, що  відповідач втратив право на проживання  у вказаній
квартирі.  Та в зв'язку з цим
просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування  цим житловим приміщенням та зобов'язати  ВГІРФО
Диканського РВ УМВС України зняти відповідача з реєстрації відповідача з
вказаної квартири.

Відповідач проти  змінених
підстав і позовних вимог позивача заперечував, пояснив, що він в 1994
році  разом  з своїм батьком позивачем  ОСОБА_2. згідно виданого ордеру  Диканською селищною радою отримав двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. 10 грудня 1994 він одружився і став проживати в  м. Полтава
у квартирі батьків своєї дружини без реєстрації.  До батька приїздив  лише  в
гості. Коли батько став жити в
цивільному шлюбі з гр.
ОСОБА_4.   він  став до
батька приїжджати  рідше.  Здебільшого проживав  з дружиною у її   батьків, а потім коли померли  її дід і баба
він з дружиною став
проживати  в їх будинку. За час
сумісного проживання  з дружиною ним  на спільні кошти був придбаний телевізор,
музикальний центр та автомобіль.
Він  вважає, що він має  право бути зареєстрованим і проживати в квартирі
разом  з позивачем , так як  ця спірна квартира  була надана як йому так  і позивачеві.   При цьому пояснив, що він квартирної плати
не сплачував, ремонту квартири не проводив, а також грошей на вказані потреби
позивачу  не надавав.

Представник відповідача  відділу громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Диканського РВ УМВС України в Полтавській області в судове
засідання не з'явився, а до суду надіслав письмове повідомлення в якому просить
розгляд справи провести у відсутність його представника.

Представники  третіх
осіб Диканського ККП, Диканської селищної ради  в судовому засіданні пояснили, що  вказана спірна квартира  АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Диканського
ККП, є неприватизованою. По даній квартирі мався борг  за
надані комунальні послуги, який позивачем був  повністю відшкодований згідно укладеного
договору про реструктуризацію заборгованості за житлово комунальні послуги від
14 травня 2007 року. Відповідно до заяв позивача представниками  Диканського ККП на протязі 2007 року з участю
представників Диканської селищної ради
три рази складалися  акти про
непроживання відповідача у вказаній вище квартирі. На час перевірок  ознак проживання відповідача в спірній
квартирі виявлено не було. Тому представник третьої особи Диканського ККП
вважав за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування
спірною квартирою з часу його виїзду з квартири на інше місце проживання.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача, відповідача, представників третіх осіб,
свідків  та оцінивши наявні по
справі  в сукупності докази, суд
вважає,  що  змінені
позивачем позовні вимоги та їх підстава підлягають задоволенню  зі слідуючих підстав.

Як було встановлено в
судовому  засіданні  відповідач 05 жовтня 1993 року був
зареєстрований, (а згідно діючого на той час законодавства прописаним ) в
квартирі АДРЕСА_1, що стверджується
ксерокопією   сторінки, №11
паспорта відповідача ( а.с.№ 118 ).

10 грудня 1994 року  відповідач по справі зареєстрував шлюб  з гр. ОСОБА_5. в Полтавському міському палаці
шлюбів, що стверджується
ксерокопією  сторінки № 10
паспорта відповідача ( а.с. №  118) та
його особистими поясненнями в суді.

З пояснень в суді позивача
вбачається, що після реєстрації шлюбу його син забравши всі особисті речі,
виїхав на  нове постійне місце  проживання
до своєї дружини в м. Полтаву, де створив сім'ю. Цей факт в судовому
засіданні підтвердили свідки, а саме співмешканка позивача свідок ОСОБА_6.
та  брат позивача ОСОБА_7.

В м. Полтава  відповідач спочатку проживав у батьків
дружини за адресою  АДРЕСА_2, а коли
померли  дід та баба  дружини,
відповідач  разом з дружиною  перейшов
жити  в  приватний будинку за адресою АДРЕСА_3,  де за спільні кошти придбали майно , а  саме телевізор, музикальний центр, автомобіль
та інші речі, тобто відповідач та його дружина вели спільне господарство, що не
заперечував і сам відповідач.

Даний факт  підтвердили в судовому засіданні  свідки ОСОБА_8. та       ОСОБА_9., які є родичами  як позивача, так і відповідача  та на запрошення  дружини останнього разом з позивачем
гостювали  у вказаному вище приватному
будинку і особисто  бачили, що відповідач
та його дружина  створили  сім'ю та ведуть спільне господарство, та на
спільні кошти  придбали  майно, яке перебуває  у їх спільному користуванні. Іноді
відповідача  вони бачили в смт. Диканька,
коли той приїздив в гості до  позивача на
автомобілі. На той час відповідач
працював в м. Полтава.

Також факт проживання  відповідача в м. Полтава та не проживання в
смт. Диканька стверджується  довідкою
виданою ВАТ  Бурова Компанія
«Букрос»  ( а.с. № 29 ), з якої
вбачається, що позивач працював в цій Полтавській  організації з 2003 року по 2007 рік і був
відповідальною особою за перевезення
великовагових та негабаритних вантажів і робота була пов'язана з
довгостроковими та регулярними виїздами на бурові та інші об'єкти  ВАТ БК «Букрос», які знаходилися  в різних районах Полтавської області, а також
в інших областях.

Те, що позивач не проживав в  квартирі АДРЕСА_1 стверджується трьома
актами  про встановлення факту
відсутності громадянина в житловому приміщенні за адресою постійної  його реєстрації ( а.с. № 9-11 ), з яких
вбачається, що відповідач більше 12 років зареєстрований в даній квартирі, але
в ній не проживає, що підтвердили підписами
наймач,  сусіди, представники
Диканського ККП та представники Диканської селищної ради.

Цей факт  підтвердили в судовому засіданні  свідок
ОСОБА_10., яка пояснила, що вона проживає в цивільному шлюбі з
відповідачем  з  1994 року і по даний час. За цей проміжок
часу відповідач за місцем своєї реєстрації не проживав,  іноді приїздив до батька  на автомобілі в гості  і побувши декілька годин знову повертався в
м. Полтава до своєї дружини.

Те, що позивач рідко приїздив до
свого батька підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_11., який з 2000
року проживає по сусідству з квартирою, в якій мешкає позивач та зареєстрований
відповідач. В 2007 році він три рази приймав участь в складанні актів про
встановлення  факту  не проживання громадянина в  житловому приміщенні. Під час знаходження в
приміщенні вказаної квартири речей, які вказували  на проживання в ній відповідача,  не бачив. Також не бачив щоб відповідач часто
приїздив до свого батька.

Те,
що  відповідач  не проживає у спірній квартирі та нею не
користується як член сім'ї квартиронаймача позивача ОСОБА_2. стверджується  постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи Диканського РВ УМВС України в Полтавській області            ( а.с.№ 27), з якої вбачається, що
органом дізнання було  відмовлено  в порушенні кримінальної справи по заяві відповідача  про
вчинення позивачем перешкод  йому
в проживанні в квартирі по місцю своєї реєстрації.  Як вбачається з відмовного  матеріалу       № 529 Диканського РВ УМВС , що збоку
позивача  відсутні  будь - які спроби перешкоджання відповідачу
проживати за місцем його реєстрації. З заявою
про неправомірні дії позивача
відповідач звернувся до Диканського РВ
УМВС України лише  після
подання  позивачем до суду позовної заяви
про  визнання відповідача  таким, що втратив право користуватися
житловим приміщенням.

Як вбачається з наведеного відповідач,  за місцем своєї реєстрації не проживав без
поважних причин.  Він  без будь якого примусу, добровільно
залишив  місце своєї реєстрації та  виїхав
в інше місце для проживання та створення сім'ї.

Так відповідно до положень ст.
107 ЖК України  при вибутті членів
сім'ї  наймача з  житлового приміщення  на постійне проживання до іншого населеного
пункту, то особа, яка вибула втрачає
право користування цим житловим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до роз'яснень  Пленуму Верховного суду України  від 10.03.1989 року «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» із змінами та
доповненнями, вбачається, що член сім'ї наймача, який вибув на інше місце  постійне проживання, втрачає право
користуватися житловим приміщенням з дня вибуття, незалежно від
пред'явленого  позову про це. На
ствердження вибуття суд може брати до уваги будь - які фактичні дані, які
свідчать про обрання  стороною іншого
постійного місця проживання ( повідомлення про це в листах, розписка,
переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому  місці, перевезення майна в інше житлове
приміщення, виїзд і інший населений пункт, укладення договору на   невизначений строк  тощо).

З наведеного вище  вбачається, що  позивач в судовому засіданні змінив підставу
своїх позовні вимоги  у зв'язку з тим,
що  відповідач втратив  право на проживання з часу укладення ним  шлюбу
та виїзду на інше постійне місце проживання в м. Полтаву, де відповідач
в 1994 році створив сім'ю і  став
проживати   у  батьків своєї дружини, а в даний час проживає
з  своєю дружиною по АДРЕСА_3, де веде
спільне господарство. За місцем своєї реєстрації, в  квартирі АДРЕСА_1 з часу укладення шлюбу не
проживав, тому суд вважає, що відповідач
не проживає в квартирі позивача
з 10 грудня 1994 року.

При цьому суд не бере до уваги
твердження відповідача, що він з часу свого одруження не втратив право на
проживання  за місцем своєї реєстрації,
так як за  вищевказаною адресою  перебуває на обліку у Диканському
райвійськкоматі, перебував на обліку в Диканському районному центрі занятості
населення, а в даний час
зареєстрований,  як приватний
підприємець, суд вважає безпідставним. Так
саме  перебування  особи на обліку в Диканському райвійськкоматі
та Диканському РЦЗ відповідно до чинного законодавства не вимагає  обов'язкового фактичного проживання  за місцем своєї реєстрації, а перебування
його на обліку як підприємця в органах ДПІ
не позбавляє його права
проживати  в іншому місці.

Також суд не бере до уваги
твердження відповідача  про те, що
він  постійного житла в м. Полтава немає,
а проживає  тимчасово у своїх знайомих.
Так з матеріалів справи  вбачається,
що  після укладення шлюбу з своєю
дружиною  в Полтавському міському Палаці
шлюбів, за місцем проживання одного з подружжя, відповідач став проживати  з дружиною в її батьків  в м. Полтава по АДРЕСА_2, що в судовому
засіданні не заперечував і сам відповідач. Після смерті діда та баби,  дружини відповідача він разом з дружиною як
одна сім'я переїхали проживати  в
приватний будинок,  розташований в
АДРЕСА_3,  де мешкають і в даний час . За
час проживання  однією сім'єю в
зареєстрованому шлюбі   відповідачем та
його дружиною було придбане  майно  у вигляді квартири за адресою м. Полтава  АДРЕСА_2, ( а.с. № 124 )  побутова
техніка: музичний центр, телевізор , автомобіль, що не заперечував  в судовому засіданні і сам відповідач. Даний
факт був підтверджений показаннями
позивача та свідків ОСОБА_8. та ОСОБА_9., які є родичами  як позивача, так і відповідача, які були в
гостях  у відповідача та його дружини.
Яких не будь фактів, що підтверджують твердження відповідача про непроживання його
з дружиною  однією сім'єю відповідач суду
не надав. Як вбачається  з оглянутого в
суді паспорта  відповідача,  що на час розгляду справи він є одруженим.
Тому це твердження суд до уваги не бере.

Також, суд вважає безпідставним
твердження відповідача про  визнання
судом  актів  про встановлення факту відсутності
громадянина в житловому приміщенні за адресою постійної  його реєстрації неналежними доказами через їх
не правдивість виходячи з наступного.
Так на протязі всього розгляду справи
по суті ніким з учасників
судового засідання не
ставилось  питання про  визнання недійсність  вказаних актів, які були складені відповідно
до чинного законодавства з участю
позивача, представників
Диканського ККП Диканської селищної ради та сусідів,  квартири яких розташовані  поряд з квартирою  де мешкає позивач та зареєстрований
відповідач. Що в складених актах
були  відображені реальні
обставини  перевірок підтвердили
представники  третіх осіб по справі та один
із свідків. Тому ці твердження відповідача суд до  уваги не бере.

Тому приймаючи до уваги
викладені  вище обставини в  їх сукупності, які свідчать про те, що
відповідач  в  квартирі наймача позивача ОСОБА_3. не
проживає  з 10 грудня 1994 року  з
часу  його одруження  та вибуття із спірної квартири, на інше місце
проживання,  а тому суд  приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3.
втратив право на користування житловим приміщенням  в квартирі АДРЕСА_1 з вказаної дати.  А тому змінені позовні вимоги позивача  з наведених підстав слід  задоволити та зобов'язати ВГІРФО,
Диканського  РВ УМВС України зняти з
реєстрації відповідача  в квартирі
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 107 ЖК України, та ст.ст. 15, 30, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов
задоволити. Визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що 10
грудня  1994 року  втратив право на користування квартирою
АДРЕСА_1, квартиронаймачем якої є ОСОБА_2.

Зобов'язати  відділ громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Диканського РВ УМВС України в Полтавській області  зняти з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Халтуріно Карлівського  району Полтавської області.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Диканський
районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження на протязі десяти
днів з дня його проголошення та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: