Справа №2-28/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22
серпня 2007 року Авдіївський міський суд Донецької області у складі головуючого
судді Компанієць І.Д.,

секретаря
судового засідання Артемової М. А.,

з
участю представника позивача адвоката ОСОБА_1 ,

відповідача
ОСОБА_2,

представника
відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Авдіївка із застосуванням
технічних засобів "Оберіг" цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,  спричиненої унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,  суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
просив стягнути з відповідачів ОСОБА_5,
ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 45182, 43 гривні,  та з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 30000 гривень. Мотивував вимоги тим,
що 09.09.2006р. об 14.00 годин,
по АДРЕСА_1 автомобілем КАМАЗ-5410 д/н НОМЕР_1,  що належить відповідачам ОСОБА_5 та
ОСОБА_6,  керував ОСОБА_2,  який виїзджаючи на перехрестя з другорядної
дороги на головну,  не надав переваги
автомобілю "Фольксваген Гольф" д/н НОМЕР_2 під керуванням позивача,  який рухався по головній дорозі,  внаслідок чого сталося зіткнення транспортних
засобів. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.
Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2,  який порушив п.16.11 ПДР,  що підтверджується адміністративними
протоколами,  відмовним матеріалом,  перевірку за фактом ДТП проводили робітники
Авдіївського MB. Внаслідок ДТП позивач
зазнав моральні страждання.

В
судовому засіданні позивач,  його
представник підтримали позовні вимоги,  ОСОБА_4 пояснив,
що їхав по АДРЕСА_1 зі швидкістю 50-60 км/г. Під'їзджаючи до перехрестя
з АДРЕСА_2 побачив,  як з неї (по правий
бік) з другорядної дороги на головну виїзджає КАМАЗ зі швидкістю 5 км/г.
Гадав,  що КАМАЗ перед
виїздом на головну зупиниться,  тому
тільки знизив швидкість руху. Коли до автомобілю КАМАЗ залишилося
приблизно 20 метрів,  КАМАЗ раптом виїхав поперек,  проїздної частини,  напереріз автомобілю "Фольксваген".
Щоб уникнути зіткнення,  виїхав на
зустрічну смугу руху,  вліво,  потім на узбіччя,  але ж КАМАЗ наздогнав та зіткнувся своєю
передньою частиною з правою боковою частиною "Фольксвагена" на
узбіччі. Зіткнення сталося за межами проїздної частини. Уникнути ДТП гальмуванням
не міг,  оскільки усвідомлював,  оцінивши дорожню обстановку,  що гальмуючи,
до повної зупинки свого транспортного засобу,  в' їде під автомобіль КАМАЗ. Внаслідок ДТП знаходився у лікарні. На місто пригоди виїзджали
робітники ДАІ,  які робили заміри,  складали схему. Заміри зазначені правильно.
Адміністративний протокол складався на ОСОБА_2,
оскільки він є винним в ДТП. Огляд його
автомобілю проводив спеціаліст в присутності ОСОБА_2 Через пригоду зазнав
пошкодження здоров'я,  фізичний
біль,  душевні переживання  з-за пошкоджень свого автомобілю,  який не підлягає ремонту та відновленню.

Відповідачі
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 до судового засідання
не з'явилися,  про час,  місце,

дату
слухання справи були повідомлені належним чином через оголошення у газеті
"Донбас-неділя",  причини
неявки суду не повідомили,  не надали
заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач
ОСОБА_2,  його представник адвокат
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали,
відповідач пояснив,  що виїзджав з
другорядної АДРЕСА_2 на головну. Зупинився,
оглянув головну дорогу,
впевнився,  що з правого боку
машин не має,  зліва - далеко автомобіль "Фольксваген" (приблизно за 50-60 метрів
від перехрестя),  почав виїзджати на
головну дорогу вліво зі швидкістю 10 км/г. Коли вже виїхав на свою смугу руху
(якщо відносно автомобілю "Фольксваген" - назустріч йому на праву
смугу),  побачив,  що "Фольксваген" їде йому на
зустріч,  по його смузі руху (вже
находився від КАМАЗа приблизно на відстані 5 метрів),  вивернув руль ,  натиснув гальма,  (став поперек проїздної частини),  та сталося зіткнення в правий бік автомобілю
"Фольксваген" передньою частиною автомобілю "КАМАЗ". До
зіткнення автомобіль "Фольксваген" їхав зі швидкістю 70-80 км/г.
Вважає,  що винним в ДТП є ОСОБА_4,  який перевищив швидкість руху.
Керував автомобілем без належного правового* документу. Не оспорював
правильності замірів,  які робили
робітники ДАІ на місті пригоди,  згоден з
відображеними в акті огляду автомобілю "Фольксваген" механічними
пошкодженнями.

Свідок
ОСОБА_7  - знайомій позивача,  суду показав,
що приїхав на місто ДТП,  побачив
пошкоджений "Фольксваген",  в
праву передню частину якого в'їхав КАМАЗ своєю передньою частиною. На місті
пригоди був водій КАМАЗ -
ОСОБА_2,  у якого були відсутні документи
на транспортний засіб,  він показав
тільки права.

Допитаний
судом свідок ОСОБА_8 показав,  що хотів
перейти проїзджу частину,  подивився
наліво,  побачив,  що по головній дорозі їде автомобіль "Фольксваген",
а в цей
час повільно,  приблизно із швидкістю 5
км/г,  із другорядної виїзджає,  не зупиняючись перед перехрестям,  на головну автомобіль КАМАЗ. Автомобіль
"Фольксваген" від автомобілю КАМАЗ знаходився на відстані приблизно 100 метрів. На
головній дорозі КАМАЗ прибавив швидкість та сталося зіткнення.

Свідок
ОСОБА_9 суду показав,  що 09.09.2006
року,  у другій половині дня,  рухався з боку ВАТ "АКХЗ",  назустріч їхав "Фольксваген". Від перехрестя,
де сталася дорожньо-транспортна пригода,
знаходився в 100-150 метрах,
побачив,  як з другорядної дороги
на головну,  не зупиняючись перед
перехрестям,  із швидкістю приблизно 10
км/г виїхав КАМАЗ поперек головної дороги,  тим самим загородив смугу руху автомобілю "Фольксваген",
який
в цей час знаходився приблизно в 25 метрах від автомобілю КАМАЗ. Щоб уникнути
зіткнення,  "Фольксваген"
виїхав на зустрічну смугу руху,
обїзджаючи КАМАЗ спереду,  вже
фактично проїхав через Камазом,  коли
останній прибавив швидкість та вдарив "Фольксваген" в передню праву
частину.

Допитаний
свідок ОСОБА_10 суду показав,  що бачив
наслідки ДТП: автомобіль КАМАЗ перегородив смугу руху,  а автомобіль "Фольксваген"
знаходився у кювете. Обидва автомобілі мали механічні пошкодження.

Згідно
висновку спеціалиста-автотоварознавця №863 від 25.09.2006 року (а.с.  10-22) розмір матеріальної шкоди,  спричиненої володільцю автомобілю
"Фольксвагент Гольф" д/н АН 0584 Ml ОСОБА_4,  складає 20310, 70 гривень. Відновлювати
вказаний транспортний засіб є економічно недоцільним.  На огляді пошкодженого автомобілю "Фольксваген Гольф" був присутній водій КАМАЗ ОСОБА_2,
що він також підтвердив у судовому засіданні.

Позивач
ОСОБА_4 звертався до лікарні після ДТП зі скаргами на фізичний біль,  отримані ушиби при зіткненні
(а.с. 24) Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав
легкі тілесні пошкодження,  які потягнули
короткочасний розлад здоров'я,  що
підтверджується актом медичного освідчення (а.с. 30-32)

Власником
автомобілю "Фольксваген Гольф" д/н НОМЕР_2 є ОСОБА_4,  що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію
(а.с. 27)

Власником
автомобілю КАМАЗ -5410 д/н НОМЕР_1 є ОСОБА_5 на підставі свідоцтва
про реєстрацію (а.с. 26),  володільцем
вказаного автомобілю на час дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_6 на
підставі довіреності (а.с. 25)

Постановою
Київського районного суду міста Донецька від 03.11.2006 року ОСОБА_2 визнаний
винним у вчиненні адміністративного правопорушення,  передбаченого
ст. 124 КупАП,  на нього накладене
адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 43)

Експерт
ОСОБА_11 суду показав,  що при
провадженні експертизи використовував наступні вихідні данні: швидкість руху
водіїв в двох варіантах,  відстань,  яку проїхав КАМАЗ до
місця зіткнення згідно схеми ДТП. Пояснення
водіїв,  викладені в ухвалі суду про
призначення експертизи до уваги не брав,
тобто при проведенні розрахунків про технічну спроможність кожного з водіїв
уникнути ДТП,  не враховував
відстань,  з якої у обох водіїв виникла
небезпека для руху.

Згідно
висновку незалежного судового автотехнічного дослідження спеціаліста,  якого було попереджено про кримінальну
відповідальність за  ст.  ст. 384,
385 КК України,  (а.с. 162-178)
ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти ДТП,  рахуючи з моменту руху автомобілю
"КАМАЗ",  навіть діючи у
ваідповідності з вимогами п.12.3 ПДР України,
в його діях не вбачається невідповідність вимогам ПДР України.

С технічної
точки зору дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.16.11 ПДР України та
знаходилися в прямому причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної
пригоди.

Допитаний
у якості спеціаліста ОСОБА_12 підтвердив
висновки свого дослідження та показав,
що при його провадженні використовував схему,  протокол огляду міста події,  фото до нього,  протоколи огляду транспортних засобів,  а також пояснення обох водіїв в тій
частині,  де вони погоджуються.
Експерт,  що робив експертизу не
враховував технічну характеристику транспортного засобу КАМАЗ,  стан дорожного покриття,  момент виникнення небезпеки для руху
автомобілів та інші суттєві вихідні данні. Тому й різні висновки. Крім
цього,  згідно спеціальної нормативної
літератури,  на підставі якої ОСОБА_12
робив дослідження,  в даному випадку
технічна можливість запобігти ДТП у автомобілю "Фольксваген" не
враховується,  оскільки КАМАЗ не приймав
заходів гальмування. Якщо б швидкість "Фольксваген" була
меньшою,  він міг би зупинитися перез
автомобілем КАМАЗ,  якщо 60 км/г та
більше,  такої можливості у нього не було
й водій ОСОБА_4 оправдано здійснив маневр,
об'їзджаючи перепону на дорозі у вигляді автомобілю КАМАЗ. Зіткнення сталося не на узбіччі,  а на проїздній частині зустрічної смуги,  від удару "Фольксваген" виштовхнуло на узбіччя.

Суд,  вислухавши позивача,  його представника,  відповідача ОСОБА_2,  його представника,  свідків,
експерта,  спеціалиста,  вивчивши матеріали цивільної справи,  встановив наступне.

На
підставі ч.2  ст. 1187 ЦК України
шкода,  завдана джерелом підвищеної
небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Автомобілем
КАМАЗ -5410 д/н НОМЕР_1 на час скоєння ДТП керував без відповідних правових документів
водій ОСОБА_2 Вказаний транспортний засіб належав на праві оперативного
управління відповідачу ОСОБА_6,  тобто на час ДТП він
був володільцем джерела підвищеної небезпеки на підставі довіреності (а.с. 25)

Володільцем
джерела підвищеної небезпеки автомобілю "Фольксваген
Гольф"
д/н НОМЕР_2 на час скоєння ДТП,  що сталася 09.09.2006р. та
водієм був ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію (а.с. 27)

Відповідач
ОСОБА_2 є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди,  яка сталася 09 вересня 2006 року,  близько 14.00 годин по АДРЕСА_1. Водій
ОСОБА_2,  керуючи автомобілем КАМАЗ д/н НОМЕР_1 без належного документу,  виїзджаючи на перехрестя з другорядної дороги
на головну АДРЕСА_2,  не надав переваги
автомобілю "Фольксваген Гольф" д/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_4,  який рухався по головній
АДРЕСА_1,  внаслідок чого, скоїв
зіткнення з вказаним автомобілем на проїздній частині зустрічної смуги руху для
автомобілю "Фольксваген". Автомобілям були спричинені
механічні пошкодження,  а їх володільцям
- матеріальна шкода.

Тобто
відповідач ОСОБА_2 Порушив п. 16.11 ПДР України,  згідно якого на перехресті нерівнозначних
доріг водій транспортного засобу,  який
рухається по другорядній дорозі,  повинен
надати дорогу транспортним засобам,  що
наближаються до перехрестя проїздних частин по головній дорозі,  незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Вина
відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується
поясненнями позивача,  частково
поясненнями відповідача ОСОБА_2,
показаннями свідків ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  що автомобіль КАМАЗ,  не зупиняючись
перед перехрестям,  виїхав поперек
головної дороги,  загородивши смугу руху
автомобілю "Фольксваген",
який
в цей час знаходився в безпосередній близкості від автомобілю "КАМАЗ",
та був
вимушений,  щоб запобігти зіткнення
виїхати на зустрічну смугу руху,
висновком незалежного судового автотехнічного висновку спеціалиста
(а.с.  162-178),  згідно якого при даних обставинах водій
ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з п. 16.11 Правил дорожнього
руху.,  з технічної точки зору він мав
технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди,  його дії знаходилися в причинному зв'язку з
наставшими наслідками. При даних обставинах водій ОСОБА_4,  навіть діючи у відповідності з п.12.3 ПДР України
не мав технічної можливості уникнути ДТП,
в його діях не вбачається невідповідність вимогам ПДР України,  висновками спеціалиста-автотоварознавця (а.с.
10-22) про характер механічних пошкоджень автомобю
"Фольксваген",  відмовним
матеріалом №9896: протоколом огляду міста події,  схемою до нього,  фото,
з яких вбачається,  що зіткнення
сталося майже на узбіччі смуги зустрічного руху АДРЕСА_1,  зіткнення сталося правою боковою частиною
автомобілю "Фольксваген" та передньою частиною автомобілю
КАМАЗ,  який
знаходився майже перпендикулярно головній дорозі,  протоколом про адміністративне правопорушення
за  ст. 124 КупАП у відношенні ОСОБА_2
(а.с. 52),  постановою Київського
районного суду міста Донецька від 03.11.2006р.,
якою ОСОБА_2. притягнуто до адміністративної відповідальності за  ст. 124 КупАП (а.с. 43),  показаннями спеціаліста ОСОБА_12,  який
підтвердив висновок незалежного дослідженя.

Суд
не приймає до уваги твердження ОСОБА_2,
його представника адвоката ОСОБА_3„ що у зіткненні також є вина й
позивача ОСОБА_4,  бо він привищів
швидкість руху,  оскільки ці твердження
не підтверджуються ніякими об'єктивними доказами та спростовуються сукупністю
вищевказаних доказів.

Суд
не приймає до уваги висновок судової автотехнічної експертизи (а.с.  120-123) щодо невідповідності дій ОСОБА_4
вимогам ПДР; вважає його неповним та зробленим без урахування суттєвих вихідних
даних дорожньо-транспортної пригоди,
оскільки у цій частині висновок також спростовується сукупністю
досліджених в судовому засіданні вищенаведених доказів,  а також показаннями експерта ОСОБА_11 в
судовому засіданні,  що при проведенні
ним експертизи він не використовував надані судом пояснення водіїв,  не встановлював відстань,  з якої у обох водіїв виникла небезпека для
руху.

Твердження
адвоката ОСОБА_3,  що суд повинен взяти
до уваги саме висновок експертизи,  а ні
незалежне дослідження,  оскільки експерт
попереджався про кримінальну відповідальність,
експертиза зроблена на підставі матеріалів цивільної справи,  тоді,
як дослідження з даних,  наданих
зацікавленою особою - адвокатом позивача,
суд не приймає до уваги,  вважає
їх надуманими,  оскільки спеціаліст перед
дослідженням також попереджався про кримінальну відповідальність,  робив висновок на підставі вихідних
даних,  які погоджуються з даними,  наданими судом для експерта.

Крім
цього,  на підставі ч. б  ст. 147 ЦПК України висновок експерта для
суду не є обов'язковим і оцінюється судом на підставі  ст. 212 ЦПК України.

Згідно
п.1 ч.1  ст. 1188 ІДК України шкода,  заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки,  відшкодовується на
загальних підставах,  а саме: шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою.

Суд
приходить до висновку,  оскільки
дорожньо-транспортна пригода 09.09.2006- року сталася з вини ОСОБА_2,  який керував автомобілем КАМАЗ без належних правових документів,  при цьому володільцем джерела підвищеної
небезпеки КАМАЗ на час ДТП був ОСОБА_6  на підставі довіреності,  тому останній повинен відшкодувати спричинену

матеріальну
шкоду позивачеві ОСОБА_4

Згідно
висновку спеціаліста автотоварознавця (а.с.
10-22) розмір матеріальної шкоди,
спричиненої володільцю автомобіля "Фольксваген" ОСОБА_4
становить 20310, 70 гривень,  яка підлягає
стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4

В
іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди треба відмовити,  оскільки позивач не надав суду доказів в
підтвердження саме такого розміру матеріальної шкоди.

Встановлюючи
розмір матеріальної шкоди,  суд також
виходить з того,  що згідно висновку
спеціалиста-автотоварознавця відновлювати автомобіль "Фольксваген"
економічно недоцільно,  і це підтвердив в
судовому засіданні ОСОБА_4,
вказавши,  що до теперішнього часу
автомобіль,  не ремонтував,  автотоварознавець,  визначаючи розмір матеріальної шкоди,  виходив з ринкової вартості автомобілю "Фольксваген" на момент ДТП.

Тому
у суда не має підстав ставити під сумнів висновок
спеціалиста-автотоварознавця щодо розміру матеріальної шкоди,  спричиненої пошкодженням автомобілю
"Фольксваген" в ДТП.

На
підставі  ст. 1167 ЦК України моральна
шкода,  завдана фізичній чи юридичній
особі неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  за наявності її вини.

Оскільки
винним в ДТП є ОСОБА_2,  саме він
заподіяв шкоду позивачеві,  тому він
повинен відшкодувати моральну шкоду,
спричинену внаслідок ДТП.

Визначаючи
розмір моральної шкоди,  що підлягає
стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4,
суд враховує обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань ОСОБА_4,  характер та ступінь тяжкості заподіяних йому
тілесних ушкоджень,  які не потягли
тяжких наслідків (а.с. 30-32),  що в
ДТП,  яка сталася з вини ОСОБА_2; була
пошкодження власність позивача,  в
зв'язку з чим позивач переніс певний обсяг душевних страждань.

В
зв'язку з наведеним суд вважає,  що
підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральна шкода у
розмірі 1000 гривень.

При
визначенні розміру моральної шкоди,  що
підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суд також виходить з принципів
розумності та справедливості.

В
остальній частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди з
ОСОБА_2 необхідно відмовити,  оскільки
позивач не надав суду доказів несприятливих наслідків в його житті,  порушеннь нормального життєвого стану в
зв'язку з негативними наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Суд
прийшов до висновку,  що в позові ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про стягнення матерільної шкоди,
спричиненої внаслідок ДТП,  треба відмовити,  оскільки на момент ДТП,  що сталася 09.09.2006
року,  володільцем джерела підвищеної
небезпеки на підставі довіреності був ОСОБА_6,  а ДТП всталося з вини
ОСОБА_2

На
підставі  ст. 88 ЦПК України підлягає
стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 державне мито у розмірі 203, 10 гривень
(а.с. 2),  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень (а.с. 5),  витрати за експертизу у розмірі 544, 80
гривень (а.с.  109),  витрати на публікацію оголошення в газеті у
розмірі 160, 11' гривень (а.с. 147-148).
"

На
підставі  ст. 88 ЦПК України підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 державне мито у розмірі 8,
50 гривень (а.с. 4)

Керуючись
ч.2  ст. 1187,  ч.1
ст. 1188,   ст.  1167,
ст. 1193 ЦК України,  п.16.11 Правил Дорожнього руху України,   ст.
ст.  10,  11,
57-61,  88,  208,
209,  212-215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_6,  ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі   20310, 70 гривень,  державне мито у розмірі 203, 10 гривень,

витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень,  витрати за експертизу у розмірі 544, 80
гривень,  витрати на публікацію
оголошення в газеті у розмірі 160, 11 гривень,
а всього стягнути 21248 (двадцять одну тисячу двісті сорок вісім)
гривень 71 копійку.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000 гривень,  державне мито у розмірі 8, 50 гривень,  а всього стягнути 1008 (одну тисячу вісім)
гривень 50 копійок.

В
остальній частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6,  ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,  спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,  -
відмовити.

В
позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення

матеріальної
та моральної шкоди,  спричиненої
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -

відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Авдіївський
міський суд,  одночасно копія апеляційної
скарги надсилається у Апеляційний суд Донецької області.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається в
строк десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо
заяву про апеляційне оскарження (апеляційну скаргу) не буде подано протягом

десяти
днів з дня проголошення рішення,  рішення
вважається таким,  що набрало законної

сили.