Справа №2-22/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2007
року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого
судді Ушакової Н.Є. при секретарі Тимчишин Н.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  третя особа : Васильківська
районна державна нотаріальна контора про визнання удаваним договору дарування
квартири,  визнання права власності на Уг
частини квартири, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2005
року ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом доОСОБА_2, ОСОБА_3,
Васильківської районної державної нотаріальної контори про визнання
удаваним договору дарування квартири.

11.06.2007 року позивач оформив новий позов доОСОБА_2,

ОСОБА_3,  третя  особа:
Васильківська районна державна

нотаріальна
контора про визнання удаваним договору дарування квартири,  визнання права власності на 1/2 частини
квартири розташованої в сел.
АДРЕСА_1,  Дніпропетровської області.

Позивач
посилається на ті обставини,  що з 20
грудня 2003 року по 05 грудня 2005 року він перебував у зареєстрованому шлюбі
зі ОСОБА_2( після розірвання шлюбу - Кущевська). У лютому 2004 року його мати
ОСОБА_4домовилася з ОСОБА_3про продаж квартири подружжю за 2500 американських
доларів. Квартира розташована в сел..
АДРЕСА_1,  Дніпропетровської області.

У серпні
2004 року йому стало відомо,  що
30.04.2004 року між ОСОБА_2та ОСОБА_3був укладений договір дарування
вищевказаної квартири.

Вважає,  що за договором дарування прихований правочин
купівлі-продажу квартири і укладений з метою,
щоб він,  як чоловік,  не мав право на майно у спільній власності
подружжя.

Просив
суд визнати удаваним договір дарування квартири АДРЕСА_1Дніпропетровської
області,  укладений між ОСОБА_2та
ОСОБА_3,  посвідчений державним
нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори.

Визнати,  що відчуження квартири
№АДРЕСА_1Дніпропетровської області по договору дарування від 30 квітня 2004
року,  укладений між ОСОБА_2та

2

ОСОБА_3,  посвідчений державним нотаріусом
Васильківської районної державної нотаріальної контори - є договором
купівлі-продажу .

Визнати
за ним,  ОСОБА_1право власності на ХА
частину квартири №АДРЕСА_1Дніпропетровської області.

У
судовому засіданні позивач підтримав повністю позовні вимоги викладені у заяві
від 11.06.2007 року (а.с. 234) та пояснив,
що на придбання квартири №АДРЕСА_1Дніпропетровської області були
використані 1600 американських доларів подарованих на весілля,  200 доларів дала йому мати ОСОБА_4,  крім того відповідачка ОСОБА_2брала у банку
„Аваль" кредит. Квартиру придбали у ОСОБА_3за 2500 доларів. Він був
присутній при передачі ОСОБА_31500 доларів завдатку,  про що написали розписку,  яка залишилися у ОСОБА_3та відповідачки
Старцевої Т. А. 1000 доларів передали ОСОБА_3після нотаріального посвідчення
правочину,  при передачі грошей він
присутній не був.

Відповідачка
ОСОБА_2позов не визнала та пояснила суду,
що квартира квартири №АДРЕСА_1Дніпропетровської області 30.04.2004 року
була їй подарована ОСОБА_3,  який є
другом її батька ОСОБА_5

Відповідач
ОСОБА_3заперечував проти позову,  та
пояснив у судовому засіданні,  що дійсно
він був власником квартири №АДРЕСА_1Дніпропетровської області 30.04.2004 року
він подарував квартиру ОСОБА_2. Його дружина ОСОБА_6дала письмову згоду на
дарування квартири. Гроші за спірну квартиру він не отримував.

Третя
особа: Васильківська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса
Гордієнко І.В. вважала,  що позов не
підлягає задоволенню,  посилаючись на те,  що договір дарування квартири
№АДРЕСА_1Дніпропетровської області 30.04.2004 року укладено згідно вимог
законодавства.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  свідків,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази,  прийшов до наступного.

Судом
установлено,  підтверджується наявними у
справі доказами і не заперечується сторонами,
що позивач ОСОБА_1та
відповідач ОСОБА_2перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.12.2003 року (а.с. 6)

Шлюб
розірвали 05.12.2005 року ,  після
розірвання шлюбу відповідачці присвоєне призвіще Кущевська (а.с. 5, 6)

Згідно
свідоцтва про право власності на нерухоме майно власником квартири,  розташованої в сел. АДРЕСА_1,
Дніпропетровської області вказаний ОСОБА_3(а.с. 246)

Згідно
договору дарування квартири - 30.04.2004 року відбулося нотаріальне посвідчення
правочину між ОСОБА_3 та ОСОБА_2про відчуження квартири
№АДРЕСА_1Дніпропетровської області (а.с. 244)

3

Позивач
посилається на ті обставини,  що його
дружина ОСОБА_2умисно не повідомила про укладання договору дарування вказаної
квартири та мала намір,  позбавити його у
майбутньому права на майно в спільній сумісній власності подружжя. Про те, що
квартира подарована ОСОБА_2йому стало відомо у серпні 2004 року,  а 14.12.2005 року він звернувся до суду з
позовом.

Відповідно
до  ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу,  а саме,
обставини,  визнані сторонами та
іншими особами,  які беруть участь у
справі не підлягають доказуванню. Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Позивач
не надав суду доказів,  що на момент
посвідчення правочину 30.04.2004 року,
між подружжям склалися стосунки,
які б давали підстави його дружині відповідачці ОСОБА_2у майбутньому
мати намір позбавити свого чоловіка права на спірну квартиру.

Крім
того,  позивач показав у судовому
засіданні,  що 30.04.2004 року він привіз
до нотаріальної контори подружжя Сілевик,
відповідачку ОСОБА_2,  але
особисто при підписанні документів не був присутній.

Згідно
нотаріально посвідченої заяви,  дружина
відповідача ОСОБА_6дала письмову згоду на дарування своїм чоловіком квартири
АДРЕСА_1,  та підтвердила цей факт у
судовому засіданні,  як свідок (а.с. 245)

Крім
того,  свідки ОСОБА_7таОСОБА_5у судовому
засіданні показали,  що ОСОБА_3висловив
бажання подарувати їх дочці ОСОБА_2квартиру АДРЕСА_1. З ОСОБА_3вони давні
знайомі,  допомагали йому лікуватися у
м.  Києві,  як ліквідатору аварії на ЧАЕС.

Позивач
у судовому засіданні стверджував,  що при
передачі завдатку за квартиру 1500 доларів США був присутній ОСОБА_8 ,
написали розписку,  яка залишилися
у ОСОБА_3та Старцевої Т.А.

Але
сторони не надали суду вищевказану розписку,
а відповідачіОСОБА_3та ОСОБА_2заперечували факт написання розписки про
отримання завдатку ОСОБА_3

Крім
того,  свідок ОСОБА_8 показав,  що у його присутності не передавали гроші за
квартируОСОБА_3 ,  розписку він теж не
підписував. У його присутності ОСОБА_3висловив бажання подарувати квартиру
дочці ОСОБА_5 - ОСОБА_2

Допитані
у судовому засіданні свідкиОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12ОСОБА_13показали,  що зі слів ОСОБА_4,ОСОБА_1їм стало
відомо,  що ОСОБА_3мав намір
продати,  а подружжя Старцевих купити
квартиру №АДРЕСА_1Дніпропетровської області. Але вони не були присутні при
передачі грошей ОСОБА_3за вказану квартиру ..

Свідок
ОСОБА_4показала, що після весілля син ОСОБА_1та
невістка ОСОБА_2проживали у батьків Кущевських. На початку 2004 року вирішили
купити молодому подружжю окреме житло. СусідкаОСОБА_9 розповіла,  що ОСОБА_3продає квартиру розташовану в
сеАДРЕСА_1Вона таОСОБА_9 зустрілися зОСОБА_3 ,
який підтвердив,  що продає
квартиру за 2500 американських доларів. їй відомо,  що у лютому 2004 року передали Сілевик
завдаток 1500 доларів, про що написали розписку,    а решту коштів домовилися

4

сплатити
після підписання угоди. У квітні 2004 року від ОСОБА_3стало відомо,  що „ він документи підписав,  а гроші за квартиру не отримав " Про цей
факт вона повідомила по телефону ОСОБА_7,
яка відповіла,  що вона взагалі
може не сплачувати ОСОБА_3. гроші за квартиру".

Особисто вона не
була присутня при передачі грошей ОСОБА_3за квартиру.

У
судовому засіданні встановлено,  що
згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 20.04.2004 року -
балансова вартість квартири,
розташованої в АДРЕСА_1,  Дніпропетровської області - складає 1607 грн
(а.с. 247)

У
договорі дарування квартири теж зазначена вартість житла - 1607 грн.,  державне мито сплачене ОСОБА_2з суми 1607 грн
- 17 грн (а.с. 244, 248)

У
судовому засіданні позивач стверджував,
що вартість квартири розташованої в АДРЕСА_1,
Дніпропетровської області - складала 2500 американських доларів ,  що не відповідає витягу з реєстру права
власності на нерухоме майно від 20.04.2004 року.

Таким
чином,  доводиОСОБА_1про домовленість між
ОСОБА_3та ОСОБА_2про укладання удаваного правочину з наміром у майбутньому
позбавити його права на квартиру та про сплату відповідачу ОСОБА_32500
американських доларів  - об'єктивно не
підтверджені.

Позивач
також посилається на те,  що спірну
квартиру він набув з відповідачкою під час шлюбу тому має право на 14
частину,  що не відповідає положенням
частини 1 п.2  ст.  57 Сімейного Кодексу України ,  де вказано,
що особистою власністю дружини є майно,
набуте нею на підставі договору дарування,  або в порядку спадкування.

Враховуючи
вищевикладене,  суд не находить підстав
для задоволенню позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,  третя особа : Васильківська районна державна
нотаріальна контора про визнання удаваним договору дарування квартири,  визнання права власності на Уг частини
квартири.

Вирішуючи
питання про розподіл судових витрат,  суд
взяв до уваги,  що 11.06.2007 року
позивач сплатив судовий збір 42 грн 50 коп (а.с. 233),  05.07.2006 року сплачені витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 30 грн. (а.с. 88),

На підставі
вищевикладеного та керуючись п.2 ч.1  ст.
57 Сімейного Кодексу України,  ст.  ст.
10, 11, 60-64,  209, 212-218 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити
ОСОБА_1в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3дретя особа :
Васильківська районна державна нотаріальна контора про визнання удаваним
договору дарування квартири,  визнання
права власності на 1/2 частини квартири.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до 24 жовтня 2007 року через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.