Справа №2-200 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня
2007 року Ленінський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого
судді:            Олещенко Л.Б.

при
секретарі:                     Настоящої
М.С.

за
участю позивачки:        ОСОБА_1

відповідача:                        ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Донецьку справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільно придбаного майна,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідача про розподіл спільно придбаного
майна. В обґрунтування своїх вимог вказав,
що 19 жовтня 1987 р. у Старомайорської сільської Раді
Великоновоселівського району Донецької області за актовим
записомНОМЕР_1зареєструвала шлюб з відповідачем.

Від
сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2

З 1989
р. мешкала однією сім'єю з відповідачем та була зареєстрована за адресою
АДРЕСА_1. У 2002
році вказана квартира була приватизована та на підставі свідоцтва про право
власності на квартиру від 09.04.2002 р. за № 2885,  власниками на праві спільної сумісної
власності були: вона,  відповідач
ОСОБА_2, та діти - ОСОБА_4,ОСОБА_3,
кожному належало по 14 частини квартири.

12
червня 2002 р. вони продали квартиру АДРЕСА_1 за 15 000 грн.

28
серпня 2002р. на ім'я ОСОБА_2,  згідно
договору купівлі -продажу за 15 347 грн (тобто за кошти отримані від продажу
зазначеної квартири,  яка знаходилась у
спільній сумісній власності),  було
придбано будинокАДРЕСА_2,  у якому вона
мешкала та була зареєстрована разом з дітьми.

Однак у
серпні 2006 р.шлюбні стосунки з відповідачем припинились і вона змушена була
виїхати з дітьми у Великоновоселівський район до своїх батьків,  в теперішній час просить визнати за нею та за
дітьми: ОСОБА_4, ОСОБА_3  право власності
по 14 частини домоволодіння АДРЕСА_2,  який належить їм на праві сумісної власності.

У
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги,  доповнивши їх,  та просила суд визнати договір купівлі -
продажу домоволодіння АДРЕСА_2 від 28.08.2002р. р-р № 3-1245 частково
недійсним,  визнавши за нею право
власності на 14 частину спірного будинку, та визнавши за ОСОБА_4 і ОСОБА_3
право власності по 14 частини вказаного домоводіння.

Відповідач
у судовому засіданні позов визнав,  не
заперечував проти визнання за позивачкою та дітьми по 14 частини спірного
будинку,  оскільки його було придбано за
рахунок спільних коштів від продажу квартири,
яка належала їм на праві спільної сумісної власності.

Представник
третьої особи - сьомої Донецької державної нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився,  надав заяву у
якій просить справу розглядати у їх відсутність,  рішення винести на розсуд суду,  про день слухання справи повідомлен.

2

Суд,
заслухавши сторони,  дослідивши матеріали
справи,  вважає,  що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Так,
судом встановлено, що 19 жовтня 1987 р.
у Старомайорської сільської Раді Великоновоселівського району Донецької
області за актовим записомНОМЕР_1між позивачкою та відповідачем було
зареєструвано шлюб,  що підтверджується
відповідним свідоцтвом (а.с. 9),  від
сумісного життя народилися ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1(свідоцтва про народження а.с. 11).

Під час
шлюбу сторони приватизували квартиру АДРЕСА_1у рівних частках по 14 за кожним
з них та їх неповнолітніми дітьми,  що
підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.04.2002 р. за № 2885.
Вказану квартиру продали 12.06.2002 р. (дозвіл на продаж: рішення № 3734 від
22.05.2002р. виконкому Ленінської райради м. Донецька,  оскільки син ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
та донька ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1-
неповнолітні),  за 15000 грн,  що підтверджується копією договору
купівлі-продажу квартири (а.с. 7).

Відповідно
до  ст.60 Сімейного Кодексу України,  майно,
придбане подружжям під час шлюбу,
належить чоловіку та дружині на підставі права загальної сумісної
власності.

ст. 63 Сімейного Кодексу України
передбачає,  що чоловік та дружина мають
рівні права на володіння,  користування
та розпорядження майном,  яке належить їм
на праві загальної сумісної власності.

28.08.2002р.
за рахунок спільних коштів,  отриманих
від продажу квартири,  на ім'я
відповідача ОСОБА_2,  було придбано
будинок АДРЕСА_2 ,  що підтверджується
копією договору купівлі-продажу (а.с.
10).

Відповідно
до  ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідачем
ОСОБА_2 не оспорюється факт того,  що
спірний будинок придбаний за кошти від продажу належної йому,  колишньої дружині,  та їх двом неповнолітнім дітям,  квартири. У зв'язку з чим згоден,  щоб було визнано право власності за кожним з
них по 14 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2. Тому суд вважає необхідним
визнати за позивачкою,  відповідачем та
їх двома неповнолітніми дітьми право спільної часткової власності.

На
підставі  ст. 203 ЦК України
правочин,  що вчиняється батьками,  не може суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх,  неповнолітніх чи
непрацездатних дітей. Як встановлено судом,
то,  при укладенні договору -
купівлі спірного будинку,  були обмежені
права неповнолітніх дітей сторін.

У
зв'язку з викладеним суд вважає за можливе визнати договір купівлі - продажу
домоволодіння АДРЕСА_2 від 28.08.2002р. р-р № 3-1245 частково недійсним,  визнавши за позивачкою право власності на 14
частину спірного будинку, та за ОСОБА_4 і ОСОБА_3 право власності по 14
частини вказаного домоводіння,  оскільки
відповідно до  ст.175 СК України
майно,  набуте батьками і дітьмии за
рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів,  належить їм на праві спільної сумісної власності.

На
підставі  ст.  ст. 203,
356 ЦК України,   ст. ст. 60,
63,  69,  70,
175 Сімейного Кодексу України,
ст. 17 Закону України „Про власність",  керуючись
ст. ст. 10,  11,  209,
212,  214-215 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
договір купівлі - продажу домоволодіння АДРЕСА_2 від 28.08.2002р. р-р №
3-1245,  укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_2,  частково недійсним,  згідно за яким ОСОБА_2 є власником вказаного
будинку,  визнавши за ОСОБА_1,  ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  ОСОБА_2,  за кожним з них,  право власності
по 14 частини будинкуАДРЕСА_2
.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької
області через Ленінський районний суд м. Донецька шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.