Справа №33 ц-652 кс 07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

08
листопада 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Паліюка В.П.,

Довжук Т.С.,
Колосовського С.Ю., Лівійського І. В.,
Шолох З.Л.

розглянувши
в судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Кіровоградської станції швидкої і невідкладної медичної допомоги (далі -
Кіровоградська СШМД) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області
від 30 листопада 2005 року,

встановила:

24
листопада 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд до Кіровоградської СШМД з позовом
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач
зазначав, що 17 жовтня 2004 року в м. Кіровограді з вини ОСОБА_2, який керував
автомобілем ГАЗ-2705, що належав відповідачу, сталася дорожньо-транспортна
пригода. Внаслідок цього було пошкоджено його автомобіль
«Фольксваген-Транспортер».

Посилаючись
на викладене, позивач просив стягнути з відповідача 57812 грн. 32 коп.
матеріальної шкоди та 5000 грн. - моральної шкоди.

В
процесі вирішення спору ОСОБА_1 збільшив розмір матеріальних збитків до 70886
грн. 68 коп.

23
травня 2005 року Кіровоградська СШМД звернулась в суд до ОСОБА_1 із зустрічним
позовом про відшкодування матеріальної шкоди.

Посилаючись
на те, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1, позивач
просив суд стягнути з останнього 66041 грн. 53 коп. матеріальної шкоди, яка
заподіяна йому ушкодження автомобіля ГАЗ-2705.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2005 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Постановлено
стягнути з Кіровоградської СШМД на користь ОСОБА_1 53467 грн. 37 коп.
матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, а також 534 грн. 67 коп.
державного мита та 400 грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2005 року

рішення
суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким зустрічні позовні вимоги
Кіровоградської СШМД задоволені частково.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь Кіровоградської СШМД 25068 грн. 54 коп.
матеріальної шкоди та 531 грн. судових витрат.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність рішення апеляційного
суду, просив його скасувати, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія
суддів, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в   касаційній скарзі, дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1

Проте
такий висновком зроблений без з'ясування дійсних обставин справи та належної
оцінки доказів.

Так,
районним судом встановлено, що зіткнення автомобіля ОСОБА_1 з автомобілем
ГАЗ-2705, що належав Кіровоградській СШМД та яким керував водій ОСОБА_2,
сталося на одному з регульованих перехресть м. Кіровограда.

При
цьому, ОСОБА_2 виїжджав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора
з увімкненою звуковою сигналізацією та проблисковими маячками синього кольору.

В цей же
час, ОСОБА_1, на цьому ж перехресті, рухався по перехрещуваній дорозі на
зелений сигнал світлофора.

Відповідно
до положень розділів 8, 16 Правил дорожнього руху (далі - Правила),
забороняється виїжджати на перехрестя на сигнал світлофора червоного кольору.

Водночас,
п. 3.1 Правил передбачено, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи
невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім
сигналів регулювальника), 16 Правил за умови увімкнення проблискового маячка
синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Однак,
ОСОБА_2 не дотримався всіх цих правил в результаті чого сталося зіткнення
автомобілів.

Наявність вини
ОСОБА_2 підтверджується зібраними по справі доказами.

Так,
згідно з поясненнями свідка ОСОБА_3,
ОСОБА_2 виїжджав на перехрестя не збавляючи швидкості, на червоний сигнал
світлофора, з увімкненою звуковою сигналізацією та проблисковими маячками
синього кольору.

Згідно з
висновками автотехнічного дослідження, яке проводилось для встановлення причин ДТП, ОСОБА_2 не
виконав вимоги п. 3.1 Правил щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. А саме,
він зобов'язаний був визначити наявність транспортних засобів, які наближались
до перехрестя на сигнал світлофора, що дозволяє рух (у даному випадку автомобіль
ОСОБА_1), переконатись в тім, що інші учасники руху проінформовані про
наближення автомобіля з включеними спеціальними сигналами, і тільки після цього
прийняти рішення: проїхати через перехрестя на заборонений сигнал світлофора,
не створюючи перешкод у русі, чи зменшити швидкість (у разі потреби
зупинитися), щоб дати можливість проїзду перехрестя транспортним засобам, які
знаходяться в безпосередній близькості від перехрестя і не зможуть зупинитись,
щоб звільнити дорогу його автомобілю. Крім того, спеціаліст-автотехнік
зазначив, що в разі дотримання Правил, ОСОБА_2 мав технічну можливість
запобігти зіткненню з автомобілем ОСОБА_1

Відповідно
до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, зіткнення автомобіля
ОСОБА_1 з належним Кіровоградській СШМД автомобілем ГАЗ-2705, яким керував
водій ОСОБА_2, сталося через порушення останнім п. 3.1 Правил дорожнього руху.

Крім того,
провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 було

закрите
постановою голови апеляційного суду Кіровоградської області від 5 лютого 2005
року з нереабілітуючих підстав, а саме у зв'язку із закінченням строків
накладення адміністративного стягнення. При цьому, цією ж постановою була
скасована постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада
2004 року (згідно якої провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2
було закрито за відсутності у його діях складу адміністративного
правопорушення) в зв'язку з неповним та необ'єктивним розглядом справи місцевим
судом.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно ч. 2 ст.
1187 того ж Кодексу, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,      відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди
тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум
Верховного Суду України в п. 4 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»
роз'яснив, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом
підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела
(шофер, машиніст, оператор і т.ін.)

За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дорожньо-транспортна
пригода та, як наслідок, заподіяння шкоди автомобілю ОСОБА_1 сталися з вини
ОСОБА_2, який
знаходився в трудових відносинах з Кіровоградською СШМД. Крім того, суд
правильно встановив, що незаконні дії відповідача призвели до душевних
страждань позивача. А тому, обгрунтовано частково задовольнив вимоги ОСОБА_1,
та стягнув з Кіровоградської СШМД на його користь 53467 грн. 37 коп.
матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, а також 534 грн. 67 коп.
державного мита та 400 грн. витрат на правову допомогу.

Висновки
ж апеляційного суду про наявність вини ОСОБА_1 в зіткненні автомобілів не
відповідають обставинам справи.

Так. суд
апеляційної інстанції в основу свого рішення поклав пояснення свідка ОСОБА_3, який начебто
пояснював, що ОСОБА_2 виїжджав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора. Однак
це суперечить показанням ОСОБА_3,
які зафіксовано в протоколі судового засідання про те, що ОСОБА_2 рухався
саме на червоний сигнал світлофора.

Крім
того, апеляційний суд посилався на постанову Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26 листопада 2004 року про закриття провадження по
адміністративній справі відносно ОСОБА_2,
не звернувши увагу на те, що ця постанова була скасована в зв'язку з
неповним та необ'єктивним розглядом справи.

Таким
чином, суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення районного суду, яке
відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а
рішення суду апеляційної інстанції скасуванню з підстав, передбачених ст. 339
ЦПК України, і залишенню в силі судового рішення суду першої інстанції.

Керуючись
ст.ст. 336, 339 ЦПК України та Законом України «Про судоустрій України» (із
змінами від 22 лютою 2007 року), колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
апеляційного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2005 року скасувати,
а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2005 року
залишити в силі.

Ухвала
оскарженню не підлягає.