РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ У К PA ї Н И

справа 2-п-64/07

25 вересня 2007 року
Оболонський районний суд м.  Києва

у складі головуючого
судді       Махлай Л.Д.

при секретарі                         Шашуріній Г.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом КП "Оболоньжитлоексплуатація"
до ОСОБА_1 про знесення самовільної будови та відновлення житлового приміщення,

встановив:

у
липні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом про відновлення житлового
приміщення посилаючись на те,  що
відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та ним було проведено самовільну
реконструкцію квартири із збільшення площі квартири без будь- якої дозвільної
документації та вчинено самозахват прибудинкової
території. Відповідач за самовільне будівництво був притягнутий до
адміністративної відповідальності та йому внесено приписи щодо зупинення
будівельних робіт та приведення квартири в попередній стан,  проте на ці вимоги відповідач не реагує.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав,  викладених в позовній заяві та просила його
задовольнити.

Представник
відповідача позов не визнав та пояснив,
що квартира придбана відповідачем була непридатна для проживання та
потребувала капітального ремонту. Згода на проведення такого ремонту була
надана Санаторієм ім.  Першого Травня ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця",  у віданні
якого був спірний будинок попередньому власнику квартири. Відповідачем отримані
відповідні дозволи на відведення йому земельної ділянки біля будинку саме для
будівництва та обслуговування будинку та на теперішній час проводиться
погодження цих документів з відповідними службами. Проведені прибудови
відповідають вимогам нормативних документів,
в тому числі і ДБН. Крім того,
вважає що позивач не має права звернення з даним позовом,  оскільки згідно судової практики з таким
позовом можуть звертатися лише органи державної влади чи місцевого
самоврядування,  у власності чи віданні
яких знаходяться об'єкти нерухомості. Позивач же не надав доказів того,  що спірний будинок знаходиться у нього у
власності чи належить йому на праві повного господарського відання. Наявність
додатку до рішення про передачу позивачу даного будинку на праві повного
господарського відання не свідчить про те,
що позивач прийняв цей будинок.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  суд дійшов висновку,  що позов підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно  ст.
152 ЖК України переобладнання та перепланування житлового будинку
(квартири),  що належить громадянові на
праві приватної власноситі проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої
ради.

Згідно
зі  ст.
383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі,  наданій йому для використання
як єдиного цілого,  - за умови,  що ці зміни не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у багатоквартирному жилому будинку та не порушать
санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Судом
встановлено,  що відповідач є власником
квартири АДРЕСА_1,  згідно договору
купівлі продажу від 20.06.2002 року (а.с.
21). Ця квартира складається з однієї житлової кімнати площею 16 кв.м.
,  загальною площею 28,  3 кв.м.
у трьохквартирному одноповерхову жилому будинку.

Із
копій заяв до Голови Оболонської райдержадміністрації та Голови Київської
міської державної адміністрації вбачається,
що відповідач у липні-вересні 2004 року звертався із заявами про надання
дозволу на реконструкцію спірної квартири та збільшення її площі на 4 м в межах
ширини будинку та 4 м вздовж основного будинку та

не отримавши
такого дозволу самовільно провів реконструкцію квартири
розширивши неї.

Згідно
листа ВАТ ДП „Інститут генерального плану м.
Києва" від 13.10.2006 року у відповідності з рішенням Київської
міської ради від 05.03.1992 року № 35 в районі,
де розташована спірна земельна ділянка,
передбачена реконструкція,
збереження з ущільненням малоповерхової садибної забудови,  що передбачає можливість нового житлового
будівництва. З листа директора УДНДІП „ДІПРОМІСТО" від 02.11.2006 року
також вбачається,  що відповідно до
детального плану території району АДРЕСА_2 в цьому районі передбачена
реконструкція існуючої забудови,  що
передбачає можливість нового житлового будівництва з наданням земельних
ділянок.

Згідно
з висновком № 2981 спеціаліста з будівельно-технічних досліджень від 23.04.2007
року та листа Київського НДІ судових експертиз від 12.09.2007 року (а.с.  175-179,
188) квартира АДРЕСА_1 після реконструкції відповідає вимогам
нормативних документів,  в тому числі
ДБН. Збудовані гаражі та басейн також відповідають вимогам будівельних норм.

У
суду відсутні будь-які докази про те,  що
реконструкція квартири відповідача призвела до порушення прав інших власників
будинку чи негативно вплинула на технічний стан будинку. Також судом
встановлено,  що Санаторієм ім.  Першого Травня ЗАТ „Укрпрофоздоровниця",  у віданні якого був спірний будинок надано
право на проведення капітального ремонту квартири попередньому власнику
квартири ОСОБА_2,  у якої дану квартиру
купив відповідач (а.с.  92,  93).

Таки
чином,  відповідач провів капітальний
ремонт квартири,  яка потребувала такого
ремонту та одночасно здійснив її реконструкцію збільшивши розмір житлової
площі. І хоча дана реконструкція проводилися без відповідного дозволу
виконавчого комітету місцевої ради,  на
час слухання справи відповідачем отримано необхідні висновки щодо відповідності
будівництва діючим нормам.  Крім
того,  на свою заяву про надання дозволу
на реконструкцію квартири відповідач відмови не тримав.

За
таких обставин суд вважає,  що у
задоволенні позову щодо приведення спірної квартири у попередній стан
задоволенню не підлягає.

Щодо
знесення самовільних споруд,  а саме
гаража та басейну,  то в цій частині
позовні вимоги законні та обґрунтовані.

Згідно
зі  ст.
376 ЦК України
житловий будинок,  будівля,  споруда,
інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом,  якщо вони збудовані на земельній
ділянці,  що не була відведена для цієї
мети,  або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту,  або з
істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно
висновку № 1431 від 16.11.2006 року Київської санітарно-епідеміологічної
станції земельна ділянка на якій розміщено спірний будинок та самовільні
споруди придатна для будівництва,
експлуатації та обслуговування житлового будинку,  господарських будівель і споруд (а.с.  161).

Погодження
на відведення спірної земельної ділянки відповідачу надало також Державне
управління охорони навколишнього середовища в м.  Києві (а.с.
162,  163),  Головне управління охорони культурної
спадщини (а.с.  168).

Проте,  спірна земельна ділянка є прибудинковою
територією і в установленому порядку відповідачу не надавалася. Той факт,  що на час розгляду справи вирішується питання
про надання відповідачу земельної ділянки,
на якій він самовільно збудував гараж та басейн не впливає на висновок
суду,  оскільки рішення про надання цієї
земельної ділянки відповідачу не прийняте.

Суд
не приймає до уваги доводи представника відповідача про те,  що права позивача не порушені та останній не
має права звернення до суду з даним позовом,
оскільки згідно з розпорядженням № 429 від 21.05.2003 року Оболонської
районної у м.  києві державної
адміністрації (а.с.  12-16) спірний
будинок разом з іншими об'єктами було передано КП „Оболоньжитлоексплуатація"
на праві повного господарського відання.

Відповідно
до  ст.  88 ЦПК України судові витрати
необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
152 ЖК України,   ст.   ст.
376,  383 ЦК України,  та
ст.  ст.  10,
60,  88,  213-215, 224, 226 ЦПК України,  суд

ВИРІ ШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_1 за власний рахунок знести гараж та басейн,  які розміщені на прибудинковуГАДРЕСА_1.

В
решті позову відмоти.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь КП „Оболоньжитлоексплуатація" (р/р 2 у ОБ
Подільське № 5393 код 32454080 код банку 320382) 16 грн. судових витрат.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.  Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано потягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду
м.  Києва через Оболонський районний суд
м.  Києва протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.