Справа №2-85/07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року.

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді                           Якухно О.М.,

із секретарем
Каленською Н.В.,

з участю позивача (відповідача)         ОСОБА_1,

відповідача  (позивача)                       ОСОБА_2,

адвокатів                                              ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1
про визнання права власності на  Ѕ
частину домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач (вона ж
відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 просить визнати за нею право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1 мотивуючи тим, що рішенням виконкому
Овруцької районної ради №350 від 29.07.1966 року їй було дозволено провести
забудову земельної ділянки за типовим проектом будівлі, а саме: житловим
будинком на три кімнати житловою площею 42,67 кв.м та надвірними будівлями.
Оскільки, в неї на вихованні знаходилося п'ятеро дітей, то вони з чоловіком
вирішили побудувати будинок на два ходи по три житлові кімнати. В 1968 році
вони закінчили будівництво. Відповідач по справі - її брат. В листопаді місяці
1971 року він попросився пожити в половині їх будинку з дружиною поки побудують
свій. Веранду, сарай, льох він добудовував з їх матеріалу. Оскільки в будинку
проживає дві сім'ї, то відділ містобудування та архітектури Овруцького району
відмовив їй у видачі будівельного паспорта на весь будинок без рішення суду.

Відповідач (він
же позивач за зустрічним позовом) просить визнати за ним право власності
на  Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1,
мотивуючи тим, що на час звернення, тобто на 03.05.1965 року, в правління
колгоспу „Нове життя” про виділення земельної ділянки для будівництва
зазначеного будинку, його сестра - ОСОБА_1 з чоловіком та дітьми були членами
сім'ї їх матері - ОСОБА_5, яка була головою господарства, яке відносилося до
колгоспного двору. Членом сім'ї був і він. Будинок вони будували на двох.
Позивач з чоловіком будували свою половину, а він з матір'ю і пізніше з
дружиною - свою. По закінченню будівництва на нього було відкрито господарство.
Однак, ОСОБА_1 претендує на весь будинок.

В судовому
засіданні позивач (вона ж відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 підтримала
свої позовні вимоги, а проти зустрічного позову заперечила.

Відповідач (він
же позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 свої вимоги підтримав, а щодо
задоволення позову ОСОБА_1 заперечив.

Суд, перевіривши в
судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позови не  підлягають задоволенню з наступних підстав.

З копії свідоцтва
на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР вбачається, що
ОСОБА_6 було  виділено рішенням виконкому
Овруцької районної Ради від 29.07.1966 року №350 земельну ділянку площею 500
кв.м під забудову житлового будинку на 3 кімнати  житловою площею 42,67 кв.м , хліва та
туалету.

Спірний житловий
будинок було побудовано із значним відхиленням від генерального плану забудови:
побудовано будинок з двома окремими входами на шість кімнат. Сторони по справі
проживають кожен в окремій половині і мають по три кімнати загальною площею 161
кв.м.  На кожного було відкрито окремі
особові рахунки в погосподарських книгах Шоломківської сільської ради. До
членів сім'ї ОСОБА_1 належав чоловік - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та
п'ятеро дітей, а до членів сім'ї ОСОБА_2 : дружина - ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_5.

Вказані обставини підтверджуються копіями технічних
паспортів,  погосподарських книг,
архівних витягів, свідоцтва про смерть, довідками.

Рішенням
виконкому Шоломківської сільської ради Овруцького району від 22.10.2004 року
№47 було визнано не самовільно побудованим житловий будинок АДРЕСА_1, що
підтверджується копією вказаного рішення.

Відповідно
до ст. 112 ЦК України 1963 року майно може належати на праві спільної власності
двом або кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням
часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

В пунктах 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного суду СРСР №
4 від 31.07.81 "Про судову практику по вирішенню спорів, пов'язаних з
правом власності на жилий будинок" надано роз'яснення щодо вирішення
спорів на житлові будинки по діючому на той час законодавству. Так,
індивідуальне житлове будівництво здійснюється з метою забезпечення жилою
площею тих громадян і членів їх сім'ї, яким у встановленому порядку надано в
безстрокове користування земельну ділянку для будівництва будинку. Участь інших
осіб для забудовника в будівництві будинку не може служити підставою для
визнання за ним права власності на частину збудованого будинку. В окремих
випадках з урахуванням всіх обставин справи суди можуть визнати за вказаними
особами право власності на частину будинку. При цьому слід ретельно перевіряти
дійсні відносини сторін, встановлювати причини, по яким будівництво будинку
проводилось з участю осіб, що претендують на визнання за ними права власності
на частину будинку, чи малась між сторонами домовленість про створення спільної
власності на будинок.

Сам по собі факт допомоги забудовнику з сторони членів
сім'ї чи родичів в будівництві будинку не може бути підставою для задоволення
їх вимог до забудовника про визнання права власності на частину будинку.

Такий позов може бути задоволено судом лише у випадках, коли
між цими особами и забудовником малась домовленість про створення спільної
власності на жилий будинок і для цієї мети вони вкладали свій труд та засоби в
будівництво жилого будинку.

Згідно даних погосподарських книг Шоломківської сільської
ради сторони, в т.ч і забудовник, проживали в одному господарстві з матір'ю
сторін в с.Довгиничі Овруцького району та вели спільне господарство.

З пояснень позивача ОСОБА_1 та показань свідка ОСОБА_8
вбачається, що зруб будинку робив забудовник за допомогою будівельної
організації. На час отримання дозволу на забудову ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2
знаходився на строковій служби в ЗС СРСР і їм не надано доказів про його участь
та участь його матері у початку будівництва жилого будинку та про домовленість
на створення в той період спільної власності на нього.

В той же час, сторони в судовому засіданні визнали, що
після збудування зрубу житлового будинку, одну частину будинку та господарські
будівлі до неї добудовував ОСОБА_6 з своєю сім'єю, а в решті частині будинку, з
дозволу забудовника проводив внутрішні роботи, добудову веранди та
господарських будівель, позивач (відповідач) ОСОБА_2, а тому суд вважає, що з
цього часу між забудовником з одного боку та ОСОБА_2 і його матір'ю ОСОБА_5 з
другого боку відбулась домовленість на створення спільної часткової власності,
але в межах проведених добудов. Посилання позивача ОСОБА_1 на те, ще відповідач
проводив всі роботи з їх матеріалу, суд не приймає до уваги за відсутністю
відповідних доказів.

Даний висновок суду ґрунтується також і на рішенні
загальних зборів уповноважених колгоспу "Нове життя" № 2 від 6.05.70
про виділення в с.Шоломки Овруцького району ОСОБА_5 земельної ділянки розміром
0,1 га під забудову сараю, відкриття окремих рахунків по господарствах
сільською радою, що не заперечували сторони своїми підписами в зазначених
книгах на протязі тривалого часу проживання в ньому, ведення окремих
господарств.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суду не надано сторонами доказів, щодо частки проведених
робіт по будівництву будинку ОСОБА_2 та його сім'єю від всієї забудови з
урахуванням збудованої частини будинку забудовником на час укладення
домовленості.

Посилання позивачем ОСОБА_2 про належність йому 12
частини будинку відповідно до записів в погосподарських книгах суд не приймає
до уваги тому, що їм не надано доказів про домовленість із забудовником про
створення спільної часткової власності в рівних частках, а записи в по господарських
книгах проведені на підставі заяви ОСОБА_2 з його слів по фактичному
користуванню.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів про її
відношення до спадкового майна після смерті забудовника.

Позивач та
відповідач від сплати державного мита звільнені на підставі п.18 ст.4 Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито”.

З сторін підлягають стягненню витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в  сумі 30 грн., з кожного.

Керуючись
ст. ст. 15, 30, 62, 202, 202-1, 203 і 209 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовів ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на житловий будинок та ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про визнання права власності на  Ѕ частину домоволодіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., з кожного.

На рішення
суду до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд
може бути заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення рішення, а апеляційна скарга у такому ж порядку на протязі 10 днів
з дня проголошення рішення або 20 днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ: