Справа №2-1057/2007 p.
ІРШНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем     України

21
вересня 2007 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого                                                  судді    ЛинникаВ.Я,

при
секретарі                                                               Максименко
С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа Ірпінська
державна нотаріальна контра, про визнання договору дарування недійсним, -

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1з позовом
до ОСОБА_2, третя особа Ірпінська державна нотаріальна контра, про визнання
договору дарування недійсним.

Свій позов обґрунтовував тим, що він мав на праві приватної власності
99/300 частин АДРЕСА_1. Перебуваючи у хворобливому стані, не розуміючи своїх
дій, він 16.12.2003 року в Ірпінській державній нотаріальній конторі уклав
договір дарування, яким подарував свою частину будинку своїй сестрі -
відповідачці по справі ОСОБА_2При укладанні договору йому ніхто не роз'яснював,
що він підписує, він навіть не заходив до кабінету нотаріуса і не мав намір
укладати договір дарування.

Вважав, що цей договір було укладено внаслідок його помилки, яка має для
нього істотне значення, просив суд визнати недійсним договір дарування 99/300
частин АДРЕСА_1, укладений 16.12.2003 р. між ним та ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив
обставини, наведені в позовній заяві, просив задовольнити позов.

Представники відповідачки позов не визнали, зазначали, що договір дарування
АДРЕСА_1 укладався добровільно за спільної згоди сторін. При підписанні
договору нотаріусом обом сторонам було роз'яснено суть договору та його
наслідки. Відповідачка зареєструвала за собою право власності на подаровану їй
частину будинку в БТІ, а позивач залишився проживати в подарованій частині
будинку.

Представник
третьої особи в судове засідання не з'явився, від Ірпінської державної
нотаріальної контри надійшло пояснення (а.с. 1-16), в якому Ірпінська державна
нотаріальна контора проти позову заперечувала, підтвердила проведення
посвідчення спірного договору дарування квартири між сторонами, зазначивши, що
договір було укладено за взаємною згодою сторін, сторонам.було роз'яснено
вимоги чинного законодавства щодо недійсності угод, а також роз'яснено суть та
наслідки заповіту, договорів купівлі-продажу, довічного утримання, дарування і
при цьому сторони наполягали на оформленні договору дарування. Для укладання
договору дарування частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель
позивач заздалегідь звертався до Ірпінського БТІ, оплачував його послуги,
отримав 09.12.2003 р. витяг з реєстру про право власності, 16.12.2003 р.
звертався до Ірпінського відділу земельних ресурсів де отримував довідку про
належність земельної ділянки, 16.12.2003 р. звертався до Інформаційного центру
для отримання витягу з державного реєстру застав

рухомого
майна, оплачував його послуги, сплачував державне мито. Перед підписанням
договору сторін ознайомлювали з проектом договору і тільки після їх згоди, було
роздруковано оригінал договору та надано на підпис сторонам. Вважали, що
обставини, наведені в позові, не відповідають дійсності.

Крім цього Ірпінська державна нотаріальна контра просила
слухати справу за відсутності їх представника.

Тому суд, заслухавши думку сторін, ухвалив справу слухати у відсутність
представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, свідчення
свідка, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору
дарування від 16.12.2003 року (а.с. 7, 66), посвідченого Ірпінською державною
нотаріальною конторою (далі - «договір дарування частини будинку»), позивач
ОСОБА_1 подарував відповідачці - своїй сестрі ОСОБА_299/300 АДРЕСА_1, що була
його власністю.

Цей договір було укладено добровільно за спільною згодою сторін, їм
нотаріусом було роз'яснено вимоги чинного законодавства щодо недійсності угод,
а також роз'яснено суть та наслідки заповіту, договорів купівлі-продажу,
довічного утримання, дарування і при цьому сторони наполягали на оформленні
договору дарування, про що є надпис на примірнику договору дарування частини
будинку, який залишився в нотаріальній конторі (а.с. 66). Крім того, для
укладання договору дарування частини будинку з відповідною частиною надвірних
будівель позивач заздалегідь звертався до Ірпінського БТІ, оплачував його
послуги, отримав 02.12.2003 р. і 09.12.2003 р. витяги з реєстру про право
власності (а.с. 70, 72), 16.12.2003 р. звертався до Інформаційного центру для
отримання витягу з державного реєстру засїав рухомого майна, оплачував його
послуги, сплачував державне мито. Перед підписанням договору сторін
ознайомлювали з проектом договору і тільки після їх згоди, було роздруковано
оригінал договору та надано на підпис сторонам.

Дані обставини підтверджуються копіями квитанцій (а.с.
67), довідки від 16.12.03 № 772393-1 (а.с. 68), витягів з державного реєстру
застав рухомого майна (а.с. 69), витягу з реєстру права власності на нерухоме
майно від 09.12.2003 р. та від 02.12.2003 р. (а.с. 70, 72), а також
підтверджуються свідченнями свідка ОСОБА_3,
яка посвідчувала спірний договір дарування частини будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 ЦК
УРСР, який діяв на час укладення спірного договору дарування частини будинку, за
договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у
власність.

Як зазначено в ч. 1 ст. 55 ЦК
УРСР угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її
укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій
або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього
громадянина.

Згідно з п. 9 договору дарування частини будинку (а.с. 6)
відповідачка набула права власності на квартиру з часу укладення договору при
умові його нотаріального засвідчення.

В пунктах 6 та 7 спірного договору зазначено, що даритель стверджує, що
дарування здійснюється ним без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як
фізичного так і морального, а сторони по договору підтверджують, що ця угода
відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру мнимої та удаваної, а також
не є зловмисною.

Таким
чином; виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку, що договір

дарування 99/300
частин АДРЕСА_1

Київської
області від 16.12.2003 p.,
було укладено між сторонами по справі за їх взаємною

згодою, з повним
розумінням вимог чинного законодавства щодо недійсності угод та з

бажанням
настання юридичних наслідків укладення даного договору.

Згідно з
ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, в
судовому засіданні позивачем не надано жодних доказів того, що під час  «""' підписання спірного договору
він перебував у хворобливому стані і через це не міг розуміти значення своїх
дій та умов договору.

Суд не бере до уваги виписку з історії хвороби позивача
(а.с. 7) та витяг із акту огляду МСЕК (а.с. 9), оскільки вони не підтверджують
хворобливий стан позивача під час підписання договору дарування частини
будинку.

Крім того, судом встановлено, що позивачем безпідставно
пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 55, 243 ЦК УРСР, ст. ст. 60, 209,
214, 215 ЦПК України суд,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя
особа Ірпінська державна нотаріальна контра, про визнання договору дарування
недійсним.

Рішення в
повному обсязі буде виготовлено до 27.09.2007 року.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський
міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів
та наступного подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання
заяви.