Справа № 2-282/2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24 вересня 2007 року Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Скрипець Г.Л.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, третя
особа - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Оболонського РУ ГУ МВС України
в м. Києві, про усунення перешкод в користуванні квартирою, виселення та знаття
з реєстрації та зустрічним позовом ОСОБА_1доОСОБА_2
ОСОБА_3, треті особи - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація,
Головне управління юстиції у м. Києві, Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Піцик Ніна
Петрівна, про визнання недійсними договору
купівлі-продажу та договору дарування квартири,

встановив:

ОСОБА_2.
звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі
договору дарування від 3 липня 1998 року йому на праві приватної власності
належить АДРЕСА_1. З березня 1979 року і по
теперішній час в цій квартирі проживає та зареєстрований відповідач. У
зв'язку з навчанням в м. Києві, у нього виникла необхідність в користуванні
квартирою, проте відповідач перешкоджає йому у користуванні нею. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням
звільнити квартиру та знятися з реєстрації, проте він його прохання не
виконав. У зв'язку з цим просив виселити відповідача зі спірної квартири без
надання іншого жилого приміщення, зобов'язати відділ громадянства, імміграції
та реєстрації фізичних осіб Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти
відповідача з реєстраційного обліку та зобов'язати відповідача не чинити йому
перешкод в користуванні квартирою.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2. та
ОСОБА_3, посилаючись на те, що ОСОБА_2. являється правнуком його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. У жовтні 2006 року, з
позовної заяви ОСОБА_2. йому стало відомо, що його мати ОСОБА_4 таємно від
нього 08 жовтня 1992 року уклала з начальником ЖЕК № 1209 договір
купівлі-продажу спірної квартири, а 3 липня 1998 року подарувала квартиру
ОСОБА_5

ОСОБА_1 просив визнати
обидва договори недійсним виходячи з наступного.

Відповідно до
Положення про продаж громадянам у власність квартир у будинках державного і
громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт, яке діяло на час продажу
квартири, продавцем квартири являється відповідний виконавчий комітет місцевої
ради народних депутатів, як власник майна. Тому ЖЕК не міг бути стороною у
договорі купівлі-продажу квартири та не мав права її відчужувати.

Крім того
відповідно до вказаного Положення для оформлення викупу квартири громадянин
повинен був подати до виконавчого комітету місцевої ради за місцем проживання
заяву, до якої додається письмова згода членів сім'ї, проживаючих разом з ним,
на придбання квартири у його власність.

У 1992 році, коли було здійснено викуп квартири, в ній були прописані та проживали
однією сім'єю він та його мати ОСОБА_4
Ніяких розмов про намір викупити квартиру між ними не велося. Він ніколи ні
усних, ні письмових заяв про

2

згоду на викуп квартири та
оформлення права власності на ім'я його матері не давав. Його підпис у
заяві матері на ім'я голови виконкому Мінської районної ради народних депутатів
про викуп квартири являється підробленим і йому не належить. Використовуючи цей
підроблений документ, його мати 08 жовтня 1992 року в Одинадцятій Київській державній нотаріальній конторі оформила право
власності на квартиру шляхом її викупу на своє ім'я. 03 липня 1998 року
його мати, використовуючи незаконний договір купівлі-продажу квартири,
подарувала спірну квартиру відповідачу
ОСОБА_2, інтереси якого за договором представляла його мати -
відповідачка ОСОБА_3

В судовому
засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_2. та його представники підтримали
позовні вимоги в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2., ОСОБА_3 та їхні представники заперечували,
посилаючись на те, що ОСОБА_1
пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про
визнання договорів недійсними, оскільки йому з 1998 року було відомо про
укладення оспорюваного договору дарування. Крім того, з 2004 року ОСОБА_3
переоформила на своє ім'я особовий рахунок і квитанції про оплату
житлово-комунальних послуг були оформлені на її ім'я. ОСОБА_1 оплату житлово-комунальних послуг не здійснював. Крім того, після смерті
матері в нотаріальну контору з питання прийняття спадщини не
звертався.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник зустрічний позов
підтримали в повному обсязі, проти задоволення первісного позову заперечували.

Третя особа -
Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилася,
надіслала до суду письмове пояснення, в якому вказала, що при посвідченні
оспорюваного договору купівлі-продажу від 8 жовтня 1998 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської
державної нотаріальної контори були дотримані всі вимоги щодо
посвідчення договорів відчуження нерухомого майна та просило розглянути справу
за відсутності її представника.

Третя особа -
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Піцик Н.П. в судове
засідання не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що
оспорюваний договір дарування від 3 липня 1998 року нею було посвідчено з дотримання усіх вимог чинного
законодавства та просила розглядати зазначену справу за її відсутності.

Треті особи - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Оболонська
районна в м. Києві державна адміністрація, Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в
судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за
відсутності їх представників.

Заслухавши
пояснення сторін, їхніх представників, показання свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зустрічний
позов підлягає задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до
ордеру № 12480 серії Б, виданого виконавчим комітетом Подільської районної ради
народних депутатів м. Києва від 11 грудня 1978 року АДРЕСА_1була надана ОСОБА_7
на сім'ю з трьох осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_1. (син).

Відповідно до
договору купівлі-продажу від 8 жовтня 1992 року, посвідченого державним
нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Гуд Л.М., ЖЕКом
№ 1201 Мінського району м. Києва в особі начальника ЖЕКу Кудрі О.М. спірну
квартиру було продано ОСОБА_4 Вказаний продаж здійснено на підставі Положення
про продаж громадянам у власність квартир у будинках державного і громадського
житлового фонду, їх утримання і ремонт, затвердженого постановою Ради Міністрів
УРСР і Укрпрофради від 19 травня 1989 року № 142 (далі - Положення), яке діяло
на час укладення оспорюваного договору.

В подальшому, відповідно до договору дарування від 3 липня 1998 року, посвідченого  приватним
нотаріусом  Київського  міського
нотаріального  округу

3

Піцик Н.П. та
зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації, спірну
квартиру ОСОБА_4 подаровано неповнолітньому ОСОБА_5, від імені якого діяла його
мати ОСОБА_3

На час розгляду
справи в спірній квартирі проживає та зареєстрований (з 20 березня 1979 року) ОСОБА_1

Відповідно до п.
1, 9, 14 та 15 Положення наймач житлового приміщення в будинку державного і
громадського житлового фонду та члени його сім'ї вправі викупити у власника
відповідну квартиру. Громадянин, який бажає придбати у власність займану
квартиру, подає заяву за місцем проживання до виконавчого комітету місцевої
ради народних депутатів, у віданні або власності яких перебуває будинок. До
заяви додається письмова згода членів сім'ї, проживаючих разом з ним, на
придбання квартири у його власність і довідка з місця проживання про склад
сім'ї та прописку. Рішення про продаж у власність громадян квартир, що входять
до житлового фонду місцевих рад народних депутатів, приймає виконавчий комітет
відповідної ради народних депутатів. Купівля-продаж квартири оформлюється
договором, який повинен бути нотаріально посвідчений та зареєстрований у
виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, а також в органі
технічної інвентаризації.

В порядку,
передбаченому Положенням, ОСОБА_4
звернулася до Голови виконавчого комітету Мінської районної ради народних
депутатів із заявою від 25 грудня 1991 року про надання дозволу на викуп
спірної квартири, в якій містився підпис сина ОСОБА_1 про те, що він не заперечує проти придбання спірної
квартири в особисту власність ОСОБА_4
ОСОБА_7 на час викупу квартири помер. За результатами розгляду
вказаної заяви виконавчим комітетом Мінської районної ради народних депутатів
м. Києва 27 січня 1992 року було прийнято рішення про надання ОСОБА_4 дозволу на
придбання в особисту власність спірної квартири та в подальшому укладено
оспорюваний договір купівлі-продажу.

Відповідно до
ст. 48 ЦК УРСР недійсною
є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до
висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1646 від 4 квітня 2007 року підпис
від імені ОСОБА_1 в графі
«підпис» навпроти запису «син ОСОБА_1»
в заяві ОСОБА_4 голові
виконкому Мінської районної ради народних депутатів від 25 грудня 1991 року
виконаний не ОСОБА_1, а іншою
особою.

За таких
обставин договір купівлі-продажу спірної квартири від 8 жовтня 1992 року слід
визнати недійсним, оскільки він укладений з порушенням вимог Положення за
відсутності згоди ОСОБА_1
про передачу спірної квартири у власність ОСОБА_4

У зв'язку з
незаконним набуттям ОСОБА_4
права власності на спірну квартиру підлягає визнанню недійсним і укладений
нею в подальшому договір дарування спірної квартири від 3 липня 1998 року.

Відповідно до
ст. 76 ЦК УРСР,
ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідачами за зустрічним позовом, якими зроблено заяву про застосування
позовної давності, не надано суду доказів які б свідчили про те, що ОСОБА_1 дізнався про
порушення свого права у 1998 році після укладення договору дарування квартири.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1
міг дізнатися про порушення свого права на спірну квартиру у серпні 2004
року, коли рахунки на сплату комунальних послуг почали приходити на не на ім'я
померлої у 2000 році ОСОБА_4, а на
ім'я ОСОБА_3 (після того як остання уклала з ЖЕКом № 509 договір на
відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території від 19
серпня 2004 року). Проте в такому випадку строк позовної давності тривалістю у
три роки, визначений ст.257 ЦК
України, ОСОБА_1 не
пропущений.

У зв'язку з
вищенаведеними обставинами первісний позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні квартирою, виселення та знаття з реєстрації задоволенню
не підлягає.

4

Відповідно до
ст. 8 8 ЦПК України з відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід
стягнути в солідарному порядку державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
7 грн.50 коп.

На підставі ст. 48, 71, 76 ЦК УРСР, ст. ст. 257, 261 ЦК України, керуючись ст. ст. 60,88,212-215 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні
первісного позову ОСОБА_2до ОСОБА_1, третя
особа - відділ у справах громадянства, імміграції
та реєстрації фізичних осіб Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про усунення перешкод в користуванні
квартирою, виселення та знаття з реєстрації відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_1доОСОБА_2
ОСОБА_3, треті особи - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація,
Головне управління юстиції у м. Києві, Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Піцик Ніна
Петрівна, про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору
дарування квартири задовольнити.

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1укладений 8 жовтня 1992 року між ЖЕК № 1209 Мінського району м. Києва та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої
Київської державної нотаріальної контори Гуд Л.М.

Визнати
недійсним договір дарування АДРЕСА_1від 3 липня 1998 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Піцик Н.П.,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_3

Стягнути з
ОСОБА_2та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1державне мито в
розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана в двадцятиденний строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.