Справа №2- 654
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30
травня 2007 р.
Вінницький районний суд Вінницької області

В складі :      головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі : Старинець Н.В.

з участю
:    представника позивача  Крокус І.О.

відповідача : ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом Державного
підприємства Вінницький завод „ Кристал” до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

Державне
підприємство Вінницький завод „Кристал” звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим,
25 грудня 2000 року з підприємства звільнився ОСОБА_1, маючи за собою
борг по позиці, наданої підприємством, в сумі 36 234,07 грн. Відповідач отримав
згідно із заявою від 19.10.1999р. та Положення „Про порядок надання позики
працівникам заводу для поліпшення житлових умов”, безпроцентну позику в розмірі
36 500 грн. для поліпшення житлових умов, зобов”язуючись погашати її частинами,
шляхом щомісячних утримань із заробітної плати до 31.10.2019 р. З жовтня 2000 р. до дати звільнення
ОСОБА_1 сплатив 265,93 грн. із суми боргу. Після звільнення ОСОБА_1 суму позики
виплачувала його дружина, яка працювала на підприємстві. Після її звільнення
сума несплаченої позики складає 33 965, 54 грн. При наданні безвідсоткової
позики у заяві ОСОБА_1, однією з умов було її дострокове повернення в разі
звільнення за власним бажанням. Оскільки відповідач звільнився з заводу за
власним бажанням, але зобов”язання виплатити позику при звільненні не виконав,
тому ДП Вінницький завод „Кристал” просить стягнути з нього борг по позиці в
сумі 33 965,54 грн. та державне мито в сумі 339,66 грн., а всього 34 305,20
грн.

В
судовому засіданні представник позивача Крокус І.О. позов підтримала ,
аргументуючи його доводами, викладеними в позовній заяві, просила його
задоволити, стягнувши з ОСОБА_1  борг по позиці в сумі 33 965,54 грн., державне
мито в сумі 339,66 грн. та витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Відповідач
ОСОБА_1 позов визнав та не заперечував проти його задовлення .

Заслухавши
пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення зі слідуючих
підстав.

Як
встановлено по справі, ОСОБА_1 до 25 грудня 2000 року працював на Державному
підприємстві  Вінницький завод „Кристал”
на посаді огранувальника діамантів 5-го розряду, звідки звільнився за власним
бажанням  відповідно до наказу №393-к від
25.12.2000 року ,  а з 04.09.2001 року
був знову прийнятий на завод на посаду огранувальника діамантів 5-го розряду
згідно з наказом № 198-к від 16.12.2002 року, що підтверджується  копією його трудової книжки від 28.07.1972
року.

ОСОБА_1
згідно із заявою від 19.10.1999р. та Положення „Про порядок надання позики
працівникам заводу для поліпшення житлових умов”, затвердженого генеральним
директором заводу „Кристал” отримав безпроцентну позику в розмірі 36 500 грн.
для поліпшення житлових умов відповідно до відомості утримань №549 по
проміжковим

перерахуванням на ощадкасу №8672/078
працівникам заводу „Кристал” за 21.10.1999 року, зобов”язуючись погашати її
частинами, шляхом щомісячних утримань із заробітної плати до 31.10.2019 р.

22 травня 2003 року ОСОБА_1
звільнився з підприємства  згідно з
наказом №132-к від 22.05.2003 року у зв”язку з виходом на пенсію по
інвалідності  відповідно до заключення
МСЕК, що підтверджується копією його трудової книжки та особовою карткою .

З жовтня 2000 р. до дати звільнення
ОСОБА_1 сплатив 265,93 грн. із суми боргу. Після звільнення ОСОБА_1 суму позики
виплачувала його дружина, ОСОБА_2., яка також працювала на підприємстві. Після
її звільнення сума несплаченої позики складає 33 965, 54 грн. відповідно до
довідки №13/82 від 26.01.2007 року Вінницького заводу „Кристал”.

При наданні безвідсоткової позики у заяві ОСОБА_1,
однією з умов було її дострокове повернення в разі звільнення за власним
бажанням.

Підстав
для звільнення відповідача від виконання зобов”язання по поверненню
безвідсоткової позики  судом не
встановлено.

Оскільки
відповідач порушив умови надання безвідсоткової позики , то право позивача
невиконанням зобов”язання порушено і підлягає судовому захисту.

Відповідно
до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення , суд
присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові
витрати. Відповідно до ч.1 ст. 79  та
п.2. ч.3 ст.79 ЦПК України  до судових
витрат, зокрема відносяться  витрати по
сплаті судового збору та витати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справи . Як вбачається з матеріалів справи , позивачем відповідно до платіжного
доручення № 120 від 26.01.2007 року сплачено державне мито в розмірі 339,66 грн.
00 коп. та відповідно до платіжного доручення №121 від 26.01.2007 року сплачено
витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30
грн. Зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача.

Виходячи
з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 538, 546, 549, 550 ЦК
України, ст.ст. 10,11,27,31,60,88,209,212,212-216 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства Вінницький завод “Кристал” (м.
Вінниця, вул. 600 - річчя,21,  МФО
302571, код 33323245  р/р
№58/980 в філії “Вінницьке Центральне відділення Промінвестбанку”)
борг по позиці  в сумі 33 965,54
грн.(тридцять три тисячі дев”ятсот шістдесят п”ять) грн. 54 коп.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства Вінницький завод “Кристал”  витрати по сплаті державного мита в сумі
339,66 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в
сумі 30 грн., а всього 369,66 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: