Справа № 2-242/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 серпня 2007
р. Великобурлуцький районний суд Харківської
області в складі головуючого - судді Нестайка Ю.В. з участю:

секретаря
судового засідання - Капленко А.В. представника позивача - Келеберди Н.Б. відповідача
- ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Великий Бурлук справу за
позовом відкритого акціонерного товариства „Великобурлуцький сироробний
завод" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні
трудових обов'язків,

встановив:

ВАТ „Великобурлуцький сироробний завод" звернулося
до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1, звільнившись
02.10.2006 р. з посади інженера по сировині, не передала на склад підприємства
вимірювальний прилад -ультразвуковий аналізатор якості молока „ЕКОМІЛК"
МІЛКАНА КАМ 98-2А (далі за текстом - прилад „ЕКОМІЛК") вартістю 5244 грн.
За результатами проведеної 18.12.2006 р. інвентаризації встановлений факт
нестачі приладу „ЕКОМІЛК", який ОСОБА_1. одержала по разовому документу -
накладній. З урахуванням Порядку визначення розміру збитків від розкрадання,
нестач, знищення (порчі) матеріальних цінностей, затвердженого постановою KM України
від 22.01.1996 року № 116, позивач просив стягнути з відповідача 9937 грн. 40
коп.

ОСОБА_1. позов не визнала, пояснивши, що приладом „ЕКОМІЛК" для
визначення якості молока користувалося декілька працівників заводу, він майже
постійно перебував у лабораторії підприємства, а не тільки у кабінеті
сировинного відділу. З 26.08.2006 р. по 02.10.2006 р. вона перебувала у
відпустці, а з 02.10.2006 р. звільнилася з підприємства, передавши заяву через
третю особу, оскільки керівник підрозділу, де вона працювала, у телефонній
розмові запропонував їй це зробити. При цьому прилад „ЕКОМІЛК" залишився у
лабораторії, де ним користувалися і надалі, а вона з 26.08.2006 р. на території
підприємства більше не з'являлася, так як не мала туди доступу, трудову книжку
отримала поштою.

Дослідивши докази у справі, судом встановлені такі обставини і визначені
відповідно до них правовідносини.

За накладною від 20.09.2005 р. № 11 ОСОБА_1. отримала з складу № 1
аналізатор молока вартістю 5244 грн. (а.с.14).

Сторони визнали той факт, що ОСОБА_1. на час отримання аналізатора молока
обіймала посаду інженера по сировині у ВАТ „Великобурлуцький сироробний
завод".

До посадових обов'язків ОСОБА_1 крім іншого входило контроль якості
сировини (молока) спільно з начальником і працівниками приймальної лабораторії
(ах. 18).

Наказом   голови
правління   ВАТ   „Великобурлуцький    сироробний
завод"   від 06.09.2006р.
ОСОБА_1 була надана щорічна відпустка з 06.09.2006 р. по 29.09.2006 р включно
(а.с. 29).

Оскільки наступні два дні за календарем вихідні, до роботи Бульба повинна
були стати 02.10.2006 р.

Наказом голови правління ВАТ „Великобурлуцький сироробний завод" від
02.10.2006р. ОСОБА_1. звільнена з роботи з 02.10.2006 р. (а.с. 30).

Згідно інвентаризаційного опису від 18.12.2006 р. за наслідками проведеної
інвентаризації встановлено факт відсутності аналізатора молока вартістю 5244
грн., інвентарний номер 00 994 (а.с.7-8).

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона працювала у ВАТ „Великобурлуцький
сироробний завод" до 04.05.2007 р. старшим лаборантом прийомної
лабораторії і особисто працювала з приладом „ЕКОМІЛК", який був виданий
ОСОБА_1 Цей прилад залишився у лабораторії і після її звільнення.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працює на ВАТ „Великобурлуцький сироробний
завод" приймальницею молока і після звільнення ОСОБА_1 усі прилади
„ЕКОМІЛК" залишилися на своїх місцях у прийомній лабораторії, в тому числі
і прилад, на якому працювала ОСОБА_1, який відрізнявся від інших кольором.

Свідки ОСОБА_4. і ОСОБА_5. пояснили, що у прийомній лабораторії ВАТ
„Великобурлуцький сироробний завод" декілька приладів „ЕКОМІЛК", які
дуже схожі між собою.

Відповідно до п.2 ст. 134 КзПП України працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству,
коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими документами.

Згідно з ст. 138 КзПП України для покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести
наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу.

Згідно з ст. 130 КзПП України працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення
покладених на них обов'язків. Відповідальність встановлюється за умови, коли
шкода заподіяна підприємству винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Статею 131 КзПП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і
забезпечення повного збереження дорученого їм майна.

У п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №
14 „Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" зазначено, що для
вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню, необхідно з'ясовувати: наявність прямої дійсної
шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до
функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в
чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були
створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і
нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

На підставі досліджених доказів встановлено, що нестача на підприємстві
приладу „ЕКОМІЛК" встановлена 18.12.2006 р.

ОСОБА_1. не мала
доступу на підприємство з 06.09.2006 р.

Сторони визнали ту обставину, що офіційно робочим місцем ОСОБА_1 був
сировинний відділ підприємства, який є місцем роботи ще трьох осіб.
Безпосередньо вона виконувала свої обов'язки по контролю за якістю сировини у
прийомній лабораторії підприємства, де приладом „ЕКОМІЛК" могли
користуватися і інші особи.

Сторони
визнали також ту обставину, що на підприємстві не було відведено спеціального
місця, яке б забезпечувало відповідачеві можливість зберігання приладу
„ЕКОМІЛК" за відсутності можливості доступу до нього інших осіб.

З пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 встановлено, що
прилад „ЕКОМІЛК" знаходився у прийомній лабораторії підприємства і після
звільнення ОСОБА_1

Представник позивача пояснила, що вина відповідача
полягає в тому, що вона не здала прилад „ЕКОМІЛК" на склад підприємства на
час своєї відпустки. При цьому позивачем не надано ніяких доказів того, що
відповідач зобов'язана був діяти саме таким чином.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів того, що відповідач
порушила покладені на неї обов'язки, вчинила винні протиправні дії чи
бездіяльність, наслідком яких стала нестача приладу „ЕКОМІЛК".
Адміністрацією підприємства не були створені належні умови для зберігання
приладу „ЕКОМІЛК", не доведено факт відсутності приладу на момент
звільнення відповідача і те, що відповідач отримала у складі прилад
„ЕКОМІЛК" саме з інвентарним номером 00994.

За таких
обставин у позові належить відмовити.

Керуючись ст. 130, 131, 134, 138 КзПП України, ст.ст. 10, 11,212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Відмовити у позові відкритого акціонерного товариства
„Великобурлуцький сироробний завод" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання
через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження та подання апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку,
передбаченому ч.4 ст. 295 ЦПК України