Справа №2-2255/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2007 року            Бердянський
міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренко А.І.

при секретарі            - Корнієнко
Н.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1., прокурора - Ємельяненко CO., відповідача -
ОСОБА_2., представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердянського
міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
виконкому Бердянської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житло від 25.09.1997 року, розділ особових рахунків по оплаті
комунальних послуг, зустрічним позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про виселення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3., виконкому
Бердянської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності
на житло від 25.09.1997 року, розділ особових рахунків по оплаті комунальних
послуг.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона проживала в
квартирі АДРЕСА_1 22.11.1995 року Бердянським міським судом її було засуджено
до 7 років позбавлення волі.

Після її засудження в квартирі залишилась проживати її дочка -ОСОБА_3

При подачі документів на приватизацію квартири її брат -
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 не вказали її як ч.1ена сім'ї, тому в приватизації приймали
участь тільки вони.

Після звільнення з місць позбавлення волі вона дізналась,
що незаконно була виписана з квартири одразу після вироку суду і що квартира
приватизована на ОСОБА_3. та ОСОБА_2.

На даний час вона одна проживає в квартирі, сплачує комунальні послуги.
ОСОБА_3 з 1995 року проживає в м. Москва.
ОСОБА_2.

постійно мешкав вАДРЕСА_1, а на даний час проживає по вул. АДРЕСА_2

Просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_3 від 25.09.2007 року; прийняти рішення про
оформлення особистого рахунку по сплаті за комунальні послуги та квартирної
плати на ім'я ОСОБА_1.

Представник ОСОБА_3. за дорученнямОСОБА_6. подав до суду зустрічний позов в
якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 9 лютого 2007 року
ОСОБА_3 купила у ОСОБА_2. Ѕ  частку
квартири АДРЕСА_2

Ставши власником усієї квартири, ОСОБА_3 фактично не може користуватися та
розпоряджатися своїм майном через перешкоди з боку ОСОБА_1.

В зв'язку з цим просить усунути перешкоди ОСОБА_2. у користування
квартироюАДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та прокурор підтримали заявлені позовні
вимоги, в задоволені зустрічного позову просять відмовити.

Представник ОСОБА_3. за дорученнямОСОБА_6. та ОСОБА_2. в судовому засіданні
позов ОСОБА_1. не визнали, просять застосувати до вимог про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на спірну квартиру від 25.09.1997 року позовну
давність, оскільки про приватизацію квартириОСОБА_1 стало відомо в 2001 році,
коли останній давався дозвіл на реєстрацію у спірній квартирі. В задоволені
позову про розділ особистих рахунків просять відмовити, оскільки спірна
квартира складається із двох суміжних кімнат і належить на праві власності
ОСОБА_2.

ОСОБА_3 та представник виконкому Бердянської міської ради в судове
засідання не з'явились, повідомлені належним чином. У попередніх судових
засіданнях позов ОСОБА_1. не визнавали.

Свідок ОСОБА_7. пояснила
, що вона є сестрою ОСОБА_1. та ОСОБА_2. Про приватизацію спірної квартири вона
дізналась одразу. Знала , що квартира приватизована на ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_1 проживала у неї доки зі
спірної квартири не з'їхали квартиранти. Зараз в квартирі проживає ОСОБА_1. У
ОСОБА_3. є ключі від квартири і вона може там проживати, але не бажає через
особисті стосунки з матір'ю.

Свідок ОСОБА_8. пояснив, що він з 1986 року по 2000 рік працював директором
"Житлосервіс-4" ("Житлосервіс-1"). Дане підприємство
обслуговувало житловий будинокАДРЕСА_1 Знає , що на час виписки ОСОБА_1. зі
спірної квартири громадян виписували за особистою заявою, рішенням або вироком
суду. Знає, що окремі особисті рахунки по сплаті комунальних послуг можуть бути
надані лише співвласникам квартири.

Свідок ОСОБА_9. пояснила, що вона з 1999 року працює
начальником відділу ПРФО Бердянського MB УМВС України в
Запорізькій області. На якій підставі 19.12.1995 року була виписана ОСОБА_1 до
спливу 6 місячного строку відсутності їй не відомо.

Заслухавши учасників судового засідання, допитав свідків, дослідивши
матеріали справи , суд вважає позови такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вироку Бердянського міського суду від 22 листопада 1995 року
(справа №1-581/1995) ОСОБА_1 була засуджена за ч. 4 ст. 140 КК України до 7
років позбавлення волі з конфіскацією майна. В строк відбування покарання
зарахований час тримання під вартою з 10 липня 1995 року.

Згідно довідки КП "Житлосервіс-1" №3262 від 12.06.2003 року
ОСОБА_1 виписана з квартири АДРЕСА_1за рішенням суду (справа №1-581/1995).

Заява на передачу у приватну власність спірної квартири подана ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. 26.08.1997 року.

На підставі розпорядження Бердянського ВЖРЕО №7410 від 25 вересня 1997 року
Бердянському КПТІ доручено в 10 денний строк оформити свідоцтво про передачу у
приватну власність ОСОБА_2. та ОСОБА_2. спірної квартири.

Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 видане ОСОБА_2. та
ОСОБА_2. 25.09.1997 року.

Згідно довідки Управління інформаційних технологій при УМВС України в
Запорізькій області серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнилась із місць позбавлення волі
за постановою Збражського райсуду Тернопільської області від 27.11.2001 року.

Підстави для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім
громадянином понад 6 місяців встановлені ст. 71 ЖК України.

Ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України (2003
р.) правила ЦК України
застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше , не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Якщо суд не визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його
порушила.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1. про її виписку зі спірної квартири вона
дізналась в 2002 році коли почала займатись обміном паспорта зразка СРСР на
паспорт нового зразка і була прописана в квартирі 23.11.2003 року за письмовою
згодою ОСОБА_2. та ОСОБА_3.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2., ОСОБА_3. вони разом із ОСОБА_1в листопаді
2003 року ходили до паспортиста і писали заяви на дозвілОСОБА_1 прописатися в
квартирі АДРЕСА_2 Паспортистом було роз'ясненоОСОБА_1 для чого потрібні дані
заяви.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 повинна була
довідатися про приватизацію спірної квартири не пізніше 23.11.2003 року і саме
з цього дня позовна давність почала перебіг.

Вимоги про поновлення строку позовної давності ОСОБА_1не заявлені, разом з
тим ОСОБА_4 що діє за дорученням в інтересах ОСОБА_3., заявлено про
застосування позовної давності.

Не підлягає задоволенню й позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3. до ОСОБА_1.
про виселення без надання іншого житлового приміщення з наступних підстав.

Як підставу для виселення в позові зазначено порушення ОСОБА_1прав власника
квартири - ОСОБА_3. щодо користування та розпорядження квартирою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі
АДРЕСА_1за згодою ОСОБА_2. та ОСОБА_3., які були власниками квартири на час
звільнення із місць позбавлення волі ОСОБА_1.

ОСОБА_1, проживаючи в квартирі, сплачує комунальні платежі, за власні кошти
здійснила частковий ремонт, вживає заходи по її збереженні, що підтверджується
наданими копіями квитанцій на оплату комунальних послуг, договорами про надання
послуг з центрального опалення та користування електричною енергією, рішенням
Бердянського міськрайонного суду від 14.06.2007 року.

Суд приймає до уваги, що даний позов заявлений після звернення до суду
ОСОБА_1. про    визнання недійсним
свідоцтва про право

власності на житло від 25.09.1997 року, розділ особових рахунків по оплаті
комунальних послуг.

Також суд приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_5. про відсутність
перешкод з боку ОСОБА_1. в користуванні спірною квартирою ОСОБА_3., оскільки
остання має ключі від квартири та проживає в Росії.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
А згідно ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд вважає, що ОСОБА_3 та її представник не довели обставини в
обгрунтування своїх зустрічних позовних вимог, тому в задоволені зустрічного
позову повинно бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 60 , 212 - 215 ЦПК України, 71, 72 ЖК України,
ст. ст. 256, 261, 267 ЦК
України , суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконкому Бердянської
міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від
25.09.1997 року, розділ особових рахунків по оплаті комунальних послуг
відмовити.

В задоволені позову ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення
без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.