Справа №2-130907 2007 р.
РІШЕННЯ.

Іменем   України

04.07.2007
року Калінінський районний суд міста Донецька Донецької області у складі:

Головуючий                                          -
суддя Сватіков А.В.,

при
секретарі                                         -
Фролкової М. О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  про
стягнення необгрунтовано отриманих грошових кошт та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
- ОСОБА_1. звернулася
до Калінінського районного суду м.
Донецька з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  про стягнення необгрунтовано отриманих
грошових кошт та моральної шкоди.

В
позовній заяві ОСОБА_1. зазначила,  що
19.01.2007 року вона і відповідачі домовились про намір укласти договір купівлі
-продажу квартири АДРЕСА_1 м.  Донецьку,  яка належить відповідачам.  Вони домовились що вартість квартири буде
складати 58000 доларів США,  і договір купівлі-продажу вони оформлять не пізніше
01.03.2007 року. 19.01.2007 року відповідачі отримали від неї суму еквівалентну
1000 доларів США - 5070 гр. Факт передачі грошей та умови договору відповідачі
підтвердили підписанням договору про завдаток від 19.01.2007 року. Позивачці
стало відомо,  що відповідачі звертались
до Виконкому Калінінської районної ради м.
Донецька до опікунської ради за дозволом на відчуження квартири,  яка також належить неповнолітній дитині,  але відповідачі на засідання ради 14.02.2007
року не прибули. Станом на 01.03.2007 року відповідачі не підготували
необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу квартири. На
вимогу позивачки повернути 5070 гр.,
відповідачі відповіли,  що
повернуть половину грошей,  якщо вона
напише розписку,  що вона не має
претензій до відповідачів. Позивачка вважає,
що у відповідачів немає законних підстав для утримання грошей,  отриманих ними в якості завдатку. Договором
про завдаток передбачено,  що якщо
продавці відмовляться від укладення договору до 01.03.2007 року,  то вони зобов'язані повернути позивачці гроші
у двійному розмірі. Позивачка також вважає,
що не повернувши їй гроші 01.03.2007 року відповідачі безпідставно
користуються її грошима. Відповідно до вимог
ст.  625 ЦК України
відповідачі повинні нести відповідальність за прострочення грошового
зобов'язання у розмірі 3% річних,  що
становить 0, 42 гр. в день. На день звернення до суду відповідачі повинні їй
сплатити за 53 дні прострочення грошового зобов'язання,  що становить 22 гр. 26 коп. Крім того,  позивачка просить суд стягнути з відповідачів
судові витрати і витрати які вона понесла за послуги адвоката. Крім того позивачка
зазначила у заяві,  що неправомірні дії
відповідачів спричиняють їй моральну шкоду,
вона відчуває себе обдуреною,
вона змушена була шукати кошти для придбання іншого житла. її ображає та
принижує,  що відповідачі користуються її
грошима і не несуть ніякого покарання,
що дуже шкідливо для її здоров'я,
тому що вона знаходиться в стані вагітності. Вона оцінює моральну шкоду
у суму 3000 гр. і просить стягнути з відповідачів на її користь грошові кошти у
сумі 5373 гр. 26 коп. і моральну шкоду у сумі 3000 гр.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали
до суду письмові заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1.,  в яких зазначили,  що вони з позовними вимогами ОСОБА_1. не
згодні. Вони не заперечують,  що 19 січня
2007 року вони і ОСОБА_1.
уклали угоду про завдаток. Вони вважають,
що ця угода відповідає вимогам чинного законодавства України. Вони також
не заперечують,  що між ними та ОСОБА_1.
не було укладено договір купівлі-продажу квартири. Також відповідачі
визнають,  що їм були передані грошові
кошти у розмірі 5070 гр. в якості авансу,
а не завдатку,  тому вони
зобов'язані повернути тільки 5070 гр. Крім того,  відповідачі зазначають,  що договір купівлі-продажу квартири не був
укладений не з їх вини. Відповідачі також вважають,  що немає підстав для відшкодування моральної
шкоди. Крім то відповідачі зазначили,  що
вони дійсно намагались

розірвати
угоду про завдаток,  але позивачка та її
агент відмовлялись від цього. Також ОСОБА_2.
намагалась повернути гроші,  але
позивачка та її агент відмовлялись з нею розмовляти.

В
судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги і надала суду
пояснення,  аналогічні тим,  що викладені в позовній заяві,  додавши що 19.01.2007 року вона з
відповідачами уклала договір про завдаток в АН «Стройинвест» і передала відповідачам суму
еквівалентну 1000 доларів США
- 5070 гр.,  для того щоб відповідачі
знайшли собі варіант для придбання квартири. Ці гроші повинні були
зараховуватись в рахунок оплати вартості квартири по договору купівлі-продажу.
Договір про завдаток вона та відповідачі підписали особисто,  і домовились,
що укладуть договір купівлі-продажу квартири до 01.03.2007 року. Надали
позивачка від агента нерухомості дізналась,
що у відповідачів не були готові документи на продаж квартири,  і вони не відповідають на дзвінки. Потім
агент зв'язалась з відповідачкою,  і та
їй сказала,  що вони передумали продавати
квартиру і вони повернуть їй тільки 500 доларів США. Позивачка не відмовлялась купувати квартиру
відповідачів,  але коли відповідачка їй
зателефонувала і повідомила,  що вона не
продає квартиру,  вона зрозуміла,  що їй подібно шукати інші варіанти покупки
квартири. 01.03.2007 року вона прийшла в агентство,  але відповідачі не прийшли. 22.04.2007 року
вона придбала квартиру у інших людей. З цих підстав позивачка просить стягнути
з відповідачів на її користь 5070 гр. - як безпідставно отримані кошти,  судові витирати,  витрати на послуги адвоката - 200 гр.,  пеню 22, 26 гр. і моральну шкоду у сумі 3000
гр.

Відповідачка
ОСОБА_2.  у судовому засіданні позовні
вимоги не визнала,  посилаючись на
те,  що не вона порушили угоду про
завдаток,  і не вона відмовилась
продавати квартиру,  пояснивши що дійсно
19.01.2007 року в АН «Стройинвест»
між нею,  її сином та ОСОБА_1. було
укладено угоду про завдаток,  яку всі
особисто підписали. Від позивачки вони отримали гроші у сумі еквівалентній 1000
доларів США - 5070
гр. Ці гроші повинні були зараховуватись у рахунок суми по договору
купівлі-продажу квартири. З позивачкою вони дійсно домовились оформити договір
купівлі-продажу квартири до 01.03.2007 року. Вона взяла у позивачки гроші і
почала шукати собі варіанти для придбання квартири. Потім вона двічі дала людям
завдатки,  але квартири були
«підставними». Свої гроші вона повернула не всі. Щоб продати свою квартиру їй
потрібно було зібрати документи,  вона
почала збирати документи,  але потім не
змогла зв'язатися з позивачкою та її агентом,
тому вона не отримала рішення опікунської ради на 01.03.2007 року.

Відповідач
ОСОБА_3,  також в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнав і надав суду пояснення,
аналогічні поясненням ОСОБА_2.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4. пояснила,  що вона
працює агентом в АН «Стройинвест».
Вона пропонували позивачці придбати квартиру відповідачів. Позивачку
задовольнив цей варіанті,  і стороні в
агентстві уклали договір про завдаток. Договір купівлі продажу квартири не був
укладений,  тому що відповідачам
необхідно було знайти квартиру для придбання і зібрати пакет документів,  що оформити договір купівлі-продажу квартири.
Договір про завдаток був особисто підписаний сторонам і відповідачі отримали
гроші. Потім їй відповідачка сказала,  що
вони передумали продавати квартиру. Відповідачка їй сказала,  що грошей,
які вони отримали від позивачки вже немає,  тому потрібно щоб позивачка їй ще дала 1000
доларів США. Потім свідок дізналась,  що
відповідачка не з'явилась на опікунську раду,
і немає дозволу на продаж квартири. Надалі відповідачка їй сказала,  що не буде повертати гроші,  тому вона запропонувала відповідачці розірвати
договір,  але відповідачка так і не
прийшла до агентства. 01.03.2007 року відповідачка так і не пришла до агентства для
укладення договору купівлі-продажу квартири. Відповідачка їй особисто
казала,  що відмовляється продавати
квартиру.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5. суду пояснив,  що він працює агентом в АН «Вектор».
Відповідачка звернулась до них,  щоб вони
підібрали їй квартиру для при придбання. Він їй показував варіанти квартир у
лютому 2007 року.

Вислухавши
пояснення сторін,  допитавши
свідків,  перевіривши матеріали справи та
надані суду документи,  суд дістається
висновку,  що позов є частково
обгрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі вимог
передбачених  ст.   ст.  203,  215,  216,
220,  386,  389,
533,  543,  548 ч.1 та 2,
570 ч.2,  625,  635,
657,  1166,  1167 та 1212 ЦК України.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України - п. 2 постанови № 4 від
31.03.1995  року "Про  судову
практику  по  справам
про  відшкодування  моральної шкоди" з

наступними
змінами,  особа має право вимагати
відшкодування моральної шкоди у разі,
якщо це передбачено спеціальнім законодавством,  регулюючим правовідносини між сторонами.

Як
вбачається з пояснень сторін,  та
матеріалів справи,  19.01.2007 року сторони
по справі -ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  які діяли від
свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_6 1989 року народження уклали
письмову угоду про завдаток. Відповідно до умов зазначеної угоди ОСОБА_1. передала,  а ОСОБА_2.
та ОСОБА_3 отримали
завдаток у сумі 5070 гр.,  в рахунок
оплати по договору купівлі продажу квартири,
розташованої за адресою м.
Донецьк АДРЕСА_1,  за суму 294060
гр. Сторони відповідно до умов цієї угоди намагалися оформити договір
купівлі-продажу квартири не пізніше 01.03.2007 року. Ця угода підписана
сторонами по справі і зазначені вище факти сторонами та іншими особами не
оспорюються. Зазначений договір оформлений у простій письмовій формі і
нотаріально не посвідчений.

Відповідно
до вимог  ст.  635 ЦК
України попередній договір,
укладається у формі,  встановленій
для основного договору.

До форми
договору купівлі-продажу квартири застосовуються положення  ст.
657 ЦК країни.

Виходячи
з вимог  ст.  657 ЦК України договір купівлі-продажу
квартири укладається у письмовій формі і він підлягає нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації.

Згідно
вимог  ст.  220 ЦК
України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне
посвідчення такий договір є нікчемний,  а
згідно вимог  ст.  215 ЦК
України - недійсним є правочин,  якщо
його недійсність встановлена законом - нікчемний правочин.

Таким
чином судом не може бути прийнята до уваги ця угода про завдаток укладена між
сторонами,  тому що вона не відповідає
вимогам ЦК України,  тому що вона є нікчемною,  і відповідно до вимог  ст.
ст.  215,  203 ЦК
України є недійсною.

Крім
того,  в цьому документі сторони не
зазначили всі істотні умови договору по яких вони досягли згоди,  а саме не зазначили на яких підставах ОСОБА_2
та ОСОБА_3 діють
від імені неповнолітньої ОСОБА_6 1989 року народження.

Нікчемний
правочин є недійсним з моменту його вчинення -
ст.  236 ЦК Україні.

Також
судом встановлено,  що до 01.03.2007 року
відповідачі відмовилися від укладення договору купівлі продажу квартири,  що підтверджено поясненнями позивачки,  поясненнями свідка ОСОБА_4,  відсутністю необхідних документів для
оформлення договору купівлі-продажу квартири,
на момент розгляду справи,  однак
отриманні від позивачки гроші у сумі еквівалентній 1000 доларів США - 5070 гр.
відповідачі повернути позивачці відмовились,
мотивуючи це тим,  що цих грошей у
них немає,  і не з їх вини не було
укладено договір купівлі-продажу квартири.

Крім
того суд відмічає,  що відповідачами
відповідно до вимог  ст.  60 ЦПК Украйни не представлено суду жодного
доказу,  який би підтверджував,  що вони до 01.03.2007 року підготували
документи для укладення договору-купівлі продажу квартири,  тому доводи відповідачів,  що вони 01.03.2007 року були готові укладати
договір купівлі-продажу квартири суд не приймає до уваги,  тому що вони не підтверджені в судовому
засіданні і суперечать встановленим по справі обставинам.

Таким
чином в судовому засіданні встановлено,
що на день передачі спірної грошовий суми позивачкою відповідачам,  договір купівлі продажу квартири,  сторонами по справі не укладався,  а надана суду угода про завдаток фактично є
нікчемною,  тобто недійсною,  у зв'язку з чим ніяких боргових зобов'язань
по такій угоді між сторонами не виникло. Тому суд вважає,  що передані позивачкою грошові кошти у сумі
еквівалентній 1000 доларів США
- 5070 гр. фактично не є завдатком чи предоплатою,  а є авансом в рахунок оплати вартості оплати за
квартиру,  який через угоду,  що не відбулася,  без урахування її причин,  підлягає стягненню на користь позивачки
солідарно ( ст.  543 ЦК України) з
відповідачів,  як незаконно придбані ними
кошти (  ст.   ст.
216,  386,  387,
1212 ЦК України).

Вимогами  ст.
625 ЦК України
встановлено,  що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник,  який прострочив виконання
грошового зобов'язання,  на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу і три проценти річних від
простроченої суми.

Розрахунок
розміру суми,  яка підлягає стягненню з
відповідачів,  ОСОБА_1. виконаний вірно,  і розмір суми,  яка підлягає стягненню солідарно з
відповідачів складає - 5092 гр. 26 коп. ( 5070 гр. - грошові кошти які були
передані позивачкою відповідачам + 22, 26 гр. - три проценти річних за
прострочення грошового зобов'язання (53 дні X 0,  42 гр.)).

Обговорюючи
обгрунтованість заявлених вимог позивачки щодо стягнення солідарно з
відповідачів моральної шкоди,  уточнивши
вимоги позивачки про стягнення 3000 грн. за відмову повернути 5070 гр. і
відмову укласти договір купівлі-продажу квартири,  суд дійшов до висновку,  що об'єктивних підстав для задоволення позову
у цій частині не мається.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України - п. 2 постанови №4 від
31.03.1995 року "Про судову практику по справам про відшкодування
моральної шкоди" з наступними змінами,
особа має право вимагати відшкодування моральної шкоди у разі,  якщо це передбачено спеціальним
законодавством,  регулюючим
правовідносини між сторонами.

Як
вбачається з матеріалів справи,  та
обставин,  встановлених судом у судовому
засіданні,  законодавством України не
передбачено стягнення моральної шкоди у зв'язку з несвоєчасним поверненням
грошових сум по нікчемним правочинам,
тобто недійсним договорам,  тому з
цим обставин у задоволенні позову у цій частині позивачці слід відмовити.

Відповідно
до вимог  ст.  88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати,
тому понесені позивачкою витрати в розмірі сплаченого держмита в сумі 51
грн. підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь
позивачки.

Крім
того,  згідно вимог  ст.
ст.  79,  84,  88
ЦПК України з відповідачів у солідарному порядку необхідно стягнути на користь
позивачки,  витрати сплачені позивачкою на
правову допомогу у сумі 200 гр.

Згідно
вимог  ст.   ст.
79,  81 та 88 ЦПК України,  з відповідачів у солідарному порядку на
користь позивачки також потрібно стягнути сплачені позивачкою витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  203,  215,
216,  220,  386,
389,  533,  543,
548 ч.1 та 2,  570 ч.2,  625,
635,  657,  1166,
1167 та 1212 ЦК України,   ст.
ст.  57,  60,
79,  84,  88,
131,  209,  210,
212,  214,  215,  216,
218,  223 ЦПК України суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
про стягнення необгрунтовано отриманих грошових кошт та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5292 гр. 26 коп. на користь
ОСОБА_1,  а також сплачене позивачкою
державне мито у розмірі 51 грн. і витрати по сплаті на інформаційне-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 30 гр.,
а всього в сумі 5373 гр. 26 коп.

У
задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до Калінінського
районного суду м.  Донецька протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області
через Калінінський районний суд міста Донецька протягом двадцяти днів,  після подання заяви про апеляційне оскарження
.