Справа № 2-16б07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25"
вересня  2007 р.                                Солом'янський
районний суд м.  Києва в складі:

головуючого
судді                                    ЛІТВІНОЇ
Н.М.

при
секретарі                                              Поліщук
І.В.

за
участю адвоката                                    ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної
внаслідок ДТП та за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,  ОСОБА_8про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів
ОСОБА_3та ОСОБА_4 на її користь матеріальні збитки в розмірі 18 895 грн.,  моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.,  за проведення експертного товарознавчого дослідження
300 грн. та 59, 50 грн. державного мита.

Позивач
ОСОБА_2. також звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів
ОСОБА_5.  та ОСОБА_6. на її користь матеріальні
збитки в розмірі 20 885 грн.,  моральну
шкоду в розмірі 5 000 грн.,  за проведення
експертного автотоварознавчого дослідження та дефектовки  544 грн.,
59, 50 грн. державного мита.

Свої
позови позивач обґрунтовує тим,  що
07.11.2005 року о 13.43 год.
відповідач ОСОБА_3, ,  який рухався
по вул.  Кайсарова,  в м.
Києві,  керуючи автомобілем
"Газ",  д.н. НОМЕР_1  під час вибору в установлених межах безпечної
швидкості руху,  не врахував безпечної
швидкості руху,  дорожньої
обстановки,  стан транспортного
засобу,  внаслідок чого здійснив
зіткнення з належним їй автомобілем "Ауді" д.н. НОМЕР_2,  що призвело до його пошкодження. Також,  в цей день о 15 год. по пр-ту
Червонозоряному в м.  Києві рухався
відповідач ОСОБА_5.  керуючи автомобілем
«БМВ» д.н. НОМЕР_3,  який не врахував
безпечної швидкості руху,  дорожньої
обстановки,  внаслідок чого в момент
оформлення вищезазначеної ДТП здійснив зіткнення з автомобілем "Ауді"
д.н. НОМЕР_2,  що належить позивачу.

Позивач
стверджує,  що власником автомобіля,  яким керував ОСОБА_3. є ОСОБА_4.,  а власником автомобіля,  яким керував ОСОБА_5. є ОСОБА_6.,  а тому вони теж повинні нести
відповідальність перед позивачем за заподіяння матеріальної та моральної шкоди.

В
результаті вказаних зіткнень,  автомобіль
позивача було суттєво пошкоджено і згідно висновків
спеціаліста-автотоварознавця вартість ремонту становить   39 780 грн.

Крім
того позивач вказує,  що винними діями
відповідачів їй була завдана моральна шкода,
оскільки вона тривалий час була позбавлена можливості використовувати
автомобіль за призначенням,  внаслідок
чого був зруйнований нормальний ритм її життя.

Компенсацію за
завдану їй моральну шкоду вона оцінює в 10 000 грн.

В
судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі та уточнила,  просить суд стягнути заподіяну їй матеріальну
та моральну шкоду також з учасників вищезазначеного ДТП відповідачів
ОСОБА_7. та ОСОБА_8.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково,  пояснив суду,
що згоден сплатити позивачу 50 % від заподіяної матеріальної шкоди
задній частині автомобіля позивача,  в
іншій частині заперечував,
пояснивши,  що відповідач ОСОБА_5.
на його думку є основним винуватцем даної ДТП,
який і повинен відшкодовувати позивачу основну частину
завданої матеріальної шкоди. Також просив суд відмовити позивачу в задоволенні
вимог стосовно стягнення моральної шкоди.

Відповідач
ОСОБА_4. в судове засідання не з»явився,
хоча неодноразово належним чином був повідомлений,  суд вважає за можливе розглядати справу за
наявних матеріалів.

Відповідач
ОСОБА_5., який також є представником відповідача ОСОБА_6. позов про відшкодування
моральної шкоди не визнав,  а в частині
матеріальної шкоди визнав частково та пояснив суду,  що 7.11.2005 року він рухався на автомобілі
«БМВ» по пр-ту Червонозоряному в м.

2

Києві. Попереду
рухався автомобіль ВАЗ-21099 під керуванням відповідача ОСОБА_7., а перед цим
автомобілем рухався автомобіль ВАЗ-2104 під керуванням  відповідача ОСОБА_8.

Відповідач
ОСОБА_5.  стверджує,  що на перехресті пр-ту Червонозоряного та
вулиць Кайсарова і
Кіровоградської в м.  Києві,  відповідач ОСОБА_8. раптово загальмував та
почав рух наліво,  хоча в даному місці
поворот «наліво» заборонено,  а дозволено
рух тільки прямо та направо згідно вимог дорожнього знаку 4.4 ПДР України. При
цьому сигнали лівого повороту та «стопи» в автомобілі ВАЗ-2104 не горіли. Тим
самим водій ОСОБА_8. порушив вимоги п.п.10.1,
10.3 ПДР України та створив аварійну обстановку. В результаті дій
відповідача ОСОБА_8. водій автомобіля ВАЗ-21099 відповідач ОСОБА_7. почав різко
гальмувати і при цьому його автомобіль почало заносити та розвернуло на
перехресті.

Відповідач
ОСОБА_5.  звертає увагу суду на той
факт,  що він для того щоб уникнути
зіткнення з автомобілем ВАЗ-21099 почав гальмувати та об'їжджати його справа,  в результаті чого його автомобіль зіткнувся з
автомобілем позивача АУДІ,  який стояв на
перехресті після іншої ДТП.

Таким
чином,  відповідач ОСОБА_5.  вважає,
що в заподіянні матеріальної шкоди позивачу винен не тільки він,  а й відповідач ОСОБА_8.,  який створив аварійну обстановку,  внаслідок якої відбулось зіткнення
автомобілів БМВ та АУДІ.

Відповідач
ОСОБА_8. свою вину в даній ДТП заперечував,
пояснив суду,  що в даній дорожній
обстановці саме діями водія автомобіля ВАЗ-21099 відповідача ОСОБА_7,  які не відповідали вимогам п. 12.9 (г) ПДР з
технічної точки зору,  була створена
небезпека для руху водію автомобіля БМВ відповідачу ОСОБА_5,  а аварійна ситуація була створена діями
самого ОСОБА_5.

Відповідач
ОСОБА_7. та його представник заперечували проти задоволення позову та
пояснили,  що в даній дорожній обстановці
в діях відповідача ОСОБА_7. з технічної точки зору невідповідності вимогам ПДР
України не вбачається про що свідчить відсутність адміністративного протоколу
та постанови суду про притягнення останнього до адміністративної
відповідальності за створення дорожньо-транспортної пригоди.

Суд
вислухавши сторони,  дослідивши докази по
справі,  вважає,  що позов ОСОБА_2до ОСОБА_3,  ОСОБА_4про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП та позов ОСОБА_2до ОСОБА_5,  ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП підлягають до
часткового задоволення,  виходячи з
наступного.

Як
вбачається із матеріалів адміністративної справи № 3-1768807 і постанови судді
Солом'янського районного суду м.  Києва
Оксюти Т.Г. від 29.11.2005 року,
ОСОБА_3. визнаний винним у скоєні ДТП 07.11.2005 року, а саме в
тому,  що керуючи автомобілем ГАЗ дн
НОМЕР_1не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем
"Ауді" д.н. НОМЕР_2,  який
належить на праві приватної власності позивачу.

Дана
обставина підтверджена також протоколом про адміністративне
правопорушення,  схемою ДТП.

Як
вбачається із матеріалів адміністративної справи № 3-1884705 і постанови судді
Солом'янського районного суду м.  Києва
Оксюти Т.Г. від 13.12.2005 року ОСОБА_5.
визнаний винним у скоєні ДТП 07.11.2005 року, а саме в тому,  що керуючи автомобілем «БМВ» д.н. НОМЕР_3 не
врахував безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки,  не вжив всіх заходів для зменшення швидкості
аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого в момент оформлення
вищезазначеної ДТП здійснив зіткнення з автомобілем "Ауді" д.н.
НОМЕР_2,  що належить позивачу.

Дана
обставина підтверджена також протоколом про адміністративне
правопорушення,  схемою ДТП.

Як вбачається
із матеріалів адміністративної справи № 3-1884805 і постанови судді
Солом'янського районного суду м.  Києва
Оксюти Т.Г. від 21.12.2005 року відповідач ОСОБА_8. 07.11.2005 року о 15 год. по пр-ту Червонозоряному в м.  Києві керуючи автомобілем ВАЗ-2104 дн
НОМЕР_3 при зміні напрямку руху не пропустив автомобіль "Ауді" д.н.
НОМЕР_2,  автомобіль ВАЗ НОМЕР_4 та «БМВ»
д.н. НОМЕР_3,  що призвело до пошкодження
двох транспортних засобів.

Згідно
висновку спеціаліста - товарознавця № 6281 від 17.11.2005 року позивачу
заподіяна матеріальна шкода в результаті пошкодження автомобіля в сумі 18 895,
0 грн.

(а.с.  6-14).

Згідно
висновку спеціаліста - товарознавця № 628 від 16.11.2005 року позивачу
заподіяна матеріальна шкода в результаті пошкодження автомобіля в сумі 20 885,
0 грн. (а.с.  43-50).

У суду
не виникає сумніву у вірності висновків,
експертиза проведена повно і всебічно,
тому суд визначає для відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження
задньої частини автомобіля позивача 18 895, 0 грн. і для відшкодування
матеріальної шкоди передньої частини автомобіля позивача в сумі 20 885, 0 грн.

3

Згідно висновку № 1692 від 11.10.2006 року судової автотехнічної експертизи
встановлено,  що :

1. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2104
ОСОБА_8. повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1,  10.4,
9.2 (б),  9.4 і дорожнього знаку
4.4 "Рух прямо або праворуч" ПДР України.

Водій автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_7. в даній дорожній обстановці повинен був
діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.1, 12.9 (г) і 13.1 ПДР України.

Водій автомобіля БМВ
ОСОБА_5. в даній дорожній обстановці повинен був діяти у
відповідності з вимогами п.п 10.1, 12.3 і 13.1 ПДР України.

2. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля
ВАЗ-2104 ОСОБА_8.,  з технічної точки
зору,  невідповідності вимогам п.п. 10.1
і 10.4 ПДР України не вбачається.

Для оцінки дій водія автомобіля ВАЗ-2104 ОСОБА_8. з точки зору їх
відповідності вимогам п.п. 9.2 (б),  9.4
ПДР України,  а також вимогам дорожнього
знаку 4.4 "Рух прямо або праворуч" спеціальних технічних знань в
області авто техніки не потрібно.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_7. з
технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 12.1, 12.9 (г) і 13.1 ПДР
України.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля БМВ ОСОБА_5, з технічної
точки зору,  не відповідали вимогам
п.13.1 ПДР України.

Оцінити дії водія ОСОБА_5.  з точки
зору їх відповідності вимогам п.п. 10.1 і 12.3 ПДР України не є можливим по
причині,  викладеній в дослідницькій
частині.

3. В даній дорожній обстановці,  діями водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_7, які
не відповідали вимогам п. 12.9 (г) ПДР, з технічної точки зору,  була створена небезпека для руху водію
автомобіля БМВ ОСОБА_5.,  а аварійна
ситуація була створена діями самого ОСОБА_5.,
які не відповідали вимогам п.13.1.

Згідно  ст. 1166 ЦК України
шкода,  заподіяна особі або майну
громадянина,  а також шкода заподіяна
організації,  підлягає відшкодуванню
особою яка заподіяла шкоду,  у повному
обсязі.

Стаття 1187 ЦК України регулює,  що
організації і громадяни,  діяльність яких
пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення (власники автомобілів та ін.)
зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо
не доведуть, що шкода виникне внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно висновку № 1692 від 11.10.2006 року судової автотехнічної експертизи
в даній дорожній обстановці,  діями водія
автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_7,  які не
відповідали вимогам п. 12.9 (г) ПДР,  з
технічної точки зору,  була створена
небезпека для руху водію автомобіля БМВ ОСОБА_5.,  а аварійна ситуація була створена діями
самого ОСОБА_5.,  які не відповідали
вимогам п.13.1.

З матеріалів справи вбачається,  що
відповідач ОСОБА_3. керував автомобілем марки ГАЗ дн НОМЕР_1 на підставі
довіреності від 29.01.2005 року,  яка
була видана останньому відповідачем ОСОБА_4.. (а.с.  22) Встановлено,  що відповідач ОСОБА_5.  керував автомобілем на підставі довіреності
від 18.08.2005 року,  яка була видана
останньому власником відповідачем ОСОБА_6.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року
„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична
особа або громадянин,  що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного
господарського відання,  оперативного
управління або з інших підстав (договору оренди,  довіреності тощо).

Отже,  на думку суду відповідальність
перед позивачем повинні нести саме ОСОБА_3. та ОСОБА_5.  які здійснювали експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки на підставі довіреності,
а не власники ОСОБА_6. та ОСОБА_4.

Одночасно,  суд не вбачає
передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача
ОСОБА_8., оскільки висновком № 1692 від 11.10.2006 року судової автотехнічної
експертизи чітко встановлено,  що в даній
дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-2104 ОСОБА_8.,  з технічної точки зору,  невідповідності вимогам п.п. 10.1 і 10.4 ПДР
України не вбачається і в даній дорожній обстановці саме діями водія автомобіля
ВАЗ-21099 ОСОБА_7,  які не відповідали
вимогам п. 12.9 (г) ПДР,  з технічної
точки зору,  була створена небезпека для
руху водію автомобіля БМВ ОСОБА_5. Таким чином, постанова судді Солом'янського
районного суду м.  Києва Оксюти Т.Г. від
21.12.2005 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8.
не може бути взята судом до уваги як факт встановлений відповідно до  ст. 61 ЦПК України при розгляді даної цивільної
справи,  оскільки протокол та постанова
суду не відповідає фактичним обставинам справи,
які встановлені у судовому засіданні. Встановлено,  що ОСОБА_8. дійсно порушив вимоги дорожнього
знаку 4.4 "Рух прямо або праворуч",
але його дії не знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із
створенням небезпеки для руху водію автомобіля БМВ ОСОБА_5,  а тому ОСОБА_8. не може нести матеріальну
відповідальність за завдані позивачу збитки.

4

Відповідно до ч.3 п. 1   ст. 1188
шкода,   завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах,
а саме: за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від
обставин,   що мають істотне значення.

Враховуючи викладені вище доводи та висновок № 1692 від 11.10.2006 року
судової автотехнічної експертизи,  суд
приходить до висновку про те,   що
відповідачі ОСОБА_3. та ОСОБА_5. повинні нести матеріальну відповідальність за
пошкодження задньої частини автомобіля позивача, а ОСОБА_5. та ОСОБА_7. повинні
нести матеріальну відповідальність за пошкодження передньої частини автомобіля
позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача
ОСОБА_3підлягає стягненню на користь позивача 50% завданої позивачу
матеріальної шкоди за пошкодження задньої частини автомобіля,   що становить 9 447,5 грн грн.,  а з відповідача ОСОБА_5.   підлягає стягненню на користь позивача 50%
завданої позивачу матеріальної шкоди за пошкодження задньої частини автомобіля
та 50% завданої позивачу матеріальної шкоди за пошкодження передньої частини
автомобіля, що становить 19 890 грн., а з відповідача ОСОБА_7. підлягає
стягненню на користь позивача 50% завданої позивачу матеріальної шкоди за
пошкодження передньої частини автомобіля позивача,   що становить 10 442,  5 грн.

Згідно   ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою,   яка заподіяла шкоду за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань,
або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних
вимог,  характеру діяння особи, яка
заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також іншх
негативних наслідків .

Суд частково погоджується з доводами позивача про заподіяння їй моральної
шкоди, оскільки остання не могла використовувати автомобіль за призначенням,
зруйнований нормальний ритм її життя, внаслідок пошкодження автомобіля вона
перенесла душевні страждання.

Суд визначає моральну шкоду в сумі 1 500 гривень та приходить до висновку
про те, що моральна шкода повинна бути стягнути з безпосередніх винуватців ДТП відповідачів ОСОБА_5. ОСОБА_7.,
ОСОБА_3по 500 грн. з кожного.

Згідно вимог   ст.  ст. 27,
28,   29,   30 ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті
докази,   які мають значення для справи.
Обставини,   які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами доказування,
не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на які посилається,   як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до   ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено
частково,  судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних вимог,
у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись   ст.ст. 57, 58, 59, 60,
212, 213, 214, 215 ЦПК України,   ст.ст.
1166,  1167, 1187, 1188 ЦК України,   Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
заподіяної внаслідок ДТП
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 9 447,5 грн. матеріальної шкоди та
500 грн. моральної шкоди, 29,75 грн. державного мита, 150 грн. за проведення
експертизи, а всього 10 127,  25 грн.

В позові ОСОБА_2до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди заподіяної внаслідок ДТП відмовити.

Позов ОСОБА_2до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 19 890 грн. матеріальної шкоди
та  500
грн.  моральної шкоди,    59,50
грн.  державного мита,    300 грн.
за

5

проведення
експертизи,  102 грн. за проведення
дефектовки автомобіля після ДТП,  а всього 20 851, 5
грн.

Стягнути
з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 10 442, 5 грн. матеріальної шкоди та 500 грн.
моральної шкоди,  29, 75 грн. державного
мита,  150 грн. за проведення експертизи,  102 грн. за проведення дефектовки автомобіля
після ДТП,  а всього 11 224,  25 грн.

В позові
ОСОБА_2до ОСОБА_6,  ОСОБА_8про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.