Справа
№2-1990/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2007
року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого:                                                      Рудніченко
О.М.,

при секретарі                                                     Олексиної
О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом Виконавчого -комітету Вучанської міської ради
Київської області до ОСОБА_1, третя особа Бучанське управління
житлово-комунального господарства, про виселення без надання іншого житлового
приміщення, за позовом ОСОБА_1 до Вучанської міської ради Київської області,
виконкому Вучанської міської ради Київської області про визнання незаконним
рішення Вучанської міської ради № 65 від 15.02.2007 року та визнання права
користування житловим приміщенням, -

встановив :

Виконавчий комітет Вучанської міської ради Київської області звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа Бучанське управління-
житлово-комунального господарства, про виселення без надання іншого житлового
приміщення, в якому посилались на те, що згідно наказу радгоспу „Київський"
від 20.08.1986 року № 120 надано службову квартиру ОСОБА_2, за адресою
АДРЕСА_1Це підтверджено рішенням Києво-Святошинської районної ради народних
депутатів .чвід 17.03.1987 року № 83/22 та рішенням Ірпінської ради народних
депутатів від 27.07.1987 року № 187/1, відповідно до ст..121 ЖК України та
абзацами 3, 5 Положення про надання службових жилих приміщень і користування
ними в Українській РСР. Згідно вищевказаних рішень було видано ордер № 385 на
АДРЕСА_1на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4. В квартирі зареєструвались
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Відповідач зареєструвався за адресою АДРЕСА_2, з
даної адреси він був призваний до армії, з даної адреси він обслуговувся
Бучанською поліклінікою. Відповідач ніколи не був зареєстрований за адресою по
АДРЕСА_1та ніколи там не проживав.

Позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2помер
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3помер ОСОБА_4. І з ІНФОРМАЦІЯ_3квартира стала вільною.
5.10.2007 року КП „Бучанське управління житлово-комунального господарства"
звернулось до Вучанської міської ради з листом № 39 проте, що в АДРЕСА_1ніхто
не проживає і ніхто не зареєстрований, так як мешканці даної квартири
повмирали. Бучанська міська рада підтвердила своїм рішенням від 15.02.2007 року
№ 65, що дана квартира відноситься до службових.

Вказує, що 04.04.2007 року ОСОБА_1 звернувся до Вучанської міської ради з
проханням зареєструвати його в даній квартирі та визнати за ним право власності
на дану квартиру. Виконавчим комітетом Вучанської міської ради було уважно та
всебічно розглянуто заяву ОСОБА_1 та відмовлено в проханні. Також ОСОБА_1була
надана порада у 10-денний термін звільнити дану квартиру, яку він незаконно
захопив, що до цього часу не виконано і виконавчий комітет Вучанської міської
ради змушений був звертатися до суду.

Позивач вказує, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вучанської
міської ради від 15.02.2007 року АДРЕСА_1є комунальною власністю Вучанської
міської ради. В зв"язку з тим, що ОСОБА_1 незаконно зайняв спірну
квартиру, Бучанська міська рада не може вільно розпорядитися власністю.

Виконком Вучанської міської ради просив суд виселити ОСОБА_1 з АДРЕСА_1без
надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_1звернувся
з позовом до Вучанської міської ради Київської області, виконкому Вучанської
міської ради Київської області в якому посилався на те, що 28.07.1987 року його
вітчим ОСОБА_2 отримав ордер № 385 на сім'ю в складі чотирьох осіб, а саме
ОСОБА_3 (мати позивача), ОСОБА_4 (брат позивача) та позивача - ОСОБА_1. В
спірній квартирі позивач хоч і не був зареєстрований, але проживав до призову
до армії у 1989 року. Після повернення із служби з армії в листопаді 1991 року
був зареєстрований у своєї бабусі ОСОБА_5в АДРЕСА_3але фактично проживав у
спірній квартирі в АДРЕСА_1до 1995 року.

Вказує,
що після реєстрації шлюбу у 1995 році він припинив фактичне проживання в
квартирі своїх батьків і став з дружиною проживати на тимчасових квартирах, а
також по місцю реєстрації його дружини ОСОБА_6по АДРЕСА_4, де проживає її
батько.

Вказує,
що починаючи з 2000 року його мати ОСОБА_3, вітчим ОСОБА_2 та брат ОСОБА_4
почали хворіти. Оскільки, в зв"язку з захворюванням вони потребували
допомоги, то в квітні 2002 року позивач вимушений був на їх прохання
повернутися проживати до них. Таким чином, у квітні 2002 року позивач поселився
до них у квартиру за їх спільною згодою.

Вказує,
що враховуючи захворювання на туберкульоз , на яке страждав вітчим позивача,
дружина позивача була проти його постійного проживання в квартирі з хворими
батьками та братом і це призвело до фактичного розриву їх сімейних відносин.
Однак стан їх здоров'я потребував надання їм постійної допомоги та утримання і
позивач не міг їх залишити в такому безпорадному стані, а тому вимушений був
жити разом з ними як ч.1ен сім'ї. Починаючи з квітня 2002 року позивач став
проживати в їх квартирі як ч.1ен сім'ї, оскільки не мав іншого постійного
житла. По місцю його реєстрації в АДРЕСА_3позивач фактично ніколи не проживав.
Таким чином, його фактичне проживання в спірній АДРЕСА_1стало його постійним
місцем проживання. Вони вели спільне господарство, разом харчувались, позивач
забезпечував батьків та брата ліками, проводив оплату за квартиру та комунальні
послуги.

Вказує,
що ІНФОРМАЦІЯ_1померла його мати ОСОБА_3 Не зважаючи на її смерть, позивач
продовжував проживати в спірній квартирі, оскільки там залишились проживати
хворі вітчим та брат. ІНФОРМАЦІЯ_2помер вітчим позивача ОСОБА_2 Оскільки після
смерті вітчима в квартирі залишився проживати брат позивача, то він продовжував
проживати з ним як ч.1ен сім"ї.

Вказує,
що ІНФОРМАЦІЯ_3помер брат позивача ОСОБА_4 Після смерті всіх зареєстрованих в
спірній квартирі ч.1енів сім"ї, позивач продовжував проживати в спірній
квартирі, оскільки не має іншого постійного місця проживання, продовжував
оплату за квартиру, комунальні послуги.

Вказує,
що оскільки в спірну квартиру він вселився в якості ч.1ена сім"ї , за
згодою всіх там проживаючих, то набув права на користування даним житлом. В
зв'язку з цим, позивач звернувся в Бучанську міську раду з заявою щодо
реєстрації в квартирі. Однак згідно листа міського голови Вучанської міської
ради № Д 929 від 24.04.2007 року йому було відмовлено в реєстрації в квартирі,
а також було запропоновано звільнити квартиру, оскільки рішенням Вучанської
міської ради № 65 від 15.02.2007 року дана квартира віднесена до числа
службових згідно ст..118 ЖК України.

Позивач
просив суд визнати неправомірними дії міського голови Вучанської міської ради
Київської області про відмову в реєстрації позивача в спірній квартирі; визнати
незаконним рішення Вучанської міської ради Київської області № 65 від
15.02.2007 року про віднесення до числа службових на підставі ст..118 ЖК
України АДРЕСА_1Київської області; зобов'язати міського голову Вучанської
міської ради Київської області зареєструвати позивача в спірній квартирі; визнати
за позивачем право користування житловим приміщенням у вигляді АДРЕСА_1

В
судовому засіданні представник Вучанської міської ради, який діяв і як
представник виконкому'Вучанської міської ради, уточнив заявлені позовні вимоги
та просив суд виселити ОСОБА_1 з АДРЕСА_1на підставі ч.3 ст.116 ЖК України.
Позовні вимоги .ОСОБА_1 не взнала, просила позов залишити без задоволення.

ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги Вучанської міськради не визнав, просив позов залишити
без задоволення. Свій позов підтримав, зменшив заявлені  позовні
вимоги,  просив  суд визнати незаконним рішення  Вучанської

міської
ради Київської області № 65 від 15.02.2007 року про віднесення до числа
службових на підставі ст..
118 ЖК України АДРЕСА_1; визнати за позивачем право на користування
житловим приміщенням у вигляді АДРЕСА_1.

Суд,
вислухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши письмові
докази по справі, вважає позов виконавчого комітету Бучанської міської ради
Київської області до ОСОБА_1, третя особа Бучанське управління
житлово-комунального господарства, про виселення без надання іншого житлового
приміщення таким, що не підлягає до задоволення; позов ОСОБА_1 до Бучанської
міської ради Київської області, виконкому Бучанської міської ради Київської
області про визнання незаконним рішення Бучанської міської ради № 65 від
15.02.2007 року та визнання права користування житловим приміщенням таким, що
підлягає до часткового задоволення по наступним підставам.

Відповідно
до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно
до п.27 Положення про порядок надання службових приміщень та користування ними
в Українській РСР № 37 від 4.02.1988 року наймач службового приміщення має
право проживати в ньому спільно з ч.1енами своєї сім"ї. Наймач має право у
встановленому порядку за письмовою згодою всіх осіб, які разом з ним
проживають, вселити в зайняте їм службове приміщення своїх дружину (чоловіка) ,
дітей, батьків та інших осіб.

Відповідно
до ч.1 ст.118 ЖК України жиле приміщення включається до числа службових
рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних
депутатів.

Так, у
судовому засіданні було встановлено, що 28.07.1987 року вітчим позивача ОСОБА_2
отримав ордер № 385 на сім'ю в складі чотирьох осіб, а саме ОСОБА_3 (мати
позивача), ОСОБА_4 (брат позивача) та позивача - ОСОБА_1. В спірній квартирі
позивач хоч і не був зареєстрований, але проживав до призову до армії у 198 9
року. Після повернення із служби з армії в листопаді 1991 року був
зареєстрований у своєї бабусі ОСОБА_5в АДРЕСА_3, але фактично проживав у
спірній квартирі в АДРЕСА_3до 1995 року. Після реєстрації шлюбу у 1995 році
позивач припинив фактичне проживання в квартирі своїх батьків і став з дружиною
проживати на тимчасових квартирах, а також по місцю реєстрації його дружини
ОСОБА_6по АДРЕСА_1, де проживає її батько.

Встановлено,
що починаючи з 2000 року мати позивача ОСОБА_3, вітчим ОСОБА_2 та брат ОСОБА_4
почали хворіти. Оскільки, в зв"язку з захворюванням вони потребували
допомоги, то в квітні 2002 року позивач вимушений був на їх прохання
повернутися проживати до них. Таким чином, у квітні 2002 року позивач поселився
до них у квартиру за їх спільною згодою. Дані обставини в судовому засіданні були
підтверджені показами свідків ОСОБА_7ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10

Встанвлено,
що враховуючи захворювання на туберкульоз , на яке страждав вітчим позивача,
дружина позивача була проти його постійного проживання в квартирі з хворими
батьками та братом і це призвело до фактичного розриву їх сімейних відносин.
Однак стан здоров"я батьків та брата потребував надання їм постійної
допомоги та утримання і позивач не міг їх залишити в такому безпорадному стані,
а тому вимушений був жити разом з ними як ч.1ен сім"ї. Починаючи з квітня
2002 року позивач став проживати в їх квартирі як ч.1ен сім"ї, оскільки не
мав іншого постійного житла. По місцю його реєстрації в АДРЕСА_1позивач
фактично ніколи не проживав. Таким чином, його фактичне проживання в спірній
АДРЕСА_1стало його постійним місцем проживання. Вони вели спільне господарство,
разом харчувались, позивач забезпечував батьків та брата ліками, проводив
оплату за квартиру та комунальні послуги. Дані обставини в судовому засіданні
були підтверджені показами свідків ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
матеріалами справи.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с.46).Не
зважаючи на її смерть, позивач продовжував проживати в спірній квартирі,
оскільки там залишились проживати хворі вітчим та брат. ІНФОРМАЦІЯ_2помер
вітчим позивача ОСОБА_2 (а.с.47). Оскільки після смерті вітчима в квартирі
залишився проживати брат позивача, то він продовжував проживати з ним як ч.1ен
сім"ї. ІНФОРМАЦІЯ_3помер брат позивача ОСОБА_4 (а.с.48). Після смерті всіх
зареєстрованих в спірній квартирі ч.1енів сім"ї, позивач продовжував
проживати  в  спірній
квартирі,  оскільки  не
має  іншого  постійного
місця

проживання, продовжував оплату за квартиру, комунальні послуги. Дані
обставини в судовому засіданні були підтверджені показами свідків ОСОБА_7
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, матеріалами справи.

За даних .обставин, в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що
ОСОБА_1 в спірну квартиру вселився в якості ч.1ена сім"ї , за згодою всіх
там проживаючих, то набув права на користування даним житлом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов виконкому Бучанської
міської ради про виселення ОСОБА_1 з АДРЕСА_1з підстав самовільного зайняття
даного житлового приміщення не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні
і не підлягає до задоволення.

Також у судовому засіданні було встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Бучанської міської ради від 15.02.2007 року № 65 (а.с.6) АДРЕСА_1 була
включена до числа службових. Суд вважає, що дане рішення було прийнято відповідно
до вимог закону та в межах своєї компетенції, оскільки спірна квартира
надавалась відповідно до наказу радгоспу „Київський" від 20.08.1986 року №
120 як службова ОСОБА_2. Це підтверджено рішенням Києво-Святошинської районної
ради народних депутатів від 17.03.1987 року № 83/22 та рішенням Ірпінської ради
народних депутатів від 27.07.1987 року № 187/1, відповідно до ст..121 ЖК
України та абзацами 3, 5 Положення про надання службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР. Згідно вищевказаних рішень було видано
ордер № 385 на АДРЕСА_1на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4. Будь-яких рішень
з приводу виключення спірної квартири з числа службових не приймалось.

За даних обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання
незаконним рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради № 65 від
15.02.2007 року не підлягають до задоволення.

Дані обставини в судовому засіданні були підтверджені показами сторін,
свідків, матеріалами справи.

Інших доказів, які б стверджували чи спростовували
заявлені позовні вимоги,

суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 9, 31, 39, 43, 65, 109, 116, 118, 121, 124 ЦК України,
Положення про порядок надання службових приміщень та користування ними в
Українській РСР № 37 від 4.02.1988 року, Закону „Про місцеве самоврядування в
Україні від 21.05.1997 року, ст.ст. 15, 57,
214, 218 ЦПК України, суд , -

вирішив :

Позов
Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області до .
ОСОБА_1,  третя особа Бучанське
управління житлово-комунального господарства, про виселення без надання іншого
житлового приміщення залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області, виконкому
Бучанської міської ради Київської області про визнання незаконним рішення
Бучанської міської ради № 65 від 15.02.2007 року та визнання права користування
житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1право користування житловим приміщенням у вигляді
АДРЕСА_1

В решті
заявлених позовних відмовити.

Повне рішення
буде складене протягом 5 днів, ЗО вересня 2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
10-ти днів та апеляційної скарги протягом 20-ти днів або в порядку ч. 4 ст.295
ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано.