Справа
№ 2-5298/2007
Малиновський районний суд м.  Одеси у складі:
головуючого судді         Граніна
при секретарі                 Бєляєвої
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської Ради про визнання права
Позивачка звернувся до суду з позовом до Одеської міської
Ради, у якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1
в м.  Одесі, яке складається з житлового
будинку літ. „А", житлового будинку літ. „Д", гаража літ. „З",
котельні літ. „Ж", сараю літ. „Е", літньої кухні літ. „Б",
вбиральні літ. „В", загальною площею 240,6 кв.м. , житловою 108,5 кв.м. ,
розташованого на земельній ділянці площею 920 кв.м.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що дане
домоволодіння належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 21 лютого 2007 року посвідченого П'ятою одеською державною
нотаріальною конторою за реєстровим номером 3-143, та на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 16 травня 2007 року, посвідченого П'ятою
одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3-446.
Також позивачка зазначила, що з метою поліпшення житлових
умов, так як умови не відповідали нормам для мешкання, нею за власні кошти було
здійснено реконструкцію
Зі слів позивача при зверненні до Одеської міської ради з
питанням про узаконення самовільної будівлі їй було відмовлено, у зв'язку з чим
вона змушена звернутись до суду з даним позовом.
У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені
позовні вимоги в повному обсязі й просила суд задовольнити позов.
Представник Одеської міської ради до суду не з'явився,
належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали
справи й оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те,
що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами виникли правовідносини у галузі
конституційного права щодо реалізації органом місцевого самоврядування владних
повноважень, та цивільні правовідносини, що випливають з відносин права
Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 21 лютого 2007 року посвідченого П'ятою
одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3-143, та на
підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2007 року, посвідченого
П'ятою одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3-446
належить домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
З метою поліпшення житлових умов позивачкою за рахунок
власних коштів було проведено реконструкцію належного їй домоволодіння АДРЕСА_1
У відповідності до технічного висновку про можливість
збереження реконструкції житлового будинку літ. „А", вводу в експлуатацію
житлового будинку літ. „Д" та надвірних побудов по АДРЕСА_1 в м.  Одесі, технічний стан основних несучих та
загороджувальних конструктивних елементів одноповерхового житлового будинку
літ. „А", загальною площею 153,6 кв.м.
після виконаної реконструкції за рахунок
прибудови допоміжних приміщень - задовільний. Технічний
стан основних несучих та загороджувальних конструктивних елементів прибудов
літ. „а2", загальною площею 24,8 кв.м. , „а3", загальною площею 8,6
кв.м. , літ. „А1", загальною площею 54,7 кв.м.  нормальний. Технічний стан основних несучих
та загороджувальних елементів двоповерхового житлового будинку літ. „Д",
загальною площею 87,0 кв.м. , нормальний. Конструктивні та планувальні рішення
відповідають вимогам ДБН В.2.2-15-2005 „Житлові будинки. Основні
положення", ДБН В.1.1-7, СНІП 2.01.02, СНІП 2.01.07, СНІП 2.02.01, СНІП
2.03.01, СНІП П-22, СНІП П-23, СНІП П-25. Можливо збереження виконаної
реконструкції житлового будинку літ. „А" та можливий прийом в експлуатацію
житлового будинку літ. „Д".
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вказане
домоволодіння та надвірні споруди не мають негативного впливу на планування,
забудову, благоустрій вулиці, тобто дотримано вимоги  ст. 319 ч.5 ЦК України.
Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що
згідно зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
спадкодавцю на підставі Договору про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на праві особистої
власності, було передано у безстрокове користування земельну ділянку, на якій
розташоване спірне домоволодіння, а відповідно до  ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. Згідно рішенню Іллічівського райвиконкому
від 22.04.1994 року позивачці додаткова відведена земельна ділянка під город.
Таким чином суд визнає той факт, що позивачка є
користувачем земельної ділянки, на якій самочинно реконструювала будинок, а
відповідно до ч.5  ст. 376 ЦК України, на
вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб. Згідно заяв сусідей вони не заперечують проти проведеної
Відповідно до ч. 1,2
право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається
нею, якщо не встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі тощо)
виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.  Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.
Суд вважає, що дані обставини, встановлені у судовому
засіданні, дають підстави для визнання за позивачкою права власності на
домоволодіння №33 по вул.  Аеродромній в
м.  Одесі, яке складається з житлового будинку
літ. „А", житлового будинку літ. „Д", гаража літ. „З", котельні
літ. „Ж", сараю літ. „Е", літньої кухні літ. „Б", вбиральні літ.
„В", загальною площею 240,6 кв.м. , житловою 108,5 кв.м. , розташований на
земельній ділянці площею 920 кв.м.
Також суд враховує, що у позивачки відсутні окремі
документи, що передбачені п. 2.6. розпорядження Одеської обласної державної
адміністрації „Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, які не є держаною власністю" № 55/347 від
05.09.2000 р., тому не
зважаючи на відповідність реконструйованого об'єкту технічним та санітарним
нормам, прийом його в експлуатацію є неможливим.  Проте оскільки необхідною умовою прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів з урахуванням їх призначення є
забезпечення на них умов охорони праці, проживання згідно з вимогами техніки
безпеки, санітарії, пожежної і радіаційної безпеки та заходів щодо охорони
навколишнього середовища (п. 1.2. вказаного розпорядження) та з врахуванням
зазначеної  ст. 376 ЦК України суд вважає
можливим визнати за позивачкою право власності на реконструйоване
Задовольняючи позов, суд виходить з того, що згідно
зі  ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу,
способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання
права, а також те, що загальними засадами цивільного законодавства згідно
зі  ст.3 ЦК України є, зокрема, неприпустимість позбавлення права
випадків, встановлених Конституцією України та законом;
судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та
право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною,
здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про
реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.   Відмова у
державній реєстрації права на нерухомість або правочинів
щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.
Порядок проведення державної реєстрації прав на
нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Наказом Міністерства юстиції України № N 7/5, 07.02.2002,
в редакції 19.05.2005 року, затверджено Тимчасове положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме майно, яким встановлено, до прийняття
Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну
реєстрацію прав на об'єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації
здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.
Додатком № 1 до Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме майно, встановлено перелік
правовстановлювальних документів на підставі яких проводиться реєстрація прав
власності на об'єкти нерухомого майна, де п. 10, внесеним змінами згідно Наказу
Міністерства юстиції України № 36/5 від 17.05.2004 року, до таких
правовстановлювальних документів віднесені - рішення судів, третейських судів
про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення
факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного
нерухомого майна до комунальної власності.
Тому суд не залучав до справи Комунальне підприємство
„Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості", так як його дії не оскаржують ся, а лише вважає за необхідне
вказати, що дане рішення є підставою для реєстрації права власності.
При розгляді цього спору суд не вирішує питання про право
власності на земельну ділянку, тому що це питання позивачка повинна вирішувати
у встановленому законом порядку на підставі
На підставі викладеного, керуючись ч.2  ст.32,
ст. 328, ч.ч.1,2 ст. 331,376 ЦК
України,   ст. ст. 209, 212, 215,
218, 223 ЦПК України суд,
Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 і яке складається з житлового будинку літ. „А", житлового будинку
літ. „Д", гаража літ. „З", котельні літ. „Ж", сараю літ.
„Е", літньої кухні літ. „Б", вбиральні літ. „В", загальною
площею 240,6 кв.м. , житловою 108,5 кв.м. , розташований на земельній ділянці
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через
суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.